EFTAn VALVONTAVIRANOMAISEN PÄÄTÖS

N:o 472/09/KOL,

tehty 25 päivänä marraskuuta 2009,

valtiontukea koskevien menettelysääntöjen ja aineellisten sääntöjen muuttamisesta 75. kerran lisäämällä uusi luku elinkelpoisuuden palauttamisesta ja rahoitusalalla tämänhetkisessä kriisissä toteutettujen rakenneuudistustoimenpiteiden arvioinnista valtiontukisääntöjen perusteella

EFTAn VALVONTAVIRANOMAINEN (1), joka

OTTAA HUOMIOON Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen (2) ja erityisesti sen 61–63 artiklan sekä pöytäkirjan 26,

OTTAA HUOMIOON EFTA-valtioiden sopimuksen valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta (3) ja erityisesti sen 24 artiklan ja 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan,

sekä katsoo seuraavaa:

Valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen 24 artiklan nojalla valvontaviranomainen varmistaa ETA-sopimuksen valtiontukea koskevien määräysten soveltamisen.

Valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla valvontaviranomainen antaa tiedonantoja ja suuntaviivoja asioista, joita ETA-sopimus koskee, jos kyseisessä sopimuksessa taikka valvonta- ja tuomioistuinsopimuksessa nimenomaisesti näin määrätään tai jos valvontaviranomainen pitää sitä tarpeellisena.

Valvontaviranomainen antoi valtiontukea koskevat menettelysäännöt ja aineelliset säännöt 19 päivänä tammikuuta 1994 (4).

Euroopan yhteisöjen komissio, jäljempänä ’Euroopan komissio’, antoi 14 päivänä elokuuta 2009 tiedonannon elinkelpoisuuden palauttamisesta ja rahoitusalalla tämänhetkisessä kriisissä toteutettujen rakenneuudistustoimenpiteiden arvioinnista valtiontukisääntöjen perusteella (5).

Kyseinen tiedonanto on merkityksellinen myös Euroopan talousalueen kannalta.

Euroopan talousalueen valtiontukisääntöjen yhtenäinen soveltaminen on varmistettava koko Euroopan talousalueella.

ETA-sopimuksen liitteen XV lopussa olevan luvun ”Yleistä” II kohdan mukaan valvontaviranomaisen on komissiota kuultuaan annettava säädökset, jotka vastaavat komission antamia säädöksiä.

Valvontaviranomainen on kuullut Euroopan komissiota sekä EFTA-valtioita asiaa koskevalla 20 päivänä lokakuuta 2009 päivätyllä kirjeellä (tapahtumat N:o 534132, 534133 ja 534134),

ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Valtiontuen suuntaviivoja muutetaan lisäämällä niihin uusi luku elinkelpoisuuden palauttamisesta ja rahoitusalalla tämänhetkisessä kriisissä toteutettujen rakenneuudistustoimenpiteiden arvioinnista valtiontukisääntöjen perusteella. Uusi luku on tämän päätöksen liitteenä.

2 artikla

Ainoastaan englanninkielinen teksti on todistusvoimainen.

(1) Jäljempänä ’valvontaviranomainen’.

(2) Jäljempänä ’ETA-sopimus’.

(3) Jäljempänä ’valvonta- ja tuomioistuinsopimus’.

(4) Suuntaviivat ETA-sopimuksen 61 ja 62 artiklan sekä valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan soveltamista ja tulkitsemista varten, valvontaviranomainen hyväksynyt ja antanut 19 päivänä tammikuuta 1994 (EYVL L 231, 3.9.1994, s. 1, ja ETA-täydennysosa N:o 32, 3.9.1994, s. 1), jäljempänä ’valtiontuen suuntaviivat’. Valtiontuen suuntaviivojen ajantasaistettu versio on saatavilla valvontaviranomaisen verkkosivuilla: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/

(5) EUVL C 195, 19.8.2009, s. 9.

LIITE

LUKU ELINKELPOISUUDEN PALAUTTAMISESTA JA RAHOITUSALALLA TÄMÄNHETKISESSÄ KRIISISSÄ TOTEUTETTUJEN RAKENNEUUDISTUSTOIMENPITEIDEN ARVIOINNISTA VALTIONTUKISÄÄNTÖJEN PERUSTEELLA (1)

1. Johdanto

1. Luottamuksen ja rahoitusmarkkinoiden asianmukaisen toiminnan palauttaminen on nykyisestä finanssi- ja talouskriisistä selviytymisen ehdoton edellytys (2). EFTAn valvontaviranomainen, jäljempänä ’valvontaviranomainen’, huomauttaa, että kriisin luonteesta johtuvien systeemisten vaikutusten ja rahoitusalan sisäisten ja ulkoisten kytkentöjen vuoksi yhteisön tasolla on käynnistetty useita toimia, jotta voitaisiin palauttaa luottamus rahoitusjärjestelmään, suojella sisämarkkinoita ja turvata luotonsaanti taloudessa (3).

2. Valvontaviranomainen on samaa mieltä siitä, että näitä aloitteita on täydennettävä yksittäisten rahoituslaitosten tasolla toteutettavilla toimilla sen varmistamiseksi, että kyseiset laitokset selviytyvät tämänhetkisestä kriisistä ja niiden pitkän aikavälin elinkelpoisuus ilman valtion tukea voidaan palauttaa, jotta ne voivat hoitaa luotonantotehtäväänsä terveemmältä perustalta. Yhteisön tasolla komission käsittelyssä on jo useita valtiontukitapauksia, jotka ovat seurausta EY:n jäsenvaltioiden tukitoimista maksuvalmius-, vakavaraisuus- tai luotonanto-ongelmien välttämiseksi. Valvontaviranomainen on antanut kolmessa peräkkäisessä suuntaviivojen luvussa ohjeistusta pankeille myönnettävän valtiontuen suunnittelusta ja toteuttamisesta (4). Kyseisissä luvuissa todetaan, että kriisin vakavuuden vuoksi on perusteltua myöntää tukea, jota voidaan pitää ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisena, ja luodaan yhdenmukaiset puitteet EFTA-valtioiden myöntämille takauksille, niiden tekemille pääomasijoituksille ja niiden toteuttamille arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskeville toimenpiteille. Kyseisillä säännöillä on ensisijaisesti tarkoitus varmistaa, että pelastustoimenpiteillä voidaan kaikilta osin saavuttaa tavoitteet, jotka ovat rahoitusjärjestelmän vakaus ja luotonannon jatkuminen. Niillä on lisäksi tarkoitus varmistaa, että eri EFTA-valtioissa toimivilla pankeilla (5), kuten myös julkista tukea saavilla ja muilla pankeilla, on tasavertaiset toimintaedellytykset, estää vahingollista tukikilpailua, rajoittaa moraalikatoa ja varmistaa ETA-pankkien kilpailukyky ja tehokkuus ETA:n ja kansainvälisillä markkinoilla.

3. Valtiontukisäännöt ovat väline, jolla varmistetaan, että tukea myöntävien EFTA-valtioiden toimenpiteet ovat yhdenmukaisia. Päätös julkisten varojen käyttämisestä, esimerkiksi pankkien suojaamiseksi arvoltaan alentuneilta omaisuuseriltä, jää kuitenkin EFTA-valtioiden tehtäväksi. Joissakin tapauksissa rahoituslaitokset pystyvät selviytymään tämänhetkisestä kriisistä ilman merkittävää sopeuttamista tai lisätukea. Toisissa taas valtiontuki saattaa olla välttämätöntä takausten, pääomapohjan vahvistamisen tai arvoltaan alentuneiden omaisuuserien hoitoon suunnatun tuen muodossa.

4. Jos rahoituslaitokselle on myönnetty valtiontukea, EFTA-valtion olisi toimitettava elinkelpoisuussuunnitelma tai syvemmälle pureutuva rakenneuudistussuunnitelma, jotta yksittäisten pankkien pitkän aikavälin elinkelpoisuus ilman valtion tukea voidaan todeta tai palauttaa. Käyttöön on jo otettu perusteita, joiden avulla määritetään, milloin pankki voi tarvita mittavampaa rakenneuudistusta ja milloin tarvitaan toimenpiteitä tuesta johtuviin kilpailun vääristymiin puuttumiseksi (6). Tällä luvulla ei muuteta kyseisiä perusteita, vaan sillä täydennetään niitä, jotta ennustettavuus lisääntyisi ja lähestymistapa olisi yhtenäinen. Tässä luvussa selitetään, miten valvontaviranomainen arvioi sellaisen rakenneuudistustuen (7) sääntöjenmukaisuuden, jota EFTA-valtiot myöntävät ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan b alakohdan nojalla pankeille vallitsevissa järjestelmäkriisin olosuhteissa.

