EFTAn VALVONTAVIRANOMAISEN TIEDONANTO,

N:o 123/94/COL,

annettu 19 päivänä lokakuuta 1994,

neljännestä valtion tukea koskevien menettelysääntöjen ja aineellisten sääntöjen muutoksesta

EFTAn VALVONTAVIRANOMAINEN on

päätöksellään muuttanut 19 päivänä tammikuuta 1994 annettuja(1) valtion tukea koskevia menettelysääntöjä ja aineellisia sääntöjä(2), joita muutettiin viimeksi 31 päivänä elokuuta 1994(3), seuraavasti:

Korvataan valtion tukea koskevien sääntöjen 16 luku seuraavasti:

"16 VAIKEUKSISSA OLEVIEN YRITYSTEN PELASTAMISEEN JA RAKENNEMUUTOKSIIN MYÖNNETTÄVÄ TUKI(4)

16.1 Johdanto

1) Euroopan talousalueesta tehdyssä sopimuksessa tunnustetaan tarve valvoa valtion tuen myöntämistä laajasti ja tiukasti. Tuen vääristävä vaikutus suurenee, kun muut viranomaisten aikaansaamat vääristymät poistetaan ja markkinat avautuvat ja yhdentyvät. Sen vuoksi valtion tuen tiukka valvonta on tärkeämpää kuin koskaan.

2) Sisämarkkinoiden ja Euroopan talousalueen odotetaan keskipitkällä aikavälillä tuottavan huomattavaa etua taloudellisen kasvun voimistumisen muodossa. Suuri osa sisämarkkinoiden ja Euroopan talousalueen ansiosta odotettavissa olevasta taloudellisen kasvun voimistumisesta tulee viime kädessä johtumaan ETA-sopimuksen piiriin kuuluvissa valtioissa aikaansaatavasta laajasta rakennemuutoksesta. Vaikka rakennemuutos on helpompi toteuttaa talouden vahvistuessa, ei taloudellisen taantuman aikanakaan ole toivottavaa, että valtiot estävät tai turhaan jarruttavat rakenteellista sopeutumisprosessia myöntämällä tukea yrityksille, joiden uudessa markkinatilanteessa olisi lakkautettava toimintansa tai muutettava rakennettaan. Tällainen tuki siirtäisi rakennemuutoksen toteuttamisesta aiheutuvan rasituksen muille, tehokkaammille yrityksille ja houkuttelisi tuen liialliseen käyttöön.

3) Vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakennemuutoksiin myönnettävä valtion tuki saattaa kuitenkin tietyissä olosuhteissa olla perusteltua. Sitä voivat puoltaa esimerkiksi sosiaaliset tai aluepoliittiset syyt, kilpailuvoittoisen markkinarakenteen ylläpitämisen suotavuus tilanteessa, jolloin yritysten lakkauttaminen voisi johtaa monopolitilanteeseen tai tiukkaan oligopoliin, tai pienten ja keskisuurten yritysten erityistarpeet ja laajemmet taloudelliset edut.

4) Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on useampaan kertaan vahvistanut komission vaikeuksissa olevien yritysten pelastamis- ja rakennemuutospolitiikan sellaisena kuin se on esitetty vuonna 1979 laaditussa kahdeksannessa kertomuksessa kilpailupolitiikasta(5) ja sellaisena kuin se heijastuu näistä säännöistä EFTAn valvontaviranomaisen hyväksyttyä ne ensimmäisen kerran 19 päivänä tammikuuta 1994(6).

5) Edellä 16.1 kohdan 1 alakohdassa mainituista syistä ETA-sopimuksen toimiminen vaatii kuitenkin tämän politiikan tarkistamista. Sitä on myös selvennettävä sen politiikan kehityksen pohjalta, joka koskee valtion pääomahuoltoa(7), julkisille yrityksille suoritettavia rahansiirtoja(8) ja PK-yrityksille myönnettävää tukea(9).

16.2 Määritelmät sekä pelastamiseen ja rakennemuutoksiin myönnettävää tukea koskevien sääntöjen soveltamisala

16.2.1 Pelastamiseen ja rakennemuutoksiin myönnettävän tuen määritelmä

1) Yritysten pelastamiseen ja rakennemuutoksiin myönnettävää tukea voidaan perustellusti käsitellä yhdessä, koska valtiolla on kummassakin tapauksessa edessään vaikeuksissa oleva yritys, joka ei kykene selviytymään tilanteesta omin voimavaroin tai hankkimalla tarvittavat varat osakkailta tai lainaamalla, ja koska pelastaminen ja rakennemuutokset ovat usein saman toiminnan kaksi puolta, vaikka ne voidaankin selvästi erottaa toisistaan. Viranomaisten pelastamien tai rakennemuutoksiin tukea saavien yritysten taloudellinen heikkous johtuu yleensä aikaisemmasta kannattamattomasta toiminnasta ja huonoista tulevaisuudennäkymistä. Tyypillisiä oireita ovat kannattavuuden heikkeneminen tai tappioiden suureneminen, liikevaihdon supistuminen, varastojen kasvu, ylikapasiteetti, kassavirran heikkeneminen, velkaantuminen, korkomenojen kasvu ja alhainen varallisuusarvo. Akuuteissa tapauksissa yhtiö on ehkä jo tullut maksukyvyttömäksi tai joutunut selvitystilaan.

