EFTAn valvontaviranomaisen päätös

N:o 142/00/KOL,

tehty 26 päivänä heinäkuuta 2000,

kantelun johdosta aloitetun, eräille yrityksille sähkösopimusten ehtojen perusteella mahdollisesti myönnettyä valtiontukea koskevan asian päättämisestä ("Kraftkontrakter på myndighetsbestemte vilkår")

(Valtiontuki N:o 020.500.032)

(Norja)

EFTAN VALVONTAVIRANOMAINEN, joka

ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen(1) ja erityisesti sen 61-63 artiklan sekä pöytäkirjan 26,

ottaa huomioon EFTAn jäsenvaltioiden välisen, valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamista koskevan sopimuksen(2) ja erityisesti sen 24 artiklan sekä pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan,

ottaa huomioon valvontaviranomaisen suuntaviivat(3) ETA-sopimuksen 61 ja 62 artiklan soveltamisesta ja tulkinnasta,

sekä katsoo seuraavaa:

I TOSIASIAT

1. Johdanto

Valvontaviranomainen vastaanotti 25 päivänä toukokuuta 1999 päivätyllä ja 27 päivänä toukokuuta 1999 vastaanotetuksi kirjatulla krijeellä (asiakirjanumero: 99-3837 A) kantelun norjalaiselta ympäristöjärjestöltä Bellonalta ("Miljøstiftelsen Bellona"). Kantelija katsoi, että sähkövoiman hinnat Statkraftin ja kuudentoista norjalaisen yrityksen tulevissa sopimuksissa alittaisivat markkinahinnat ETA-sopimuksen 61 artiklan vastaisesti. Statkraft on valtion täysin omistama yhtiö, joka tuottaa sähköä vesivoimalla. Statkraftin olisi tehtävä mainitut sopimukset Norjan parlamentin (jäljempänä "Stortinget") asettamien ehtojen mukaisesti. Kantelija viittasi hallituksen 26 päivänä maaliskuuta 1999 Stortingetille tekemään esitykseen ("St. prp. nr. 52 (1998-1999) Om Statkrafts industrikontrakter og leieavtaler").

2. Statkraftin teollisuus- ja vuokrasopimukset ("St. prp. nr. 52 (1998-1999) Om Statkrafts industrikontrakter og leieavtaler")

Hallitus esitti asiakirjassa St. prp. nr. 52 (1998-1999), että Statkraft tarjoaisi 16 yritykselle uudet sähkösopimukset, jotka tulisivat voimaan 1 päivänä tammikuuta 2001 ja olisivat voimassa 20 vuotta (jäljempänä "52-sopimukset"). Yritykset toimivat energiavaltaisilla aloilla sekä paperi- ja selluteollisuudessa. Sopimuksissa mainittujen hintojen oli tarkoitus mukailla markkinahintojen kehitystä.

Tammikuun 1 päivänä 2001 voimaan tulevissa sopimuksissa hinnaksi asetettiin 15,5 äyriä/kWh (vuoden 1999 hinta). Sen jälkeen voimaan tulevissa sopimuksissa sovellettaisiin korkeampia hintoja, koska markkinat odottavat sähkön hinnan nousevan reaalisesti. Hintoja aiottiin tarkistaa kuluttajahintaindeksin ("konsumprisindeksen") mukaisesti. Lisäksi 52-sopimusten hintoja aiottiin tarkistaa vuonna 2011, jos sähkömarkkinat kehittyisivät toisin kuin St. prp. nr. 52 -esityksessä on arvioitu. Jos sähkön spot-hinta vuosina 2006-2010 eroaisi yli yhdellä äyrillä/kWh (vuoden 1999 hinta) 17,8 äyristä/kWh (vuoden 1999 hinta), sopimushintaa tarkistettaisiin vastaavasti.