5. Pankkisuuntaviivoissa, pääomapohjan vahvistamista koskevissa suuntaviivoissa ja arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevissa suuntaviivoissa toistetaan valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi annetuissa suuntaviivoissa vahvistetut perusperiaatteet (8). Kyseisissä periaatteissa edellytetään ennen kaikkea, että rakenneuudistustuen seurauksena yritys on pidemmällä aikavälillä jälleen elinkelpoinen ilman valtiontukea. Niiden mukaan rakenneuudistustukeen olisi liityttävä asianmukainen vastuunjako, siinä määrin kuin se on mahdollista, ja toimenpiteitä sellaisten kilpailun vääristymien minimoimiseksi, jotka pidemmällä aikavälillä heikentäisivät merkityksellisten markkinoiden rakennetta ja toimintaa huomattavasti.

6. Sisämarkkinoiden eheyden ja pankkien ETA:n laajuisen kehittymisen on oltava keskeinen näkökohta kyseisiä periaatteita sovellettaessa. Markkinoiden pirstaloitumista ja jakautumista olisi vältettävä. ETA:n pankkien olisi oltava globaalisti vahvassa, yhtenäisiin ETA:n rahoitusmarkkinoihin tukeutuvassa asemassa, kun tämänhetkisestä kriisistä selvitään. Valvontaviranomainen vahvistaa lisäksi sen, että muutoksia on tarpeen ennakoida ja hallita yhteiskunnallisesti vastuullisella tavalla, ja korostaa samalla tarvetta noudattaa tässä tilanteessa sovellettavaa yhteisön direktiivien täytäntöönpanemiseksi annettua kansallista lainsäädäntöä, joka koskee työntekijöiden oikeutta saada tietoa ja tulla kuulluksi työsuhteeseen liittyvissä asioissa.

7. Tässä luvussa selostetaan, miten valvontaviranomainen tutkii pankkien rakenneuudistukseen tämänhetkisessä kriisissä myönnetyn tuen siten, että samalla otetaan huomioon aikaisemman käytännön muokkaustarve, joka perustuu tämänhetkisen kriisin luonteeseen ja maailmanlaajuiseen mittakaavaan, pankkialan systeemiseen merkitykseen koko taloudelle sekä järjestelmävaikutuksiin, joita saattaa aiheutua siitä, että useat pankit ovat rakenneuudistuksen tarpeessa samaan aikaan. — Rakenneuudistussuunnitelmaan on sisällytettävä perusteellinen diagnoosi pankin ongelmista. Jotta pankit voivat laatia kestäviä strategioita elinkelpoisuuden palauttamiseksi, niiden on stressitestattava liiketoimintansa. Elinkelpoisuuden palauttamisen ensimmäisen vaiheen olisi perustuttava yhteisiin muuttujiin, jotka mahdollisimman pitkälti tukeutuvat ETA:n tasolla sovittuihin asianmukaisiin menetelmiin. Pankkien edellytetään myös ilmoittavan arvoltaan alentuneet omaisuuserät, jos sellaisia on (9). — Koska perimmäisenä tavoitteena on rahoitusjärjestelmän vakaus ja koska talouden näkymät ovat kaikkialla ETA:ssa edelleen heikot, rakenneuudistussuunnitelman sisältöön ja erityisesti sen toteuttamistoimien riittävän joustavaan ja realistiseen ajoitukseen kiinnitetään erityistä huomiota. Jos rakenteellisten toimenpiteiden välitön toteuttaminen ei ole markkinatilanteen vuoksi mahdollista, olisi harkittava pankkien toimintalinjoihin liittyviä väliaikaisia suojatoimia. — Valvontaviranomaisen soveltama perusperiaate on rahoitusalan kokonaistilanteen kannalta asianmukainen vastuunjako EFTA-valtioiden ja tuensaajapankkien välillä. Jos vastuuta ei markkinatilanteen vuoksi voida merkittävässä määrin jakaa pelastamistoimen toteutusajankohtana, tämä ongelma olisi korjattava rakenneuudistussuunnitelman myöhemmässä vaiheessa. — Kilpailun vääristymistä rajoittavat toimenpiteet, jotka pelastamistukea saanut pankki toteuttaa samassa EFTA-valtiossa tai muissa ETA-valtioissa, olisi suunniteltava siten, että niillä rajoitetaan kaikkia muille pankeille aiheutuvia haittoja; samalla olisi kuitenkin otettava huomioon se, että nykyinen järjestelmäkriisi on luonteensa vuoksi edellyttänyt laaja-alaisia valtion tukitoimia. — Lisätuen myöntämisen olisi oltava rakenneuudistusvaiheessa mahdollista, jos se on rahoitusjärjestelmän vakauden vuoksi perusteltua. Lisätuki olisi rajoitettava elinkelpoisuuden varmistamisen kannalta välttämättömään.

8. Tämän luvun 2 jaksoa sovelletaan tapauksiin, joissa EFTA-valtio on velvollinen ilmoittamaan rakenneuudistussuunnitelmasta (10). Periaatteita, jotka ovat 2 jakson taustalla, sovelletaan analogisesti myös tapauksiin, joissa EFTA-valtiolla ei ole muodollista velvollisuutta ilmoittaa rakenneuudistussuunnitelmasta, mutta sen on kuitenkin osoitettava tuensaajapankin elinkelpoisuus (11). Viimeksi mainitussa tapauksessa valvontaviranomainen yleensä pyytää vähemmän yksityiskohtaista tietoa, paitsi jos tapaukseen liittyy epäilyjä (12). Jos tapaukseen liittyy epäilyjä, valvontaviranomainen pyrkii etenkin saamaan todisteita 13 kohdan mukaisesta riittävästä stressitestauksesta sekä siitä, että toimivaltainen kansallinen viranomainen on vahvistanut stressitestien tulokset. Tämän luvun 3, 4 ja 5 jaksoa sovelletaan ainoastaan sellaiseen EFTA-valtioon, joka on velvollinen ilmoittamaan rakenneuudistussuunnitelmasta. Jäljempänä 6 jakso koskee tämän luvun tilapäisyyttä, ja sitä sovelletaan sekä niihin EFTA-valtioihin, joiden on ilmoitettava tuensaajan rakenneuudistussuunnitelmasta, että niihin EFTA-valtioihin, joiden on ainoastaan osoitettava tuensaajien elinkelpoisuus.

2. Pitkän aikavälin elinkelpoisuuden palauttaminen

9. Jos EFTA-valtio on valvontaviranomaisen aikaisemman ohjeistuksen tai päätösten perusteella velvollinen toimittamaan rakenneuudistussuunnitelman (13), kyseisen suunnitelman olisi oltava kattava ja yksityiskohtainen sekä perustaltaan johdonmukainen. Suunnitelmassa olisi osoitettava, miten pankki pääsee mahdollisimman pian takaisin tilanteeseen, jossa se on pitkällä aikavälillä elinkelpoinen ilman valtiontukea. (14) Ilmoitukseen rakenneuudistussuunnitelmasta olisi sisällytettävä vertailu vaihtoehtoihin, joita ovat esimerkiksi yrityksen osien erottaminen tai sulautuminen toiseen pankkiin, jotta valvontaviranomainen voi arvioida (15), onko käytettävissä sellaisia enemmän markkinasuuntautuneita, vähemmän kustannuksia aiheuttavia tai kilpailua vähemmän vääristäviä ratkaisuja, jotka ovat sopusoinnussa rahoitusjärjestelmän vakauden säilyttämisen kanssa. Jos pankin elinkelpoisuutta ei voida palauttaa, rakenneuudistussuunnitelmassa olisi ilmoitettava, miten pankin likvidaatio voidaan järjestää asianmukaisesti.

10. Rakenneuudistussuunnitelmassa olisi määritettävä pankin vaikeuksien syyt ja pankin omat heikkoudet sekä selostettava, miten ehdotetuilla rakenneuudistustoimenpiteillä ratkaistaan pankin ongelmat.

