ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Eläkkeensaajalla on oikeus esittää korvaushakemus suoraan sen ETA-valtion toimivaltaiselle laitokselle, jonka lainsäädännön mukaan eläke maksetaan, erityisesti, mutta ei ainoastaan, jos asuinvaltio on evännyt häneltä korvauksen. Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 883/2004 täytäntöönpanomenettelystä 16 päivänä syyskuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 987/2009 22 artiklan 1 kohdan sekä asetuksen (EY) N:o 883/2004 76 artiklan 4 kohdan mukaan, jos toimivaltainen laitos ei anna eläkkeensaajalle tietoja noudatettavasta menettelystä, tämän ei pidä vaikuttaa haitallisesti oikeuksiin, joita eläkkeensaajalla on suhteessa laitokseen.
TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 24 päivänä huhtikuuta 2018,

asiassa E-7/17

EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti

(EFTA-valtion velvoitteiden laiminlyönti – täytäntöönpanon laiminlyönti – direktiivi 2014/29/EU)

(2018/C 280/04)

Asiassa E-7/17, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään tuomioistuinta toteamaan, että Islanti ei ole ryhtynyt tarvittaviin toimenpiteisiin saattaakseen Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä II olevan VIII luvun 6f kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/29/EU, annettu 26 päivänä helmikuuta 2014, yksinkertaisten painesäiliöiden asettamista saataville markkinoilla koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistamisesta), sellaisena kuin se on mukautettuna sopimuksen pöytäkirjalla 1, osaksi sisäistä oikeusjärjestystään ja että se on joka tapauksessa jättänyt ilmoittamatta EFTAn valvontaviranomaiselle toimenpiteet, jotka se on hyväksynyt kyseisen säädöksen täytäntöönpanemiseksi ETA-sopimuksen 7 artiklassa tarkoitetulla tavalla. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Páll Hreinsson, presidentti ja esittelevä tuomari, ja tuomarit Per Christiansen ja Bernd Hammermann, on antanut 24 päivänä huhtikuuta 2018 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

Tuomioistuin

1. toteaa, että Islanti on laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa jättäessään ryhtymättä sopimuksen liitteessä II olevan VIII luvun 6f kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/29/EU, annettu 26 päivänä helmikuuta 2014, yksinkertaisten painesäiliöiden asettamista saataville markkinoilla koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistamisesta), sellaisena kuin se on mukautettuna sopimuksen pöytäkirjalla 1, täytäntöönpanemiseksi tarvittaviin toimenpiteisiin asetetussa määräajassa, ja
TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 17 päivänä syyskuuta 2018,

asiassa E-10/17

Nye Kystlink AS vastaan Color Group AS ja Color Line AS

(ETA-sopimuksen 53 artikla – ETA-sopimuksen 54 artikla – Vastaavuusperiaate – Tehokkuusperiaate – Kansalliset säännökset vahingonkorvausvaatimusten vanhentumisajasta)

(2018/C 459/16)

Asiassa E-10/17, Nye Kystlink AS vastaan Color Group AS ja Color Line AS, Borgartingin muutoksenhakutuomioistuin (Borgarting lagmannsrett) on esittänyt EFTAn tuomioistuimelle valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden välisen sopimuksen 34 artiklan mukaisen PYYNNÖN, joka koskee vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteiden tulkintaa vahingonkorvausvaatimusten vanhentumisaikaa koskevien kansallisten säännösten yhteydessä tapauksissa, joissa on määrätty sakkoja Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 53 ja 54 artiklan nojalla. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Páll Hreinsson, presidentti ja esittelevä tuomari, ja tuomarit Per Christiansen ja Bernd Hammermann, on antanut 17 päivänä syyskuuta 2018 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

