ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 372/17

TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 11 päivänä syyskuuta 2013,

asiassa E-6/12

EFTAn valvontaviranomainen vastaan Norjan kuningaskunta

(ETA-/EFTA-maalle kuuluvien velvoitteiden noudattamatta jättäminen – asetus (ETY) N:o 1408/71 – asetus (ETY) N:o 574/72 – siirtotyöläisten sosiaaliturva)

(2013/C 372/06)

Asiassa E-6/12, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Norjan kuningaskunta, on esitetty HAKEMUS, jossa tuomioistuinta pyydetään toteamaan, että säilyttämällä hallinnollisen käytännön, jonka mukaisesti ei arvioida sitä, onko lapsi, jonka vanhemmat ovat eronneet ja joka asuu toisen vanhempansa kanssa Norjan ulkopuolella, pääasiallisesti riippuvainen Norjassa asuvasta vanhemmastaan, Norjan kuningaskunta rikkoo Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä VI olevassa 1 kohdassa tarkoitetun säädöksen (sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna), sellaisena kuin se on mukautettu ETA-sopimukseen sen pöytäkirjalla 1, 1 artiklan f alakohdan i alakohdan toista virkettä. Tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti, ja tuomarit Per Christiansen ja Páll Hreinsson (esittelevä tuomari), on antanut 11 päivänä syyskuuta 2013 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

Tuomioistuin

1. toteaa, että säilyttämällä lapsilisälakiin perustuvan hallinnollisen käytännön, jonka mukaisesti ei arvioida sitä, onko lapsi, jonka vanhemmat ovat eronneet ja joka asuu toisen vanhempansa kanssa Norjan ulkopuolella, pääasiallisesti riippuvainen Norjassa asuvasta vanhemmastaan, Norjan kuningaskunta rikkoo Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä VI olevassa 1 kohdassa tarkoitetun säädöksen (sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71 sellaisena kuin se on muutettuna), sellaisena kuin se on mukautettu ETA-sopimukseen sen pöytäkirjalla 1, 1 artiklan f alakohdan i alakohdan toista virkettä;

2. hylkää hakemuksen muilta osin; ja
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 307/22

TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 15 päivänä joulukuuta 2011,

asiassa E-1/11

Tri A

(Henkilöiden vapaa liikkuvuus – direktiivi 2005/36/EY – ammattipätevyyden tunnustaminen – kansanterveyden suojeleminen – syrjimättömyys – suhteellisuus)

2012/C 307/08

Asiassa E-1/11, Tri A, Statens helsepersonellnemnd (Terveydenhuoltoalan henkilökunnan valituslautakunta Norjassa) on esittänyt EFTAn tuomioistuimelle valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden sopimuksen 34 artiklan nojalla PYYNNÖN, joka koskee direktiivin 2005/36/EY ja muun ETA-lainsäädännön tulkintaa. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti, sekä tuomarit Per Christiansen ja Páll Hreinsson (esittelevä tuomari), antoi 15 päivänä joulukuuta 2011 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

— Periaatteessa direktiivissä 2005/36/EY estetään ETA-valtioiden viranomaisia soveltamasta kansallisia sääntöjä, jotka mahdollistaisivat lääkärin ammatin harjoittamista koskevan luvan epäämisen toisesta ETA-valtiosta muuttaneelta hakijalta, joka täyttää direktiivin 2005/36/EY mukaiset ammattipätevyyden vastavuoroista tunnustamista koskevat vaatimukset.

— ETA-valtio voi kuitenkin asettaa sen alueella kyseisen ammatin harjoittamiseen tarvittavan kielitaidon omaamisen edellytykseksi luvan myöntämiselle.
1)