11. Rakenneuudistussuunnitelmassa olisi annettava tietoa tuensaajan liiketoimintamallista, erityisesti sen organisaatiorakenteesta, rahoituksesta (näyttö lyhyt- ja pitkäaikaisen rahoitusrakenteen kestävyydestä (16), hyvästä hallintotavasta (corporate governance, näyttö eturistiriitojen ehkäisemisestä ja tarvittavista johdon muutoksista (17), riskinhallinnasta (myös tiedot arvoltaan alentuneista omaisuuseristä sekä varovaisuusperiaatteen mukainen varautuminen tiedossa oleviin järjestämättömiin saataviin), varojen ja vastuiden hallinnasta, kassavirroista (joiden olisi oltava riittävät ilman valtion tukea), taseen ulkopuolisista sitoumuksista (näyttö niiden kestävyydestä ja konsolidoinnista, kun pankin kyseisiin sitoumuksiin liittyvät riskit ovat huomattavat (18), velalla pääomittamisesta, nykyisestä ja tulevasta vakavaraisuudesta sovellettavan valvontasäännöstön mukaisesti (varovaiseen arvostukseen ja riittäviin varauksiin perustuen), sekä palkitsemisjärjestelmästä (19) ja siitä, miten se tukee tuensaajan pitkän aikavälin kannattavuutta.

12. Elinkelpoisuutta olisi analysoitava tarvittavaa jaottelua noudattaen kunkin liiketoiminnon ja tulosyksikön osalta. Pankin elinkelpoisuuden palauttamisen olisi perustuttava pääasiassa yrityksen sisäisiin toimenpiteisiin. Se voi perustua hintojen tai kysynnän muutosten kaltaisiin ulkoisiin seikkoihin, joihin yritys ei voi itse juurikaan vaikuttaa, vain siinä tapauksessa, että markkinoiden kehitystä koskevat oletukset ovat yleisesti hyväksyttyjä. Rakenneuudistus edellyttää luopumista sellaisesta toiminnasta, joka olisi keskipitkällä aikavälillä edelleen tappiollista.

13. Pitkän aikavälin elinkelpoisuus on saavutettu, kun pankki pystyy vastaamaan itse kaikista kustannuksistaan, myös poistoista ja rahoituskuluista, ja sen oman pääoman tuotto on pankin riskiprofiiliin nähden asianmukainen. Rakenneuudistuksen läpikäyneen pankin olisi voitava kilpailla markkinoilla pääomasta omin voimin ja säädettyjen edellytysten mukaisesti. Suunnitellun rakenneuudistuksen odotetut tulokset on osoitettava perusvaihtoehdon skenaariossa sekä ”stressiskenaarioissa”. Tätä varten rakenneuudistussuunnitelmissa on otettava huomioon muun muassa rahoitusmarkkinoiden tämänhetkinen tilanne ja ennakoitu kehitys perusolettamusten ja pessimististen olettamusten perusteella. Stressitestauksessa olisi tarkasteltava useita skenaarioita, myös stressitekijöiden yhdistelmiä ja maailmantalouden taantuman pitkittymisskenaariota. Oletuksia olisi verrattava asianmukaisiin alakohtaisiin vertailuarvoihin, joissa on otettu riittävällä tavalla huomioon tämänhetkiseen rahoitusmarkkinakriisiin liittyvät uudet tekijät. Suunnitelmaan olisi sisällytettävä toimenpiteitä, joilla puututaan mahdollisiin stressitestauksessa esiin tuleviin vaatimuksiin. Stressitestauksen olisi mahdollisuuksien mukaan perustuttava yhteisiin muuttujiin, kuten niihin, joista on sovittu yhteisön tasolla (esim. Euroopan pankkivalvojien komitean kehittämiin menetelmiin), ja sitä olisi tarvittaessa mukautettava maa- ja pankkikohtaisen tilanteen huomioon ottamiseksi.

14. Tämänhetkisessä kriisissä hallitukset ovat vahvistaneet pankkien pääomapohjaa ehdoin, joiden taustalla on ollut ensi sijassa pyrkimys rahoitusjärjestelmän vakauteen ennemminkin kuin yksityisen sijoittajan kannalta hyväksyttävä tuotto. Sen vuoksi pitkän aikavälin elinkelpoisuus edellyttää, että myönnetty valtiontuki maksetaan ajan myötä takaisin, kuten tukea myönnettäessä on oletettu, tai siitä maksetaan tavanomaisten markkinaehtojen mukainen korvaus. Tällä tavoin varmistetaan, että kaikenlainen valtion lisätuki lopetetaan. Koska ETA-sopimus on neutraali omistusoikeuden suhteen, valtiontukisääntöjä sovelletaan siitä riippumatta, onko pankki yksityisessä vai julkisessa omistuksessa.

15. Rakenneuudistusvaiheen olisi oltava mahdollisimman lyhyt, jotta elinkelpoisuus voitaisiin palauttaa nopeasti. Valvontaviranomainen kuitenkin ottaa huomioon tämänhetkiset kriisiolosuhteet ja saattaa sen vuoksi hyväksyä sen, että jotkin rakenteelliset toimenpiteet saatetaan päätökseen tavallista pidemmän ajan kuluessa, erityisesti jotta hätämyynnit (20) eivät lamaannuttaisi markkinoita. Rakenneuudistus olisi kuitenkin toteutettava mahdollisimman pian, ja jotta se vaikuttaisi ja mahdollistaisi rakenneuudistuksen läpikäyvän pankin elinkelpoisuuden uskottavan palauttamisen, se ei saisi kestää viittä vuotta kauempaa (21).

16. Jos rakenneuudistuksen aikana tarvitaan sellaista lisätukea elinkelpoisuuden palauttamiseksi, joka ei sisälly alkuperäiseen ilmoitettuun rakenneuudistussuunnitelmaan, kyseisestä lisätuesta on tehtävä erillinen ennakkoilmoitus ja tällainen lisätuki otetaan huomioon valvontaviranomaisen lopullisessa päätöksessä.

Elinkelpoisuuden palauttaminen myymällä pankki

17. Vaikeuksissa olevan pankin myynti toiselle rahoituslaitokselle voi edistää pitkän aikavälin elinkelpoisuuden palauttamista, jos ostaja on elinkelpoinen ja pystyy ottamaan vaikeuksissa olevan pankin vastuulleen, ja sillä voidaan myös tukea markkinoiden luottamuksen palauttamista. Tällaisella toimella voidaan lisäksi edesauttaa rahoitusalan vakauttamista. Tämän vuoksi ostajan olisi osoitettava, että kaupan tuloksena syntyvä yksikkö on elinkelpoinen. Myynnin yhteydessä on noudatettava elinkelpoisuutta, omaa osallistumista ja kilpailun vääristymisen rajoittamista koskevia vaatimuksia.

18. Yleisesti olisi varmistettava läpinäkyvä, objektiivinen, ehtoja sisältämätön ja syrjimätön kilpailuun perustuva myyntiprosessi, jotta kaikilla potentiaalisilla ostajilla olisi yhtäläiset mahdollisuudet (22).

19. Vaikeuksissa olevan tuetun pankin myyntiä kilpailijalle ei pitäisi sallia silloin kun myynti lähtökohtaisesti aiheuttaa merkittävän esteen tehokkaalle kilpailulle, ellei tukeen liity asianmukaisia kilpailun vääristymisen estämiseksi toteutettavia korjaustoimia, rajoittamatta kuitenkaan mahdollisesti sovellettavaa yrityssulautumien valvontajärjestelmää. Tässä yhteydessä olisi myös otettava huomioon se, että tällaisella myynnillä voidaan sekä tukea pitkän aikavälin elinkelpoisuuden palauttamista että lisätä vakautta rahoitusalalla.

20. Pankin myyntiin voi liittyä valtiontukea ostajalle ja/tai myytävälle toiminnalle (23). Jos myynti järjestetään avoimella ja ehtoja sisältämättömällä kilpailuttamiseen perustuvalla tarjousmenettelyllä ja omaisuuserät myydään korkeimman tarjouksen tekijälle, myyntihinnan katsotaan olevan markkinahinta eikä ostajan voida katsoa saaneen tukea (24). Poikkeuksellisesti voidaan katsoa, että negatiivinen myyntihinta (tai rahoitustuki negatiivisen hinnan kompensoimiseksi) ei sisällä valtiontukea, jos likvidaatiokustannukset olisivat myyjälle suuremmat (25). Laskiessaan likvidaatiokustannuksia tällaisissa olosuhteissa valvontaviranomainen ottaa huomioon ainoastaan ne velvoitteet, jotka markkinataloussijoittaja olisi ottanut vastattavakseen (26). Näihin eivät kuulu valtiontuesta peräisin olevat velvoitteet (27).