2) Ei ole mahdollista määritellä yleispäteviä ja tarkkoja taloudellisia tunnuslukuja sen selvittämiseksi, milloin yrityksen saama tuki on pelastamista ja milloin siinä on kyse rakennemuutoksesta. Näissä kahdessa tapauksessa ilmenee kuitenkin perustavaa laatua olevia eroja.

3) Pelastaminen ylläpitää väliaikaisesti sellaisen yrityksen asemaa, jolla on edessään taloudellisen tilanteen huomattava heikkeneminen, joka ilmenee akuuttina maksuvalmiuskriisinä tai teknisenä maksukyvyttömyytenä, mutta joka on kuitenkin sellainen, että yrityksen vaikeudet aiheuttaneista seikoista voidaan laatia analyysi ja tilanteen korjaamiseksi voidaan laatia sopiva suunnitelma. Yrityksen pelastamiseksi myönnettävä tuki antaa toisin sanoen lyhyen, yleensä enintään kuuden kuukauden pituisen, hengähdystauon taloudellisista ongelmista, ja sen aikana voidaan laatia pitkän aikavälin ratkaisu.

4) Rakennemuutos sen sijaan on osa käyttökelpoista, johdonmukaista ja kauaskantoista suunnitelmaa yrityksen pitkän aikavälin elinkelpoisuuden palauttamiseksi. Rakennemuutos sisältää yleensä yhden tai useampia seuraavista osatekijöistä: yrityksen toiminnan uudelleen organisointi ja järkiperäistäminen tehokkaammalta pohjalta, mihin tavallisesti kuuluu sellaisen toiminnan lakkauttaminen, joka ei enää ole elinkelpoista tai aiheuttaa jo tappiota, jäljellä olevan, kilpailukykyiseksi muutettavissa olevan toiminnan rakenteen muuttaminen ja mahdollisesti uuden elinkelpoisen toiminnan kehittäminen tai toiminnan monipuolistaminen. Fyysisen rakennemuutoksen lisäksi tarvitaan yleensä myös taloudellista rakennemuutosta (pääomahuolto, velan supistaminen). Rakennemuutossuunnitelmissa otetaan muun muassa huomioon yrityksen vaikeuksiin johtaneet olosuhteet, kyseisten tuotteiden markkinoilla vallitseva kysyntä ja tarjonta ja sen odotettu kehitys sekä yrityksen erityiset vahvat ja heikot puolet. Näin yritykselle voidaan luoda uusi rakenne, joka tekee siitä pitkällä aikavälillä elinkelpoisen ja sallii sen vastaisuudessa toimia omien voimavarojensa varassa ilman valtion tukea.

16.2.2 Alakohtainen kattavuus

1) EFTAn valvontaviranomainen noudattaa tässä luvussa esitettyä yleistä lähestymistapaa pelastamis- ja rakennemuutostuen suhteen kaikilla aloilla(10). Aloilla, joilla tällä hetkellä on voimassa valtion tukea koskevia erityissääntöjä, sovelletaan tämän luvun määräyksiä kuitenkin ainoastaan siinä määrin kuin ne ovat erityisten alakohtaisten sääntöjen mukaisia. Erityisiä tukisääntöjä on tällä hetkellä teräs-, tekstiili- ja vaatetus-, keinokuitu-, moottoriajoneuvo- ja kuljetusalalla.

16.2.3 ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan sovellettavuus

1) Vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakennemuutoksiin myönnettävällä tuella on 16.1. kohdan 1 alakohdassa esitetyistä syistä jo itse luonteensa vuoksi taipumus vääristää kilpailua ja vaikuttaa sopimuspuolten väliseen kauppaan. Sen vuoksi se yleensä kuuluu ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan ja vaatii poikkeuspäätöstä.

2) Ainoan yleisen poikkeuksen muodostaa tuki, jonka määrä on liian pieni vaikuttaakseen huomattavasti valtioiden väliseen kauppaan. Merkitykseltään vähäisen tuen rajaksi on asetettu 50 000 ecua erikseen kahta laajaa kululajia varten (investointikulut ja muut kulut) kaikista lähteistä ja tukijärjestelmistä kolmen vuoden aikana saatu tuki(11). Merkitykseltään vähäisen tuen sääntöä ei voida soveltaa aloilla, joille on laadittu erityissäännöt(12).

