Kehotus huomautusten esittämiseen valtiontukiasiasta valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden sopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 2 kohdan mukaisesti

(2016/C 236/10)

EFTAn valvontaviranomainen ilmoitti tätä tiivistelmää seuraavilla sivuilla todistusvoimaisella kielellä toistetulla päätöksellä N:o 489/15/COL Norjan viranomaisille päätöksestään aloittaa valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden sopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 2 kohdan mukainen menettely, joka koskee edellä mainittua toimenpidettä.

Asianomaiset voivat esittää huomautuksensa toimenpiteestä kuukauden kuluessa tämän ilmoituksen julkaisemisesta seuraavaan osoitteeseen:

Huomautukset toimitetaan Norjan viranomaisille. Huomautusten esittäjä voi pyytää kirjallisesti henkilöllisyytensä luottamuksellista käsittelyä. Tämä pyyntö on perusteltava.

YHTEENVETO

Menettely

Norjan viranomaiset ilmoittivat 13 päivänä maaliskuuta 2014 päivätyllä kirjeellä vuosia 2014–2020 koskevasta alueellisesti eriytettyjen sosiaaliturvamaksujen järjestelmästä pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohdan mukaisesti (1). Ilmoituksen ja sen jälkeen toimitettujen tietojen (2) perusteella valvontaviranomainen hyväksyi ilmoitetun tukijärjestelmän 18 päivänä kesäkuuta 2014 antamassaan päätöksessä N:o 225/14/KOL.

EFTAn tuomioistuin kumosi osittain 23 päivänä syyskuuta 2015 valvontaviranomaisen päätöksen asiassa E-23/14 Kimek Offshore AS v. ESA (3).

Valvontaviranomainen pyysi Norjan viranomaisilta lisätietoja 15 päivänä lokakuuta 2015 päivätyllä kirjeellä (4). Norjan viranomaiset vastasivat tietopyyntöön 6 päivänä marraskuuta 2015 päivätyllä kirjeellä (5).

Toimenpiteen kuvaus

Yleisen eriytettyjen sosiaaliturvamaksujen järjestelmän tavoitteena on edistämällä työllisyyttä vähentää tai estää väestökato Norjan harvimmin asutuilla alueilla. Toimintatukijärjestelmä kompensoi työllistämiskustannuksia alentamalla sosiaaliturvamaksuja tietyillä maantieteellisillä alueilla. Tuki-intensiteetti riippuu pääsääntöisesti siitä maantieteellisestä alueesta, jossa liiketoimintayksikkö on rekisteröitynyt. Norjan laki vaatii yrityksiä rekisteröimään alayksiköitä kaikkia erillisiä liiketoimintoja varten (6). Mikäli yritys harjoittaa erilaisia liiketoimintoja, on sen rekisteröitävä niitä varten erilliset alayksiköt. Erilliset yksiköt on lisäksi rekisteröitävä, mikäli toimintoja harjoitetaan eri maantieteellisillä alueilla.

Poiketen rekisteröintiä koskevasta pääsäännöstä järjestelmää sovelletaan myös yrityksiin, jotka on rekisteröity tukikelpoisen alueen ulkopuolella, jotka vuokraavat työntekijöitä tukikelpoiselle alueelle ja joiden työntekijät liikkuvat työssään tukikelpoisella alueella (tässä päätöksessä jäljempänä ’liikkuvat palvelut’). Tämä on käsiteltävänä olevassa päätöksessä tarkasteltavana oleva poikkeussääntö. Järjestelmän kansallinen oikeusperusta on kansallisen vakuutuslain (7) kohta 23–2. Poikkeuksen kansallinen oikeusperusta on Norjan parlamentin 5 päivänä joulukuuta 2013 antaman päätöksen N:o 1482 kohta 1(4), jossa säädetään muun muassa verokantojen vahvistamisesta kansallisen vakuutuslain mukaisesti.