Uuden sopimuksen tekevien yritysten olisi hyväksyttävä kolmenlaiset ehdot, jotka liittyvät kantaverkon kapasiteettirajoituksiin, kuivan vuoden puskuriin ja energiatehokkuuteen. 52-sopimusten vakioehtojen mukaan yrityksillä on oltava enintään 100 tunnin sähkövoimareservi 12 kuukauden aikana. Statnett (valtion omistama verkko-operaattori) voi kehottaa yrityksiä vähentämään sähkönkulutusta ilmoittamalla siitä 15 minuuttia aikaisemmin. Lisäksi 52-sopimuksissa edellytetään, että teollisuus maksaa spot-hinnan, jos keskimääräinen spot-hinta ylittää 30 äyriä/kWh 168 tunnin ajan yhtäjaksoisesti. Näin Statkraft ja teollisuus jakavat korkeita spot-hintoja ja tarjonnan niukkuutta koskevan riskin. Edellä mainitut, asiakirjassa St. prp. nr. 52 (1998-1999) asetetut hintaehdot perustuvat pitkäaikaisten energiasopimusten markkinaehtoihin. Niitä on tarkistettu pelveluvelvoitteiden arvolla.

Yrityksille tarjottaisiin sopimuksia, jotka kattavat korkeintaan 50 prosenttia (yhdeksän yritystä) tai 70 prosenttia (seitsemän yritystä) niiden nykyisestä sähkön tarpeesta. Vuodesta 2011 alkaen sähkön määrää alennettaisiin asteittain (6 prosenttia vuodessa).

St. prp. nr. 52 -esityksen mukaan 52-sopimukset hyväksyvien yritysten olisi päätettävä nykyiset Statkraftin kanssa tekemänsä sopimukset. Tämä koskee 16 yrityksestä 11:tä. Uusien sopimusten aloitushintaa alennettaisiin niiden yritysten osalta, joiden sopimuksissa asetettu hinta on alempi kuin 52-sopimusten aloitushinta. Alennukset laskettaisiin kunkin yrityksen osalta 1) diskonttaamalla nykyarvoon arvioidun markkinahinnan ja nykyisen sopimushinnan välinen erotus jäljellä olevalta sopimuskaudelta ja 2) muuntamalla näin saatu nykyarvo hinnanalennuksiksi uusien sopimusten voimassaolokaudeksi.

Kolmelle muulle yritykselle oli tarkoitus tarjota uusia kolmeen voimalaan(4) liittyviä vuokrasopimuksia. Uudet vuokrasopimukset tulisivat voimaan 1 päivänä tammikuuta 2001 ja olisivat voimassa 30 vuotta. Hinnaksi asetettiin 15,75 äyriä/kWh (vuoden 1999 hinnat) vuosina 2001-2020. Vuosien 2021-2030 hinta vastaa (reaalisesti) sähkön keskimääräistä spot-hintaa vuosina 2016-2020. Sopimusten päättämiseen sovelletaan samanlaisia irtisanomislausekkeita kuin muihin (myynti)sopimuksiin.

Stortinget hyväksyi esityksen St. prp. nr. 52 (1998-1999) 16 päivänä kesäkuuta 1999 tehden siihen kolme muutosta(5). Ensiksikin vuonna 2011 alkavaa sopimusmäärien vähennystä supistettiin 6 prosentista vuodessa 5 prosenttiin. Toiseksi indeksoinnin perusteeksi asetettiin myös tukkuhintaindeksi. (Öljy- ja energiaministeriö päätti myöhemmin, että vuosittaiset hinnantakistukset perustuisivat kuluttajahintaindeksin ja tukkuhintaindeksin keskiarvoon). Kolmanneksi hallituksen esittämien 16 yrityksen lisäksi 52-sopimusta tarjottaisiin kahdelle muulle yritykselle (Becromal ja Hunsfoss).