3) Rakennemuutoksiin voidaan myöntää tukea monessa muodossa, muun muassa pääomahuollon, velan kuoletuksen, lainojen, korkotuen, verohelpotusten tai sosiaaliturvamaksuhelpotusten ja lainatakuiden kautta. Pelastaminen on kuitenkin rajoitettava markkinakoroilla myönnettäviin lainoihin tai lainojen takaamiseen (katso jäljempänä 16.3.1 kohdan 1 alakohta). Tuen lähteenä voi olla mikä tahansa hallinnon taso, niin keskus-, alue- kuin paikallishallintokin, ja mikä tahansa "julkinen yritys" sellaisena kuin se on määritelty ETA-sopimuksen liitteessä XV olevassa 1 kohdassa mainitun säädöksen 2 artiklassa(13). Näin ollen pelastamiseen tai rakennemuutoksiin myönnettävä tuki voi olla peräisin valtion hallintayhtiöiltä tai julkisilta sijoitusyhtiöiltä(14).

4) EFTAn valvontaviranomaisen käyttämä menetelmä sen määrittelemiseksi, milloin valtion tuoma uusi pääoma yrityksiin, jotka jo ovat valtion omistuksessa tai tulevat kokonaan tai osittain valtion omistamiksi tämän toimenpiteen seurauksena, on valtion tukea, esitetään näiden sääntöjen 20 luvussa. Menetelmän perustana käytetään markkinataloudellista sijoittajaperiaatetta, joka merkitsee sitä, että yrityksen saama rahoitus tai takaus ei ole tukea, mikäli markkinatalouden vallitessa järkiperäisesti toimiva yksityinen sijoittaja olisi suorittanut rahoituksen.

5) Kun valtio rahoittaa tai takaa taloudellisissa vaikeuksissa olevaa yritystä, oletetaan kuitenkin, että kyseessä on valtion tuki. Sen vuoksi tällaisista tapahtumista on etukäteen ilmoitettava EFTAn valvontaviranomaiselle valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Tuesta on ehdottomasti kyse silloin, kun koko teollisuudenala on vaikeuksissa tai kärsii rakenteellisesta ylikapasiteetista.

6) Tukea saavan yrityksen omistussuhteissa tapahtuneet muutokset eivät vaikuta pelastamiseen tai rakennemuutoksiin myönnetyn tuen arviointiin. Valvontaa ei siis voida välttää siirtämällä yritys toiselle oikeussubjektille tai omistajalle.

16.2.4 Poikkeuksen perusteet

1) ETA-sopimuksen 61 artiklan 2 ja 3 kohta antaa mahdollisuuden poikkeuksen myöntämiseen 61 artiklan 1 kohdan mukaiselle tuelle. Ainoa peruste poikkeuksen myöntämiselle vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakennemuutoksiin tarkoitetun avun osalta - lukuun ottamatta 61 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla poikkeukseen oikeuttavia luonnonmullistuksia ja poikkeuksellisia tapahtumia, joita nämä säännöt eivät koske - on 61 artiklan 3 kohdan c alakohta. EFTAn valvontaviranomainen voi tämän säännön nojalla myöntää luvan tukeen "tietyn taloudellisen toiminnan kehityksen edistämiseksi, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla".

2) EFTAn valvontaviranomainen katsoo, että pelastamiseen ja rakennemuutoksiin myönnettävä tuki voi edistää taloudellisen toiminnan kehitystä vaikuttamatta haitallisesti sopimuspuolten väliseen kauppaan, mikäli tuki täyttää jäljempänä 16.3 kohdassa asetetut ehdot, ja hyväksyy sen vuoksi tällaisen tuen näillä ehdoilla. Kun pelastamisen tai rakennemuutoksen kohteena olevat yritykset sijaitsevat tukialueilla, EFTAn valvontaviranomainen ottaa huomioon 61 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan sisältämät alueelliset seikat 16.3.2.3 kohdassa kuvatulla tavalla.

16.3 Pelastamiseen ja rakennemuutoksiin myönnettävän tuen hyväksymisen yleiset ehdot

16.3.1 Pelastamiseen myönnettävä tuki

1) Jotta EFTAn valvontaviranomainen voisi hyväksyä edellä määritellyn pelastamiseen myönnettävän tuen, tämän tuen on jatkuvasti täytettävä seuraavat perusedellytykset(15):

- sen on oltava maksuvalmiustukea lainantakausten tai normaalilla kaupallisella korolla myönnettävien lainojen muodossa;

- sen on rajoituttava määrään, joka on välttämätön yrityksen pitämiseksi toiminnassa (esimerkiksi palkkakustannukset ja rutiinitoimitukset kattava summa);

- sitä saadaan maksaa ainoastaan välttämättömän ja toteuttamiskelpoisen elvytyssuunnitelman laatimiseen tarvittavaksi ajaksi (yleensä alle kuudeksi kuukaudeksi)(16);

- sen on oltava perusteltua vakavien sosiaalisten vaikeuksien vuoksi, eikä sillä saa olla kohtuuttomia haittavaikutuksia muiden EFTA-valtioiden tai EY:n jäsenvaltioiden yrityselämään.

2) Lisäehtona on myös se, että pelastamisen on periaatteessa oltava kertakaikkinen tapahtuma. Sarja pelastustoimenpiteitä, jotka itse asiassa pelkästään pitävät yllä entistä tilannetta, lykkäävät väistämätöntä tapahtumaa ja siirtävät siihen liittyvät teolliset ja sosiaaliset ongelmat muille, tehokkaammille yrityksille ja muille EFTA-valtioille tai EY:n jäsenvaltioille, on selvästi hylättävä vaihtoehto. Pelastamistuki olisi sen vuoksi yleensä annettava kertakaikkisena rajoitetun ajanjakson kuluessa, jolloin yrityksen tulevaisuutta voidaan arvioida.