21. Pankin likvidaatiota tai huutokauppaamista olisi aina harkittava, jos pankin pitkän aikavälin elinkelpoisuutta ei voida uskottavasti palauttaa. Hallitusten olisi kannustettava elinkelvottomia toimijoita vetäytymään markkinoilta ja samalla huolehdittava siitä, että vetäytyminen voi tapahtua sopivan ajan kuluessa niin, että rahoitusjärjestelmä säilyy vakaana. Pankkisuuntaviivoissa esitetään menettely, jonka puitteissa likvidaatio olisi toteutettava (28). Yhtenä vaihtoehtona voi olla myös se, että terve pankki ostaa vaikeuksissa olevan pankin ”hyvät” varat ja velat, sillä tämä voi olla kustannustehokas tapa laajentaa talletuskantaa ja luoda suhteita luotettaviin luotonottajiin. Itsenäisen ”hyvän pankin” luominen yhdistämällä olemassa olevan pankin ”hyviä” varoja ja velkoja voi myös olla hyväksyttävä tie elinkelpoisuuteen, edellyttäen että uusi yksikkö ei kohtuuttomasti vääristä kilpailua.

3. Tuensaajan oma osallistuminen (vastuunjako)

22. Jotta kilpailun vääristymistä voidaan rajoittaa ja estää moraalikato, tuki olisi rajoitettava välttämättömään ja tuensaajan olisi osallistuttava rakenneuudistuskustannuksiin asianmukaisella omalla osuudella. Pankin ja sen osakkeenomistajien olisi osallistuttava rakenneuudistuksen kustannuksiin omilla varoillaan niin pitkälti kuin mahdollista, jotta voidaan varmistaa, että pelastamistukea saaneet pankit kantavat riittävän vastuun aikaisemman toimintansa seurauksista, ja luoda asianmukaiset kannustimet näiden pankkien tulevaa toimintaa varten.

Rakenneuudistuskustannusten rajoittaminen

23. Rakenneuudistustuki olisi rajoitettava niin, että se kattaa kustannukset, jotka ovat välttämättömiä elinkelpoisuuden palauttamiseksi. Tämä tarkoittaa, että yritykselle ei pitäisi myöntää julkisia varoja, joita voitaisiin käyttää sellaisen markkinoita vääristävän toiminnan rahoittamiseen, joka ei liity rakenneuudistukseen. Esimerkiksi muiden yritysten osakkeiden hankintaa tai uusia sijoituksia ei voida rahoittaa valtiontuella, ellei se ole välttämätöntä yrityksen elinkelpoisuuden palauttamiseksi (29).

Tuen määrän rajoittaminen, merkittävä oma osallistuminen

24. Jotta tukimäärä voitaisiin rajoittaa välttämättömään, pankkien olisi ensin käytettävä omia varojaan rakenneuudistuksen rahoittamiseen. Tähän voi liittyä esimerkiksi omaisuuserien myyntiä. Valtion tuki olisi myönnettävä ehdoin, joissa edellytetty kustannustenjako on asianmukainen (30). Tämä tarkoittaa, että rakenneuudistukseen liittyviä kustannuksia ei kanna ainoastaan valtio vaan myös pankkiin sijoittaneet, jotka kattavat tappioita käytettävissä olevalla pääomalla ja maksavat asianmukaisen vastikkeen valtion tukitoimista (31). Valvontaviranomainen ei kuitenkaan pidä tarkoituksenmukaisena asettaa ennalta vastuunjaon raja-arvoja tämänhetkisessä järjestelmäkriisissä, kun otetaan huomioon, että tavoitteena on helpottaa yksityisen pääoman saantia ja paluuta tavanomaisiin markkinaolosuhteisiin.

25. Poikkeaminen asianmukaisesta ennalta sovitusta vastuunjaosta, mikä on voitu poikkeuksellisesti hyväksyä pelastamisvaiheessa rahoitusjärjestelmän vakauden säilyttämiseksi, on kompensoitava osallistumisella rakenneuudistuksen myöhemmässä vaiheessa esimerkiksi takaisinperintälausekkein ja/tai pidemmälle menevällä rakenneuudistuksella, johon kuuluu lisätoimenpiteitä kilpailun vääristymien rajoittamiseksi (32).

26. Pankkien olisi pystyttävä maksamaan toimintansa tuotosta korvaus pääomalle, myös osinkojen ja etuoikeusasemaltaan huonomman velan kuponkikoron muodossa. Pankkien ei kuitenkaan pitäisi käyttää valtiontukea omista varoista (oma pääoma ja etuoikeusasemaltaan huonompi velka) suoritettavan korvauksen maksamiseen silloin kun ne eivät saa toiminnastaan riittävää tuottoa. Sen vuoksi tuensaajapankkien harkinnanvarainen tappioiden tasaaminen (esimerkiksi ottamalla käyttöön vararahastoja tai vähentämällä omaa pääomaa) rakenneuudistuksen yhteydessä osinkojen ja etuoikeusasemaltaan huonomman velan kuponkikoron maksamiseksi ei periaatteessa sovellu yhteen vastuunjakotavoitteen kanssa (33). Tämä periaate voi olla tarpeen tasapainottaa pankin jälleenrahoituskyvyn ja irtautumiskannustimien varmistamistarpeen kanssa (34). Valvontaviranomainen voi tuensaajapankin jälleenrahoitustoimintaa edistääkseen suhtautua suopeammin kuponkikorkomaksuihin, jotka koskevat hiljattain liikkeeseen laskettuja sekamuotoisia pääomainstrumentteja, jotka ovat etuoikeusjärjestyksessä jo olemassa olevan etuoikeusasemaltaan huonomman velan edellä. Joka tapauksessa pankeille ei yleensä pitäisi antaa lupaa ostaa omia osakkeitaan rakenneuudistusvaiheen aikana.

27. Lisätuen myöntämisen olisi oltava rakenneuudistusvaiheessa mahdollista, jos se on rahoitusjärjestelmän vakauden vuoksi perusteltua. Lisätuki olisi rajoitettava elinkelpoisuuden varmistamisen kannalta välttämättömään.

4. Kilpailun vääristymisen rajoittaminen ja pankkialan kilpailukyvyn varmistaminen

Vääristymätyypit

28. Vaikka valtiontuella voidaan järjestelmäkriisissä tukea rahoitusjärjestelmän vakautta ja saada samalla aikaan laajempia myönteisiä heijastusvaikutuksia, se saattaa tästä huolimatta vääristää kilpailua monin tavoin. Silloin kun pankit kilpailevat tuotteidensa ja palveluidensa paremmuudella, ne pankeista, jotka ottavat liian suuria riskejä ja/tai tukeutuvat kestämättömiin liiketoimintamalleihin, menettävät lopulta markkinaosuuksiaan ja joutuvat mahdollisesti vetäytymään markkinoilta, kun tehokkaammat kilpailijat lisäävät markkinaosuuttaan tai markkinoille tulee uusia tehokkaampia kilpailijoita. Valtiontuki pitkittää liiallisen riskinoton ja kestämättömien liiketoimintamallien aiemmin synnyttämiä kilpailun vääristymiä ylläpitämällä keinotekoisesti tuensaajien markkinavoimaa. Se saattaa näin aiheuttaa edunsaajien moraalikatoa ja heikentää tukea vaille jääneiden kilpailijoiden kannustimia kilpailla, sijoittaa ja innovoida. Valtiontuki voi kaiken lisäksi myös heikentää yhtenäismarkkinoita siirtämällä kohtuuttoman osan rakenteellisen sopeuttamisen rasitteesta ja siihen liittyvistä sosiaalisista ja taloudellisista ongelmista muille EFTA-valtioille sekä lisätä samalla markkinoille pääsyn esteitä ja heikentää halukkuutta valtioiden rajat ylittävään toimintaan.