3. Kantelu

Kantelija katsoo, että St. prp. nr. 52 -esitykseen sisältyvät sopimukset eivät ole ETA-sopimuksen valtiontukisääntöjen (61 artiklan 1 kohta) mukaiset. Bellonan mukaan on mahdollista tehdä markkinoilla 20 vuoden sopimus, jossa hinta on 21 äyriä/kWh (kiinteä nimellishinta), kun taas St. prp. nr. 52 -esityksessä aloitushinta on 15,5 äyriä/kWh (vuoden 1999 hinta indeksoituna). Niiden yritysten osalta, joilla on voimassa oleva 52-sopimus Statkraftin kanssa, aloitushinta voi olla irtisanomislausekkeiden vuoksi vain 11 äyriä/kWh (vuoden 1999 hinta indeksoituna). Jos verrataan 15,5 äyrin/kWh aloitushintaa (vuoden 1999 hinta indeksoituna) 21 äyrin/kWh hintaan (kiinteä nimellishinta) 20 vuoden ajalta, indeksoinnin olisi oltava 3,1 prosenttia vuodessa, jotta sopimukset olisivat taloudellisesti tasavertaiset. Kantelija viittaa siihen, että hallitus on arvioinut kuluttajahintojen nousevan 2,5 prosenttia vuoteen 2010 asti. Bellonan mukaan kyseiset 16 yritystä saisivat mahdollisesti valtiontukea tehdessään 52-sopimuksen. Nämä sopimukset kuuluisivat ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan eikä kantelijan mukaan niihin voitaisi soveltaa 61 artiklan 2 tai 3 kohdan poikkeuksia.

4. Norjan viranomaisten ja valvontaviranomaisen kirjeenvaihto

Heinäkuun 6 päivänä 1999 päivätyllä kirjeellä (asiakirjanumero: 99-5022 D) valvontaviranomainen toimitti jäljennöksen Bellonan kantelusta Norjan viranomaisille. Norjan viranomaisia pyydettiin muun muassa toimittamaan täydelliset tiedot siitä, kuinka Statkraft jakaa energiasopimuksia yrityksille. Valvontaviranomainen pyysi Norjan viranomaisia erityisesti perustelemaan, miksi tietyille yrityksille tarjotut sähkönhinnat eivät niiden mielestä suosi kyseisiä yrityksiä ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan tarkoittamalla tavalla.

Lokakuun 13 päivänä 1999 päivätyllä kirjeellä, jonka valvontaviranomainen kirjasi vastaanotetuksi 14 päivänä lokakuuta 1999 (asiakirjanumero: 99-7668 A), Norjan edustusto Euroopan unionissa vastasi valvontaviranomaisen 6 päivänä heinäkuuta 1999 päivättyyn kirjeeseen. Kirjeeseen sisältyi kattavat tiedot Norjan aikaisemmasta ja nykyisestä sähköntuotantojärjestelmästä, mukaan lukien St. prp. nr. 52 (1998-1999) -asiakirjan keskeiset kohdat. Kirjeessään Norjan viranomaiset totesivat, että 52-sopimukset "perustuvat hintatasoon, joka on saatavissa pitkäaikaisten sopimusten perusteella nykyisillä energiamarkkinoilla, tarkistettuna tiettyjen palveluvelvoitteiden arvolla".

Norjan viranomaisten ja valvontaviranomaisen edustajien tapaamisessa Brysselissä 15 päivänä helmikuuta 2000 Norjan viranomaiset selvittivät yksityiskohtaisesti St. prp. nr. 52 (1998-1999) -asiakirjan sisältöä.

Helmikuun 28 päivänä 2000 päivätyllä kirjeellä (asiakirjanumero: 00-1613 D) valvontaviranomainen pyysi lisätietoja Norjan viranomaisilta. Valvontaviranomainen pyysi Norjan viranomaisia muun muassa esittämään vielä kerran huomautuksensa Bellonan kantelusta, toimittamaan lisätietoja 52-sopimusten hinnoista ja selittämään, kuinka palveluvelvoitteiden arvo oli laskettu.

Norjan viranomaisten ja valvontaviranomaisen edustajat tapasivat toisen kerran Oslossa 3 päivänä maaliskuuta 2000. Samana päivänä valvontaviranomainen tapasi Norjan sähkömarkkinoiden toimijoita.