Talletusten vakuusjärjestelmistä annetun neuvoston direktiivin 94/19/EY 1 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että varoja, jotka luottoa myöntävä luottolaitos toimittaa lainaa ottavalle luottolaitokselle ja jotka on maksettava takaisin määräpäivänä yhdessä erikseen neuvotellun koron kanssa, on pidettävä säännöksessä tarkoitettuna talletuksena. Tämä pätee, vaikka kyseisiä varoja ei talleteta erilliselle luottoa myöntävän luottolaitoksen nimissä olevalle tilille, lainaa ottava luottolaitos ei ole antanut varojen vastaanottamisesta osoituksena olevia asiakirjoja eikä suorittanut varoista maksuja talletus- ja investointisuojarahastoon eikä varoja ole kirjattu talletukseksi lainaa ottavan luottolaitoksen kirjanpitoon. On kuitenkin huomattava, että tällaisten varojen siirtäminen luottolaitokselta toiselle lainasopimuksen perusteella muodostaa talletuksen, jota direktiivissä 94/19/EY tarkoitetut vakuusjärjestelmät eivät kata. Näin ollen tällaisista varoista ei voi saada palautusta kyseisen direktiiviin nojalla. Näin ollen voidaan erottaa toisistaan direktiivin 94/19/EY 2 artiklan valossa tulkittuun 1 artiklan 1 kohtaan perustuva toiminnallinen määritelmä sellaisista talletuksista, joista direktiivin perusteella voi saada palautusta, ja tekninen määritelmä, joka kattaa myös ne talletukset, jotka eivät kuulu direktiivissä tarkoitettujen vakuusjärjestelmien piiriin ja joista ei siten voi saada palautusta. On kansallisen tuomioistuimen asia arvioida, sovelletaanko kansallisessa lainsäädännössä tämän tapauksen yhteydessä talletuksen teknistä vai toiminnallista määritelmää.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 148/3

TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 10 päivänä joulukuuta 2010,

asiassa E-8/10

EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islannin tasavalta

(Sopimuspuolen velvoitteiden noudattamatta jättäminen – Ammattipätevyyden tunnustamisesta annettu direktiivi 2005/36/EY)

(2011/C 148/03)

Asiassa E-8/10, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islannin tasavalta, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään tuomioistuinta toteamaan, että jättäessään hyväksymättä tai ilmoittamatta EFTAn valvontaviranomaiselle ETA-sopimuksen liitteessä VII olevassa 1 kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2005/36/EY, annettu 7 päivänä syyskuuta 2005, ammattipätevyyden tunnustamisesta), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sopimuksen pöytäkirjalla 1, täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet säädetyssä määräajassa Islannin tasavalta on laiminlyönyt kyseisen säädöksen 63 artiklan ensimmäisen kohdan sekä ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti, ja tuomarit Thorgeir Örlygsson ja Henrik Bull (esittelevä tuomari) on antanut 10 päivänä joulukuuta 2010 tuomion,

jonka tuomiolauselma on seuraava:

1. Jättäessään hyväksymättä säädetyssä määräajassa ETA-sopimuksen liitteessä VII olevassa 1 kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2005/36/EY, annettu 7 päivänä syyskuuta 2005, ammattipätevyyden tunnustamisesta), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sopimuksen pöytäkirjalla 1, täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet säädetyssä määräajassa Islannin tasavalta on laiminlyönyt kyseisen säädöksen 63 artiklan ensimmäisen kohdan sekä ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 307/25

TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 18 päivänä huhtikuuta 2012,

asiassa E-15/10

Posten Norge AS vastaan EFTAn valvontaviranomainen

(EFTAn valvontaviranomaisen päätöksen kumoamiseksi nostettu kanne – kilpailu – määräävän aseman väärinkäyttö – pakettien toimittamista suoraan yrityksiltä kuluttajille koskevat markkinat – jakeluverkosto – yksinoikeussopimukset – toimintatapa, joka on omiaan poistamaan kilpailun markkinoilta – perustelut – rikkomisen kesto – sakko)

2012/C 307/11

Asiassa E-15/10 Posten Norge AS vastaan EFTAn valvontaviranomainen on esitetty pyyntö, jonka mukaan tuomioistuimen olisi joko kumottava ETA-sopimuksen 54 artiklan mukaisesta menettelystä 14 päivänä heinäkuuta 2010 annettu päätös N:o 332/10/KOL (asia N:o 34250 Norjan posti v. Privpak) tai vaihtoehtoisesti kumottava kyseisessä päätöksessä kantajalle asetettu sakko tai vähennettävä sen määrää. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti ja esittelevä tuomari, ja tuomarit Per Christiansen ja Páll Hreinsson, antoi 18 päivänä huhtikuuta 2012 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