29. Rahoitusalalle myönnettävän tuen ensisijainen tavoite järjestelmäkriisissä on rahoitusjärjestelmän vakaus, mutta järjestelmän vakauden turvaaminen lyhyellä aikavälillä ei saisi johtaa siihen, että tasavertaisille toimintaedellytyksille ja kilpailuun perustuville markkinoille aiheutuu pitkäaikaista vahinkoa. Tätä taustaa vasten toimenpiteillä, joilla rajoitetaan valtiontuesta johtuvaa kilpailun vääristymistä, on tärkeä merkitys muun muassa seuraavista syistä. Ensinnäkin kriisi on kohdistunut pankkeihin hyvin eriasteisena eri puolilla ETA:ta, ja ongelmapankkien pelastamiseen ja rakenneuudistukseen myönnettävä valtiontuki voi vahingoittaa perustaltaan terveinä säilyneiden pankkien asemaa, mikä voi vaikuttaa kielteisesti rahoitusjärjestelmän vakauteen. Rahoitusjärjestelmään, julkiseen talouteen ja koko talouselämään kohdistuvassa kriisissä EFTA-valtioiden väliset erot siinä, kuinka paljon niillä on käyttää varoja valtion tukitoimiin, korostuvat ja vahingoittavat tasavertaisia toimintaedellytyksiä yhtenäismarkkinoilla. Toisena syynä voidaan mainita, että tämänhetkiseen kriisiin liittyvät kansalliset tukitoimet ovat omiaan edistämään keskittymistä kansallisiin markkinoihin, jolloin vakavana uhkana on toiminnan kutistuminen kansallisten rajojen sisälle ja yhtenäismarkkinoiden pirstoutuminen. Tuensaajien markkinaläsnäoloa on arvioitava, jotta voidaan varmistaa tehokas kilpailu ja ehkäistä ETA:n yrityksille ja kuluttajille vahingolliset markkinavoimatekijät, markkinoille pääsyn esteet sekä tekijät, jotka vähentävät halukkuutta rajat ylittävään toimintaan. Kolmantena syynä on se, että rahoitusjärjestelmän vakauttamisen edellyttämien julkisten tukitoimien tämänhetkinen mittakaava ja tavanomaista vastuunjakoa mahdollisesti rajoittavat tekijät aiheuttavat väistämättä moraalikatoa, johon on puututtava asianmukaisesti, jotta vääristyneet kannustimet ja kohtuuttomien riskien ottaminen voitaisiin vastaisuudessa estää ja jotta voitaisiin luoda edellytykset nopealle paluulle tavanomaisiin markkinaolosuhteisiin, joissa ei ole valtion tukea.

Kilpailun vääristymistä rajoittavien tehokkaiden ja oikeasuhteisten toimenpiteiden toteuttaminen

30. Kilpailun vääristymistä rajoittavat toimenpiteet olisi räätälöitävä niin, että toimenpiteillä voidaan puuttua niillä markkinoilla havaittuihin vääristymiin, joilla tuensaajapankki toimii sen jälkeen, kun sen elinkelpoisuus on rakenneuudistuksen seurauksena palautunut. Samalla olisi kuitenkin noudatettava yhteisiä toimintalinjoja ja periaatteita. Valvontaviranomainen pitää tällaisten toimenpiteiden tarvetta arvioidessaan lähtökohtana niiden toimintojen kokoa, mittakaavaa ja ulottuvuutta, jotka kyseisellä pankilla olisi tämän luvun 2 jaksossa tarkoitetun uskottavan rakenneuudistussuunnitelman toteuttamisen jälkeen. Sen mukaan, millaisesta kilpailunvääristymästä on kysymys, vääristymään voidaan puuttua velkoja koskevilla toimenpiteillä ja/tai varoja koskevilla toimenpiteillä (35). Tällaisten toimenpiteiden luonne ja muoto riippuvat kahdesta tekijästä: ensinnäkin tuen määrästä ja sen myöntämisehdoista ja -olosuhteista ja toiseksi niiden markkinoiden luonteesta, joilla tuensaajapankki jatkaa toimintaansa.

31. Kun tarkastellaan ensimmäistä tekijää, kilpailun vääristymistä rajoittavat toimenpiteet vaihtelevat huomattavasti tuen määrän, vastuunjakoasteen ja hinnoittelutason mukaan. Tässä yhteydessä valtiontuen määrää arvioidaan sekä absoluuttisina lukuina (myönnetty pääomamäärä, takauksiin ja ongelmallisiin omaisuuseriin suunnattuihin toimenpiteisiin sisältyvä tukielementti) että suhteessa pankin riskipainotettuihin omaisuuseriin. Valvontaviranomainen tarkastelee tuensaajalle myönnetyn tuen kokonaismäärää, johon sisältyy myös kaikenlainen pelastamistuki. Lisäksi valvontaviranomainen ottaa huomioon tuensaajan oman osallistumisasteen ja vastuunjaon rakenneuudistuksen aikana. Yleisesti ottaen voidaan todeta, että kun vastuunjakoon perustuva oma vastuuosuus ja osallistumisaste ovat korkeammat, moraalikadon kielteiset seuraukset ovat vähäisemmät. Sen vuoksi lisätoimenpiteiden tarve on vähäisempi (36).

32. Toisen tekijän osalta valvontaviranomainen analysoi tuen todennäköiset vaikutukset markkinoihin, joilla tuensaajapankki toimii rakenneuudistuksen jälkeen. Ennen kaikkea tutkitaan, mikä on pankin koko ja sen suhteellinen painoarvo omilla markkinoillaan sen jälkeen, kun sen elinkelpoisuus on palautettu. Jos rakenneuudistuksen läpikäyneen pankin jäljelle jäänyt markkinaläsnäolo on vähäinen, liiketoimintojen luovuttamista koskevien tai toimintalinjoista annettujen sitoumusten muodossa asetettavien lisärajoitteiden tarve on todennäköisesti pienempi. Toimenpiteet räätälöidään markkinoiden ominaispiirteitä (37) vastaaviksi, jotta tehokkaan kilpailun säilyminen voidaan varmistaa. Joillakin alueilla liiketoimintojen luovutuksella voi olla haittavaikutuksia eikä luovutus ehkä ole välttämätöntä toivottujen tulosten saavuttamiseksi. Tässä tapauksessa orgaanisen kasvun rajoittaminen saattaa olla parempi vaihtoehto kuin liiketoimintojen luovutus. Toisilla alueilla, erityisesti sellaisilla kansallisilla markkinoilla, joilla markkinoille pääsyn esteet ovat korkeat, liiketoimintojen luovutus saattaa olla tarpeen, jotta kilpailijat pääsevät markkinoille tai voivat laajentaa toimintaansa. Kilpailun vääristymistä rajoittavat toimenpiteet eivät saisi vaarantaa mahdollisuuksia palauttaa pankin elinkelpoisuus.

33. Lopuksi mainittakoon, että valvontaviranomainen kiinnittää huomiota riskiin siitä, että rakenneuudistustoimenpiteet saattavat heikentää sisämarkkinoita, ja suhtautuu myönteisesti toimenpiteisiin, jotka edistävät kansallisten markkinoiden säilymistä avoimina ja kitkattomina. Kun EFTA-valtion rahoitusjärjestelmänsä vakauden ja reaalitaloutensa luotonsaannin ylläpitämiseksi myöntämän tuen ehtona on myös, että tuensaajapankki noudattaa tiettyjä luotonantotavoitteita muissa kuin tukea myöntävässä EFTA-valtiossa, tätä voidaan pitää tuen merkittävänä myönteisenä lisävaikutuksena. Näin on erityisesti silloin, kun luotonantotavoitteet ovat huomattavat suhteessa sellaiseen uskottavaan vaihtoehtoiseen tilanteeseen, jossa niitä ei ole asetettu, tavoitteiden saavuttamista seurataan asianmukaisesti (esim. koti- ja isäntävaltion valvontaviranomaisten välisen yhteistyön avulla), isäntävaltion pankkijärjestelmälle on ominaista, että pankkien pääkonttorit ovat ulkomailla, ja luotonantositoumukset on sovitettu yhteen yhteisön tasolla (esim. maksuvalmiusapua koskevien neuvottelujen yhteydessä).

Valtiontuen asianmukainen hinnoittelu

34. Yleensä asianmukaisen vastikkeen määrääminen valtion tukitoimelle on yksi tehokkaimmista keinoista rajoittaa kilpailun vääristymistä, sillä se rajoittaa tuen määrää. Jos lähtöhinta on rahoitusjärjestelmän vakauden vuoksi asetettu huomattavasti markkinahintaa alemmalle tasolle, olisi varmistettava, että rahoitustuen ehtoja tarkistetaan rakenneuudistussuunnitelmassa (38), jotta tuen vääristävää vaikutusta voidaan vähentää.

Rakenteelliset toimenpiteet – liiketoimintojen luovutus ja supistaminen

35. Valtiontukea saavilta pankeilta voidaan tässä jaksossa esitettyjen perusteiden mukaisen arvioinnin perusteella edellyttää tytäryhtiöiden tai sivuliikkeiden, asiakkaiden salkkujen tai liiketoimintayksikköjen luovutusta taikka muiden tällaisten toimenpiteiden toteuttamista (39), myös tuensaajan kotimaisilla vähittäismarkkinoilla. Jotta tällaisilla toimenpiteillä voitaisiin lisätä kilpailua ja myötävaikuttaa sisämarkkinoihin, niillä olisi suosittava kilpailijoiden pääsyä markkinoille ja rajat ylittävää toimintaa (40). Jos tällaiset rakenteelliset toimenpiteet toteutetaan syrjimättä eri EFTA-valtioissa sijaitsevia yrityksiä, jolloin samalla tuetaan rahoituspalvelujen sisämarkkinoiden säilymistä, valvontaviranomainen suhtautuu niihin myönteisesti elinkelpoisuuden palauttamista koskevan vaatimuksen mukaisesti.