Poikkeusta sovelletaan ainoastaan silloin, kun työntekijä oleskelee vähintään puolet työpäivistään tukikelpoisella alueella. Alennettua verokantaa sovelletaan ainoastaan siihen työn osaan, joka suoritetaan tukikelpoisella alueella.

Toimenpiteen arviointi

Valvontaviranomaisen on arvioitava, soveltuuko poikkeussääntö ETA-sopimuksen toimintaan sen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla ja onko se valvontaviranomaisen antaman, vuosien 2014–2020 alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen mukainen (jäljempänä ’aluetukisuuntaviivat’) (8).

Aluetuki voi olla tehokasta edistettäessä heikommassa asemassa olevien alueiden taloudellista kehitystä ainoastaan silloin, kun se myönnetään lisäinvestointien tai taloudellisen toiminnan houkuttelemiseksi kyseisille alueille (9). Alueellinen toimintatuki voi kuulua ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan soveltamisalaan vain, jos se myönnetään heikommassa asemassa olevien alueiden yritysten kohtaamien tiettyjen tai pysyvien haittojen lieventämiseen (10).

Ei ole epäilystäkään siitä, etteikö järjestelmän maantieteellistä soveltamisalaa olisi rajoitettu heikommassa asemassa oleviin alueisiin. Tämän päätöksen soveltamisala rajoittuu poikkeussääntöön. Kyse on siitä, onko sääntö valtiontukisääntöjen mukainen. Säännön perusteella heikommassa asemassa olevien alueiden ulkopuolella rekisteröidyt ja järjestelmän piiriin kuuluvat yritykset voivat hyötyä järjestelmän tuesta siltä osin kuin ne harjoittavat taloudellista toimintaa heikommassa asemassa olevilla alueilla. Toisin sanoen, lieventääkö poikkeussääntö heikommassa asemassa olevien alueiden yritysten kohtaamia tiettyjä tai pysyviä haittoja?

Norjan viranomaisten on osoitettava väestökadon riski, joka kohdistuu alueeseen, johon ei sovelleta poikkeussääntöä (11). Norjan viranomaiset ovat korostaneet poikkeussäännön hyödyttävän paikallisia yrityksiä. Ne voivat hankkia alhaisemmilla kustannuksilla erikoistunutta työvoimaa, jota ei muuten olisi saatavilla. Poikkeussääntö johtaa lisäksi liikkuvien palvelujen välisen kilpailun lisääntymiseen tukikelpoisilla alueilla. Tämä hyödyttää myöskin sellaisia paikallisia yrityksiä, jotka eivät tarjoa liikkuvia palveluja, sillä liikkuvien palvelujen alhaisemmat kustannukset tekevät tukikelpoisella alueella toimimisesta yrityksille houkuttelevampaa ja kannattavampaa. Järjestelmästä saatavan tuen käyttö on välillinen keino siinä mielessä, että sitä käytetään keinona vähentää ja ehkäistä väestökatoa vähentämällä työntekijöiden palkkaamisesta aiheutuvia kustannuksia. Ajatuksena tässä on, että työmarkkinat ovat tärkein tekijä asuinpaikan valinnassa.

Norjan viranomaiset ovat myös väittäneet, että tukikelpoisen alueen ulkopuolella rekisteröidyt yritykset palkkaavat ajoittain työntekijöitä tukikelpoisilta alueilta. Yritykset tarjoavat siis työpaikkoja, jotka osaltaan lisäävät palkkatuloja tukikelpoisilla alueilla, vaikkakin tilapäisesti. Tämä myös lisää taloudellista toimintaa. Norjan viranomaiset väittävät lisäksi, että työntekijät, jotka oleskelevat väliaikaisesti tukikelpoisilla alueilla, ostavat paikallisia hyödykkeitä sekä palveluita ja siten edistävät paikallista taloutta. Tämä koskee erityisesti työntekijöitä, jotka matkustavat tukikelpoiselle alueelle erityisesti vähän pidemmäksi aikaa, sillä he todennäköisesti muun muassa yöpyvät hotelleissa ja syövät ravintoloissa. Norjan viranomaiset ovat arvioineet, että poikkeussäännöstä aiheutuva tuen määrä on kaksi prosenttia tuen kokonaismäärästä vuonna 2015. Viranomaiset korostavat tämän olevan epävarma arvio. Kaksi prosenttia on noin 19 miljoonaa euroa (12). Valvontaviranomainen pyytää Norjan viranomaisia antamaan tarkempaa tietoa säännön taloudellisista vaikutuksista.