EFTAn tuomioistuin:

1) asettaa ETA-sopimuksen 54 artiklan mukaisesta menettelystä 14 päivänä heinäkuuta 2010 annetun päätöksen N:o 332/10/KOL (asia N:o 34250 Norjan posti v. Privpak) 2 artiklassa Posten Norge AS:lle määrätyksi sakoksi 11 112 000 EUR;

2) hylkää kanteen muilta osin;

3) määrää Posten Norge AS:n maksamaan omat kustannuksensa ja 75 prosenttia EFTAn valvontaviranomaisen kustannuksista sekä Schenker North AB:n, Schenker Privpak AB:n ja Schenker Privpak AS:n kustannukset;
EFTAn tuomioistuimen 20 päivänä syyskuuta 2007 tekemät ja EFTA-valtioiden hallitusten hyväksymät muutokset EFTAn tuomioistuimen työjärjestykseen

(Ainoastaan englanninkielinen teksti on todistusvoimainen)

(2008/C 180/12)

EFTAN TUOMIOISTUIN, joka

ottaa huomioon Portossa 2 päivänä toukokuuta 1992 allekirjoitetun EFTA-valtioiden sopimuksen valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta ja erityisesti sen 43 artiklan 2 kohdan,

ottaa huomioon valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehtyyn EFTA-valtioiden sopimukseen liitetyn, EFTAn tuomioistuimen perussääntöä koskevan pöytäkirjan 5 ja erityisesti sen 43 artiklan,

ON TEHNYT SEURAAVAN PÄÄTÖKSEN TYÖJÄRJESTYKSENSÄ MUUTTAMISESTA:

1 artikla

1. Muutetaan 31 artiklan 1 kohta seuraavasti:

”1. Jos EFTAn tuomioistuin katsoo, että avustajan tai asianajajan käytös EFTAn tuomioistuimessa tai tuomaria tai kirjaajaa kohtaan on EFTAn tuomioistuimen arvovallan kannalta sopimatonta tai hyvän lainkäytön vaatimusten vastaista tai että kyseinen avustaja tai asianajaja käyttää oikeuksiaan muihin tarkoituksiin kuin niihin, joita varten ne on annettu, EFTAn tuomioistuin ilmoittaa tästä asianomaiselle. Jos EFTAn tuomioistuin ilmoittaa tällaisesta käytöksestä niille toimivaltaisille viranomaisille, joiden alaisuuteen asianomainen kuuluu, asianomaiselle toimitetaan jäljennös näille viranomaisille lähetetystä kirjeestä.

2. Poistetaan 32 artiklan 5 kohta.

3. Numeroidaan 32 artiklan 6 kohta uudelleen 5 kohdaksi ja muutetaan se seuraavasti:

4. Muutetaan 33 artiklan 2 kohta seuraavasti:

”2. Kanteessa on mainittava EFTAn tuomioistuimen kotipaikassa oleva prosessiosoite, johon asiaa koskevat tiedoksiannot voidaan toimittaa. Lisäksi on mainittava sellaisen henkilön nimi, jolla on kelpoisuus vastaanottaa tiedoksiantoja ja joka on antanut suostumuksensa tehtävään.

Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun prosessiosoitteen ilmoittamisen lisäksi tai sen sijasta kanteessa voidaan mainita, että asianajaja tai asiamies suostuu siihen, että tiedoksiannot toimitetaan hänelle telekopiolaitteen tai muun teknisen tiedonsiirtovälineen välityksellä.