1. Vastaavuusperiaate edellyttää, että silloin, kun kanneoikeuden vanhentumista koskevan kansallisen lain mukaan sellaisiin rikosvahingon korvaamista koskeviin kanteisiin, joiden perustana on lainvoimainen rikostuomio, sovelletaan yhden vuoden erityistä vanhentumisaikaa, tätä vanhentumisaikaa on sovellettava vastaavalla tavalla myös silloin, kun vahingonkorvauskanne perustuu ETA-sopimuksen 53 ja 54 artiklan rikkomiseen, jonka EFTAn valvontaviranomainen on lainvoimaisella päätöksellä vahvistanut ja josta se on määrännyt sakkoa, sikäli kuin kyseiset kanteet ovat samankaltaisia kohteeltaan, perusteeltaan ja olennaisilta osatekijöiltään.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 189/49

TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 16 päivänä marraskuuta 2016,

asiassa E-4/16

EFTAn valvontaviranomainen vastaan Norjan kuningaskunta

(Tuomioistuimen sellaisen tuomion noudattamatta jättäminen, jossa todetaan velvoitteiden laiminlyönti – valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen 33 artikla – tuomioistuimen tuomion noudattamisen edellyttämät toimenpiteet)

(2017/C 189/13)

Asiassa E-4/16, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Norjan kuningaskunta, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään tuomioistuinta toteamaan, että Norjan kuningaskunta on laiminlyönyt valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden välisen sopimuksen 33 artiklan mukaiset velvoitteensa, koska se ei ole säädetyssä ajassa ryhtynyt tarvittaviin toimiin noudattaakseen tuomioistuimen 2 päivänä joulukuuta 2013 asiassa E-13/13, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Norja, antamaa tuomiota. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti, sekä tuomarit Per Christiansen ja Páll Hreinsson (esittelevä tuomari), on antanut 16 päivänä marraskuuta 2016 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

Tuomioistuin

1. toteaa, että Norjan kuningaskunta on laiminlyönyt valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden välisen sopimuksen 33 artiklan mukaiset velvoitteensa, koska se ei ole säädetyssä ajassa ryhtynyt tarvittaviin toimiin noudattaakseen tuomioistuimen 2 päivänä joulukuuta 2013 asiassa E-13/13, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Norja, antamaa tuomiota;
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 1/8

TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 20 päivänä heinäkuuta 2017,

asiassa E-11/16

Mobil Betriebskrankenkasse vastaan Tryg Forsikring, jota Norjan liikennevakuutusyhdistys (Trafikkforsikringsforeningen) tukee

(Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 93 artikla – Asetus (EY) N:o 883/2004 – Etuuksista vastuussa olevien laitosten oikeudet vastuussa olevia kolmansia osapuolia kohtaan – Takautumisoikeudet ja välittömät oikeudet)

(2018/C 1/10)

Asiassa E-11/16, Mobil Betriebskrankenkasse vastaan Tryg Forsikring, jota Norjan liikennevakuutusyhdistys (Trafikkforsikringsforeningen) tukee, Oslon käräjäoikeus (Oslo tingrett) on esittänyt valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden välisen sopimuksen 34 artiklan nojalla tuomioistuimelle PYYNNÖN, joka koskee sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 85 artiklan 1 kohdan tulkintaa. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti, ja tuomarit Per Christiansen (esittelevä tuomari) ja Benedikt Bogason (ad hoc -tuomari), on antanut 20 päivänä heinäkuuta 2017 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

1. Jos etuuksista vastuussa oleva laitos on soveltamansa lainsäädännön perusteella saanut takautumisoikeuden tai välittömän oikeuden toisessa ETA-valtiossa tapaturman aiheuttamisesta vastuussa olevaa kolmatta osapuolta vastaan, asetuksen (ETY) N:o 1408/71 93 artiklan 1 kohdan mukaan muiden ETA-valtioiden on tunnustettava tällaiset oikeudet siten kuin niistä säädetään siinä ETA-valtion lainsäädännössä, jota laitokseen sovelletaan.