Norjan öljy- ja energiaministeriö toimitti lisätietoja 8 päivänä toukokuuta 2000 päivätyllä kirjeellä, jonka valvontaviranomainen kirjasi vastaanotetuksi 10 päivänä toukokuuta 2000 (asiakirjanumero: 00-3577 A). Ministeriö totesi, että "52-sopimukset perustuvat pitkäaikaisten sopimusten hintoihin, jotka voidaan saada nykyisillä energiamarkkinoilla, tarkistettuna palveluvelvoitteiden arvolla. Hinnassa on myös otettu huomioon sopimuksen perusteella toimitettavan määrän vähennys, joka alkaa vuonna 2011. Bellonan mainitsemaa hintaa sovelletaan sopimuksiin, joihin ei liity palveluvelvoitteita ja joiden mukainen toimitusmäärä on vakio koko sopimuskauden ajan. Näin ollen näitä kahta hintaa ei pidä verrata keskenään." Ministeriö viittasi aikaisempaan kirjeenvaihtoon ja totesi, että "on osoitettu, että ministeriön hinta on samalla tasolla tai korkeampi kuin Bellonan mainitsema 21 äyriä/kWh, riippuen diskonttokorosta."

Ministeriö viittasi 8 päivänä toukokuuta 2000 päivätyssä kirjeessään myös siihen, että Stortinget tarkisti eräitä St. prp. nr. 52 (1998-1999) -esityksen kohtia eli sopimushinnan indeksointia ja sopimusmäärien vähennystä vuodesta 2011 alkaen. Näiden muutosten sisällyttämiseksi sopimuksiin 52-sopimusten aloitushintaa nostettiin 15,50 äyristä/kWh 15,88 äyriin/kWh (vuoden 1999 hinnat). Ministeriö viittasi siihen, että 52-sopimusten hintoja voidaan tarkistaa 1 päivästä tammikuuta 2011 alkaen, jos energiamarkkinahintojen kehitys poikkeaa arvioidusta. Ministeriö huomautti myös, että teollisuuden on maksettava spot-markkinahinta, kun tämä hinta on yli 30 äyriä/kWh (vuoden 1999 hinta) seitsemän päivän ajan yhtäjaksoisesti. Ministeriö selvensi myös palveluvelvoitteiden arvon laskemista (energiarajoitukset, kuivan vuoden puskuri ja tehokas energiankäyttö) sekä 52-sopimusten ja vuokrasopimusten irtisanomislauseketta.

Toukokuun 12 päivänä 2000 Norjan viranomaisille osoittamassaan kirjeessä (asiakirjanumero: 00-3564 D) valvontaviranomainen totesi, että "tähän mennessä saamiensa tietojen perusteella valvontaviranomainen katsoo, että St. prp. nr. 52 -esitykseen saattaa sisältyä tukea. Ehdotettuihin sopimuksiin sisältyvien irtisanomislausekkeiden mukaan yrityksille, joilla on voimassa olevat sopimukset ('statkraftskontrakter') ja vuokrasopimukset ('leieavtaler'), myönnetään etua pitkäksi ajaksi. Toisaalta niiden yritysten osalta, joilla ei ole kyseisiä sopimuksia, toisin sanoen joita irtisanomislauseke ei koske, St. prp. nr. 52 -esityksessä mainitut hintaehdot näyttävät olevan verrattavissa markkinaehtoihin. Jos Statkraft ja St. prp. nr. 52 -esityksessä mainitut yritykset tekevät sopimukset nyt asetetuin ehdoin, jolloin sopimuksiin sisältyy irtisanomislauseke, valvontaviranomaisen on aloitettava valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan mukainen menettely."

5. Statkraftin teollisuus- ja vuokrasopimuksiin tehdyt muutokset ("St. prp. nr. 78 (1999-2000) Endringer i vilkårene for Statkrafts industrikontrakter og leieavtaler")

Norjan edustuston Euroopan unionissa 13 päivänä kesäkuuta 2000 lähettämällä kirjeellä, joka kirjattiin vastaanotetuksi 14 päivänä kesäkuuta (asiakirjanumero: 00-4346 A), Norjan viranomaiset ilmoittivat valvontaviranomaiselle, että Norjan hallitus oli 2 päivänä kesäkuuta 2000 tehnyt esityksen Stortingetille Statskraftin teollisuus- ja vuokrasopimusten ehtoihin tehtävistä muutoksista (" St. prp. nr. 78 (1999-2000) Endringer i vilkårene for Statkrafts industrikontrakter og leieavtaler"). Esityksen mukaan 52-sopimusten irtisanomislausekkeista luovuttaisiin. Näin ollen nykyiset sopimukset ja vuokrasopimukset ovat voimassa päättymiseensä saakka ilman muutoksia.