3) Pelastamistukea ei tarvitse maksaa yhdessä erässä. Voi olla jopa suotavaa jakaa se useampaan erään, joiden maksaminen edellyttää erikseen suoritettavaa arviota, hyvinkin nopeasti vaihtuvien ulkoisten seikkojen huomioon ottamiseksi tai vaikeuksissa olevan yrityksen saamiseksi ryhtymään tarvittaviin korjaaviin toimenpiteisiin.

4) Sovellettaessa edellä olevia ehtoja pieniin ja keskisuuriin yrityksiin EFTAn valvontaviranomainen ottaa huomioon tämänkokoisten yritysten erityispiirteet.

5) Pelastamistuen hyväksyminen ei vaikuta myöhempään rakennemuutostuen hyväksymiseen, joka on arvioitava omista lähtökohdistaan.

16.3.2 Rakennemuutostuki

16.3.2.1 Perusnäkökulma

1) Rakennemuutoksiin myönnettävä tuki aiheuttaa erityistä huolta kilpailun suhteen, koska se voi siirtää kohtuuttoman suuren osan sopeuttamistaakasta ja siihen liittyvistä sosiaalisista ja teollisista ongelmista muille, ilman tukea toimeen tuleville yrityksille ja muille EFTA-valtioille tai EY:n jäsenvaltioille. Yleisenä periaatteena olisi sen vuoksi oltava rakennemuutostuen salliminen ainoastaan olosuhteissa, joissa tuen hyväksymisen voidaan osoittaa olevan sopusoinnussa ETA-sopimuksen toiminnan kanssa. Tämä on mahdollista ainoastaan silloin, kun täytetään tiukat vaatimukset ja tuen mahdolliset vääristävät vaikutukset otetaan täysin huomioon.

16.3.2.2 Yleiset ehdot

1) Jotta EFTAn valvontaviranomainen voisi hyväksyä rakennemuutostuen, sitä koskevan suunnitelman on täytettävä kaikki seuraavat yleiset ehdot, ottaen huomioon jäljempänä esitetyt tukialueita ja PK-yrityksiä koskevat erityissäännöt:

a) Elinkelpoisuuden palauttaminen

Kaikkien rakennemuutossuunnitelmien välttämätön edellytys on se, että niiden on palautettava yrityksen pitkän aikavälin elinkelpoisuus ja terveys kohtuullisessa ajassa ja sen tulevia toimintaedellytyksiä koskevien realististen oletusten pohjalta. Tämän vuoksi rakennemuutostuki on liitettävä rakennemuutos-/elvytysohjelmaan, joka on kaikkine merkityksellisine yksityiskohtineen toimitettava EFTAn valvontaviranomaiselle. Suunnitelman on palautettava yrityksen kilpailukyky kohtuullisessa ajassa. Elinkelpoisuuden paranemisen on pääasiassa johduttava rakennemuutossuunnitelmaan sisältyvistä sisäisistä toimenpiteistä, ja se saa johtua ainoastaan sellaisista ulkoisista tekijöistä kuten hintojen nousu ja kysynnän kasvu, joihin yritys ei voi paljon vaikuttaa, mikäli markkinoita koskevat oletukset ovat yleisesti tunnustettuja. Menestykselliseen rakennemuutokseen olisi sisällyttävä rakenteellisesti tappiollisten toimintojen lopettaminen.

Täyttääkseen elinkelpoisuusvaatimuksen rakennemuutossuunnitelman on katsottava voivan tehdä yritys kykeneväksi kattamaan kaikki kustannuksensa, mukaan lukien poistot ja viranomaisten määräämät maksut, ja aikaansaada tietty vähimmäistuotto pääomalle niin, että yritys ei rakennemuutoksen tultua suoritetuksi enää tarvitse lisää valtion tukea ja kykenee kilpailemaan markkinoilla omin avuin. Pelastamiseen tarkoitetun tuen tavoin myös rakennemuutostukea olisi sen vuoksi yleensä myönnettävä ainoastaan kerran.

b) Tuen aiheuttamien liiallisten kilpailunvääristymien välttäminen

Rakennemuutostuen myöntämisen edellytyksenä on myös se, että ryhdytään toimenpiteisiin kilpailijoille mahdollisesti aiheutuvien kielteisten vaikutusten torjumiseksi sikäli kuin mahdollista. Muussa tapauksessa tuki olisi "vastoin yhteistä etua", eikä sille voitaisi myöntää poikkeusta 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla.