Norjan viranomaiset eivät edellä mainittuja yleisluonteisia huomautuksia lukuun ottamatta ole osoittaneet väestökadon riskiä alueilla, joihin ei sovelleta poikkeussääntöä. Valvontaviranomaisen mukaan toimenpiteellä on aluetukisuuntaviivojen vaatimusten täyttämiseksi oltava vähäisen kasvun ylittävät vaikutukset väliaikaisten työllistymismahdollisuuksien ja kuluttamisen osalta tukikelpoisella alueella. Tämän perusteella valvontaviranomainen kehottaa Norjan viranomaisia toimittamaan lisätietoja, joilla voidaan osoittaa väestökadon riski, jos poikkeussääntöä ei sovelleta.

Poikkeussäännön kilpailuun ja kauppaan kohdistuvan vaikutuksen osalta Norjan viranomaiset väittävät, että poikkeussääntö luo tasapuoliset toimintaedellytykset kaikille heikommassa asemassa olevilla alueilla toimiville yrityksille, sillä se koskee yhtä lailla kaikkia ETA-alueelle sijoittuneita yrityksiä. Sääntö siis varmistaa sen, että voidaan välttää kohtuuton kilpailuun puuttuminen. Valvontaviranomainen katsoo tämän olevan myönteinen asia, kun otetaan huomioon aluetukisuuntaviivojen 3 ja 53 kohta. Tukikelpoisella alueella rekisteröidyt yritykset voivat kuitenkin yleensä kohdata pitkäaikaisempia ongelmia kuin yritykset, jotka vain lähettävät työntekijöitään työskentelemään väliaikaisesti kyseiselle alueelle. Norjan viranomaiset väittävät, että tukikelpoisen alueen ulkopuolella rekisteröidyt yritykset voivat olla epäedullisemmassa kilpailuasemassa kuin paikalliset yritykset, joille ei aiheudu kuluja henkilöstön matkustamisesta ja yöpymisestä. Norjan viranomaiset eivät ole esittäneet tietoja tai perusteluja tämän olettamuksen tueksi. Valvontaviranomainen kehottaa Norjan viranomaisia selventämään, miksei poikkeussäännöllä ole kohtuuttomia kielteisiä vaikutuksia kilpailuun ja toimittamaan lisätietoja väitteen tueksi.

Norjan viranomaiset ovat korostaneet, että poikkeussäännöllä on ilmeinen kannustava vaikutus. Tuen kannustavaa vaikutusta ei voida kuitenkaan perustaa olettamuksen varaan. Vaikkei ole tarpeen antaa yksittäisiä todisteita siitä, että järjestelmästä saatava tuki vaikuttaa kannustavasti jokaiseen tuen saajaan ja saa heidät muuttamaan toimintatapaansa, on kannustavan vaikutuksen kuitenkin perustuttava ainakin yleisesti hyväksyttyyn talousteoriaan. Pelkkä viittaus väitettyyn ilmiselvyyteen ei ole riittävä. Vaikka on totta, että tukikelpoisten alueiden ulkopuolella rekisteröityihin yrityksiin sovellettava poikkeussääntö vähentää liikkuvien palveluiden työvoimakustannuksia tukikelpoisilla alueilla, eivät Norjan viranomaiset ole toimittaneet todisteita tai perusteita, joiden mukaan olisi todennäköistä, että ilman tukea kyseisen alueen taloudellinen toiminta vähenisi merkittävästi niiden ongelmien vuoksi, jotka tuella on tarkoitus ratkaista (13).