Kesäkuun 27 päivänä 2000 Norjan öljy- ja energiaministeriö ilmoitti valvontaviranomaiselle 29 päivänä kesäkuuta vastaanotetuksi kirjatulla kirjeellä (asiakirjanumero: 00-4701 A), että Stortinget oli hyväksynyt St. prp. nr. 78 (1999-2000) -esityksen 14 päivänä kesäkuuta 2000(6).

II ARVIOINTI

Kantelija katsoi, että 52-sopimusten hinnat (ks. I 2 kohta edellä) olisivat markkinahintoja alhaisemmat ja että tämä olisi ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan vastaista.

Toimenpide on ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan mukaista valtiontukea, jos se:

1. myönnetään valtion varoista;

2. vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa;

3. vaikuttaa sopimuspuolten väliseen kauppaan.

Nämä ehdot täyttyisivät, jos Statkraftin (myyjä) olisi tehtävä sellaiset 52-sopimukset, joiden ehdot olisivat yrityksille (ostajat) markkinaehtoja edullisemmat, toisin sanoen jos 52-sopimukset tarjoaisivat taloudellista etua ostajille. Valvontaviranomaisen on sen vuoksi yksilöitävä ja kvantifioitava 52-sopimuksiin mahdollisesti sisältyvä valtiontuki.

St. prp. nr. 78 (1999-2000) -esityksen hyväksyminen (ks. I 5 kohta edellä) tarkoittaa sitä, että irtisanomislausekkeet on poistettu 52-sopimuksista. Tämän vuoksi nykyiset sopimukset ja vuokrasopimukset ovat voimassa muutoksitta niiden päättymiseen asti. Tämä koskee 11 yritystä ja kolmea mainittua vuokrasopimusta.

Tammikuun 1 päivänä 2001 voimaan tulevissa 52-sopimuksissa hinta on 15,88 äyriä/kWh (vuoden 1999 hinta) ja sitä tarkistetaan vuosi-inflaation perusteella. Myöhemmin alkavissa sopimuksissa hinta on korkeampi, mikä heijastaa otetusta, että sähkön hinta nousee reaalisesti. Jos sähkömarkkinoiden hinnat poikkeavat arvioidusta kehityksestä, sopimusten mukaan hintoja tarkistetaan 1 päivästä tammikuuta 2011 alkaen. Yritykset joutuvat myös maksamaan spot-hinnan, jos keskimääräinen spot-hinta on yli 30 äyriä/kWh yli 168 tunnin ajan yhtäjaksoisesti.

Vuokrasopimusten mukainen hinta on 15,75 äyriä/kWh reaalisesti vuosina 2001-2020. Hintaa tarkistetaan myös inflaation mukaan. Vuosien 2021-2030 hinta vastaa (reaalisesti) spot-hinnan keskiarvoa vuosina 2016-2020.

Yritysten, jotka hyväksyvät 52-sopimukset ja vuokrasopimukset, on osallistuttava energiarajoituksiin ja kuivan vuoden puskuriin. Näiden velvoitteiden arvo on otettu huomioon sopimushinnoissa.

Valvontaviranomainen on saanut kattavat tiedot Norjan viranomaisilta pitkäaikaisten sopimusten hinnoista. Norjan viranomaiset ovat keränneet tietoja eri lähteistä (välittäjät) sähkömarkkinoilla. Valvontaviranomainen on myös kerännyt tietoja eri lähteistä. Näiden tietojen perusteella näyttää siltä, että pitkäaikaisten sähkösopimusten markkinahinnat ovat alentuneet sen jälkeen kun St. prp. nr. 52 (1998-1999) esiteltiin Stortingetille. Avoimilta markkinoilta saa 20 vuoden sopimuksen noin 19 äyrin hintaan kilowattitunnilta. Hinta on kiinteä nimellisarvoltaan koko sopimuskauden eikä siihen tehdä inflaatiotarkistusta. Bellonan mukaan vastaava hinta olisi 21 äyriä/kWh.

