FI Euroopan unionin virallinen lehti L 218/19

EFTAn VALVONTAVIRANOMAISEN PÄÄTÖS

N:o 61/16/KOL,

annettu 16 päivänä maaliskuuta 2016,

väitettyä valtiontukea, jota on myönnetty vuokraamalla aiemmin Naton lukuun operoitua optista kuitua, koskevan muodollisen tutkintamenettelyn lopettamisesta (Islanti) [2017/1498]

EFTAn valvontaviranomainen, jäljempänä ’valvontaviranomainen’, joka

OTTAA HUOMIOON Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’ETA-sopimus’, ja erityisesti sen 61 artiklan ja pöytäkirjan 26,

OTTAA HUOMIOON valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden sopimuksen, jäljempänä ’valvonta- ja tuomioistuinsopimus’, ja erityisesti sen 24 artiklan,

OTTAA HUOMIOON valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjan 3, jäljempänä ’pöytäkirja 3’, ja erityisesti sen I osassa olevan 1 artiklan ja II osassa olevan 7 artiklan 2 kohdan,

ON mainittujen määräysten mukaisesti kehottanut (1) asianomaisia esittämään huomautuksensa ja ottaa huomioon nämä huomautukset,

sekä katsoo seuraavaa:

I. TOSISEIKAT

1. MENETTELY

(1) Míla ehf., jäljempänä ’Míla’ tai ’kantelun tekijä’, toimitti 16 päivänä heinäkuuta 2010 päivätyllä kirjeellä (asiakirja nro 565828) EFTAn valvontaviranomaiselle, jäljempänä ’valvontaviranomainen’, kantelun mahdollisesta sääntöjenvastaisesta valtiontuesta, jota Islannin ulkoasiainministeriö on myöntänyt vuokraamalla käyttöön kaksi optista kuitua, joita oli aiemmin operoitu Pohjois-Atlantin liiton, jäljempänä ’Nato’, lukuun. Tutkintansa perusteella valvontaviranomainen antoi 21 päivänä marraskuuta 2012 päätöksen N:o 410/12/KOL, jonka mukaan ulkoasiainministeriön puolustusviraston ja Og fjarskipti hf:n (nykyisin Fjarskipti hf., mutta jäljempänä ’Vodafone Iceland’ tai ’Vodafone’) (2) välillä 1 päivänä helmikuuta 2010 tehty vuokrasopimus optisen kuidun käytöstä ei ole ETA-sopimuksen 61 artiklassa tarkoitettua valtiontukea (3).

(2) Míla esitti 19 päivänä helmikuuta 2013 EFTAn tuomioistuimelle kanteen, jossa vaaditaan päätöksen N:o 410/12/KOL kumoamista. EFTAn tuomioistuin kumosi valvontaviranomaisen päätöksen 27 päivänä tammikuuta 2014 asiassa E-1/13 annetussa tuomiossa (4).

(3) Valvontaviranomainen teki 16 päivänä heinäkuuta 2014 päätöksen N:o 299/14/KOL pöytäkirjassa 3 olevan osan I 1 artiklan 2 kohdan mukaisen muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta ja kehotti Islannin viranomaisia sekä muita asianomaisia esittämään huomautuksia.

(4) Valvontaviranomainen vastaanotti huomautuksia Islannin viranomaisilta (asiakirjat nro 722921–722923) sekä kolmansilta osapuolilta, jotka olivat Míla (asiakirja nro 729699), Vodafone (asiakirja nro 723556) sekä eräs yksityishenkilö (asiakirja nro 729917). Kolmansien osapuolien huomautukset välitettiin Islannin viranomaisille, jotka toimittivat niitä koskevia huomautuksia (asiakirjat nro 744468–744471 ja 753302–753303).

2. TOIMENPITEEN KUVAUS

2.1 TAUSTA – KAHDEN NATON LUKUUN OPEROIDUN OPTISEN KUIDUN VUOKRAAMISTA KOSKEVA TARJOUSPYYNTÖ

(5) Tutkaviraston (Ratsjárstofnun) (5) toiminta siirtyi 15 päivänä elokuuta 2007 kaikilta osin Islannin hallituksen alaisuuteen. Kyseiseen päivämäärään asti se oli toiminut Yhdysvaltain viranomaisten alaisuudessa. Tutkavirasto oli aiemmin hallinnoinut kolmea optista kuitua noin 1 850 km pitkässä kahdeksan kuidun optisessa kaapelissa, joka kiertää Islantia ja sen lounaista aluetta (6). Tämä antoi Islannin hallitukselle mahdollisuuden siirtää yksi tai useampi näistä kolmesta optisesta kuidusta muuhun käyttöön.

(6) Islannin viranomaiset päättivät käyttää yhtä optisista kuiduista Islannin ilmapuolustusjärjestelmään (IADS) ja hallituksen suojattuun televiestintään. Viranomaiset päättivät lisäksi, että valtion hankintakeskus (Ríkiskaup) suorittaisi tarjouspyyntömenettelyn kahden muun optisen kuidun käytöstä (7).

(7) Tarjouspyynnön yksityiskohdat esitettiin Ríkiskaupin laatimassa hankekuvauksessa (8). Kyseisen asiakirjan mukaisesti Ríkiskaup pyysi ulkoasiainministeriön puolustusviraston puolesta esittämään tarjouksia, jotka koskivat kolmesta optisesta kuidusta kahden käyttöä. Kuidut oli tarkoitus vuokrata kahdelle etuyhteydettömälle osapuolelle, ja vuokrasopimuksen kestoksi oli tarkoitus neuvotella kymmenen vuotta.

(8) Tarjouspyynnön mukaan optinen kaapeli on noin 1 850 km pitkä ja kulkee ehjänä 16 liityntäpisteen välillä (tarjouspyynnön ajankohtana). Se kulkee puhelinvaihteiden ja muiden televiestintälaitteistojen läpi Islantia kiertävällä reitillään. Useimmat puhelinvaihteet ja muut televiestintälaitteistot ovat Mílan omistuksessa ja valvonnassa. Tarjouspyynnön 2.3 kohdan mukaan ehdotettuun vuokrasopimukseen ei sisälly mitään tiloja vuokraajan laitteita varten. Vuokraaja vastaa itse laitteitaan varten tarvittavien tilojen tai kuitujen käyttöön tarvittavien muiden tilojen hankkimisesta. Vuokraaja on näin ollen vastuussa pääsyn varmistamisesta niihin tiloihin ja liityntäpisteisiin, joissa se aikoo liittää laitteensa optiseen kuituun. Jos vuokraajan on ostettava tai vuokrattava tiloja laitteitaan, lisäliityntöjä tai muita tarkoituksia varten, se maksaa tästä aiheutuvat kustannukset. Vuokraaja vastaa kaikesta viestinnästä tilojen omistajien kanssa. Vuokralleantaja ei välitä eikä tarjoa minkäänlaisia tiloja eikä takaa, että vuokraaja saa pääsyn tiloihin liityntäpisteissä tai muualla. Vuokraaja voi lisätä uusia liityntäpisteitä optiseen kuituun, mutta tästä on neuvoteltava vuokralleantajan ja kuidun muiden omistajien kanssa. Vuokraaja maksaa uusien liityntäpisteiden lisäämisestä aiheutuvat kustannukset. Tarjouspyynnössä esitetään yksityiskohtaisia vaatimuksia siitä, että vuokraajan pääsy kaapeliin ja liityntäpisteiden lisääminen on valmisteltava huolellisesti ja toteutettava ammattimaisesti, jotta varmistetaan, ettei muiden osapuolien kaapelin käyttö keskeydy.

(9) Tarjouspyynnössä vähimmäisvuokraksi asetetaan 19 000 000 Islannin kruunua (ISK) vuodessa kultakin optiselta kuidulta, jotta varmistetaan optisten kuitujen käyttö- ja kunnossapitokustannusten kattaminen (9). Tarjousten viimeinen jättöpäivä ja tarjousten avaamispäivä oli 19 päivä kesäkuuta 2008.

(10) Tarjoukset arvioitiin seuraavien kriteerien perusteella: Taulukko 1 Tarjouskilpailussa sovelletut arviointikriteerit Arvioitava seikka Prosenttiyksikköä Kilpailun edistäminen 40 Vuokra 15 Palvelujen aloittaminen 10 Palvelujen tarjoaminen 10 Verkon liityntäpisteiden määrä 15 Yksi koko maan kattava tariffi 10

(11) Tarjouskilpailun lopputuloksena neljältä riippumattomalta yritykseltä saatiin viisi tarjousta, kuten seuraavassa taulukossa 2 esitetään. Kaksi tarjouksista oli vaihtoehtoisia: Taulukko 2 Tarjouskilpailussa saadut tarjoukset Yrityksen nimi Tarjottu vuokra (ISK) Arviointikriteerit: pisteet yhteensä Päätarjous Vaihtoehtoinen tarjous (10) Fjarski ehf. 20 000 000 92,18 Vodafone 19 150 000 89,67 84,67 Hringiðan ehf. 24 006 900 88,60 Gagnaveita Reykjavíkur 19 500 000 59,34

(12) Ríkiskaup arvioi vastaanotetut tarjoukset riippumattoman konsulttiyrityksen Mannvitin suorittaman arvioinnin jälkeen. Ríkiskaupin ja Mannvitin toimittamien tietojen mukaan kaikilla neljällä tarjouksia jättäneellä yrityksellä katsottiin olevan hankkeen toteuttamiseen tarvittavat tekniset valmiudet ja niiden katsottiin täyttävän tarjouspyynnössä esitetyt henkilöstöä ja taloudellista tilannetta koskevat yleiset vaatimukset tullakseen kyseeseen hankkeessa. Mannvit esitti kuitenkin varauksen Hringiðanin tekemän tarjouksen suhteen. Sen mukaan hankkeen toteuttaisi yritys, jonka Hringiðan perustaisi. Mannvit katsoi, että ei ollut mahdollista arvioida tämän yrityksen taloudellisia eikä teknisiä valmiuksia, koska sitä ei tuolloin vielä ollut perustettu. Tarjouspyynnön ehtojen mukaisesti Hringiðanin tarjous voitiin siten sulkea pois. Mannvit simuloi Hringiðanin tarjouksen pois jättämisen vaikutusta tarjouskilpailun tulokseen, mutta katsoi, että vaikutusta ei ollut, koska Hringiðanin tarjous ei ollut kahden parhaan tarjouksen joukossa eikä sitä näin ollen olisi missään tapauksessa valittu.