36. Lisäksi voi olla tarpeen rajoittaa pankin laajenemista tietyille liiketoiminta-aloille tai maantieteellisille alueille esimerkiksi toteuttamalla markkinalähtöisiä korjaustoimia, kuten asettamalla tiettyjä pääomavaatimuksia, jos laajenemisen suora rajoittaminen heikentäisi kilpailua markkinoilla, tai laajenemisen rajoittaminen voi olla tarpeen moraalikadon estämiseksi. Samalla valvontaviranomainen kiinnittää erityistä huomiota siihen, että toiminnan supistuminen kansallisten rajojen sisälle ja yhtenäismarkkinoiden pirstoutuminen on tarpeen estää.

37. Jos ostajan löytäminen tytäryhtiöille tai muille toiminnoille tai omaisuuserille näyttää objektiivisesti tarkasteltuna vaikealta, valvontaviranomainen jatkaa tällaisten toimenpiteiden toteuttamiselle annettua aikaa, jos liiketoimintojen supistamiselle (myös liiketoiminta-alueiden erottamiselle toisistaan) on asetettu sitova aikataulu. Kyseisten toimenpiteiden toteuttamiselle annettu aika ei kuitenkaan saisi olla viittä vuotta pidempi.

38. Arvioidessaan kilpailun vääristymien poistamiseksi tietyissä tapauksissa edellytettävien rakenteellisten korjaustoimien laajuutta valvontaviranomainen ottaa yhdenvertaisen kohtelun periaatetta noudattaen huomioon samoihin markkinoihin tai markkinasegmentteihin liittyvissä tapauksissa samaan aikaan käyttöön otetut toimenpiteet.

Kilpailun vastaisen toiminnan rahoittamista valtiontuella vältettävä

39. Valtiontukea ei saa käyttää vahingoittamaan kilpailijoita, jotka eivät saa samanlaista julkista tukea (41).

40. Pankkien ei pitäisi käyttää valtiontukea kilpailevien yritysten ostamiseen, jollei 41 kohdasta muuta johdu (42). Tämän ehdon olisi oltava voimassa vähintään kolme vuotta, ja sen voimassaolo voi jatkua rakenneuudistusvaiheen loppuun tuen ulottuvuudesta, määrästä ja kestosta riippuen.

41. Valvontaviranomainen voi poikkeustilanteissa hyväksyä ilmoitetut yritysostot, jos ne ovat osa vakauttamisprosessia, joka on välttämätön rahoitusjärjestelmän vakauden palauttamiseksi tai tehokkaan kilpailun varmistamiseksi. Yritysostoissa olisi noudatettava periaatetta, jonka mukaan kaikilla potentiaalisilla ostajilla on yhtäläiset mahdollisuudet, ja lopputuloksella olisi varmistettava tehokas kilpailu merkityksellisillä markkinoilla.

42. Jos liiketoimintojen luovutukseen velvoittaminen ja/tai yritysostojen kieltäminen ei ole tarkoituksenmukaista, valvontaviranomainen voi antaa EFTA-valtion määrätä takaisinperintämekanismin, esimerkiksi tuen saajilta perittävän vastikkeen muodossa. Näin osa tuesta voitaisiin saada pankilta takaisin, kun se on taas elinkelpoinen.

43. Jos valtion tukea saavia pankkeja pyydetään täyttämään tiettyjä vaatimuksia, jotka koskevat luotonantoa reaalitaloudelle, pankin täytyy noudattaa luotonannossaan liiketaloudellisia periaatteita (43).

44. Valtiontuen avulla ei voida tarjota (esimerkiksi korkoja tai vakuuksia koskevia) ehtoja, joihin kilpailijat, jotka eivät saa valtiontukea, eivät pysty vastaamaan. Tapauksissa, joissa tuensaajan hinnoittelukäytännön rajoittaminen ei ehkä ole tarkoituksenmukaista esimerkiksi sen vuoksi, että rajoittaminen voi vähentää tehokasta kilpailua, EFTA-valtioiden olisi ehdotettava muita tilanteeseen paremmin soveltuvia, tehokkaan kilpailun varmistavia korjaustoimia, kuten markkinoilletuloa edistäviä toimenpiteitä. Pankit eivät myöskään saa tuoda valtion tukea esiin kilpailuetuna, kun ne markkinoivat rahoitustarjouksiaan (44). Näiden rajoitusten olisi oltava voimassa tuen laajuudesta, määrästä ja kestosta riippuen vähintään kolme vuotta ja enintään koko rakenneuudistusvaiheen ajan. Ne myös selkeästi kannustaisivat maksamaan tuki takaisin valtiolle niin pian kuin mahdollista.

45. Valvontaviranomainen tutkii myös markkinoiden avoimuusastetta ja alan kykyä selviytyä pankkien kaatumisesta. Kokonaisarviossaan valvontaviranomainen voi ottaa huomioon tuensaajan mahdollisesti antamat tai EFTA-valtion antamat sitoumukset sellaisten toimenpiteiden toteuttamisesta (45), jotka lisäisivät vakautta ja kilpailua markkinoilla esimerkiksi edistämällä markkinoille pääsyä ja markkinoilta poistumista. Tällaisia aloitteita voitaisiin sopivissa olosuhteissa toteuttaa muiden sellaisten rakenteellisten tai toimintalinjoja koskevien toimenpiteiden rinnalla, joita tuensaajalta tavallisesti edellytettäisiin. Valvontaviranomainen voi suhtautua myönteisesti EFTA-valtion sitoumukseen ottaa käyttöön mekanismeja, joilla pankkien ongelmiin puututaan varhaisessa vaiheessa, koska tällaista sitoumusta voidaan pitää tekijänä, joka lisää vakautta ja kilpailua markkinoilla.

5. Seuranta- ja menettelykysymykset

46. Jotta voidaan tarkistaa, että rakenneuudistussuunnitelmaa toteutetaan moitteettomasti, valvontaviranomainen pyytää säännöllisesti yksityiskohtaisia kertomuksia. Ensimmäinen kertomus on yleensä toimitettava valvontaviranomaiselle viimeistään kuuden kuukauden kuluttua rakenneuudistussuunnitelman hyväksymisestä.

47. Kun rakenneuudistussuunnitelmasta on ilmoitettu, valvontaviranomaisen on arvioitava, onko todennäköistä, että suunnitelman avulla voidaan palauttaa pitkän aikavälin elinkelpoisuus ja rajoittaa riittävästi kilpailun vääristymistä. Jos valvontaviranomaisella on vakavia epäilyjä siitä, että rakenneuudistussuunnitelma ei ole vaatimusten mukainen, valvontaviranomaisen on aloitettava muodollinen tutkintamenettely, jossa kolmansille annetaan mahdollisuus kommentoida toimenpidettä; näin varmistetaan läpinäkyvä ja johdonmukainen lähestymistapa huolehtien samalla siitä, että valtiontukimenettelyihin sovellettavia luottamuksellisuutta koskevia sääntöjä noudatetaan.

48. Valvontaviranomaisen ei kuitenkaan tarvitse aloittaa muodollista menettelyä, jos rakenneuudistussuunnitelma on täydellinen ja esitetyt toimenpiteet sellaisia, että valvontaviranomaisella ei ole epäilyjä niiden sääntöjenmukaisuudesta valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamista koskevan EFTA-valtioiden sopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan II osan 4 artiklan 4 kohdan tarkoittamalla tavalla. Tällainen tilanne voi olla kyseessä erityisesti silloin kun EFTA-valtio on ilmoittanut valvontaviranomaiselle tuesta, johon liittyy kaikki tässä luvussa vahvistetut ehdot täyttävä rakenneuudistussuunnitelma, saadakseen oikeusvarmuuden tarvittavista jatkotoimista. Tällaisessa tapauksessa valvontaviranomainen voi tehdä lopullisen päätöksen siitä, että pelastamistuki ja rakenneuudistustuki ovat ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan b alakohdan nojalla sääntöjenmukaisia.

6. Tiedonannon soveltamisen tilapäisyys

49. Tämän luvun perusteena on tämänhetkinen poikkeuksellinen rahoitusalan kriisi, ja sen vuoksi lukua olisi sovellettava rajoitetun ajan. Valvontaviranomainen soveltaa tätä lukua arvioidessaan rakenneuudistustukea, josta ilmoitetaan valvontaviranomaiselle 31 päivänä joulukuuta 2010 tai sitä ennen. Ilmoittamattomaan tukeen sovelletaan suuntaviivoja valtiontuen sääntöjenvastaisuuden arvioinnissa sovellettavista säännöistä. Sen vuoksi valvontaviranomainen soveltaa tätä lukua arvioidessaan 31 päivänä joulukuuta 2010 tai sitä ennen myönnetyn ilmoittamattoman tuen sääntöjenmukaisuutta.