Jos kysyntä- ja tarjontatilannetta objektiivisesti arvioitaessa havaitaan rakenteellista ylituotantokapasiteettia ETA-sopimuksen piiriin kuuluvan alueen markkinoilla, joilla tuen vastaanottaja toimii, rakennemuutossuunnitelman on edistettävä kyseisiä markkinoita palvelevan teollisuuden rakennemuutosta siinä määrin kuin vastaanotetun tuen suuruus edellyttää, supistamalla tai lakkauttamalla peruuttamattomasti kapasiteettia. Supistaminen tai lakkauttaminen on peruuttamaton silloin, kun tuotantovälineet on romutettu, tehty pysyvästi kyvyttömiksi tuottamaan entisellä nopeudella tai muutettu pysyvästi toiseen käyttöön. Kapasiteetin myynti kilpailijoille ei tässä tapauksessa riitä, paitsi mikäli tuotantolaitos myydään käytettäväksi sellaisessa osassa maailmaa, jossa sen toiminnan jatkuminen todennäköisesti ei vaikuta merkittävästi ETA-sopimuksen piiriin kuuluvan alueen kilpailutilanteeseen.

Periaatteesta, jonka mukaan kapasiteettia on supistettava saadun tuen suhteessa, voidaan poiketa, jos tällainen supistaminen todennäköisesti selvästi heikentäisi markkinoiden rakennetta, esimerkiksi aiheuttamalla monopolin tai tiukan oligopolitilanteen.

Jos sen sijaan ETA-sopimuksen piiriin kuuluvan alueen markkinoilla, joilla tuen vastaanottaja toimii, ei esiinny mitään rakenteellista ylituotantokapasiteettia, EFTAn valvontaviranomainen ei yleensä vaadi kapasiteetin supistamista tuen saamisen edellytyksenä. On kuitenkin osoitettava, että tuki käytetään ainoastaan yrityksen elinkelpoisuuden palauttamiseen ja että se ei tee tuen vastaanottajalle mahdolliseksi rakennemuutossuunnitelman toteuttamisaikana laajentaa tuotantokapasiteettiaan, paitsi siinä määrin kuin on välttämätöntä elinkelpoisuuden palauttamiseksi vääristämättä samalla kilpailua liiallisesti. Varmistaakseen, että tuki ei vääristä kilpailua siinä määrin, että se olisi yhteisen edun vastaista, EFTAn valvontaviranomainen voi asettaa tarpeellisiksi katsomiaan ehtoja ja velvoitteita.

c) Tuki suhteutetaan rakennemuutosten kustannuksiin ja hyötyyn

Tuen määrä ja intensiteetti on rajoitettava rakennemuutoksen vaatimaan ehdottomaan minimiin, ja se on suhteutettava odotettavissa olevaan hyötyyn. Sen vuoksi tuen saajien odotetaan yleensä osallistuvan rakennemuutossuunnitelmaan huomattavassa määrin omilla varoillaan tai ulkopuolisista kaupallisista lähteistä saadun rahoituksen turvin. Vääristävän vaikutuksen rajoittamiseksi tuki on myönnettävä sellaisessa muodossa, että se ei tuo yritykseen ylimääräisiä käteisvaroja, jotka voitaisiin käyttää aggressiiviseen, markkinoita vääristävään toimintaan, joka ei liity rakennemuutosprosessiin. Mitään osaa tuesta ei myöskään pidä käyttää uusien, rakennemuutoksen kannalta tarpeettomien, investointien rahoitukseen. Yrityksen taloudelliseen rakennemuutokseen myönnettävän tuen ei pidä liiallisesti supistaa yrityksen maksettaviksi asetettuja maksuja.

Jos tukea käytetään aikaisempien tappioiden seurauksena syntyneiden velkojen kuolettamiseen, tappioihin liittyvät verohelpotukset on peruutettava, eikä niitä saa pitää yllä tulevien voittojen vähennyksinä tai myydä tai siirtää kolmansille osapuolille, koska yritys muussa tapauksessa saisi tuen kahteen kertaan.

d) Rakennemuutossuunnitelman täytäntöönpano ja ehtojen noudattaminen

Yrityksen on toteutettava kokonaisuudessaan EFTAn valvontaviranomaiselle esitetty ja sen hyväksymä rakennemuutossuunnitelma ja täytettävä kaikki muut EFTAn valvontaviranomaisen päätöksessä annetut velvoitteet. Muussa tapauksessa, ellei alkuperäistä päätöstä muuteta asianomaisen EFTA-valtion tekemän uuden ilmoituksen perusteella, EFTAn valvontaviranomainen ryhtyy toimenpiteisiin rakennemuutossuunnitelman täytäntöönpanemiseksi kokonaisuudessaan. Näihin toimenpiteisiin voi sisältyä maksetun tuen takaisin vaatiminen, jos tuen kohteena olevan toiminnan ei ole todettu olevan ETA-sopimuksen toiminnan mukaista.

e) Valvonta ja vuosikertomus

Rakennemuutossuunnitelman toteuttamista, etenemistä ja onnistumista valvotaan vaatimalla yksityiskohtaisten vuosikertomusten esittämistä EFTAn valvontaviranomaiselle. Vuosikertomukseen on sisällytettävä kaikki tiedot, joiden avulla EFTAn valvontaviranomainen voi seurata hyväksytyn rakennemuutosohjelman toteuttamista, yrityksen tuen vastaanottamista ja sen taloudellista asemaa sekä EFTAn valvontaviranomaisen hyväksymispäätöksessä asetettujen ehtojen ja velvoitteiden noudattamista. Jos esiintyy erityistä tarvetta tarkistaa tärkeitä tietoja, kuten tietoja lakkauttamisesta, kapasiteetin supistamisesta ym., EFTAn valvontaviranomainen voi pyytää useammin esitettäviä raportteja.