Valvontaviranomainen on Norjan viranomaisten kanssa samaa mieltä siitä, ettei St. prp. nr. 52 (1998-1999) -esitykseen sisältyvien sopimusten hintoja voi verrata suoraan sellaisten sopimusten hintoihin, joihin ei sisälly palveluvelvoitteita ja joiden toimitusmäärä on vakio koko sopimuskauden ajan. On myös huomattava, että 52-sopimusten hinnat ilmoitetaan reaalisesti (15,88 äyriä/kWh), kun taas maksettaviin hintoihin tehdään inflaatiotarkistus. Bellonan mainitsema hinta pysyy nimellishintana koko sopimuskauden eikä siihen tehdä inflaatiotarkistusta. Jos tietyn nimellishinnan sisältävän sopimuksen taloudellinen arvo pysyisi samana kuin korotettavan nimellishinnan sisältävän sopimuksen taloudellinen arvo, olisi edellinen tietenkin korkeampi alussa, kun taas jälkimmäinen olisi korkeampi sopimuskauden lopussa. Kahden erityyppisen sopimuksen taloudellisen arvon vertailemiseksi on arvioitava inflaatiokehitys ja diskonttokorot.

Valvontaviranomainen on siksi vertaillut erilaisia kiinteitä nimellishintoja käyttäen eri diskonttokorkoja sekä 15,88 äyrin kilowattituntihintaa korotettuna 2,25 prosentin indeksillä 20 vuoden ajan. Valvontaviranomainen on arvioinut, että diskonttokoron ollessa 7 prosenttia(7) ministeriön indeksoitu hinta (15,88 äyriä/kWh) on korkeampi kuin nykyinen kiinteä markkinoiden nimellishinta (19 äyriä/kWh). Lisäksi on otettava huomioon se, että 52-sopimukset tekeviä yrityksiä sitovat palveluvelvoitteet. Valvontaviranomainen päättelee tämän perusteella, että 52-sopimuksiin ei sisälly valtiontukea.

III PÄÄTELMÄ

Edellä mainittujen seikkojen perusteella valvontaviranomainen päättää asian käsittelyn ilman muita toimenpiteitä,

ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

EFTAn valvontaviranomaisen tutkimus kantelusta, joka kirjattiin vastaanotetuksi 27 päivänä toukokuuta 1999 (asiakirjanumero: 99-3867 A) ja joka käsittelee väitettä valtiontuen myöntämisestä eräille yrityksille sähkösopimusten ehtojen perusteella ("Kraftkontrakter på myndighetsbestemte vilkår") (valtiontuki N:o 020.500.032), päätetään ilman muita toimenpiteitä.

Tehty Brysselissä 26 päivänä heinäkuuta 2000.

EFTAn valvontaviranomaisen puolesta

Knut Almestad

Puheenjohtaja

(1) Jäljempänä "ETA-sopimus".

(2) Jäljempänä "valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehty sopimus".

(3) Valtiontukea koskevat menettelysäännöt ja aineelliset säännöt (valtiontuen suuntaviivat), jotka EFTAn valvontaviranomainen antoi 19 päivänä tammikuuta 1994. Julkaistu EYVL:ssä L 231, 3.9.1994, s. 1, ja sen ETA-täydennysosassa N:o 32, 3.9.1994, s. 1. Suuntaviivoja muutettiin viimeksi 12 päivänä huhtikuuta 2000, ei vielä julkaistu.

(4) Saudavassdraget, Tyssovassdraget ja Bremanger.

(5) Innst. S. nr. 233 (1998-1999) "Innstilling fra energi- og miljøkomiteen om Statkrafts industrikontrakter og leieavtaler og om Kraftkontrakter med industrien".

(6) Innst. S. nr. 251 (1999-2000) "Innstilling fra energi- og miljøkomiteen em endringer i vilkårene for Statkrafts industrikontrakter og leieavtaler".

(7) 7 prosenttia on Norjan viranomaisten käyttämä luku. Ks. St. prp. nr. 52 ( 1998-1999), s. 14.