(13) Kuten taulukosta 2 käy ilmi, kaksi arviointikriteerien perusteella eniten pisteitä saanutta yritystä olivat Fjarski ehf. (92,18 pistettä) ja Vodafone (89,67 pistettä). Neuvottelut aloitettiin näiden kahden yrityksen kanssa. Islannissa vuoden 2008 syksyllä alkaneen finanssikriisin vuoksi neuvottelut päästiin aloittamaan vasta vuoden 2009 lopussa ja ne päätettiin vuoden 2010 alussa. Fjarski ehf. päätti kuitenkin vetäytyä hankkeesta. Vuokrasopimus neuvoteltiin sen vuoksi Vodafonen kanssa ja kyseisistä kahdesta kuidusta ainoastaan yhden osalta.

2.2 ISLANNIN PUOLUSTUSVIRASTON JA VODAFONEN VÄLINEN SOPIMUS

(14) Vodafonen ja Islannin puolustusviraston (Varnarmálastofnun) 1 päivänä helmikuuta 2010 tekemässä sopimuksessa sovitaan Islantia kiertävässä 1 850 km pitkässä kahdeksan kuidun optisessa kaapelissa olevan optisen kuidun käytöstä. Vuotuinen vuokra on 19 150 000 Islannin kruunua (ilman arvonlisäveroa) ja siihen sovelletaan rakennuskustannusindeksiä kesäkuusta 2008 lähtien. Sopimuksen voimassaoloaika on kymmenen vuotta.

(15) Sopimuksessa todetaan, että kyseinen kuitu oli rekisteröity Naton inventaarioluetteloon. Puolustusta koskevan lain N:o 34/2008 16 pykälän mukaan vuokralleantajalla oli oikeus tehdä valtion ja Naton puolesta vuokrasopimus tällaisten laitteistojen käytöstä. Islannin kansainvälisten sitoumusten vuoksi sopimukseen oli kuitenkin sisällytettävä lauseke, jonka mukaan vuokralleantajalla on oikeus ottaa mainitut laitteistot haltuunsa sodan syttyessä. Tätä koskevia määräyksiä on sopimuksen 8 artiklassa.

(16) Sopimuksessa toistetaan tarjouspyynnön määräys, jonka mukaan sopimukseen ei sisälly mitään tiloja vuokraajan laitteita varten. Vuokraaja vastaa itse laitteitaan varten tarvittavien tilojen tai kuitujen käyttöön tarvittavien muiden tilojen hankkimisesta. Vuokraaja on näin ollen vastuussa pääsyn varmistamisesta niihin tiloihin ja liityntäpisteisiin, joissa se aikoo liittää laitteistonsa optiseen kuituun. Jos vuokraajan on ostettava tai vuokrattava tiloja laitteitaan, lisäliityntöjä tai muita tarkoituksia varten, se maksaa tästä aiheutuvat kustannukset. Vuokraaja vastaa kaikesta viestinnästä kaapelin tai tilojen omistajien kanssa.

3. KANTELU

(17) Mílan tekemä kantelu liittyy edellä mainittuun, Islannin puolustusviraston ja televiestintäoperaattori Vodafonen 1 päivänä helmikuuta 2010 tarjouskilpailun perusteella tekemään sopimukseen. Kantelun tekijä esittää, että sopimus on valtiontukea, sillä optisen kuidun käytöstä veloitetaan vuokraa, joka on huomattavasti alhaisempi kuin mitä markkinasijoittaja olisi pitänyt hyväksyttävänä.

(18) Tämän väitteen tueksi Míla esittää pääosin seuraavaa (11): — Tarjouspyynnön aikaan Míla oli ainoa markkinoilla toimiva osapuoli eikä sen vuoksi voinut saada 40 prosenttia arviointikriteereissä käytetyistä pisteistä eli kilpailun edistämistä koskevan kriteerin pisteitä. Näin ollen jätettyjen tarjousten arviointimenetelmä, joka on esitetty taulukossa 1, sulki tosiasiallisesti Mílan tarjouskilpailun ulkopuolelle. Mílalla ei kuitenkaan ollut taloudellista motiivia osallistua tarjouskilpailuun, koska sillä oli jo riittävästi siirtokapasiteettia sen omissa kuiduissa. Tästä syystä se ei tehnyt tarjousta. — Tarjouskilpailussa tarjotut vuokrat olivat alhaisemmat kuin mitä markkinasijoittaja olisi pitänyt hyväksyttävänä vuokrana. Nämä vuokrat eivät sisältäneet riittävää maksua kiinteistä kustannuksista (kaapelin rakentamisesta, uusimisesta ja arvonalennuksesta aiheutuvat kustannukset), eikä Islannin valtio kuitujen omistajana saanut niiden myötä pääomasijoitukselleen asianmukaista tuottoa. — Míla arvioi vuokrasopimuksen markkinahinnaksi yli 85 miljoonaa Islannin kruunua vuodessa, minkä perusteella molemmille yrityksille myönnetyn väitetyn tuen kokonaismäärä on 464,2 miljoonaa Islannin kruunua kuidun arvioidun 20 vuoden käyttöiän aikana, kun vuotuinen vuokra on 19,15–20 miljoonaa Islannin kruunua (12).

(19) Kantelun tekijä toimitti 19 päivänä syyskuuta 2012 päivätyllä kirjeellä lisätietoja, jotka koskivat sen väitettä Vodafonelle myönnetystä valtiontuesta. Kantelun tekijä kiinnitti huomiota erityisesti Orkufjarskipti-yrityksen (13) uuteen tariffiin optisen kuitukaapelin vuokrasta (14). Tariffissa määritellään kunkin kuuden optisen kuidun kaapelissa olevan kuidun kuukausivuokra Islannin kruunuina kaapelikilometriä kohti (15). Kun tariffi kerrotaan kaapelin pituudella, joka Vodafonen kanssa tehdyn vuokrasopimuksen mukaan on noin 1 850 km, kantelun tekijä katsoo, että tämän pituisen kuidun vuokran olisi kyseisen tariffin mukaan oltava 107 137 200 Islannin kruunua vuodessa.

4. ISLANNIN VIRANOMAISTEN KANTA KANTELUUN

(20) Vastauksena kanteluun Islannin viranomaiset esittivät, että Naton optisten kuitujen vuokraus ei ole valtiontukea, koska sopimuksen tekeminen ei anna vuokraajalle markkinaolosuhteita pidemmälle menevää taloudellista etua, toimenpiteeseen ei sisälly valtion varojen käyttöä eikä se vääristä tai uhkaa vääristää kilpailua.

(21) Tässä suhteessa Islannin viranomaiset viittaavat 7 päivänä toukokuuta 2008 päivättyyn ulkoasiainministeriön muistioon Naton optisten kuitujen ehdotetusta vuokraamisesta. Muistiossa selitetään yleisellä tasolla ehdotettu tarjouskilpailumenettely, mukaan lukien tarjouspyynnön yksityiskohtaiset säännöt ja kriteerit hyväksyttävien vuokraajien valitsemiseksi tarjouksen tehneiden joukosta. Hankkeen tavoitteina oli alentaa Naton optisten kuitujen kunnossapito- ja käyttökustannuksia, lisätä julkisten laajakaistapalvelujen saatavuutta ja edistää kilpailua kotimaan tiedonsiirtomarkkinoilla. Islannin viranomaiset katsovat, että kahden kuidun vuokraus oli toimenpide, joka ei ollut valtiontukea. Ne huomauttavat lisäksi, että hanke hyödyttäisi sähköisiä viestintäpalveluja ja tietoyhteiskuntaa koskevien hallituksen politiikkojen toteutusta. Se myös mahdollistaisi infrastruktuurien välisen kilpailun kiinteiden yhteyksien markkinoilla aloilla, joilla ei kyseisenä ajankohtana ollut kilpailua, mikä puolestaan lisäisi kilpailua tuotantoketjun loppupään markkinoilla, kuten nopeiden laajakaistayhteyksien markkinoilla.

(22) Vastauksena kantelun tekijän väitteeseen, jonka mukaan kuidun omisti Islannin valtio ja vuokraan olisi pitänyt sisältyä kaapelien rakentamisesta, uusimisesta ja poistoista aiheutuvat kiinteät kustannukset, Islannin viranomaiset toimittivat selvennyksiä omistajuudesta ja rakennuskustannuksista. Ne huomauttavat, että kaapelin asennuksen rahoitti Nato eikä Islannin valtio. Lisäksi kaapeli oli kirjattu Naton inventaarioluetteloon ja kolme kahdeksasta kuidusta oli varattu Islannissa olevien yhdysvaltalaisten joukkojen toimintaan liittyvään käyttöön. Yhdysvaltalaisten joukkojen poistuttua Islannista vuosina 2006 ja 2007 Islannin valtio otti vastuun kyseisten kolmen kuidun käytöstä niin sanottuna ”isäntä- ja käyttäjämaana” Naton kanssa tehdyn kirjallisen sopimuksen mukaisesti. Vaikka Islannin viranomaiset ovat ottaneet vastuun kuitujen operatiivisesta hallinnoinnista, niihin sovelletaan edelleen useita Naton yksinoikeuksia. Islannin valtio ei omista kyseisiä kolmea kuitua. Niin kauan kuin Islannin ja Yhdysvaltain välinen puolustussopimus on voimassa, nämä kolme kuitua ovat Naton omaisuutta. Natolla on etuoikeus kuitujen käyttöön. Kuitujen mahdollisesti tuottamia vuokratuloja voidaan käyttää vain Naton omaisuuden käyttöön ja kunnossapitoon (16). Tämä merkitsee erityisesti sitä, että Islanti ei voi pitää nämä kustannukset ylittäviä tuloja, vaan ne on siirrettävä Natolle.