16.3.2.3 Rakennemuutostuen ehdot tukialueilla

1) EFTAn valvontaviranomainen ottaa huomioon alueellisen kehityksen tarpeet arvioidessaan rakennemuutostuen myöntämistä tukialueilla. Se seikka, että vaikeuksissa oleva yritys sijaitsee tukialueella, ei kuitenkaan anna aihetta täysin sallivaan asennoitumiseen rakennemuutostuen suhteen. Aluetta ei auta keskipitkällä tai pitkällä aikavälillä se, että rakenteellisista tai muista syistä lopulta epäonnistumaan tuomittuja yrityksiä pönkitetään keinotekoisesti.

2) Ottaen huomioon, että alueellisen kehityksen edistämiseen käytettävissä olevat kansalliset voimavarat ovat rajoitetut, on alueen oman edun mukaista käyttää nämä niukat voimavarat elinkelpoisen ja kestävän vaihtoehtoisen toiminnan kehittämiseen niin pian kuin mahdollista. Kilpailun vääristymistä on pyrittävä minimoimaan myös tukialueilla sijaitsevien yritysten saaman tuen osalta.

3) Edellä 16.3.2.2. kohdassa lueteltuja edellytyksiä voidaan siis soveltaa yhtäläisesti myös tukialueisiin, silloinkin kun ajatellaan alueellisen kehityksen tarpeita. Rakennemuutostoimenpiteiden tuloksena on ennen kaikkea oltava taloudellisesti elinkelpoinen yritys, joka edistää alueen todellista kehitystä vaatimatta jatkuvaa tukea. Toistuvasti annettavaa tukea ei siis katsota yhtään suopeammin kuin tukialueen ulkopuolella sijaitsevilla alueillakaan. Rakennemuutossuunnitelmia on samalla tavoin seurattava ja valvottava. Kilpailun liiallisen vääristymisen välttämiseksi tuki on myös suhteutettava rakennemuutoksen kustannuksiin ja hyötyyn. Tukialueilla voidaan kuitenkin osoittaa hieman enemmän joustavuutta kapasiteetin supistamisvaatimuksen suhteen tapauksissa, joissa markkinoilla vallitsee rakenteellinen ylikapasiteetti. Jos se on alueellisen kehityksen tarpeiden kannalta perusteltua, EFTAn valvontaviranomainen vaatii tukialueilla pienempää kapasiteetin supistusta tätä tarkoitusta varten kuin muilla alueilla ja tekee eron niiden alueiden välillä, jotka ovat oikeutettuja aluetukeen ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan a alakohdan nojalla ja niiden, jotka ovat oikeutettuja siihen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla, ottaakseen huomioon ensiksi mainittujen alueiden alueellisten ongelmien vakavamman luonteen.

4) Kaiken uusiin investointeihin tarkoitetun tuen, joka ei ole välttämätöntä rakennemuutoksen kannalta, on pysyteltävä EFTAn valvontaviranomaisen hyväksymän aluetuen rajoissa.

16.3.2.4 Pienten ja keskisuurten yritysten rakennemuutoksiin myönnettävä tuki

1) Edellyttäen, että tuen intensiteetti ei ylitä hyväksyttäviä rajoja, pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävä tuki vaikuttaa yleensä vähemmän kaupankäynnin edellytyksiin kuin suurille yrityksille myönnettävä tuki, ja taloudellinen hyöty korvaa todennäköisemmin kilpailuun kohdistuvat haittavaikutukset(17). Tämä pätee myös rakennemuutostukeen. Näin ollen EFTAn valvontaviranomainen voi hyvällä syyllä suhtautua sallivammin tällaiseen tukeen silloin, kun sitä myönnetään PK-yrityksille.

2) Näiden sääntöjen 10 luku, joka koskee pienille ja keskisuurille yrityksille (PK-yrityksille) myönnettävää tukea, sisältää yhtenäisen PK-yritysten määritelmän valtion tuen valvontaa varten.

3) EFTAn valvontaviranomainen ei vaadi, että PK-yrityksille myönnettävän rakennemuutostuen olisi täytettävä samat tiukat ehdot kuin suurten yritysten rakennemuutostuki, varsinkaan kapasiteetin supistamisen ja raportointivelvollisuuden osalta.

16.3.2.5 Rakennemuutosten sosiaalisiin kustannuksiin myönnettävä tuki

1) Rakennemuutossuunnitelmiin sisältyy yleensä niiden kohteena olevan toiminnan supistaminen tai lakkauttaminen. Yrityksen toiminnan karsiminen on usein välttämätöntä järkiperäistämisen ja tehokkuuden vuoksi, täysin riippumatta niistä kapasiteetin supistuksista, jotka saattavat olla tuen myöntämisen ehtona, jos toimiala kärsii rakenteellisesta ylikapasiteetista. Syistä riippumatta tällaiset toimenpiteet yleensä johtavat yrityksen työvoiman supistamiseen.