Norjan viranomaiset ovat todenneet, että liikkuvia palveluita tuottavat yritykset voivat jossain määrin rekisteröidä alayksiköitä tukikelpoisella alueella. Yritykset ovat lisäksi velvollisia toimimaan näin silloin, kun vähintään yksi työntekijä työskentelee emoyksikölle erillisellä alueella, jota voidaan myös käyttää yrityksen vierailutilana.

Norjan viranomaiset väittävät, että mikäli tukikelpoisella alueella ei olisi liikkuvien palveluiden poikkeussääntöä, syntyisi perusteetonta erilaista kohtelua riippuen siitä, onko palveluita tarjoava yritys perustanut alayksikön tukikelpoiselle alueelle.

Ensinnäkin valvontaviranomaiselle ei ole selvää, mitä sisältyy vaatimukseen vähintään yhdestä palkatusta työntekijästä työskentelemässä emoyksikölle erillisellä alueella, jota voidaan myös käyttää yrityksen vierailutilana. Näin ollen valvontaviranomainen kehottaa Norjan viranomaisia selventämään kyseistä asiaa.

Toiseksi on todettava, että yhdenvertaisen kohtelun periaate on ETA-lainsäädännön yleinen periaate. Tämä ei kuitenkaan voi sellaisenaan olla poikkeussäännön peruste, vaan poikkeussäännön on sovelluttava ETA-sopimuksen toimintaan.

Yhteenvetona voidaan todeta, että valvontaviranomaisella on asiaa koskevien tietojen puuttuessa epäilyksiä siitä, onko poikkeussääntö yhteensopiva ETA-sopimuksen toiminnan kanssa.

EFTA SURVEILLANCE AUTHORITY DECISION

No 489/15/COL

of 9 December 2015

opening a formal investigation into the exemption rule for ambulant services under the scheme on differentiated social security contributions 2014-2020

(Norway)

The EFTA Surveillance Authority (‘the Authority’),

HAVING REGARD to:

the Agreement on the European Economic Area (‘the EEA Agreement’), in particular to Article 61,

Protocol 26 to the EEA Agreement,

the Agreement between the EFTA States on the Establishment of a Surveillance Authority and a Court of Justice (‘the Surveillance and Court Agreement’), in particular to Article 24,

Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement (‘Protocol 3’), in particular to Article 1(2) of Part I and Articles 4(4) and 6(1) of Part II,

Whereas:

I. FACTS

1. Procedure

(1) The Norwegian authorities notified the regionally differentiated social security contributions scheme 2014-2020 pursuant to Article 1(3) of Part I of Protocol 3 by letter of 13 March 2014 (14). On the basis of that notification and information submitted thereafter (15), the Authority approved the notified aid scheme by its Decision No 225/14/COL of 18 June 2014.

(2) By its judgment of 23 September 2015 in case E-23/14 Kimek Offshore AS v ESA (16) the EFTA Court annulled, in part, the Authority's decision.

(3) By letter dated 15 October 2015 (17), the Authority requested information from the Norwegian authorities. By letter dated 6 November 2015 (18), the Norwegian authorities replied to the information request.

2. The scheme as such is not the subject of the formal investigation

(4) By its judgment the EFTA Court partly annulled the Authority's decision approving the aid scheme. The aid scheme as such is not subject to the renewed scrutiny carried out by the Authority in the present formal investigation. The subject of this formal investigation is merely the part of the scheme (an exemption rule for ambulant services) for which the Authority's approval was annulled.

3. The scheme

3.1 Objective

(5) The objective of the general scheme on differentiated social security contributions as such is to reduce or prevent depopulation in the least inhabited regions in Norway, by stimulating employment. The operating aid scheme offsets employment costs by reducing the social security contribution rates in certain geographical areas. As a main rule, the aid intensitites vary according to the geographical area in which the business unit is registered. The rules on registration are explained in greater detail below.