(23) Nato investoi alun perin optisen kuitukaapelin asennukseen ja maksoi siitä aiheutuneet kulut. Kuitujen kunnossapito ja käyttö ovat osa Islannin pakollisia velvollisuuksia Naton jäsenenä. Islannin viranomaisten mukaan kantelun tekijä on väärässä väittäessään, että koska kahta kuiduista käytettiin aktiivisesti IADS-järjestelmässä, valtion oli investoitava 250 miljoonaa Islannin kruunua vapauttaakseen yhden niistä tarjouskilpailun voittaneen tarjoajan käyttöön. Tarkoituksena oli alun perin vuokrata kaksi kuitua. Kustannusarvio molempien kuitujen vapauttamisesta kaupalliseen käyttöön oli 20–65 miljoonaa Islannin kruunua. Koska toinen kahdesta valitusta tarjoajasta peruutti tarjouksensa, oli tarpeen vapauttaa vain yksi kuitu. Tästä syystä kustannukset olivat paljon alun perin arvioitua pienemmät ja selvästi alle Vodafonen kuidusta maksaman vuokran. On syytä muistaa, että huhtikuussa 2008 julkaistun tarjouspyynnön 1.2.4 kohdan mukaan Islannin valtion käyttö- ja kunnossapitokustannuksiksi kummankin vuokrattavan kuidun osalta arvioitiin noin 19 000 000 Islannin kruunua vuodessa (17).

(24) Islannin viranomaisten näkemyksen mukaan toimenpide ei onnistuneen tarjouskilpailun vuoksi sisällä minkäänlaista valtion rahoitusta. Toimenpiteet tuottavat päinvastoin valtiolle vuokratuloja kuiduista, joita valtion olisi muutoin täytynyt edelleen ylläpitää valtion varoin. Lisäksi Islannin viranomaiset huomauttavat, että Naton omistajuudesta aiheutuvien rajoitusten sekä Naton sodanaikaisen etuoikeutetun käytön vuoksi vuokra saattoi olla alempi kuin siinä tapauksessa, että tällaisia rajoituksia ei olisi ollut. Tämä seikka olisi vaikuttanut kaikkiin tarjoajiin yhtäläisesti, ja markkinahintaa täytyi mukauttaa sen mukaisesti (18).

(25) Islannin viranomaiset katsoivat, ettei kilpailun edistämistä koskevan arviointikriteerin soveltamisesta eikä monopoliasemassa markkinoilla olevan yrityksen väitetystä tosiasiallisesta poissulkemisesta voida sinänsä päätellä, että toimenpide vääristää kilpailua tai antaa jollekin yritykselle etua. Islannin viranomaisten mukaan hallituksella oli täydet valtuudet käyttää useita arviointikriteereitä. Lisäksi kriteerit olivat oikeutettuja ja niillä pyrittiin saavuttamaan tärkeitä tavoitteita, jotka koskivat kilpailun lisäämistä ja hyvien palvelujen varmistamista yleisölle.

(26) Islannin viranomaiset esittivät lisäksi, että jos valvontaviranomainen pitäisi toimenpidettä valtiontukena, tukea voitaisiin pitää ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan mukaisena, kun otetaan huomioon toimenpiteen tavoitteet, joihin kuuluu julkisten laajakaistapalveluiden saatavuuden parantaminen tukialueilla. Tämän osalta Islannin viranomaiset myös kehottivat valvontaviranomaista arvioimaan, olisiko tällaista tukea pidettävä laajakaistaverkkojen valtiontukia koskevien valvontaviranomaisen suuntaviivojen 2.2.2 luvussa tarkoitettujen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen rahoittamisena (19).

5. PÄÄTÖS N:o 410/12/KOL JA EFTAN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO ASIASSA E-1/13

(27) Valvontaviranomainen antoi 21 päivänä marraskuuta 2012 päätöksen N:o 410/12/KOL, jonka mukaan toimenpide ei ole ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Valvontaviranomainen katsoi, että optisen kuidun vuokraus käyttöä varten ei ollut valtiontukea, koska vuokrasopimus tehtiin käyttämällä avointa tarjouskilpailua, jolla kyettiin selvittämään markkinaehdot, eikä se siten antanut taloudellista etua Vodafonelle.

(28) EFTAn tuomioistuin kumosi 27 päivänä tammikuuta 2014 valvontaviranomaisen päätöksen N:o 410/12/KOL. Tuomioistuin katsoi, että valvontaviranomaisen olisi pitänyt aloittaa muodollinen tutkintamenettely, koska sillä oli käytettävissään tietoja ja näyttöä, joiden olisi objektiivisesti katsoen täytynyt herättää epäilyjä tai vakavia vaikeuksia sen suhteen, koituiko vuokrasopimuksesta Vodafonelle taloudellista etua (20).

(29) Tuomioistuin katsoi, että valvontaviranomaisen olisi pitänyt suhtautua epäillen siihen, heijastiko tarjouskilpailun tuloksena sovittu vuokra tällaista omaisuutta koskevan vuokrasopimuksen todellista markkinahintaa. Tuomioistuin katsoi erityisesti, että tarjouspyynnön arviointikriteereissä ei otettu huomioon sitä, mitä yksityinen sijoittaja pitäisi merkityksellisenä pyytäessään tarjouksia vuokrasopimuksesta, ja että oli ilmeistä, ettei valvontaviranomainen ollut arvioinut kaikkia seikkoja ja seurauksia markkinataloussijoittajaperiaatteen soveltamiseksi. Muissa arviointikriteereissä kuin hinnassa otettiin ilmeisesti huomioon julkiseen politiikkaan ja sääntelyyn liittyviä näkökohtia, joita yksityinen sijoittaja ei pitäisi merkityksellisinä. Tarjouspyyntömenettelyssä ei käytetty hintaa tai vuokraa ainoana tai tärkeimpänä sopimuksen tekemisperusteena. Lisäksi EFTAn tuomioistuin katsoi, ettei valvontaviranomainen ollut arvioinut, kuinka todennäköisesti Nato käyttää etuoikeuttaan kuidun käyttöön tai oikeuttaan kuidun palauttamiseen sille.

(30) Muun muassa edellä esitettyjen seikkojen perusteella tuomioistuin katsoi, että oli olemassa johdonmukaista ja objektiivista näyttöä siitä, ettei valvontaviranomainen ollut tarkastellut kattavasti ja riittävästi, oliko vuokrasopimus valtiontukea, ja jos oli, soveltuiko se ETA-sopimuksen toimintaan.

6. PÄÄTÖS N:o 299/12/KOL MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISESTA

(31) Valvontaviranomainen päätti 16 päivänä heinäkuuta 2014 aloittaa muodollisen tutkintamenettelyn mahdollisesta valtiontuesta, jota on myönnetty vuokraamalla Naton optista kuitua. Päätöksessään valvontaviranomainen totesi, että kantelun tekijän ja Islannin viranomaisten toimittamien tietojen perusteella se ei voinut sulkea pois sitä mahdollisuutta, että Islannin puolustusviraston ja Vodafone Icelandin 1 päivänä helmikuuta 2010 tekemä sopimus saattaa olla ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Valvontaviranomainen totesi lisäksi, että käytettävissä olevien tietojen perusteella se myös suhtautui epäillen siihen, soveltuiko mahdollinen tuki ETA-sopimuksen toimintaan.

7. ISLANNIN VIRANOMAISTEN HUOMAUTUKSET ALOITTAMISPÄÄTÖKSESTÄ (21)

(32) Vastauksessaan muodollisen tutkinnan aloittamiseen Islannin viranomaiset katsoivat, että asia koskee sellaisen sektorin vapauttamista, jolla ensin valtio-omisteisella yrityksellä ja myöhemmin yksityistämisen ja myynnin jälkeen Mílalla oli ollut monopoli. Mikään Mílan kilpailijoista ei olisi realistisesti voinut rakentaa rinnakkaista tarvittavaa verkkoa ja infrastruktuuria eli optista kuitua. Ala on erittäin tärkeä suuren yleisön ja sen tiedonsaannin kannalta. Asia koskee myös palvelujen saatavuutta ja tarjoamista Islannin maaseutu- ja haja-asutusalueilla. Asian ainutkertaiset ominaisuudet liittyvät monimutkaisiin omistuskysymyksiin sekä niiden rajoitusten merkitykseen, jotka johtuvat kuidun roolista Islannin ja muiden Naton jäsenvaltioiden puolustusjärjestelyissä ja kriisinhallinnassa.

(33) Islannin viranomaisten toimenpiteiden päätavoitteena oli rajoittaa kuidun käyttöön liittyviä julkisia menoja. Muutoin kaikkien toteutettujen toimien tarkoituksena oli lisätä kilpailua alalla. Toimenpiteet onnistuivat, ja suuri yleisö samoin kuin yksityiset ja julkiset toimijat, jotka tukeutuvat paljolti televiestintään koko Islannissa, hyötyvät nyt lisääntyneestä kilpailusta ja paremmasta palvelusta. Tiettyjä rajoituksia otettiin käyttöön yhtäläisiin edellytyksiin perustuvan kilpailun edistämiseksi. Niiden kaikkien lopullisena tarkoituksena oli varmistaa, että suuri yleisö saisi mahdollisimman hyvän ja halvan palvelun.

(34) Islannin viranomaiset toistivat aiemmin esitetyn näkemyksensä, jonka mukaan toimenpide ei ole valtiontukea. Lisäksi ne esittivät seuraavassa pääpiirteissään esitetyt perustelut.

Valtion varat, kaapelin omistuksen vaikutus ja seuraukset edun kannalta

(35) Islanti ei kiistä, että valtion varoja voidaan katsoa siirretyn muin keinoin kuin siten, että valtio itse jakaa valtion varoja suoraan muille yhteisöille, mutta korostaa, että tätä on arvioitava tapauskohtaisesti.