2) EFTA-valtioiden ja EY:n jäsenvaltioiden työlainsäädäntö voi sisältää yleisiä sosiaaliturvaohjelmia, joiden nojalla työttömyyskorvaukset ja varhaiseläkkeet maksetaan suoraan työttömiksi jääville työntekijöille. Tällaisia ohjelmia ei ole katsottava 61 artiklan 1 kohdan mukaiseksi valtion tueksi, mikäli valtio asioi suoraan työntekijöiden kanssa ilman yrityksen mukanaoloa.

3) Työntekijöiden saamien suorien työttömyyskorvausten ja varhaiseläkkeiden lisäksi käytetään laajalti yleisiä sosiaalisia tukijärjestelmiä, joiden puitteissa valtio korvaa yrityksen työttömille työntekijöille maksamat edut, jotka ylittävät yrityksen lakisääteiset ja sopimuksiin perustuvat velvoitteet. Silloin, kun tällaiset järjestelmät ovat käytettävissä yleisesti, ilman alakohtaisia rajoituksia, kenen tahansa työntekijän osalta, joka täyttää ennalta määritellyt ja automaattiset myöntämisehdot, niitä ei pidetä 61 artiklan 1 kohdan mukaisena tukena rakennemuutosta suorittavalle yritykselle. Jos näitä järjestelmiä sen sijaan käytetään tiettyjen toimialojen rakennemuutoksiin, ne voivat valikoivan käyttötapansa vuoksi hyvinkin olla tukea.

4) Ne velvoitteet maksaa työttömyyskorvauksia ja/tai varhaiseläkettä, jotka yrityksellä itsellään on työlainsäädännön tai työehtosopimusten nojalla, ovat osa yrityksen normaaleja kustannuksia, jotka sen on katettava omista varoistaan. Tämän vuoksi kaikkinainen valtion avustus näiden kustannusten kattamiseksi on katsottava tueksi. Tämä pätee riippumatta siitä, suoritetaanko maksut suoraan yritykselle vai ohjataanko ne valtion viraston kautta työntekijöille.

5) EFTAn valvontaviranomainen suhtautuu myönteisesti tällaiseen tukeen, sillä se tuottaa taloudellista hyötyä laajemmalti kuin ainoastaan kyseiselle yritykselle, helpottaa rakennemuutosta ja lieventää taloudellista ahdinkoa sekä usein pelkästään tasoittaa kansallisen lainsäädännön yrityksille asettamien velvoitteiden eroja.

6) Paitsi työttömyyskorvauksiin ja varhaiseläkkeisiin, tukea myönnetään usein tietyn rakennemuutostapauksen yhteydessä koulutukseen, neuvontaan ja käytännön apuun uuden työpaikan löytämiseksi, muuttoapuun sekä ammatilliseen koulutukseen ja apuun työntekijöille, jotka haluavat perustaa oman yrityksen. EFTAn valvontaviranomainen ottaa johdonmukaisesti myönteisen kannan tällaisen tuen suhteen.

7) Tukea, joka myönnetään yksinomaan rakennemuutoksen vuoksi työpaikkansa menettävien työntekijöiden hyväksi suoritettaviin sosiaalisiin toimenpiteisiin, ei oteta huomioon määriteltäessä edellä 16.3.2.2. kohdan b alakohdassa tarkoitettua kapasiteetin supistamisen laajuutta.

16.4 PK-yritysten pelastamiseen tai rakennemuutoksiin tarkoitetut ohjelmat

1) EFTAn valvontaviranomainen on valmis hyväksymään pelastamis- ja rakennemuutosohjelmat, jotka koskevat 10.2. kohdassa olevan määritelmän mukaisia PK-yrityksiä. Se käsittelee asian normaalin kahden kuukauden määräajan kuluessa siitä, kun se on saanut täydelliset tiedot, ellei ohjelma täytä nopeutetun käsittelyn ehtoja, jolloin EFTAn valvontaviranomaisen on käsiteltävä asia 20 arkipäivän kuluessa(18). Ohjelmissa on selvästi määriteltävä tukikelpoiset yritykset, olosuhteet joissa pelastamiseen tai rakennemuutoksiin tarkoitettu tuki voidaan myöntää sekä myönnettävissä olevan tuen enimmäismäärä. Hyväksymisen ehtona on, että ohjelman toiminnasta laaditaan vuosikertomus, joka sisältää näiden sääntöjen 30 luvussa sekä liitteessä III ja IV määritellyt tiedot. Kertomuksiin on myös sisällytettävä luettelo kaikista tukea saaneista yrityksistä, ja luettelosta on käytävä ilmi yrityksen nimi, alakohtainen koodi - joka vastaa NACEn(19) kaksinumeroista alakohtaista luokituskoodia - työntekijöiden määrä, vuotuinen liikevaihto, kunakin vuonna myönnetyn tuen määrä sekä ilmoitus siitä, onko pelastamiseen tai rakennemuutoksiin saatu tukea kahtena aikaisempana vuotena ja mikäli on, aikaisemmin myönnetty kokonaismäärä.