3.2 National legal basis

(6) The national legal basis for the scheme as such is Section 23-2 of the National Insurance Act (19). This provision sets out the employer's general obligation to pay social security contributions calculated on the basis of gross salary paid to the employee. According to paragraph 12 of that section, the Norwegian Parliament may adopt regionally differentiated rates, as well as specific provisions for undertakings within certain sectors. Thus, it is the National Insurance Act, in conjunction with the annual decisions of the Norwegian Parliament, that forms the national legal basis for the scheme.

(7) For further detail on the aid scheme as such, reference is made to the Authority's Decision No 225/14/COL.

3.3 Rules on registration

(8) As a main rule, aid eligibility depends on whether a business is registered in the eligible area. As noted above, the main rule of the scheme is that aid intensities vary according to the geographical area in which the business is registered.

(9) Norwegian law requires undertakings to register sub-units for each separate business activity performed (20). If an undertaking performs different kinds of business activities, separate sub-units must be registered. Moreover, separate units must be registered if the activities are performed in different geographical locations.

(10) According to the Norwegian authorities, the ‘separate business activitiy’ criterion is met when at least one employee carries out work for the parent unit in a separate area, and the undertaking may be visited there. Each sub-unit forms its own basis for the calculation of the differentiated social security contribution, depending on their registered location. Thus, an undertaking registered outside the area eligible for aid under the scheme will be eligible for aid if, and in so far as, its economic activities are performed within a sub-unit located within the eligible area.

3.4 Ambulant services – the measure under scrutiny

(11) By way of exemption from the main rule on registration, the scheme also applies to undertakings registered outside the eligible area where they hire out workers to the eligible area and where their employees are engaged in mobile activities within the eligible area (for the purposes of this decision, this is referred to as ‘ambulant services’). This is the exemption rule under scrutiny in the decision at hand. The national legal basis for that exemption is provided for by section 1(4) of the Norwegian Parliament's Decision No 1482 of 5 December 2013 on determination of the tax rates etc. under the National Insurance Act for 2014.

(12) The exemption applies only when the employee spends half or more of his working days in the eligible area. Further, the reduced rate is only applicable for the part of the work carried out there. As a principal rule, the tax registration period is one calendar month.

(13) This entails that if an employee of an Oslo-registered entity (Oslo is in Zone 1, an ineligible zone, where the rate therefore is the standard 14,1 %) completes 60 % of his work one calendar month in Vardø (which is in Zone 5 where the applicable rate is 0 %) and the rest in Oslo, the undertaking will be eligible for the zero-rate on the salary to be paid for the work carried out in Vardø, but not for the work carried out in Oslo.

4. The judgment of the EFTA Court

(14) The EFTA Court annuled the Authority's decision in so far as it closed the preliminary investigation as regards the aid measure in section 1(4) of the Norwegian Parliament's Decision No 1482 of 5 December 2013 on determination of the tax rates etc. under the National Insurance Act for 2014. Section 1(4) is drafted in such a way as to conflate, together with the exemption rule (which is the subject of the present decision), an anti-circumvention measure designed to prevent undertakings from claiming aid under the scheme by virtue of simply registering their business within an area with a lower rate of social security contributions, even if they then proceed to conduct ambulatory activities or hire out their employees to work in an area with a higher rate. The anti-circumvention measure is not subject to the present procedure (21).

5. Comments by the Norwegian authorities

(15) The Norwegian authorities argue that the exemption rule for ambulant services is compatible with the functioning of the EEA Agreement on the basis of its Article 61(3)(c) and that it is in line with the Authority's Guidelines on Regional State Aid for 2014-2020 (the RAG) (22).

(16) The Norwegian authorities have explained that the exemption rule accounts for about two percent of the total aid granted under the scheme for 2015. They stress that this calculation is based on uncertain estimates.