(36) Tässä yhteydessä Islannin viranomaiset pyytävät valvontaviranomaista ottamaan huomioon erityisesti sen, että ”resurssia” (eli optista kuitua) ei omista Islannin valtio eikä mikään sen yhteisöistä. Resurssin rahoitti ja rakensi kolmas osapuoli eli Nato, ja se on tämän pysyvässä omistuksessa. Naton ja Islannin viranomaisten väliset järjestelyt perustuvat niin kutsuttuun ”ei kustannuksia, ei voittoa” -periaatteeseen. Se tarkoittaa, että kuidun vuokrauksesta saadut tulot käytetään ensin käyttökustannusten ja pienten korjausten maksamiseen. Islannin puolustusta koskevan lain N:o 34/2008 16 pykälässä otetaan tämä järjestely huomioon ja selitetään edelleen, että tähän luokkaan kuuluviin omaisuuseriin sovelletaan Naton turvallisuussääntöjä ja etuoikeuksia. Lisäksi jos tulot ovat tällaisia kustannuksia suuremmat, ylijäämä palautetaan kuidun omistajalle eli Natolle. Jos kustannukset ovat tuloja suuremmat tai jos ylivoimaisesta esteestä johtuvien tapahtumien vuoksi tarvitaan merkittäviä korjauksia tai varaosien vaihtoa, Islannin viranomaiset eivät ole vastuussa niistä aiheutuvista kustannuksista. Kaapelin korjauskustannukset jaetaan kuitujen omistajien kesken niiden omistamien kuitujen määrän mukaan, eli Míla maksaa 5/8 ja Nato 3/8 kustannuksista. Näin ollen yksityistä myyjää koskevaa testiä ei voida soveltaa suoraan tässä tapauksessa, koska Islannin viranomaisilla ei ole taloudellista intressiä saada kuitukaapelin käyttö- ja kunnossapitokustannukset ylittäviä vuokratuloja.

(37) Tarjouspyyntöasiakirjojen mukaan pääsy kuituun oli riippuvainen useista muista seikoista kuin vuokrasopimuksesta ja vuokrasta. Niiden 2.3 kohdassa olevan lausekkeen mukaan vuokraajan tehtävänä oli hankkia tarvittavat tilat ja liityntäpisteet optiseen kuituun. Islannin valtio ei edes taannut vuokraajalle pääsyä tällaisiin tiloihin. Lisäksi 2.7 kohdan lausekkeen mukaan vuokraajan on palautettava kuitu periaatteessa samassa kunnossa, jossa se oli vuokraajan saadessa sen, mutta jos vuokraaja on tehnyt siihen parannuksia, vuokralleantajat saavat tällaiset parannukset maksutta sopimuksen voimassaolon päättyessä. Pääsystä kuituun oli neuvoteltava Mílan kanssa, joka omisti kuidun käyttämiseksi tarvittavat tilat. Islannin posti- ja telelaitos antoi myöhemmin kaksi päätöstä, jossa Míla määräävässä markkina-asemassa olevana toimijana määrättiin antamaan Vodafonelle pääsy liityntäpisteisiin kohtuullista maksua vastaan.

(38) Islannin viranomaiset esittivät Vodafonelta saatua näyttöä kuituun pääsyn hankkimisesta Vodafonelle aiheutuneista lisäkustannuksista (22). Vodafonen investointikustannukset laitteisiin, optisiin johtoihin ja Mílalle maksettaviin alkumaksuihin olivat 130 miljoonaa Islannin kruunua. Lisäksi laitteiden vuotuiset lisenssimaksut ovat 7,5 miljoonaa Islannin kruunua. Nämä menot on maksettava 19,15 miljoonan Islannin kruunun suuruisen, hintaindeksiin kytketyn vuotuisen vuokran lisäksi. Lisäksi Vodafone maksaa Islannin rannikkovartiostolle, jäljempänä ’LHG’, kuukausittain 15 000 Islannin kruunua jokaisesta LHG:n kanssa tehtyyn sopimukseen sisältyvän liityntäpisteiden määrän ylittävästä liityntäpisteestä.

(39) Tämä osoittaa, että tässä tapauksessa valtio ei omista ”resursseja”, vuokraamisesta saatava taloudellinen hyöty jaetaan todellisen omistajan kanssa ”ei kustannuksia, ei voittoa” -periaatteen mukaisesti ja Islannin viranomaisilla ei ollut valtuuksia myöntää mahdollisille sijoittajille rajoittamatonta pääsyä kuituun. Nämä tosiseikat ovat merkittäviä ensinnäkin arvioitaessa, siirrettiinkö valtion varoja, toiseksi tarkasteltaessa tarjouskilpailumenettelyä ja kolmanneksi siitä syystä, että ne vaikuttavat asianmukaista vuokraa edistäviin kaupallisiin tekijöihin. Lisäksi tosiseikat osoittavat, että vertailu hypoteettisen kaupallisen markkinatoimijan ja valtion välillä on lähes mahdotonta, koska mikään markkinatoimija ei olisi voinut olla vertailukelpoisessa tilanteessa. Jäljempänä käsiteltävät Naton rajoitukset sekä monimutkainen omistajuus ja tulonjako olisivat olleet täysin vieraita tavanomaiselle markkinatoimijalle.

Naton rajoitukset ja niiden käytön todennäköisyys

(40) Islannin viranomaisten mukaan sen todennäköisyys, että Nato käyttää kuituja tai irtisanoo vuokrasopimuksen, vaihtelee vuokrasopimuksen voimassaolon aikana, eikä Islanti tai Nato voi vaikuttaa siihen. Tästä huolimatta Naton rajoituksilla on jo luonteensa vuoksi merkittävä kielteinen vaikutus kuidun käyttöön kaupallisiin tarkoituksiin. Vaikutus markkinavuokraan on negatiivinen, ja Islannin viranomaiset arvioivat tämän vaikutuksen suuruudeksi 15–25 prosenttia. Mílan hallinnoimilla kuiduilla ei ole tällaisia rajoituksia.

Tarjouspyyntömenettely

(41) Islannin viranomaiset katsovat, että vuoden 2008 tarjouspyyntömenettely oli asianmukainen menetelmä markkinahinnan selvittämiseksi. Varsinkin omistusrakenteen, Naton puolustustehtävään liittyvien rajoitusten ja kyseisen omaisuuserän luonteen vuoksi mikään yksityinen myyjä, jonka on otettava kaikki nämä merkitykselliset tekijät huomioon, ei olisi harkinnut menettelyä, jossa ainoana kriteerinä olisi ollut hinta.

(42) Islannin viranomaiset väittävät, että tarjouspyynnön kuusi arviointikriteeriä ovat täysin perustellut, ja ovat eri mieltä valvontaviranomaisen aloittamispäätöksessä esittämästä näkemyksestä, jonka mukaan kilpailun edistämistä koskeva kriteeri saattaa asettaa vakiintuneen operaattorin epäedulliseen asemaan. Ne huomauttavat erityisesti, ettei Mílalla ollut kaupallista intressiä Naton optisen kuidun suhteen. Näin ollen Mílan mahdolliset väitteet siitä, että se olisi hypoteettisesti voinut tehdä korkeamman tarjouksen, olisi jätettävä huomiotta. Mílan tarjous ei olisi ollut vilpittömässä mielessä tehty kaupallinen tarjous. Islannin viranomaisten mukaan niillä olisi ollut oikeus sulkea pois tällainen tarjous asiassa T-244/08, Konsum Nord v. komissio, annetun tuomion perusteella (23).

(43) Islannin viranomaiset kiistävät kantelun tekijän esittämän näkemyksen, jonka mukaan vähimmäishinnan asettaminen tarjouspyynnössä oli estänyt tarjoajia kilpailemasta hinnalla. Vähimmäishintaa koskeva kriteeri ei estä hintakilpailua. Tarjoajat asettaisivat hinnan niin korkeaksi kuin ne katsovat olevan kaupallisesti kannattavaa. Vähimmäishinnan poistamisella vain kannustettaisiin tekemään menettelyssä tosiasiallisesti saatuja tarjouksia alempia tarjouksia, ja hintojen vaihteluväli kasvaisi vain alaspäin. Se tosiasia, että useimpien tarjouksien hintojen vaihteluväli oli kapea, osoittaa vain, että markkinat eivät ole halukkaita ylittämään vähimmäishintaa kaupallisista syistä.

(44) Islannin viranomaiset korostavat, että tarjouspyyntö sisälsi itse asiassa ei vain yhden, vaan kaksi erillistä hintakomponenttia. Vuokran lisäksi tarjoajat kilpailivat myös sillä, kuinka monta verkon liityntäpistettä ne sitoutuivat asentamaan. Jokainen näistä liityntäpisteistä edellyttää huomattavia investointeja, joita vuokraaja ei saa takaisin vuokrasopimuksen päättyessä vaan jotka pikemminkin lisäävät Naton kuidun arvoa.

Mannvitin suorittama asiantuntija-arviointi

(45) Valvontaviranomaisen aloittamispäätöksen N:o 410/12/KOL 87 kohdan mukaan Islannin viranomaisia pyydettiin toimittamaan riippumattoman asiantuntijan arviointi vuokran markkinahinnasta. Islannin viranomaiset käsittivät aluksi, että tämä pyyntö oli riippuvainen siitä, vetivätkö ne takaisin tarjouspyyntömenettelyyn liittyvät väitteensä, joiden mukaan tosiasiallinen vuokra kuvaa asianmukaisesti tällaista markkinahintaa. Koska Islannin viranomaiset katsoivat, että nämä väitteet olivat perusteltuja, Islannin viranomaisten laatimiin ensimmäisiin huomautuksiin ei sisältynyt tällaista arviointia. Vastauksena kolmansien osapuolien huomautuksiin ja etenkin Mílan esittämiin väitteisiin kyseisen vuokraoikeuden väitetystä markkina-arvosta Islannin viranomaiset kuitenkin pyysivät ja toimittivat asiantuntijakonsulttiyritys Mannvitin tekemän arvioinnin (24). Mannvit on kansainvälinen konsulttiyritys, joka toimii teknisen suunnittelun, teknisten palveluiden ja innovaatioiden aloilla ja joka toimi jo Islannin viranomaisten neuvonantajana tämän tapauksen tarjouspyyntömenettelyssä.