Jos kanne ei täytä ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa asetettuja edellytyksiä, kaikki asiaa koskevat tiedoksiannot toimitetaan tälle asianosaiselle, niin kauan kuin edellytyksiä ei ole täytetty, kirjatulla kirjeellä, joka on osoitettu asianosaisen asiamiehelle tai asianajajalle. Tällöin 75 artiklan määräyksistä poiketen tiedoksianto katsotaan oikeassa järjestyksessä toimitetuksi, kun kirje jätetään postiin kirjattavaksi EFTAn tuomioistuimen kotipaikassa.”
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 239/21

TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 7 päivänä toukokuuta 2008,

asiassa E-7/07

Seabrokers AS ja Norjan valtio verohallituksen (Skattedirektoratet) edustamana

(Sijoittautumisvapaus — Kaksinkertaista verotusta koskeva sopimus — Toisessa ETA-valtiossa maksetun veron enimmäisvähennyksen määrän laskeminen — Lainakorot ja konserniavustukset)

(2008/C 239/10)

Asiassa E-7/07, Seabrokers AS ja Norjan valtio verohallituksen (Skattedirektoratet) edustamana, Stavangerin käräjäoikeus (Stavanger tingrett) on esittänyt EFTAn tuomioistuimelle pyynnön, jonka aiheena on kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kieltämistä koskevan ETA-sopimuksen 4 artiklan, sijoittautumisvapautta koskevan ETA-sopimuksen 31 artiklan ja pääomien vapaata liikkuvuutta koskevan ETA-sopimuksen 40 artiklan tulkinta. Tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Thorgeir Örlygsson (esittelevä tuomari), Carl Baudenbacher (presidentti) ja Henrik Bull (tuomari), on antanut 7 päivänä toukokuuta 2008 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

1. ETA-valtio, joka toisessa ETA-valtiossa maksetun veron enimmäisvähennyksen määrää laskiessaan kohdistaa tilikauden tulokseen perustuvan verotuksen mukaisesti osan yrityksen lainakorkomenoista tuloihin, joita yrityksen sivuliike on saanut kyseisessä toisessa ETA-valtiossa, rajoittaa ETA-sopimuksen 31 artiklassa tarkoitettua sijoittautumisvapautta sikäli kuin kyseiset menot liittyvät ainoastaan yrityksen liiketoimintaan ensiksi mainitussa ETA-valtiossa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 253/6

EFTAN TUOMIOISTUIMEN KOKOONPANO

(2005/C 253/07)

EFTAn tuomioistuimen kirjaajan nimittäminen

Henning Harborg on nimitetty EFTAn tuomioistuimen kirjaajaksi valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn sopimuksen pöytäkirjassa N:o 5 olevan 9 artiklan nojalla kaudeksi 1. syyskuuta 2004–31. elokuuta 2007. Hän seuraa virassaan Lucien Dedichenia. Henning Harborg vannoi valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn sopimuksen pöytäkirjassa N:o 5 olevan 10 artiklan mukaisen valan EFTAn tuomioistuimen julkisessa istunnossa 28. syyskuuta 2004.
3.

Direktiiviä voidaan 1 artiklan mukaisesti soveltaa silloin kun on kysymys kaasuntuotantoon käytetyn kiinteän offshore-laitoksen ylläpitotehtävien luovutuksesta, jos lukumäärään ja ammattipätevyyteen nähden merkittävä osa luovutuksen tekevässä yrityksessä näissä tehtävissä työskennelleistä työntekijöistä siirretään ostajayritykseen, joka jatkaa näiden ylläpitotehtävien suorittamista samoissa laitoksissa. Direktiivin soveltaminen ei ole poissuljettu silloin, jos ostajayritys ei ota omistukseensa työkaluja ja välineitä, joita ylläpitotehtävissä työskentelevä henkilöstö on käyttänyt ennen luovutusta ja joiden käyttämistä se on jatkanut luovutuksen jälkeen.
Tuomioistuimen päätös annettu 19 päivänä kesäkuuta 2003 asiassa E-2/02: Technologien Bau- und Wirtschaftsberatung GmbH ja Bellona Foundation v. EFTAn valvontaviranomainen (EFTAn valvontaviranomaisen päätöksen kumoamiseksi nostettu kanne - valtiontuki - hyväksyttävyys - asianosaisasema (locus standi))