2. Kyseinen takautumisoikeus tai välitön oikeus ei voi kuitenkaan ylittää oikeuksia, jotka vahingonkärsijällä on tapaturmasta vastuussa olevaa kolmatta osapuolta vastaan sen ETA-valtion kansallisen lainsäädännön nojalla, jossa tapaturma sattui, mukaan lukien sovellettavat kansainvälisen yksityisoikeuden säännöt.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 18/26

TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 1 päivänä helmikuuta 2016,

asiassa E-20/15

EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti

(ETA/EFTA-valtion velvollisuuksien laiminlyönti – täytäntöönpanon laiminlyönti – aerosoleja koskevan direktiivin 75/324/ETY muuttamisesta annettu direktiivi 2013/10/EU)

(2017/C 18/10)

Asiassa E-20/15, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään tuomioistuinta toteamaan, että Islanti on laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä II olevan VIII luvun 1 kohdassa tarkoitetun säädöksen (komission direktiivi 2013/10/EU, annettu 19 päivänä maaliskuuta 2013, aerosoleja koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 75/324/ETY muuttamisesta sen merkintäsäännösten mukauttamiseksi aineiden ja seosten luokituksesta, merkinnöistä ja pakkaamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1272/2008 mukaisiksi), sellaisena kuin se on mukautettuna sopimuksen pöytäkirjalla 1, 3 artiklan sekä ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa jättäessään hyväksymättä säädöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet asetetun määräajan kuluessa. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti, sekä tuomarit Per Christiansen (esittelevä tuomari) ja Páll Hreinsson, on antanut 1 päivänä helmikuuta 2016 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

Tuomioistuin

1. toteaa, että Islanti on laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä II olevan VIII luvun 1 kohdassa tarkoitetun säädöksen (komission direktiivi 2013/10/EU, annettu 19 päivänä maaliskuuta 2013, aerosoleja koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 75/324/ETY muuttamisesta sen merkintäsäännösten mukauttamiseksi aineiden ja seosten luokituksesta, merkinnöistä ja pakkaamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1272/2008 mukaisiksi), sellaisena kuin se on mukautettuna sopimuksen pöytäkirjalla 1, 3 artiklan sekä ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa jättäessään hyväksymättä säädöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet asetetun määräajan kuluessa;
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 108/14

TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 29 päivänä heinäkuuta 2016,

asiassa E-31/15

EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti

(EFTA-valtion velvollisuuksien laiminlyönti – Täytäntöönpanon laiminlyönti – Direktiivi 2011/77/EU tekijänoikeuden ja tiettyjen lähioikeuksien suojan voimassaoloajasta annetun direktiivin 2006/116/EY muuttamisesta)

(2017/C 108/12)

Asiassa E-31/15, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään tuomioistuinta toteamaan, että Islanti on laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä XVII olevan 9f kohdan luetelmakohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/77/EU, annettu 27 päivänä syyskuuta 2011, tekijänoikeuden ja tiettyjen lähioikeuksien suojan voimassaoloajasta annetun direktiivin 2006/116/EY muuttamisesta), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sen pöytäkirjalla 1, sekä ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa, koska se ei ole määräajassa hyväksynyt tarvittavia toimenpiteitä säädöksen panemiseksi täytäntöön eikä ilmoittanut kyseisistä toimenpiteistä EFTAn valvontaviranomaiselle. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti, sekä tuomarit Per Christiansen (esittelevä tuomari) ja Páll Hreinsson, on antanut 29 päivänä heinäkuuta 2016 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

Tuomioistuin

1. toteaa, että Islanti on laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä XVII olevan 9f kohdan luetelmakohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/77/EU, annettu 27 päivänä syyskuuta 2011, tekijänoikeuden ja tiettyjen lähioikeuksien suojan voimassaoloajasta annetun direktiivin 2006/116/EY muuttamisesta), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sen pöytäkirjalla 1, sekä ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa, koska se ei ole määräajassa hyväksynyt tarvittavia toimenpiteitä säädöksen panemiseksi täytäntöön;
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 422/7

TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 28 päivänä syyskuuta 2015,

asiassa E-6/15,

EFTAn valvontaviranomainen vastaan Norjan kuningaskunta

(EFTA-valtion velvollisuuksien laiminlyönti – vapaus tarjota palveluja – palveluista sisämarkkinoilla annettu direktiivi 2006/123/EY – rakennustöitä koskevan paikallisen hyväksynnän vaatimus)

(2016/C 422/06)

Asiassa E-6/15, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Norjan kuningaskunta, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään tuomioistuinta toteamaan, että Norjan kuningaskunta on laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä X olevassa 1 kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/123/EY, annettu 12 päivänä joulukuuta 2006, palveluista sisämarkkinoilla) 16 artiklan tai vaihtoehtoisesti Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 36 artiklan mukaiset velvoitteensa, koska se on pitänyt voimassa kaavoitus- ja rakennuslain (Plan- og bygningsloven) 20–1 §:n 2 momentin sekä 22–3 §:n, tarkasteltuna yhdessä rakennusasetuksen (Byggesaksforskriften) 9-1-9–4 §:n ja 11–1 §:n kanssa, jotka velvoittavat rakennustöitä suunnittelevat yritykset hankkimaan paikallisen viranomaisen luvan ennen rakennustyön aloittamista. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti, ja tuomarit Per Christiansen ja Páll Hreinsson (esittelevä tuomari), on antanut 28 päivänä syyskuuta 2015 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

Tuomioistuin

1. toteaa, että Norjan kuningaskunta on laiminlyönyt ETA-sopimuksen liitteessä X olevassa 1 kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/123/EY, annettu 12 päivänä joulukuuta 2006, palveluista sisämarkkinoilla) 16 artiklan mukaiset velvoitteensa, koska se on pitänyt voimassa kaavoitus- ja rakennuslain (Plan- og bygningsloven) 20–1 §:n 2 momentin sekä 22–3 §:n, tarkasteltuna yhdessä rakennusasetuksen (Byggesaksforskriften) 9-1-9–4 §:n ja 11–1 §:n kanssa, jotka velvoittavat rakennustöitä suunnittelevat yritykset hankkimaan paikallisen viranomaisen luvan ennen rakennustyön aloittamista;
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 131/8

TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 24 päivänä syyskuuta 2014,

asiassa E-5/14

EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti

(ETA:n jäsenvaltion velvollisuuksien laiminlyönti – Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/98/EY, annettu 19 päivänä marraskuuta 2008, jätteistä ja tiettyjen direktiivien kumoamisesta)

(2015/C 131/08)

Asiassa E-5/14, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään tuomioistuinta toteamaan, että koska Islanti ei ole säädetyssä määräajassa hyväksynyt kaikkia Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä XX olevan V luvun 32ff kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/98/EY, annettu 19 päivänä marraskuuta 2008, jätteistä ja tiettyjen direktiivien kumoamisesta), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sopimuksen pöytäkirjalla 1, täytäntöönpanemiseksi tarvittavia toimenpiteitä tai ilmoittanut kyseisistä toimenpiteistä viipymättä EFTAn valvontaviranomaiselle, Islanti on laiminlyönyt kyseisen säädöksen 40 artiklan ja ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti, sekä tuomarit Per Christiansen ja Páll Hreinsson (esittelevä tuomari), on antanut 24 päivänä syyskuuta 2014 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

Tuomioistuin

1. toteaa, että koska Islanti ei ole hyväksynyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä XX olevan V luvun 32ff kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/98/EY, annettu 19 päivänä marraskuuta 2008, jätteistä ja tiettyjen direktiivien kumoamisesta), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sopimuksen pöytäkirjalla 1, täytäntöönpanemiseksi tarvittavia toimenpiteitä, se on laiminlyönyt kyseisen säädöksen 40 artiklan ja ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa;
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 201/8

TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 28 päivänä tammikuuta 2015,

asiassa E-14/14

EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti

(Sopimuspuolen velvoitteiden noudattamatta jättäminen – täytäntöönpanon laiminlyönti – direktiivi 2009/48/EU lelujen turvallisuudesta)

(2015/C 201/08)

Asiassa E-14/14, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään tuomioistuinta toteamaan, että koska Islanti ei ole säädetyssä määräajassa hyväksynyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä II olevassa XXIII luvun 1a kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/48/EY, annettu 18 päivänä kesäkuuta 2009, lelujen turvallisuudesta), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sopimuksen pöytäkirjalla 1 ja 13 päivänä heinäkuuta 2012 annetulla ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 127/2012, täytäntöönpanemiseksi tarvittavia toimenpiteitä ja/tai ei ole ilmoittanut kyseisistä toimenpiteistä EFTAn valvontaviranomaiselle viipymättä, se on laiminlyönyt kyseisen säädöksen ja ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti, sekä tuomarit Per Christiansen ja Páll Hreinsson (esittelevä tuomari), on antanut 28 päivänä tammikuuta 2015 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

Tuomioistuin

1. toteaa, että koska Islanti ei ole säädetyssä määräajassa hyväksynyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä II olevassa XXIII luvun 1a kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/48/EY, annettu 18 päivänä kesäkuuta 2009, lelujen turvallisuudesta), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sopimuksen pöytäkirjalla 1 ja 13 päivänä heinäkuuta 2012 annetulla ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 127/2012, täytäntöönpanemiseksi tarvittavia toimenpiteitä, se on laiminlyönyt kyseisen säädöksen ja ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa;
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 122/5

TUOMIOISTUIMEN PÄÄTÖS,

annettu 24 päivänä syyskuuta 2014,

asiassa E-7/14,

EFTAn valvontaviranomainen v. Norjan kuningaskunta

(ETA:n jäsenvaltio jättänyt noudattamatta velvoitteitaan – vapaus tarjota palveluja – ETA-sopimuksen 36 artikla – täysi rekisteröintivero leasingvuokratuista moottoriajoneuvoista, jotka Norjassa asuvat henkilöt ovat tuoneet tilapäisesti Norjaan)

(2015/C 122/06)

Asiassa E-7/14, EFTAn valvontaviranomainen v. Norjan kuningaskunta, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään toteamaan, että Norjan kuningaskunta on jättänyt noudattamatta ETA-sopimuksen 36 artiklan mukaisia velvoitteitaan pitämällä voimassa kansalliset säännöt, joiden mukaan Norjassa asuvien henkilöiden Norjaan tilapäisesti tuomista, ulkomaille rekisteröidyistä leasingvuokratuista moottoriajoneuvoista on maksettava täysi rekisteröintivero, kun henkilöllä ei ole oikeutta verovapautukseen tai palautukseen ja kun ajoneuvoa ei ole tarkoitus käyttää pääasiallisesti Norjassa pysyvällä tavalla eikä sitä tosiasiassa käytetä tällä tavoin. Tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti, ja tuomarit Per Christiansen ja Páll Hreinsson (esittelevä tuomari), on antanut 24 päivänä syyskuuta 2014 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

Tuomioistuin

1. toteaa, että pitämällä voimassa kansalliset säännöt, joiden mukaan Norjassa asuvien henkilöiden Norjaan tilapäisesti tuomista, ulkomaille rekisteröidyistä leasingvuokratuista moottoriajoneuvoista on maksettava täysi rekisteröintivero, kun henkilöllä ei ole oikeutta verovapautukseen tai palautukseen ja kun ajoneuvoa ei ole tarkoitus käyttää pääasiallisesti Norjassa pysyvällä tavalla eikä sitä tosiasiassa käytetä tällä tavoin, Norjan kuningaskunta on jättänyt noudattamatta ETA-sopimuksen 36 artiklan mukaisia velvoitteitaan;
5.