(46) Aluksi Mannvit vertaa Vodafonen vuokraamaa Naton kuitua siihen tuotetarjoukseen (kiinteät johdot), jonka Míla mainitsee kantelussaan (viimeisimmästä laskelmasta ks. jäljempänä 56 kappale). Mannvit selittää, että niiden välillä on useita merkittäviä eroja: — Mílan säännelty tariffi kiinteiden kuitujohtojen palveluista koskee vain olemassa olevien liityntäpisteiden välillä olemassa olevalla siirtolaitteistolla toimitettavia palveluja. Vodafonen vuokraama kuitu edellytti kuitenkin siirtolaitteiston asentamista 30 paikkaan. Mannvit arvioi näiden laitteiden asentamisen keskimääräisiksi kustannuksiksi 4 miljoonaa Islannin kruunua liityntäpistettä kohden, kun arvonalennus on 15 prosenttia vuodessa, arvioidut toimintamenot (OPEX) ovat 20 prosenttia pääomamenoista (CAPEX) ja pääomakustannusten painotettu keskiarvo (WACC) on 8,5 prosenttia CAPEXista (25). Mannvit laskee, että niiden investointien, jotka tarvittaisiin, jotta Vodafonen maksama vuokra olisi vertailukelpoinen Mílan tarjouksen kanssa, vuotuiset kokonaiskustannukset olisivat yhteensä 52 miljoonaa Islannin kruunua. — Mílan laskelman perustana käytetään Naton optisen kuidun todellista pituutta, joka on 1 850 km. Míla laskee kuitenkin oman tarjouksensa pisteestä pisteeseen mitattujen etäisyyksien perusteella eli suorina linjoina asianomaisten liityntäpisteiden välillä. Kun tätä pisteestä pisteeseen mitattujen etäisyyksien menetelmää sovelletaan Naton kuidun liityntäpisteisiin liiketoimen ajankohtana, tulokseksi saatava kokonaispituus on vain 1 283 km. — Mílan laskelmassa alennukseksi oletetaan 15 prosenttia, joka on suurin alennus, jonka Míla voi myöntää säännellyssä tarjouksessaan, kun sopimuksen voimassaoloaika on kolme vuotta. Vuokrasopimuksen tekemisen ajankohtana Míla kuitenkin tarjosi 25 prosentin alennuksen asiakkaille, jotka vuokrasivat yhtä pitkän osuuden optisesta kuidusta. Lisäksi 10 vuoden voimassaoloajan vuoksi alennuksen olisi myös oltava suurempi kuin 15 prosenttia, jota sovelletaan kolmivuotiseen sopimukseen. Tästä syystä Mannvit olettaa alennukseksi 25 prosenttia. — Mannvit pitää myös kyseenalaisena, onko Mílan nykyinen säännelty tariffi (7 609 Islannin kruunua kilometriltä kuukaudessa; voimassa 1 päivästä elokuuta 2011) hyvä vertailukohta markkinahinnan määrittelemiseksi. Säännellyn tariffin asettaa posti- ja telelaitos Mílan koko kuituverkon aikaisempien kustannusten analyysin perusteella. Niihin sisältyvät muun muassa kaikki Mílan asianomaiset liityntäpisteet, Mílan toimintamenot kussakin näistä paikoista ja Mílan yleiset käyttöasteet. Useita näistä kustannustekijöistä ei voida soveltaa Naton optiseen kuituun, joka on paljon yksinkertaisempi ja jossa on vähemmän liityntäpisteitä. Mílan tariffi perustuu näin ollen kustannuksiin ja on merkityksellinen vain Mílan oman tilanteen kannalta, joka on hyvin erilainen kuin muiden markkinatoimijoiden tilanne. Mannvit huomauttaa myös, että tarjouspyynnön aikana markkinaosapuolilla ei ollut mahdollisuutta vuokrata optisia kuituja Mílalta muutoin kuin poikkeustapauksissa. Tätä pyytäville ilmoitettiin vain, että optisia kuituja ei ollut käytettävissä. Tässä tilanteessa ei ole asianmukaista viitata Mílan hintoihin markkinahintoina. Tästä syystä Mannvit ehdottaa, että markkinahinnan laskennan perustana olisi mieluummin käytettävä toisen operaattorin, Orkufjarskiptin, viimeisintä tukkutason tariffia (5 020 Islannin kruunua kilometriltä kuukaudessa; voimassa 1 päivästä tammikuuta 2014). Myös tämä operaattori antaa 15 prosentin alennuksen kolmivuotisista sopimuksista. — Mílan toimittama hinta-arvio samoin kuin edellä esitetty Orkufjarskiptin tariffi koskevat nykyisiä hintoja. Jotta ne olisivat mielekkäitä, niitä on verrattava Vodafonen tällä hetkellä maksamaan vuokraan, joka on 28 miljoonaa Islannin kruunua vuodessa.

(47) Näin ollen Mannvit arvioi lähtökohtaisesti, että Naton kuidun markkinavuokran (ennen investointeja) laskentaperusteina olisi käytettävä pisteestä pisteeseen laskettua 1 283 kilometrin etäisyyttä sekä Orkufjarskiptin tariffia, joka on 5 020 Islannin kruunua kilometriltä kuukaudessa ja johon sovelletaan 25 prosentin alennusta, jolloin tulokseksi saadaan 57 965 940 Islannin kruunua vuodessa.

(48) Edellä mainitun arvon vertaamiseksi Vodafonen maksamaan vuokraan on otettava huomioon se tosiseikka, että Vodafone joutui maksamaan useita erilaisia kustannuksia saattaakseen kuidun toimintakuntoiseksi ja täyttääkseen vuokrasopimuksen mukaiset velvoitteensa. Mannvit arvioi näiksi kustannuksiksi 52 miljoonaa Islannin kruunua vuodessa. Kun tämä lisätään Vodafonen maksamaan vuokraan, joka tällä hetkellä on 28 miljoonaa Islannin kruunua vuodessa, määrä on yhteensä 80 miljoonaa Islannin kruunua vuodessa eli selvästi yli Orkufjarskiptin tariffin perusteella arvioidun hinnan, joka on 58 miljoonaa Islannin kruunua. Näin ollen Mannvit päättelee, että Naton kuidun vuokra on itse asiassa markkina-arvoa korkeampi.

(49) Mannvit ei arvioinut kuidun roolista Islannin ja muiden Naton jäsenvaltioiden puolustusjärjestelyissä ja kriisinhallinnassa johtuvien rajoitusten vaikutusta. Islannin viranomaiset arvioivat kuitenkin, että näiden rajoitusten negatiivinen vaikutus hintaan saattoi olla 15–25 prosenttia.

Mahdollisen tuen soveltuvuus ETA-sopimuksen toimintaan

(50) Islannin viranomaiset esittävät, että jos toimenpidettä pidetään valtiontukena, tukea olisi pidettävä ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvana 59 artiklan 2 kohdan ja/tai 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan perusteella.

(51) Islannin viranomaiset ovat aiemmin huomauttaneet, että toimenpidettä voitaisiin pitää yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun rahoittamisena toimenpiteen arviointiajankohtana sovellettujen, laajakaistaverkkojen valtiontukia koskevien valvontaviranomaisen suuntaviivojen 2.2.2 luvussa esitettyjen periaatteiden mukaisesti.

(52) Islannin viranomaiset väittävät myös, että vaihtoehtoisesti toimenpiteen voitaisiin katsoa soveltuvan ETA-sopimuksen toimintaan ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla. Islannin viranomaiset huomauttavat osoittaneensa aiemmin, että toimenpiteen tavoitteet, kuten julkisten laajakaistapalveluiden saatavuuden parantaminen tukialueilla, ovat yleisen edun mukaisia. Ne ehdottavat, että kyseiseen toimenpiteeseen sovelletaan nykyisten laajakaistaverkkojen valtiontukia koskevien suuntaviivojen periaatteita, ja katsovat, että toimenpide täyttää kaikki aineelliset soveltuvuusedellytykset.

8. ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET ALOITTAMISPÄÄTÖKSESTÄ

8.1 MÍLA (26)

(53) Huomautuksissaan aloittamispäätöksestä Míla toistaa jo kantelussa ja EFTAn tuomioistuimelle tekemässään kanteessa esittämänsä näkökohdat ja tarkentaa niitä.

(54) Valtion varoja ja kuidun omistusta koskevan kysymyksen osalta Míla on periaatteessa edelleen sitä mieltä, että omistaja on Islannin hallitus. Väitteensä tueksi Míla viittaa ensiksi valtion omistaman televiestintäoperaattorin Landssími Íslands hf:n (myöhemmin Síminn hf. ja Míla ehf.) yksityistämistä käsitelleen erityiskomitean raporttiin vuodelta 2001. Lisäksi Míla viittaa Islannin hallituksen ja Síminn hf:n 27 päivänä maaliskuuta 2001 päivättyyn sopimukseen kuitujen omistuksesta, käytöstä ja kunnossapidosta. Míla katsoo molempien asiakirjojen vahvistavan, että kuitujen omistus on Islannin hallituksella. Míla toteaa kuitenkin myös, että siihen katsomatta, onko kuitujen muodollinen omistaja Islannin hallitus vai Nato, toimenpiteessä myönnettiin tukea valtion varoista.

(55) Míla väittää, että kuitujen vuokrausta koskevassa tarjouskilpailussa ei selvitetty markkinahintaa, minkä ansiosta Vodafone voi maksaa Mílan markkina-arvona pitämää hintaa alempaa vuokraa; tämän seurauksena Vodafone saa etua kilpailijoihinsa nähden. Näin ollen Vodafonen kanssa tehty sopimus on valtiontukea.

(56) Míla esittää myös päivitetyn arvion Naton kuidun markkina-arvosta. Yhden kuidun käyttöä koskevan säännellyn tariffin (voimassa 1 päivästä elokuuta 2011), joka on 7 609 Islannin kruunua kilometriltä kuukaudessa, sekä kolmivuotiseen sopimukseen sovellettavan 15 prosentin alennuksen perusteella 1 850 kilometrin mittaisen kuidun markkinahinnan olisi oltava 143 589 600 Islannin kruunua vuodessa.

(57) Toimenpiteen soveltuvuudesta ETA-sopimuksen toimintaan Míla katsoo, että valvontaviranomaisen olisi pääteltävä, ettei toimenpide täytä laajakaistaverkkojen valtiontukia koskevien suuntaviivojen asianomaisia kriteereitä eikä siten ole yhteensopiva ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan kanssa.

(58) Mitä tulee toimenpiteen mahdolliseen soveltuvuuteen ETA-sopimuksen 59 artiklan 2 kohdan nojalla korvauksena yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvästä palvelusta, Míla katsoo, etteivät EFTA-valtiot voi asettaa erityisiä julkisen palvelun velvoitteita palveluille, joita tavanomaisissa markkinaolosuhteissa toimivat yritykset jo tarjoavat. Koska Míla tarjosi Islannissa samaa kuitupalvelua jo ennen sopimuksen tekemistä Vodafonen kanssa, valvontaviranomaisen olisi katsottava, ettei Islannin hallituksen toimenpidettä voida määritellä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyväksi palveluksi. Näin ollen tässä tapauksessa ei voida antaa valtiontukea ETA-sopimuksen 59 artiklan 2 kohdan nojalla.