2) Hyväksytyn ohjelman ulkopuolella PK-yrityksille myönnettävästä pelastamis- ja rakennemuutostuesta on ilmoitettava EFTAn valvontaviranomaiselle samalla tavoin kuin suurten yritysten kyseessä ollen. Merkitykseltään vähäisen tuen ehdot täyttävistä pelastamis- ja rakennemuutostuista tai tukiohjelmista (katso edellä 16.2.3. kohta) ei tarvitse ilmoittaa.

16.5 Sääntöjen voimassaoloaika ja tarkistaminen

EFTAn valvontaviranomainen noudattaa näitä sääntöjä arvioidessaan vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen tai rakennemuutoksiin myönnettävää tukea kolmen vuoden ajan niiden antamisesta lukien. Ennen tämän ajanjakson päättymistä se tarkistaa sääntöjen toiminnan."

Tehty Brysselissä 16 päivänä marraskuuta 1994.

EFTAn valvontaviranomaisen puolesta

Puheenjohtaja

Knut ALMESTAD

(1) EYVL N:o L 231, 3.9.1994, s. 1 ja Euroopan yhteisöjen virallisen lehden ETA-täydennysosa N:o 32, 3.9.1994, s. 1

(2) Jäljempänä valtion tukea koskevat säännöt

(3) EYVL N:o L 263, 13.10.1994, s. 22 ja Euroopan yhteisöjen virallisen lehden ETA-täydennysosa N:o 38, 13.10.1994, s. 1

(4) Tämä luku vastaa yhteisön ohjeita vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakennemuutoksiin myönnettävästä valtion tuesta, annettu 27 päivänä heinäkuuta 1994 (toistaiseksi julkaisematta)

(5) 227-228 kohta ja 177 kohta (vertaa ETA-sopimuksen liitteessä XV oleva 33 kohta)

(6) Katso erityisesti ETI (= Euroopan tuomioistuin) 14.2.1990, tapaus C-301/87, Ranska v. komissio [1990] ECR (= Kokoelma tuomioistuimen oikeuskäytännöstä) I-307 (Boussac); ETI 21.3.1990, tapaus C-142/87, Belgia v. komissio [1990] ECR I-959 (Tubmeuse); ETI 21.3.1991, tapaus C-303/88, Italia v. komissio [1991] ECR I-1433 (ENI-Lanerossi) [1991] ECR I-1603; ETI 21.3.1991, tapaus C-305/89, Italia v. komissio (Alfa Romeo). Katso myös ETI 14.11.1984, tapaus 323/82, Intermills v. komissio [1984] ECR 3809; ETI 13.3.1985, tapaus 296 ja 318/82, Alankomaat ja Leeuwarder Papierwarenfabriek v. komissio [1985] ECR 809; ETI 10.7.1986, tapaus 234/84, Belgia v. komissio [1986] ECR 2263 (Meura)

(7) Katso näiden sääntöjen 19 luku

(8) Katso näiden sääntöjen 20 luku

(9) Katso näiden sääntöjen 10 luku

(10) Katso näiden sääntöjen III osa

(11) Katso näiden sääntöjen 12 luku, jossa käsitellään merkitykseltään vähäisen tuen säännön soveltamista ja täytäntöönpanoa

(12) Katso edellä 16.2.2. kohdan 1 alakohta

(13) Komission direktiivi 80/723/ETY, annettu 25 kesäkuuta 1980, jäsenvaltioiden ja julkisten yritysten välisten taloudellisten suhteiden avoimuudesta

(14) Katso ETI 22.3.1977, tapaus 78/76, Steinike und Weinlig v. Saksa, [1977] ECR 595; Crédit Lyonnais/Usinor-Sacilor, komission lehdistötiedote IP(91) 1045.

(15) Nämä edellytykset on esitetty näiden sääntöjen 16 luvussa sellaisina kuin EFTAn valvontaviranomainen ne alunperin hyväksyi 19 päivänä tammikuuta 1994, ja ne vastaavat komission kilpailupolitiikkaa koskevassa kahdeksannessa kertomuksessa olevaa 228 kohtaa pelastamis- ja rakennemuutostuen valvonnasta

(16) Jos EFTAn valvontaviranomainen ei ole saanut päätökseen rakennemuutossuunnitelman tutkintaa sen määräajan päättyessä, joksi pelastamistuki oli hyväksytty, se suhtautuu myönteisesti pelastamistuen pidentämiseen kunnes tutkinta on suoritettu loppuun (katso 23. kilpailukertomuksen 527 kohta).

(17) Katso 10 luku, pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävää tukea koskevat säännöt

(18) Katso näiden sääntöjen 11 luku

(19) Euroopan yhteisön taloudellisen toiminnan yleisluokitus, julkaisija Euroopan yhteisöjen tilastokeskus