(17) The Norwegian authorities have explained that in Norway, access to employment is the most influential factor when it comes to peoples' choice of residence. The social security contribution is as a main rule calculated on the basis of the rate applicable in the zone in which the employer is considered to carry out business activity. This rule is based on the premise that only undertakings performing economic activity in the eligible area should receive aid, and only to the extent that they are performing business activities in that area. This is a fundamental premise for the aid scheme.

(18) Where a company is registered, is not, and should not be, decisive. There are many sectors that frequently provide ambulant services. As an example, it would be too burdensome to require all construction firms to register their activities locally wherever they were to carry out work in order to be eligible for reduced social security rates. Neither Article 61(3)(c) nor the RAG or the GBER (23) contain requirements on where regional aid beneficiaries need to be registered. A formalistic approach where the registered location of the beneficiary is decisive in all cases has no basis in Article 61(3)(c). To the contrary, it would be difficult to reconcile with the RAG which focusses on whether the aid promotes economic activity in disadvantaged areas and not whether beneficiaries are registered within the area covered by the scheme. The underlying realities, i.e. whether the undertaking carries out economic activity within the eligible area, should be decisive. Furthermore, undertakings performing ambulant services can to some extent register sub-units in the eligible area. In the absence of the exemption rule for ambulant serices in the eligible area, there would be an unjustified difference in treatment depending on whether the service providing undertaking had established a sub-unit in the eligible area.

(19) The Norwegian authorities contend that the exemption rule contributes to an objective of common interest in a number of ways. They firstly note that undertakings in the eligible area can access, at a lower cost, specialised labour that would otherwise not be available. Secondly, the rule leads to increased competition between ambulant services in eligible areas. This is beneficial for local undertakings, other than those providing ambulant services, as lower costs for ambulant services make it more attractive and more profitable to run a business in the eligible area. Thirdly, employees with a temporal stay in the eligible area will buy local goods and services and thereby contribute to the local economy. This applies in particular to employees commuting to the location especially in the short or medium term as they are likely to stay in hotels, eat in restaurants etc. Fourthly, undertakings located in central areas may also hire personnel residing in the area where the ambulant services are performed. Even if the jobs are temporary in nature, they will contribute to increased wage income in the eligible regions, which also stimulates economic activity. Finally, undertakings registered outside the eligible zone may have a competitive disadvantage compared to local firms due to i.a. costs of transporting and lodging of personnel.

(20) In the view of the Norwegian authorities, it is evident that the exemption rule has an incentive effect as it reduces labour costs for ambulant services.

(21) Finally, the Norwegian authorities stress that the exemption rule creates a level playing field for all undertakings active in the disadvantages areas. The rule applies equally to any EEA-based undertaking. This ensures that undue adverse effects on competition are avoided.

II. ASSESSMENT

1. The presence of state aid

(22) Article 61(1) of the EEA Agreement reads as follows: ‘Save as otherwise provided in this Agreement, any aid granted by EC Member States, EFTA States or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Contracting Parties, be incompatible with the functioning of this Agreement.’

(23) This implies that a measure constitutes state aid within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement if the following conditions are cumulatively fulfilled: (i) there must be an intervention by the state or through state resources, (ii) that intervention must confer a selective economic advantage on the recipients, (iii) it must be liable to affect trade between EEA States and (iv) it must distort or threathen to distort competition.

(24) In Decision No 225/14/COL, the Authority concluded that the scheme on differentiated social security contributions 2014-2020 constitutes an aid scheme. The Authority refers to its reasoning in paragraphs 68-74 of that decision. The exemption rule for ambulant services is part of the provisions providing for that aid scheme. It increases the scope of the scheme in the sense that it widens the circle of potential beneficiaries to undertakings that are not registered in the eligible areas. As with the other aid granted under the scheme, extending the scheme to the undertakings registered outside of the eligible areas results in state resources conferring selective advantages on undertakings. These advantages are liable to affect trade and distort competition.

2. Procedural requirements

(25) Pursuant to Article 1(3) of Part I of Protocol 3: ‘the EFTA Surveillance Authority shall be informed, in sufficient time to enable it to submit its comments, of any plans to grant or alter aid. … The State concerned shall not put its proposed measures into effect until the procedure has resulted in a final decision’.