8.2 VODAFONE (27)

(59) Vodafone katsoo ensisijaisesti, että sen sopimus Islannin viranomaisten kanssa ei ole valtiontukea. Joka tapauksessa sopimus on sen mukaan yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevien Altmark-periaatteiden mukainen. Toiseksi, jos tapauksessa havaitaan myönnetyn valtiontukea, Vodafone katsoo, että siihen on sovellettava ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdassa määrättyä poikkeusta.

(60) Toimenpiteen soveltuvuuden osalta Vodafone katsoo, että kyseistä toimenpidettä arvioitaessa olisi otettava huomioon laajakaistaverkkojen valtiontukia koskevat suuntaviivat. Vodafone korostaa, että se, että tietyllä alueella toimii verkko-operaattori, ei välttämättä tarkoita sitä, ettei markkinoiden toimintapuutteita tai koheesio-ongelmia ole. Päinvastoin, Mílan monopoliasema merkityksellisillä markkinoilla on vaikuttanut sekä palvelun laatuun että siihen hintaan, jolla palveluja tarjotaan kansalaisille. Mahdollisuus siihen, että kolmannet osapuolet rakentaisivat vaihtoehtoisen infrastruktuurin, oli rajallinen tai olematon. Naton optisen kuitukaapelin vuokraaminen oli näin ollen soveltuva toimenpide infrastruktuurikilpailun puutteen korjaamiseksi ja Mílan monopoliasemasta johtuvien ajankohtaisten ongelmien vähentämiseksi.

(61) Aikaisemmilla sääntelytoimilla ei ollut onnistuttu luomaan markkinoille tasapuolisia toimintaedellytyksiä. Tämän seurauksena kilpailu markkinoilla oli edelleen tehotonta. On erityisesti huomattava, että Míla oli onnistunut estämään Vodafonen tulon merkityksellisille markkinoille epäämällä pääsyn keskeisiin tiloihin.

(62) Kiistanalaisen sopimuksen tekeminen paransi merkittävästi kilpailua lähinnä maaseutualueilla ja lisäsi siten kuluttajien hyvinvointia. Esimerkiksi Öræfasveitin kunnassa Vodafone pystyi tarjoamaan internetyhteyksiä syrjäisellä maaseutualueella, jolla kantelun tekijä oli aiemmin ilmoittanut, ettei se tarjoaisi tällaisia palveluja.

(63) Vuokrasopimus oli Vodafonen kannalta oleellinen osatekijä, jonka avulla se pystyi rakentamaan palveluja ja aloittamaan niiden tarjoamisen tässä Islannin osassa. Míla oli käyttänyt jarrutustaktiikkaa ja evännyt Vodafonelta pääsyn rinnakkainsijoitukseen käytettäviin tiloihin. Vodafonen oli pyydettävä posti- ja telelaitokselta pääsykysymyksestä muodollinen päätös, joka julkaistiin 1 päivänä marraskuuta 2010. Kiistanalaisen vuokrasopimuksen tuloksena Vodafone kykeni laajentamaan tukkutason tarjouksiaan niin, että ne sisälsivät yli 30 erilaista palvelua.

8.3 YKSITYISHENKILÖ (28)

(64) Erään yksityishenkilön huomautuksissa kerrotaan kokemuksia optista kuitua käyttävän laajakaistainfrastruktuurin käyttöönotosta kolmessa pienessä ja syrjäisessä kunnassa, Öræfasveitissä, Kirkjubæjarklaustrissa ja Mýrdalissa. Kaikki kolme järjestelmää liittyvät siihen, että Vodafone käyttää optista kuitukaapelia. Pyydettäessä vain Vodafone oli valmis tarjoamaan kyseisiä palveluja näiden kuntien asukkaille ja yrityksille. Muut televiestintäoperaattorit eivät vastanneet asukkaiden kyselyyn. Kun laajakaistapalvelut toteutettiin Öræfasveitissä, kaksi muuta kuntaa, Skeiða- og gnúpverjahreppur ja Hvalfjarðarstrandarhreppur, päättivät investoida optisen kuitukaapelin asentamiseen kaikille asukkaille. Yksityishenkilö katsoo, että jos Vodafone ei olisi vuokrannut Naton optista kuitua, televiestintäpalvelujen tarjoamisessa Islannin syrjäisillä alueilla olisi edistytty paljon vähemmän.

II. ARVIOINTI

1. VALTIONTUEN OLEMASSAOLO

1.1 JOHDANTO

(65) Seuraavissa luvuissa valvontaviranomainen arvioi, onko Islannin puolustusviraston ja Vodafonen tekemä sopimus aiemmin Naton lukuun operoidun optisen kuidun vuokraamisesta Vodafonelle ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.

(66) Toimenpide on ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, jos seuraavat edellytykset täyttyvät kumulatiivisesti: i) toimenpide on valtion myöntämä tai valtion varoista myönnetty; ii) toimenpiteestä on taloudellista etua yritykselle; iii) toimenpide on valikoiva; iv) toimenpide voi vääristää kilpailua ja sopimuspuolten välistä kauppaa.

1.2 VALTION VARAT

(67) ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan mukaan toimenpiteen on oltava valtion myöntämää tai myönnetty valtion varoista, jotta kyseessä olisi valtiontuki.

(68) Míla katsoo lähtökohtaisesti, että kuitujen omistus on Islannin hallituksella. Siihen katsomatta, onko kuitujen muodollinen omistaja Islannin hallitus vai Nato, toimenpide myönnettiin valtion varoista.

(69) Islannin viranomaiset ovat selventäneet, että kuitujen omistaja on Nato (ks. edellä I.4 ja I.7 jakso). Resurssia (eli kolmea optista kuitua) ei omista Islannin valtio eikä mikään sen yhteisöistä. Resurssin rahoitti ja rakensi Nato, ja se on tämän pysyvässä omistuksessa. Naton ja Islannin viranomaisten väliset järjestelyt perustuvat ”ei kustannuksia, ei voittoa” -periaatteeseen, kuten Islannin puolustusta koskevan lain N:o 34/2008 5, 15 ja 16 pykälässä vahvistetaan. Islannin hallituksella on kuitenkin laaja käyttöoikeus ja muita hyödyntämisoikeuksia, kuten oikeus vuokrata kuituja ja käyttää vuokratulot niiden kunnossapitoon ja muihin toimintakustannuksiin (29). Naton turvallisuussäännöt ja etuoikeudet ovat kuitenkin ensisijaisia tähän käyttöoikeuteen nähden. Lisäksi Nato saa mahdolliset kuitujen käyttökustannukset ylittävät tulot. Nato myös maksaa ylivoimaisesta esteestä johtuvien tapahtumien vuoksi tarvittavat merkittävät korjaukset tai varaosien vaihdon (30).

(70) Islannin viranomaisten huomautusten perusteella valvontaviranomainen katsoo, että kyseinen optinen kuitu ei ole Islannin valtion omaisuutta. Kysymys kuidun omistajuudesta ei kuitenkaan ole valvontaviranomaisen arvioinnin kannalta ratkaiseva. On kiistämätöntä, että Islannin valtiolla on määräysvalta, jonka avulla se voi hyödyntää vuokraoikeutta. Siihen, että kyseinen resurssi olisi valtion varoja riittää, kuten Míla aivan oikein huomautti, että resurssi eli vuokraoikeus oli valtion valvonnassa ja kansallisten viranomaisten käytettävissä (31), vaikka se ei ollut viranomaisen omaisuutta (32).

(71) Valtion varojen osalta tarjouspyyntömenettelyn ja I.2 jaksossa kuvatun kuidun vuokrauksen tavoitteena ei ollut antaa tukia kiinnostuneille vuokraajille, vaan päinvastoin vapauttaa Islannin valtio kustannuksista, jotka se oli sitoutunut maksamaan sen käytössä olevien Naton kuitujen käytöstä ja kunnossapidosta. Kuten edellä 36 kappaleessa esitettiin, Islannin viranomaiset ovat selittäneet, että niiden ja Naton väliset järjestelyt perustuvat ”ei kustannuksia, ei voittoa” -periaatteeseen. Se tarkoittaa, että kuidun vuokrauksesta saadut tulot käytetään ensin käyttökustannusten ja pienten korjausten maksamiseen. Jos tulot ovat tällaisia kustannuksia suuremmat, ylijäämä palautetaan kuidun omistajalle eli Natolle. Jos kustannukset ovat tuloja suuremmat tai jos ylivoimaisesta esteestä johtuvien tapahtumien vuoksi tarvitaan merkittäviä korjauksia tai varaosien vaihtoa, Islannin viranomaiset eivät ole vastuussa niistä aiheutuvista kustannuksista. Kaapelin korjauskustannukset jaetaan sen sijaan kuitujen omistajien kesken niiden omistamien kuitujen määrän mukaan. Näiden järjestelyjen mukaisesti tarjouspyynnössä asetettiin vähimmäisrajahinta, joka vastasi Islannin käyttöä ja kunnossapitoa koskevaa maksuvelvoitetta. Näin ollen tarjouspyynnöllä pyrittiin estämään tarjouskilpailun kohteena olleesta vuokraoikeudesta johtuva valtion varojen kuluttaminen. Valvontaviranomaisen näkemyksen mukaan on merkityksellinen seikka, voidaanko tämän tapauksen erityisissä olosuhteissa katsoa, että tällainen järjestely, jolla pyritään estämään valtion varojen kuluttaminen tilanteessa, jossa kaikki lisätulot olisi siirrettävä kolmannelle osapuolelle kansainvälisen velvoitteen nojalla, täyttää ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan edellytyksen, jonka mukaan toimenpiteen on oltava valtion myöntämä tai myönnetty valtion varoista. Koska on päätelty, että toimenpide ei antanut taloudellista etua (ks. jäljempänä 1.3 jakso), valvontaviranomaisen ei kuitenkaan tarvitse arvioida tätä seikkaa lähemmin.

1.3 ETU

1.3.1 Yleistä

(72) Toimenpiteestä on koiduttava etua yritykselle, jotta kyseessä olisi ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki.