Pääasian yhteydessä sovellettavan kaltaisesta ulkomaisia väliyhteisöjä koskevasta kansallisesta lainsäädännöstä johtuva sijoittautumisvapauden tai joissakin tapauksissa pääoman vapaan liikkuvuuden rajoittaminen voi olla perusteltua ylivoimaisen yleisen edun vuoksi; tällainen etu voi olla esimerkiksi veronkierron ehkäisy tai verotusvallan tasapainoisen jakautumisen säilyttäminen ETA-valtioiden välillä. Rajoitus on oikeasuhteinen, jos se liittyy ainoastaan täysin keinotekoisiin järjestelyihin, joilla pyritään kiertämään vastaavassa tilanteessa normaalisti maksettava kansallinen vero. Näin ollen tällaista toimenpidettä ei pidä soveltaa, jos objektiivisten ja kolmansien osapuolten todettavissa olevien tekijöiden perusteella on osoitettu, että verotuksellisten syiden olemassaolosta huolimatta ulkomainen väliyhteisö on todellakin sijoittautunut vastaanottavaan ETA-valtioon ja harjoittaa tosiasiallisesti taloudellista toimintaa, jonka vaikutukset kohdistuvat ETA-alueeseen.
6.

Direktiivin 93/13/ETY 6 artiklan 1 kohtaa on tulkittava niin, että jos kansallinen tuomioistuin pitää tiettyä sopimusehtoa kohtuuttomana direktiivissä 93/13/ETY tarkoitetussa merkityksessä, tuomioistuimen on varmistettava, että kyseinen kohtuuttomana pidetty ehto ei sido kuluttajaa, jos sopimus voi olla voimassa ilman kyseistä ehtoa edellyttäen, että sopimuksen jatkaminen tällä tavalla on kansallisen lainsäädännön mukaan mahdollista.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 270/7

TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 25 päivänä maaliskuuta 2013,

asiassa E-10/12

Yngvi Harðarson v. Askar Capital hf.

(Direktiivi 91/533/ETY – työnantajan velvollisuus ilmoittaa työntekijöille – muutokset kirjalliseen työsopimukseen – muutosten ilmoittamatta jättämisen vaikutus)

2013/C 270/05

Asiassa E-10/12, Yngvi Harðarson v. Askar Capital hf., Héraðsdómur Reykjavíkur (Reykjavikin käräjäoikeus) on esittänyt EFTAn tuomioistuimelle valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden sopimuksen 34 artiklan nojalla PYYNNÖN, joka koskee työnantajan velvollisuudesta ilmoittaa työntekijöille työsopimuksessa tai työsuhteessa sovellettavista ehdoista 14 päivänä lokakuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/533/ETY tulkintaa. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti, ja tuomarit Per Christiansen (esittelevä tuomari) ja Páll Hreinsson, on antanut 25 päivänä maaliskuuta 2013 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

Työnantajan velvollisuudesta ilmoittaa työntekijöille työsopimuksessa tai työsuhteessa sovellettavista ehdoista 14 päivänä lokakuuta 1991 annettua neuvoston direktiiviä 91/533/ETY on tulkittava siten, että direktiivi ei edellytä työntekijälle maksettavan korvauksen määrittämistä kirjallisen työsopimuksen perusteella, jos työntekijälle ei ole annettu kirjallisia asiakirjoja työsopimuksen tai työsuhteen keskeisiä kohtia koskevista väliaikaisista tai pysyvistä muutoksista direktiivin 5 artiklassa säädetyssä määräajassa. Tätä sovelletaan myös konkurssimenettelyjen tai vastaavanlaisten osakeyhtiön jakamisten yhteydessä.