(26) The Norwegian authorities implemented the exemption rule after the Authority approved it by Decision No 225/14/COL. With the annulment of the Authority's approval of the rule by the EFTA Court, the aid has become unlawful.

3. Compatibility of the aid

(27) The Authority must assess whether the exemption rule is compatible with the functioning of the EEA Agreement on the basis of its Article 61(3)(c) in line with the RAG.

(28) The exemption rule for ambulant services entitles undertakings that are not registered in the eligible area to benefit from reduced social security charges when and to the extent that they carry out economic activities in the registered area. Neither Article 61(3)(c) EEA nor the RAG (nor the regional aid rules in the GBER) formally require that regional aid beneficiaries are registered in the assisted areas.

(29) Regional aid can be effective in promoting the economic development of disadvantaged areas only if it is awarded to induce additional investment or economic activity in those areas (24). Regional operating aid can only fall under Article 61(3)(c) EEA if it is awarded to tackle specific or permanent handicaps faced by undertakings in disadvantaged regions (25).

(30) There is no question that the geographical scope of the scheme as such is restricted to disadvantaged regions. The scope of this decision is limited to the exemption rule. The question is whether that rule, which entails that undertakings registered outside the disadvantaged regions covered by the scheme can benefit from aid under the scheme to the extent that they carry out economic activities in the disadvantaged regions is compatible with the state aid rules. In other words, does the exemption rule tackle specific or permanenet handicaps faced by undertakings in the disadvantaged regions?

(31) It is for the Norwegian authorities to demonstrate the risk of depopulation in the absence of the exemption rule (26). The Norwegian authorities have underlined the benefits of the exemption rule for local undertakings. They can access, at a lower cost, specialised labour that would otherwise not be available. Moreover, the exemption rule leads to increased competition between ambulant services in the eligible areas, which again is beneficial for local undertakings (other than those providing ambulant services) since lower costs for ambulant services make it more attractive and more profitable to run a business in the eligible area. The use of aid under the scheme is an indirect tool in the sense that it is used to reduce the cost of employing workers as a measure to reduce or prevent depopulation. The idea is that the labour market is the most important factor influencing where people live.

(32) The Norwegian authorities have further argued that the firms registered outside the eligible area occasionally will hire workers in the eligible areas. Thereby the firms will provide jobs that, although of a more temporary nature, will nevertheless contribute to increased wage income in the eligible regions. This also stimulates economic activity. The Norwegian authorities furthermore argue that employees who temporarily stay in the eligible area will buy local goods and services and thereby contribute to the local economy. This applies in particular to employees commuting to the location especially on short or medium term as they are likely to stay in hotels, eat in restaurants, etc. The Norwegian authorities have estimated the amount of aid resulting from the exemption rule to be two percent of the total aid for 2015 which they stress is an uncertain estimate. Two percent amounts to approximately EUR 19 million (27). The Authority invites the Norwegian authorities to provide more precise information about the financial effect of the rule.

(33) Apart from the above remarks of a general nature, the Norwegian authorities have not demonstrated the risk of depopulation of the relevant area in the absence of the exemtion rule. It is the view of the Authority that a measure, in order to meet the requirements of the RAG, must have effects exceeding a marginal increase of temporary employment possibilities and spending in the eligible area. On this basis, the Authority invites the Norwegian authorities to provide more information to demonstrate the risk of depopulation in the absence of the exemption rule.