(73) Yrityksiä ovat taloudellista toimintaa harjoittavat yksiköt riippumatta niiden oikeudellisesta muodosta tai rahoitustavasta. Taloudellista toimintaa on kaikki toiminta, jossa tavaroita tai palveluja tarjotaan tietyillä markkinoilla. Väitetty tuensaaja on Vodafone Iceland. Yritys toimii sähköisen viestinnän markkinoilla ja tarjoaa kiinteän puhelinverkon ja mobiiliverkon palveluita sekä tiedonsiirtopalveluita Islannissa. Näin ollen mahdollinen tuki, jota valtio antaa vuokraamalla Naton optista kuitua, myönnettäisiin yritykselle.

(74) ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu etu on mikä tahansa taloudellinen hyöty, jota yritys ei olisi saanut tavanomaisissa markkinaolosuhteissa ja joka asettaa sen siten kilpailijoitaan edullisempaan asemaan. Jotta toimenpide olisi tukea, sillä on annettava Vodafonelle etuja, joilla se saa huojennuksia maksuista, jotka sen olisi tavallisesti maksettava omista varoistaan. Jos liiketoimi toteutettaisiin suotuisin ehdoin siinä mielessä, että Vodafone maksaisi markkinahinnan alittavaa vuokraa, yritys saisi valtiontukisäännöissä tarkoitettua etua.

(75) Tämän kysymyksen tutkimiseksi valvontaviranomainen soveltaa niin kutsuttua yksityistä myyjää koskevaa testiä (33), jossa valtioiden tai viranomaisten toimintaa omaisuutta myytäessä tai vuokrattaessa verrataan yksityisten talouden toimijoiden toimintaan. Valvontaviranomainen katsoo, että Islannin viranomaisten näkemyksen vastaisesti tätä testiä voidaan soveltaa tähän tapaukseen, vaikka Islanti ei omista kyseistä optista kuitua, koska sopimus Vodafonen kanssa koskee vuokraoikeutta, jota Islannilla on oikeus hyödyntää. Arvioinnissa on kuitenkin otettava huomioon tähän vuokraoikeuteen sovellettavat erityisehdot, etenkin se, että Islannin viranomaiset voivat tarjota kuitua vuokralle vain siinä kunnossa, jossa sitä käytettiin puolustustarkoituksiin, vain muutamin kaupallisiin tarkoituksiin käytettävissä olevin liityntäpistein sekä sillä ehdolla, että Natolla on erityinen oikeus irtisanoa sopimus sodan syttyessä. Valvontaviranomainen huomauttaa myös, että vuokraoikeutta, jota Islannilla on oikeus käyttää, koskee sopimusvelvoite, jonka mukaan kaikki kuidun käyttö- ja kunnossapitokustannukset ylittävät vuokratulot on siirrettävä Natolle.

(76) Yksityistä myyjää koskevan testin tarkoituksena on arvioida, onko julkisen elimen suorittama omaisuuden myynti tai vuokraus valtiontukea, tutkimalla, olisiko yksityinen myyjä tavanomaisissa markkinaolosuhteissa toiminut samalla tavoin. Viranomaisen on jätettävä huomiotta julkisen politiikan tavoitteet ja sen sijaan keskityttävä vain tavoitteeseen saada markkinahintainen tuotto investoinneistaan ja markkinahinta omaisuuden myynnistä tai vuokrauksesta (34). Valvontaviranomainen huomauttaa kuitenkin, että tässä arvioinnissa on tavallisesti otettava huomioon kyseiseen omaisuuteen liittyvät erityiset oikeudet tai velvoitteet, etenkin ne, jotka saattavat vaikuttaa markkinahintaan.

(77) Markkinatalouden ehtojen noudattaminen sekä se, vastaako liiketoimessa sovittu hinta markkinahintaa, voidaan todeta tiettyjen vertailuarvojen avulla. Avoimen, läpinäkyvän ja ehdottoman tarjouskilpailun järjestäminen on yleensä asianmukainen keino varmistaa, että kansallisten viranomaisten toteuttama omaisuuden myynti tai vuokraus täyttää yksityistä myyjää koskevan arviointiperusteen ja että kyseisistä tavaroista ja palveluista on maksettu käypä markkina-arvo. Tämä ei kuitenkaan automaattisesti tarkoita, että asianmukaisen tarjouskilpailun puuttuminen tai mahdollinen virhe tällaisessa menettelyssä on peruste olettaa toimenpiteen olevan valtiontukea. Julkisia hankintoja koskeva lainsäädäntö ja valtiontukisäännöt ovat rinnakkaisia, eikä ole mitään syytä, miksi esimerkiksi jonkin julkisia hankintoja koskevan säännön rikkominen merkitsisi automaattisesti myös valtiontukisääntöjen rikkomista (35).

(78) Toisaalta, kuten todettiin asiassa Land Burgenland annetussa tuomiossa, jota lainataan EFTAn tuomioistuimen asiassa E-1/13 antaman tuomion 97 kohdassa, ”kun viranomainen aikoo myydä sille kuuluvan yrityksen avoimessa, läpinäkyvässä ja ehdottomassa tarjouspyyntömenettelyssä, voidaan olettaa, että markkinahinta vastaa korkeinta tarjousta, ja tällöin on osoitettava ensinnäkin se, että tämä tarjous on sitova ja vakavasti otettava, ja toiseksi se, ettei ole perusteltua ottaa huomioon muita taloudellisia tekijöitä kuin hintaa.” (36) Samaa periaatetta on sovellettava omaisuuden vuokraamiseen. Omaisuuttaan vuokraava yksityinen toimija yrittäisi tavallisesti saada parhaan tarjouksen hintaa painottaen eikä ottaisi huomioon esimerkiksi tämän omaisuuden aiottuun käyttöön liittyviä seikkoja, elleivät ne saattaisi vaikuttaa omaisuuden arvoon vuokra-ajan jälkeen. Mikäli mainitut ennakkoedellytykset täyttyvät, voidaan näin ollen olettaa, että markkinahinta on korkein hinta, jonka tavanomaisissa kilpailuolosuhteissa toimiva yksityinen toimija on valmis maksamaan kyseisen omaisuuden käytöstä (37).

(79) Edellä esitetystä seuraa, että omaisuuden myynti tai vuokraus saattaa olla valtiontukea, vaikka se suoritettaisiin kilpailumenettelyllä. Näin voi tapahtua erityisesti silloin, jos hinta alenee ostajalle asetettavien velvoitteiden vuoksi. Tällaisia velvoitteita ovat ne, joita asetetaan julkisen politiikan tavoitteiden saavuttamiseksi ja jotka pienentävät ostajan odotettavissa olevaa tuottoa. Yksityinen toimija ei tavallisesti asettaisi tällaisia velvoitteita, koska ne vähentävät enimmäistuloja, jotka omaisuuden myynnistä tai vuokrauksesta on mahdollista saada.

1.3.2 Tarjouspyyntömenettely ja arviointikriteerit

(80) Edellä esitettyjen näkökohtien valossa valvontaviranomaisen on tutkittava, olivatko tarjouspyyntömenettely ja arviointikriteerit asianmukaiset ja soveltuvat markkinahinnan määrittämiseksi. Tämän todentamiseksi valvontaviranomaisen on harkittava, toimiko valtio tarjouspyyntöä valmistellessaan ja arviointikriteerit asettaessaan yksityisen toimijan tavoin vai olivatko julkista politiikkaa ja sääntelyä koskevat näkökohdat etusijalla.

(81) Tarjouspyyntömenettely ja valittujen arviointikriteerien käyttöä koskevat huomautukset on kuvattu yksityiskohtaisesti edellä I.2.1 jaksossa sekä päätöksessä N:o 299/14/KOL. Kuten taulukossa 1 esitetään, arviointikriteerit muodostuivat kuudesta erillisestä arvioitavasta seikasta, joiden painoarvot olivat 10–15 prosenttia lukuun ottamatta kilpailun edistämistä koskevaa kriteeriä, jonka painoarvo oli 40 prosenttia.

(82) Islannin viranomaiset ovat nyttemmin selventäneet, että vuokran (joka muodosti 15 prosenttia arviointikriteereistä) lisäksi verkon liityntäpisteiden määrää koskevaa tarjouskilpailun kriteeriä (myös 15 prosenttia arviointikriteereistä) olisi myös pidettävä hinnan osatekijänä, koska liityntäpisteet ovat palvelun kannalta välttämättömiä ja palvelun arvo on sitä suurempi, mitä enemmän liityntäpisteitä on. Kukin liityntäpiste edellyttää huomattavia laiteinvestointeja (ks. Mannvitin selvityksen arvio edellä I.7 jaksossa), jotka kertyvät vuokranantajalle vuokrasopimuksen päättyessä ja vaikuttavat siten kyseisen vuokraoikeuden arvoon vuokra-ajan jälkeen (38). Näin ollen valvontaviranomainen katsoo, että hintaan liittyvät tarjouskilpailun kriteerit muodostivat yhteensä 30 prosenttia arviointikriteereistä. Muut kuin hintaa koskevat näkökohdat, jotka liittyivät kilpailun edistämiseen (40 prosenttia), yhteen koko maan kattavaan tariffiin (10 prosenttia) sekä palvelujen tarjoamiseen (10 prosenttia) ja aloittamiseen (10 prosenttia) ovat kuitenkin yhä hintatekijöitä tärkeämpiä.

(83) Tarjouspyynnön ajankohtana Míla omisti useimmat televiestintälaitteistot ja operoi niitä eri puolilla Islantia. Jotta Naton kuituja voitaisiin käyttää, näiden kuitujen operaattorien olisi investoitava liityntäpisteisiin. Valvontaviranomainen katsoo, että palvelujen aloittamista (10 prosenttia) ja tarjoamista (10 prosenttia) koskevat kriteerit näyttäisivät näin ollen suosivan Mílaa. Arviointikriteerit muodostuivat siis kahdesta hintaan liittyvästä tekijästä ja neljästä muusta tekijästä. Muista kuin hintaan liittyvistä tekijöistä yksi, jonka painoarvo oli suurin, oli todennäköisesti vakiintuneen verkkopalvelun tarjoajan eli Mílan kannalta epäedullinen, kun taas kaksi tekijää todennäköisesti suosivat Mílaa mahdollisten uusien toimijoiden kustannuksella.