Virallinen lehti nro C 222 , 18/09/2003 s. 0008 - 0008



Tuomioistuimen päätös annettu 19 päivänä kesäkuuta 2003 asiassa E-2/02: Technologien Bau- und Wirtschaftsberatung GmbH ja Bellona Foundation v. EFTAn valvontaviranomainen (EFTAn valvontaviranomaisen päätöksen kumoamiseksi nostettu kanne - valtiontuki - hyväksyttävyys - asianosaisasema (locus standi)) (2003/C 222/09) Asiassa E-2/02 Technologien Bau- und Wirtschaftsberatung GmbH ja Bellona Foundation v. EFTAn valvontaviranomainen - Hakemus, joka koskee Finnmarkin maakunnassa tai Tromsin maakunnassa Kåtfjordin, Skjervøyn, Nordreisan tai Kvænangen kunnissa sijaitseviin uusiin suurimittaisiin nesteytetyn maakaasun (LNG) tuotantolaitoksiin liittyviin kaasuntuotantolaitteistoihin ja kaasuputkijohtoihin sovellettavien öljyverolain mukaisten poistosääntöjen muuttamista koskevasta ehdotuksesta sekä näiden sääntöjen soveltamisesta Snøhvit-hankkeeseen annetuista ilmoituksista EFTAn valvontaviranomaisen 31 päivänä toukokuuta 2002 tekemän päätöksen N:o 90/02/COL kumoamista. EFTAn tuomioistuin, jonka muodostivat tuomioistuimen presidentti Carl Baudenbacher ja tuomarit Per Tresselt ja Thorgeir Örlygsson (esittelijä), antoi 19 päivänä kesäkuuta 2003 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava: 1. Julistaa, että 30. heinäkuuta 2002 tehty hakemus jätetään käsittelemättä. 2. Määrää hakijat maksamaan vastaajan kulut.
Tuomioistuimen päätös, annettu 9 päivänä lokakuuta 2002, asiassa E-6/01, jossa Osla byrett (Oslon käräjäoikeus) on pyytänyt neuvoa-antavaa lausuntoa: CIBA Speciality Chemicals Water Treatment Ltd ja muut vastaan Norjan valtio edustajanaan työ- ja hallintoministeriö (Työjärjestys - hyväksyttävyys - tuomioistuimen toimivalta - ETA:n sekakomitea)



Virallinen lehti nro C 010 , 16/01/2003 s. 0010 - 0010



Tuomioistuimen päätös, annettu 9 päivänä lokakuuta 2002, asiassa E-6/01, jossa Osla byrett (Oslon käräjäoikeus) on pyytänyt neuvoa-antavaa lausuntoa: CIBA Speciality Chemicals Water Treatment Ltd ja muut vastaan Norjan valtio edustajanaan työ- ja hallintoministeriö Työjärjestys - hyväksyttävyys - tuomioistuimen toimivalta - ETA:n sekakomitea (2003/C 10/09) Asiassa E-6/01 Oslo byrett (Oslon käräjäoikeus) esitti pyynnön saada EFTAn tuomioistuimelta valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden sopimuksen 34 artiklan nojalla neuvoa-antava lausunto käräjäoikeudessa vireillä olevassa asiassa CIBA Speciality Chemicals Water Treatment Ltd ja muut vastaan Norjan valtio edustajanaan työ- ja hallintoministeriö. Lausuntoa pyydettiin seuraavien säännösten tulkinnasta: ETA-sopimuksen 92, 93, 98 ja 102 artikla; tuomioistuimen työjärjestyksen 97 artikla; ETA-sopimuksen liitteessä II olevan XV luvun (vaaralliset aineet) 1 kohta, erityisesti kohta, jossa käsitellään EFTA-valtion mahdollisia poikkeuksia vaarallisten aineiden luokitusta ja merkintöjä koskevista yhteisön säädöksistä; ETA:n sekakomitean kokouksessa 22 päivänä kesäkuuta 1995 hyväksytty yhteinen julkilausuma ETA-sopimuksen liitteessä II olevasta XV luvusta vaarallisten aineiden alan tarkastelulausekkeiden osalta (EYVL C 6, 11.1.1996, s. 7) ja erityisesti kyseisen yhteisen julkilausuman liite II, jossa luetellaan eräät Norjaan sovellettavat poikkeukset; ETA:n sekakomitean kokoiksessa 26 päivänä maaliskuuta 1999 hyväksytty yhteinen julkilausuma ETA-sopimuksen liitteessä II olevasta XV luvusta vaarallisten aineiden alan tarkastelulausekkeiden osalta (EYVL C 185, 1.7.1999, s. 6) ja erityisesti kyseisen yhteisen julkilausuman liite, jossa luetellaan eräät Norjaan sovellettavat poikkeukset. EFTAn tuomioistuin, jonka muodostivat presidentti Thór Vilhjálmsson (esittelijä) ja tuomarit Carl Baudenbacher ja Per Tresselt, antoi 9 päivänä lokakuuta 2002 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava: ETA:n sekakomitealla oli toimivalta antaa 26 päivänä maaliskuuta 1999 yhteinen julkilausuma, jossa Norjalle myönnetään tiettyjä poikkeuksia vaarallisten aineiden luokitusta ja merkintöjä koskevien yhteisön säädösten soveltamisesta.
Virallinen lehti nro C 003 , 06/01/2000 s. 0003 - 0003