50. Luku perustuu ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan b alakohtaan, ja valvontaviranomainen voi tarkastella sen sisältöä ja voimassaoloaikaa uudelleen markkinatilanteen kehittymisen, tapausten käsittelystä saatujen kokemusten ja luvun perimmäisen tavoitteen eli rahoitusjärjestelmän vakauden ylläpitämisen perusteella.

(1) Tämä luku vastaa Euroopan komission, jäljempänä ’komissio’, tiedonantoa elinkelpoisuuden palauttamisesta ja rahoitusalalla tämänhetkisessä kriisissä toteutettujen rakenneuudistustoimenpiteiden arvioinnista valtiontukisääntöjen perusteella (EUVL C 195, 19.8.2009, s. 9).

(2) Edellä alaviitteessä 1 mainitun tiedonantonsa 1 kohdassa komissio viittasi Eurooppa-neuvoston kokouksissa 20 päivänä maaliskuuta 2009 sekä 18 ja 19 päivänä kesäkuuta 2009 annettuun vastaavaan sitoumukseen.

(3) Komissio ilmoitti Eurooppa-neuvostolle 4 päivänä maaliskuuta 2009 antamassaan tiedonannossa Elvytys Euroopassa (KOM(2009) 114, lopullinen) uudistusohjelmasta, jolla korjataan yleisluonteisia heikkouksia yhteisössä toimiviin rahoituslaitoksiin sovellettavissa säännöksissä.

(4) Ks. suuntaviivojen luvut valtiontukisääntöjen soveltamisesta rahoituslaitosten suhteen toteutettuihin toimenpiteisiin, jäljempänä ’pankkisuuntaviivat’, rahoituslaitosten pääomapohjan vahvistamisesta tämänhetkisessä finanssikriisissä, jäljempänä ’pääomapohjan vahvistamista koskevat suuntaviivat’, ja arvoltaan alentuneiden omaisuuserien käsittelystä ETA:n pankkisektorilla, jäljempänä ’arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevat suuntaviivat’.

(5) Tätä lukua sovelletaan ainoastaan pankkisuuntaviivoissa tarkoitettuihin rahoituslaitoksiin. Tässä luvussa annetussa ohjeistuksessa viitataan pankkeihin tekstin yksinkertaistamiseksi. Ohjeet koskevat kuitenkin soveltuvin osin myös muita rahoituslaitoksia.

(6) Rakenneuudistussuunnitelman esittämisvelvollisuuden taustalla olevat perusteet ja olosuhteet esitetään pankkisuuntaviivoissa, pääomapohjan vahvistamista koskevissa suuntaviivoissa sekä arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevissa suuntaviivoissa. Ne koskevat erityisesti, mutta eivät pelkästään, tilanteita, joissa valtio on vahvistanut ongelmapankin pääomapohjaa tai ongelmallisiin omaisuuseriin suunnatuista toimista hyötyvä pankki on jo saanut valtiontukea missä tahansa muodossa tappioiden kattamiseen tai ehkäisemiseen (lukuun ottamatta osallistumista luottotakausohjelmaan) ja aiemmin annetun valtiontuen kokonaismäärä ylittää 2 prosenttia pankin kaikista riskipainotetuista omaisuuseristä. Rakenneuudistusten perusteellisuus riippuu kunkin pankin ongelmien vakavuudesta. Sen sijaan tapauksissa, joissa perustaltaan terveille pankeille on myönnetty rajoitettu määrä tukea, EFTA-valtioiden on kyseisten suuntaviivojen mukaan (etenkin pääomapohjan vahvistamista koskevien suuntaviivojen 40 kohdan ja arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevien suuntaviivojen liitteen V mukaan) toimitettava valvontaviranomaiselle kertomus valtiontuen käytöstä. Kyseisen kertomuksen on sisällettävä kaikki tiedot, joita tarvitaan, jotta voidaan arvioida pankin elinkelpoisuus, saadun pääoman käyttö sekä eteneminen kohti irtautumista valtiontuesta. Elinkelpoisuuden kartoituksessa olisi osoitettava kyseisten pankkien riskiprofiili ja tuleva vakavaraisuus sekä arvioitava niiden liiketoimintasuunnitelmat.

(7) Tässä tarkoitetaan tukea, jonka valvontaviranomainen on tilapäisesti hyväksynyt pelastamistukena valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi annettujen suuntaviivojen nojalla, tai ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan b alakohdan nojalla tilapäisesti hyväksyttyä tukea taikka mitä tahansa uutta tukea, joka ilmoitetaan rakenneuudistukseen tarvittavana tukena. Arvioitaessa pankeille tämänhetkisissä järjestelmäkriisin olosuhteissa myönnettyä rakenneuudistustukea sovelletaan sen vuoksi tätä lukua eikä valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi annettuja suuntaviivoja.

(8) Yhteisön tasolla komissio on aikaisemmin tehnyt useita päätöksiä vaikeuksissa olevien pankkien rakenneuudistustuesta (jota on pidettävä yhteismarkkinoille soveltuvana EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla). Kyseisissä pankeissa toteutettiin kattava rakenneuudistus, ja tuensaajien pitkän aikavälin elinkelpoisuus palautettiin ilman että tuki olisi kohtuuttomasti vahingoittanut kilpailijoita. Tyypillisiä rakenneuudistusstrategioita ovat olleet mm. liiketoimintamallien uudelleen määrittäminen, liiketoimintayksiköiden, tytäryhtiöiden tai sivuliikkeiden lopettaminen tai myynti, varojen ja velkojen hallinnan muuttaminen, käynnissä olevan liiketoiminnan myynti tai yrityksen eri osien erottaminen ja myynti elinkelpoisille kilpailijoille. Ks. esim. Ranskan valtion Crédit Lyonnais -konsernille myöntämistä tuista 20 päivänä toukokuuta 1998 tehty komission päätös 98/490/EY (EYVL L 221, 8.8.1998, s. 28), valtiontuesta, jonka Saksa on myöntänyt rakenneuudistustukena Bankgesellschaft Berlin AG:lle, 18 päivänä helmikuuta 2004 tehty komission päätös 2005/345/EY (EUVL L 116, 4.5.2005, s. 1), ja Saksan toteuttamasta valtiontuesta C 9/2008 (ex NN 8/2008, CP 244/2007) Sachsen LB:n hyväksi 4 päivänä kesäkuuta 2008 tehty komission päätös 2009/341/EY (EUVL L 104, 24.4.2009, s. 34) sekä syksyn 2006 State Aid Scoreboard, KOM(2006) 761 lopullinen, s. 28 (http://ec.europa.eu/comm/competition/state_aid/studies_reports/2006_autumn_en.pdf), jossa on erityisselvitys pelastamis- ja rakenneuudistustuesta.

(9) Arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevien suuntaviivojen mukaisesti.

(10) Pankkisuuntaviivojen, pääomapohjan vahvistamista koskevien suuntaviivojen sekä arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevien suuntaviivojen mukaisesti. Ks. tämän luvun 4 kohta.

(11) Pankkisuuntaviivojen, pääomapohjan vahvistamista koskevien suuntaviivojen sekä arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevien suuntaviivojen mukaan kun perustaltaan terveille pankeille myönnetään rajoitettu määrä tukea, EFTA-valtioiden on toimitettava valvontaviranomaiselle elinkelpoisuuden kartoitus.

(12) Etenkin pääomapohjan vahvistamista koskevien suuntaviivojen 40 kohdan ja arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevien suuntaviivojen liitteen V mukaisesti.

(13) Jos 2 jaksossa viitataan rakenneuudistussuunnitelmaan, 2 jakson taustalla olevia periaatteita sovelletaan analogisesti myös elinkelpoisuuden kartoituksiin, kuten tämän luvun 8 kohdassa todetaan.

(14) Liitteessä on suuntaa antava rakenneuudistussuunnitelman malli.

(15) Tarvittaessa valvontaviranomainen pyytää ulkopuolista konsulttia tutkimaan ilmoitetut rakenneuudistussuunnitelmat voidakseen arvioida elinkelpoisuutta, vastuunjakoa ja kilpailun vääristymisen minimoimista. Se voi myös pyytää eri osatekijöille valvonnasta vastaavan viranomaisen vahvistusta.