(34) In terms of effect on competition and trade of the exemption rule, the Norwegian authorities argue that the exemption rule creates a level playing field for all undertakings active in the disadvantaged areas as it applies equally to any EEA-based undertaking. The consequence is that it ensures that undue adverse effects on competition are avoided. It is the view of the Authority that this is a positive feature in light of paras. 3 and 53 of the RAG. However, the undertakings registered within the eligible area may, in general, face more permanent difficulties than the undertakings that merely send their employees to work in the area on a non-permanent basis. The Norwegian authorities argue that undertakings registered outside the eligible zone may have a competitive disadvantage compared to local firms due to i.a. costs of transporting and lodging of personnel. The Norwegian authotities have not presented any data or further reasoning to back up this assumption. The Authority invites the Norwegian authorities to further clarify why it is that the exemption rule does not have undue adverse effects on competition and to submit further information to back this up.

(35) The Norwegian authorities have stressed that it is evident that the exemption rule has an incentive effect. Incentive effect of an aid cannot merely be assumed. While it is not necessary to provide individual evidence that aid under a scheme provides each beneficiary with an incentive, on an individual basis, to carry out an activity it would not otherwise have carried out, the incentive effect must, at the least, be based on sound economic theory. It is not sufficient merely to refer to an alleged obviousness. While it is true that the exemption rule for companies registered outside the eligible areas reduces labour costs for ambulant services in the eligible areas, the Norwegian authorities have not provided evidence or arguments to the effect that it is likely that, in the absence of aid, the level of economic activity in the area would be significantly reduced due to the problems that the aid is intended to address (28).

(36) The Norwegian authorities have explained that undertakings performing ambulant services to some extent can register sub-units in the eligible area. Moreover, they are required to do so when at least one employee carries out work for the parent unit in a separate area, and the undertaking may be visited there.

(37) The Norwegian authorities argue that in the absence of the exemption rule for ambulant services in the eligible area, there would be an unjustified difference in treatment depending on whether the service providing undertaking had established a sub-unit in the eligible area.

(38) Firstly, it is not clear to the Authority what the requirement that ‘at least one employee carries out work for the parent unit in a separate area, and the undertaking may be visited there’ entails. The Authority therefore invites the Norwegian authorities to clarify this.

(39) Secondly, the the principle of equal treatment is a general principle of EEA law. However, this cannot in and of itself serve as a basis to justify the exemption rule. The exemption rule must itself be compatible with the functioning of the EEA Agreement.

(40) In conclusion, the absence of the relevant information, as described above, leads the Authority to have doubts about the compatibility of the exemption rule with the functioning of the EEA Agreement.

4. Conclusion

(41) As set out above, the Authority has doubts as to whether the exemption rule for ambulant services under the scheme on differentiated social security contributions 2014-2020 is compatible with the functioning of the EEA Agreement.

(42) Consequently, and in accordance Article 4(4) of Part II of Protocol 3, the Authority is obliged to open the formal investigation procedure provided for in Article 1(2) of Part I of Protocol 3. The decision to open a formal investigation procedure is without prejudice to the final decision of the Authority, which may conclude that the measure is compatible with the functioning of the EEA Agreement.

(43) The Authority, acting under the procedure laid down in Article 1(2) of Part I of Protocol 3, invites the Norwegian authorities to submit, by 10 January 2016 their comments and to provide all documents, information and data needed for the assessment of the compatibility of the measure in light of the state aid rules.

(44) The Authority reminds the Norwegian authorities that, according to Article 14 of Part II of Protocol 3, any incompatible aid unlawfully granted to the beneficiaries will have to be recovered, unless this recovery would be contrary to a general principle of EEA law, such as the protection of legitimate expectations.

HAS ADOPTED THIS DECISION:

Article 1

The formal investigation procedure provided for in Article 1(2) of Part I of Protocol 3 is opened into the exemption rule for ambulant services under the scheme on differentiated social security contributions 2014-2020.

Article 2

The Norwegian authorities are invited, pursuant to Article 6(1) of Part II of Protocol 3, to submit their comments on the opening of the formal investigation procedure by 10 January 2016.

Article 3

The Norwegian authorities are requested to provide by 10 January 2016, all documents, information and data needed for assessment of the compatibility of the aid measure.

Article 4

This Decision is addressed to the Kingdom of Norway.

Article 5

Only the English language version of this decision is authentic.