TUOMIOISTUIMEN NEUVOA-ANTAVA LAUSUNTO 17 päivänä marraskuuta 1999 asiassa E-1/99 (Norges Høyesterettin (Norjan korkein oikeus) pyyntö saada neuvoa-antava lausunto): Storebrand Skadeforsikring AS vastaan Veronika Finanger Liikennevakuutuksia koskevat direktiivit - rattijuopumus - korvaukset matkustajille (Työjärjestyksen 27 artiklan 5 kohdan nojalla ainoastaan englannin- ja norjankieliset tekstit ovat todistusvoimaisia) (2000/C 3/03) Asiassa E-1/99, jossa Norges Høyesterett (Norjan korkein oikeus) on pyytänyt EFTAn tuomioistuimelta valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden välisen sopimuksen 34 artiklan nojalla neuvoa-antavaa lausuntoa ETA-sopimuksen tulkinnasta erityisesti seuraavien sopimuksen liitteessä IX mainittujen säädösten osalta: liitteessä IX olevassa 8 kohdassa mainittu säädös (moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta ja vakuuttamisvelvollisuuden voimaansaattamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 24 päivänä huhtikuuta 1972 annettu neuvoston direktiivi 72/166/ETY) sekä liitteessä IX olevassa 9 kohdassa mainittu säädös (moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 30 päivänä joulukuuta 1983 annettu toinen neuvoston direktiivi 84/5/ETY) ja liitteessä IX olevassa 10 kohdassa mainittu säädös (moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 14 päivänä toukokuuta 1990 annettu kolmas neuvoston direktiivi 90/232/ETY), korkeimmassa oikeudessa vireillä olevassa asiassa Storebrand Skadeforsikring AS vastaan Veronika Finanger, EFTAn tuomioistuin, jäseninään presidentti Bjørn Haug ja tuomarit Thór Vilhjálmsson ja Carl Baudenbacher (esittelijä) sekä kirjaajana Gunnar Selvik, antoi 17 päivänä marraskuuta 1999 neuvoa-antavan lausunnon, jonka päätöslauselma on seuraava: On ETA:n lainsäädännön vastaista (moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta ja vakuuttamisvelvollisuuden voimaansaattamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 24 päivänä huhtikuuta 1972 annettu neuvoston direktiivi 72/166/ETY, moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 30 päivänä joulukuuta 1983 annettu toinen neuvoston direktiivi 84/5/ETY ja moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 14 päivänä toukokuuta 1990 annettu kolmas neuvoston direktiivi 90/232/ETY), että vapaaehtoisesti moottoriajoneuvossa matkustaessaan loukkaantuneelta henkilöltä evätään oikeus korvaukseen, jollei hän voi esittää erityisiä perusteita korvaukselle tapauksessa, jossa matkustaja tiesi tai hänen olisi pitänyt tietää, että moottoriajoneuvon kuljettaja oli onnettomuuden tapahtuessa alkoholin vaikutuksen alainen, ja alkoholin vaikutuksen alaisuuden ja loukkaantumisen välillä oli syy-yhteys.