(16) Ks. esim. rakenneuudistustuesta Northern Rockille (ex NN 1/08) 2 päivänä huhtikuuta 2008 tehty komission päätös (EUVL C 135, 3.6.2008, s. 21) ja asiassa C 9/2008 Sachsen LB tehty päätös 2009/341/EY.

(17) Ks. asiassa C 9/2008 Sachsen LB tehty päätös 2009/341/EY.

(18) Paitsi asianmukaisesti perustelluissa olosuhteissa. Ks. asiassa C 10/2008 IKB 21 päivänä lokakuuta 2008 tehty komission päätös, ei vielä julkaistu.

(19) Rahoituspalvelualan palkka- ja palkkiopolitiikasta 30 päivänä huhtikuuta 2009 annetussa komission suosituksessa 2009/384/EY (EUVL L 120, 15.5.2009, s. 22) vahvistettujen periaatteiden mukaisesti.

(20) Tässä tarkoitetaan tilanteita, joissa suuria määriä omaisuuseriä myydään sen hetkiseen alhaiseen markkinahintaan, mikä saattaa edelleen laskea hintoja.

(21) Komission mukaan sen tapana on ollut hyväksyä rakenneuudistussuunnitelman toteutusajaksi 2–3 vuotta.

(22) Ks. myös 20 kohta.

(23) Ks. alaviite 17.

(24) Jos tarjouskilpailua ei ole järjestetty, se ei automaattisesti tarkoita, että ostaja on saanut valtiontukea.

(25) Yleensä tämä merkitsisi tukea myydylle taloudelliselle toiminnalle.

(26) Ks. yhdistetyt asiat C-278/92, C-279/92 ja C-280/92, Hytasa (Kok. 1994, s. I-4103, 22 kohta).

(27) Ks. asia C-334/99, Gröditzer Stahlwerke (Kok. 2003, s. I-1139, 134 kohta ja sitä seuraavat kohdat), ja valtiontuesta C 56/06 (ex NN 77/06), jonka Itävalta on myöntänyt Bank Burgenlandin yksityistämiseen, 30 päivänä huhtikuuta 2008 tehty komission päätös 2008/719/EY (EUVL L 239, 6.9.2008, s. 32).

(28) Ks. pankkisuuntaviivojen 43–50 kohta. Likvidaatiotukea voidaan tällaisen hallitun markkinoilta vetäytymisen mahdollistamiseksi pitää sääntöjenmukaisena, jos sitä tarvitaan esim. omaisuudenhoitoyhtiön (bridge bank) väliaikaiseen pääomapohjan vahvistamiseen tai tiettyjen velkojaryhmien vaateisiin vastaamiseen ja se on rahoitusjärjestelmän vakauden kannalta perusteltua. Esimerkkeinä tällaisesta tuesta ja olosuhteista, joissa sitä on pidetty sääntöjenmukaisena, ks. asiassa NN 41/08 Yhdistynyt kuningaskunta – pelastamistuki Bradford & Bingleylle 1 päivänä lokakuuta 2008 tehty komission päätös (EUVL C 290, 13.11.2008, s. 2) ja asiassa NN 39/08 Tanska – tuki Roskilde Bankin liiketoiminnan lopettamiseen 5 päivänä marraskuuta 2008 tehty komission päätös (EUVL C 12, 17.1.2009, s. 3).

(29) Ks. asia T-17/03, Schmitz-Gotha (Kok. 2006, s. II-1139).

(30) Kuten aiemmissa suuntaviivoissa on jo todettu, ks. etenkin arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevien suuntaviivojen 21 kohta ja sitä seuraavat kohdat.

(31) Valvontaviranomainen on antanut yksityiskohtaisia ohjeita valtiontakausten, pääomasijoitusten ja ongelmallisiin omaisuuseriin suunnattujen toimenpiteiden hinnoittelusta pankkisuuntaviivoissa, pääomapohjan vahvistamista koskevissa suuntaviivoissa sekä arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevissa suuntaviivoissa. Pankin osakkeenomistajien taloudellinen asema heikkenee, kun ne osallistuvat kustannuksiin.

(32) Arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevat suuntaviivat, 24 ja 25 kohta. Ks. tämän luvun 4 jakso.

(33) Ks. asiassa N 615/08 Bayern LB 18 päivänä joulukuuta 2008 tehty komission päätös (EUVL C 80, 3.4.2009, s. 4). Pankki voi kuitenkin suorittaa kuponkimaksut, jos sillä on sitova oikeudellinen velvollisuus niin tehdä.

(34) Ks. arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevat suuntaviivat, 31 kohta, ja yksityiskohtainen lähestymistapa osinkorajoituksiin pääomapohjan vahvistamista koskevien suuntaviivojen 33, 34 ja 45 kohdassa, joissa on ajatuksena, että vaikka väliaikainen osinko- tai kuponkikielto säilyttää pankin pääomaa ja lisää pääomapuskuria sekä sitä kautta parantaa pankin vakavaraisuutta, se voi yhtä lailla estää pankkia saamasta rahoitusta yksityisistä lähteistä tai ainakin nostaa uuden rahoituksen hintaa.

(35) Ks. 21 kohta.

(36) Jos valvontaviranomainen on pankkisuuntaviivojen, pääomapohjan vahvistamista koskevien suuntaviivojen sekä arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevien suuntaviivojen mukaisesti poikkeuksellisesti hyväksynyt tuen, joka poikkeaa näissä suuntaviivoissa esitetyistä periaatteista, tästä johtuva kilpailun lisävääristyminen edellyttää lisää rakenteellisia tai toimintalinjoihin liittyviä suojatoimia; ks. arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevien suuntaviivojen 58 kohta.

(37) Muun muassa keskittymisaste, kapasiteettirajoitteet, kannattavuus sekä markkinoille pääsyn ja toiminnan laajentamisen esteet otetaan huomioon.

(38) Esim. suosimalla valtiontuen varhaista takaisinmaksua.

(39) Ks. esim. asiassa C 10/08 IKB 21 päivänä lokakuuta 2008 tehty komission päätös, ei vielä julkaistu, ja asiassa N 244/09 Capital injection into Commerzbank 7 päivänä toukokuuta 2009 tehty komission päätös (EUVL C 147, 27.6.2009, s. 4).

(40) On huomattava, että taseen pieneneminen sen seurauksena, että tehdään omaisuuserien alaskirjauksia, joita osittain kompensoidaan valtiontuella, ei vähennä pankin tosiasiallista markkinaläsnäoloa eikä sitä voida sen vuoksi ottaa huomioon arvioitaessa tarvetta rakenteellisiin toimenpiteisiin.

(41) Ks. esim. asiassa NN 49/08, NN 50/08 ja NN 45/08 Guarantees to Dexia 19 päivänä marraskuuta 2008 tehty komission päätös (ei vielä julkaistu), 73 kohta, asiassa N 574/2008 Guarantees to Fortis Bank 19 päivänä marraskuuta 2008 tehty komission päätös (EUVL C 38, 17.2.2009, s. 2), 58 kohta, ja asiassa NN 42/08, NN 46/08 ja NN 53/A/08 Restructuring aid to Fortis Bank and Fortis Bank Luxemburg 3 päivänä joulukuuta 2008 tehty komission päätös (EUVL C 80, 3.4.2009, s. 7), 94 kohta. Pankkia voidaan esimerkiksi tietyissä olosuhteissa estää tarjoamasta korkeinta vähittäistallettajille markkinoilla tarjottavaa korkoa.

(42) Muistutettakoon, että rakenneuudistuskustannukset on rajoitettava elinkelpoisuuden palauttamisen kannalta välttämättömään. Ks. 23 kohta.

(43) Luotonanto ei-liiketaloudellisin periaattein saattaa olla valtiontukea, ja ilmoitettaessa se saattaa saada valvontaviranomaisen hyväksynnän, jos se soveltuu ETA-sopimuksen toimintaan esim. tilapäisistä puitteista valtiontukitoimenpiteille rahoituksen saatavuuden turvaamiseksi tämänhetkisessä finanssi- ja talouskriisissä annettujen suuntaviivojen mukaisesti.

(44) Ks. asiassa N 528/08 ING 12 päivänä marraskuuta 2008 tehty komission päätös (EUVL C 328, 23.12.2008, s. 10), 35 kohta.

(45) Ks. esim. tukitoimenpiteistä, jotka Ranska on toteuttanut Alstomin hyväksi, 7 päivänä heinäkuuta 2004 tehty komission päätös 2005/418/EY (EUVL L 150, 10.6.2005, s. 24), 204 kohta.