(84) Yksityistä myyjää koskevassa testissä periaatteena on, että markkinahinta on pääsääntöisesti korkein hinta, jonka tavanomaisissa kilpailuolosuhteissa toimiva yksityinen toimija on valmis maksamaan. Tästä periaatteesta on kuitenkin poikkeuksia. Ne liittyvät ensinnäkin tilanteisiin, joissa voidaan todeta, että kyseinen tarjous ei ole sitova tai vakavasti otettava tai sitä ei voida verrata alempaan tarjoukseen. Toiseksi, kuten asiassa Land Burgenland annetun tuomion 94 kohdassa todetaan, periaate edellyttää, ”ettei ole perusteltua ottaa huomioon muita taloudellisia tekijöitä kuin hintaa.” Esimerkki tällaisesta perustelusta on asiassa T-244/08, Konsum Nord v. komissio, annetussa tuomiossa (39). Tässä tapauksessa eräs Ruotsin kunta oli myynyt maa-alueen eräälle valintamyymäläketjulle korkeinta tarjousta alempaan hintaan. Unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että kyseisen maa-alueen myynnin markkina-arvoa ei voitu määrittää yksinomaan sen perusteella, että oli tehty korkeampi tarjous, ottamatta huomioon erityisiä olosuhteita, joihin Ruotsin viranomaiset vetosivat. Lisäksi unionin tuomioistuin katsoi asiassa C-39/14, BVVG, antamassaan tuomiossa, että kansallista oikeussääntöä, jonka nojalla viranomainen voi hylätä maatalousmaasta tarjouksen, joka sen mielestä on epäsuhteisen korkea ja spekulatiivinen, ei voida pitää valtiontukena siltä osin kuin sen soveltamisella voidaan päästä hintaan, joka on mahdollisimman lähellä kyseisen maa-alueen markkina-arvoa (40).

(85) Tätä oikeuskäytäntöä ei voida soveltaa suoraan tähän tapaukseen, koska Míla ei tehnyt tarjousta. Tästä huolimatta Islannin viranomaiset katsovat, että niiden valitsemat arviointikriteerit olivat tässä tapauksessa perustellut. Ne väittävät, että varsinkin kiistellyllä kilpailun edistämistä koskevalla kriteerillä pyrittiin puuttumaan väitettyihin monopolistisiin piirteisiin merkityksellisillä markkinoilla, joilla vakiintunut palveluntarjoaja, Míla, oli määräävässä asemassa. Valvontaviranomainen huomauttaa myös, että Míla itse ilmoitti, ettei sillä ollut taloudellista syytä osallistua tarjouskilpailuun, koska sillä jo oli runsaasti siirtokapasiteettia omissa kuiduissaan.

(86) Tässä tapauksessa Islannin viranomaisten esittämät erityiset olosuhteet eivät kuitenkaan ole riittävät osoittamaan, että yksityinen myyjä olisi samassa tilanteessa laatinut tarjouspyynnön samalla tavoin. EFTAn tuomioistuin katsoi asiassa E-1/13, että muissa arviointikriteereissä kuin hinnassa otettiin ilmeisesti huomioon julkiseen politiikkaan ja sääntelyyn liittyviä näkökohtia, joita yksityinen sijoittaja ei pitäisi merkityksellisinä. Myös valvontaviranomainen katsoo, että muut kuin hintaan liittyvät tarjouskilpailun kriteerit koskivat julkiseen politiikkaan tai sääntelyyn liittyviä näkökohtia, kuten kilpailun edistämistä, laajakaistayhteyksien yleisen saatavuuden parantamista ja alueellista yhteenkuuluvuutta, joita yksityinen sijoittaja ei pitäisi merkityksellisinä. Näiden arviointikriteerien painoarvo on suurempi kuin hintaan liittyvien kriteerien.

(87) Tästä syystä valvontaviranomainen katsoo, että tarjouspyynnön arviointikriteerit eivät täytä yksityistä myyjää koskevan testin vaatimuksia. Näin ollen tarjouskilpailun tulos ei voi antaa luotettavaa vertailukohtaa kyseisen vuokraoikeuden markkinahinnan määrittämiseksi.

1.3.3 Asiantuntijan arvio vuokraoikeudesta

(88) Kuten edellä todettiin, riittävän tarjouspyyntömenettelyn puuttuminen ei sulje pois valvontaviranomaisen mahdollisuutta soveltaa yksityistä myyjää koskevaa testiä. Valvontaviranomaisen on kuitenkin tarkasteltava kyseisen liiketoimen sisältöä ja etenkin verrattava sovittua hintaa markkinahintaan. Valvontaviranomainen käyttää tässä tavallisesti riippumattoman asiantuntijan arviota markkinahintaa kuvaavana vertailuarvona. Tällainen arvio olisi mieluiten laadittava liiketoimen suorittamisen ajankohtana. Valvontaviranomainen voi kuitenkin käyttää arviossaan myös jälkikäteen tehtyä arviointia (41).

(89) Islannin viranomaiset ovat toimittaneet arvioinnin, jonka on tehnyt Islantiin keskittyvä kansainvälinen konsulttiyritys Mannvit, joka antaa säännöllisesti asiantuntijaneuvontaa infrastruktuurihankkeissa. Arvio on päivätty 30 päivänä tammikuuta 2015.

(90) Valvontaviranomainen panee merkille, että Mannvit toimi Islannin viranomaisten neuvonantajana jo tarjouspyyntömenettelyssä. Lisäksi Islannin viranomaiset pyysivät arviota vastauksena kantelun tekijän esittämään hinta-arvioon. Valvontaviranomainen ei ole havainnut mitään viitteitä siitä, että nämä seikat olisivat vaikuttaneet asiantuntijakonsulttien objektiivisuuteen. Valvontaviranomainen katsoo kuitenkin, että näiden seikkojen vuoksi arvio on tutkittava yksityiskohtaisesti.

(91) Tässä suhteessa valvontaviranomainen huomauttaa ensinnäkin, että kyseisen vuokraoikeuden markkina-arvon arviointi on erityisen monimutkaista omaisuuden erityisen luonteen (Naton irtisanomisoikeudet mukaan lukien) ja alan sääntelyn vuoksi. Lisäksi on otettava huomioon, että on olemassa kaksi hinnan osatekijää, vuokra ja liityntäpisteisiin tehtävät investoinnit.

(92) Mannvitin arviossa vertaillaan kahta erilaista skenaariota pääsyn hankkimisesta kuitukaapeliin eri puolilla Islantia: toimija voi joko vuokrata Naton kuidun (kuten Vodafone on tehnyt) tai vaihtoehtoisesti hankkia pääsyn Mílalta, joka tarjoaa säänneltyä tukkutason tuotetta (kiinteitä johtoja) säänneltyyn hintaan. Kun vaihtoehdot ovat nämä, pääsyä kuitukaapeliin haluava markkinatoimija ei olisi valmis maksamaan enemmän kuin Mílan tarjoaman säännellyn tukkutason pääsyn hinnan. Säännelty tukkutason hinta toimii siten Naton kuidun vuokran hinnoittelun hintakattona, vaikka se ei ehkä suoraan heijasta vuokraoikeuden markkinahintaa seuraavissa kohdissa kuvailtujen seikkojen vuoksi. Valvontaviranomainen pitää tätä hintavertailuun perustuvaa lähestymistapaa järkevänä, koska on olemassa kaksi vaihtoehtoista tapaa hankkia pääsy samassa kaapelissa oleviin rinnakkaisiin kuituihin (42).

(93) Mannvitin arviossa tehty hintavertailu sekä kantelun tekijän toimittama viimeisin hintavertailu eivät perustu tarjouspyynnön aikaisiin hintoihin. Valvontaviranomainen katsoo kuitenkin, että tämän tapauksen erityisten olosuhteiden vuoksi vertailuhinnat kuvaavat silti hyvin markkinahintaa liiketoimen ajankohtana.

(94) Vertailukohtana käytetyt säännellyt tukkuhinnat perustuvat aikaisempiin kustannuksiin ja pysyvät yleensä muuttumattomina useiden vuosien ajan (43). Esimerkiksi Mílan säännelty tariffi, 7 609 Islannin kruunua kilometriltä kuukaudessa, perustuu vuonna 2010 laadittuun ja toukokuussa 2011 valmistuneeseen kustannusanalyysiin (44). Tariffi oli voimassa muuttumattomana 1 päivästä elokuuta 2011 vuoteen 2015. Tämä osoittaa, että hintavertailussa käytetyt säännellyt tukkutason tariffit pysyvät yleensä vakaina pitkän ajan ja että erityisesti Mílan tariffi perustuu kustannusanalyysiin, joka tehtiin samoihin aikoihin kuin Vodafonen kanssa 1 päivänä helmikuuta 2010 tehty sopimus. Lisäksi Vodafonen maksamaan vuokraan on sovellettu rakennuskustannusindeksiä kesäkuusta 2008 (eli tarjouspyynnön ajankohdasta) lähtien. Kun tämä indeksointi on otettu huomioon, nykyisiin hintoihin perustuva laskelma voi näin ollen antaa hyvän käsityksen siitä, onko vuokraoikeus myönnetty markkinaehdoin liiketoimen ajankohtana.

(95) Kuten edellä I.7 jaksossa selitettiin, Mannvit korostaa useita Mílan tarjoaman säännellyn tukkutason tuotteen ja Naton kuidun välisiä eroja, jotka olisi otettava huomioon hintoja vertailtaessa.

(96) Valvontaviranomainen pitää kohtuullisena, että Mannvit mukauttaa Naton kuidun hintalaskelmassa huomioon otettavaa pituutta, koska hinnat lasketaan yleensä pisteestä pisteeseen mitatun etäisyyden perusteella (eli suorina linjoina asianomaisten liityntäpisteiden välillä). Kun tätä menetelmää sovelletaan tapahtuman ajankohtana olemassa olleisiin Naton kuidun liityntäpisteisiin, huomioon otettava kokonaispituus on Mannvitin arvion mukaan 1 283 km.

(97) Tämän jälkeen Mannvit arvioi, mitä tukkuhintaa ja alennusta olisi asianmukaisinta soveltaa tässä tapauksessa.

(98) Arviossa korostetaan, että Mílan säännelty tariffi (7 609 Islannin kruunua kilometriltä kuukaudessa) ei ehkä ole oikea vertailuarvo markkinahinnan määrittämiseksi, koska säännelty tariffi perustuu Mílan koko kuituverkon, joka sisältää kaikki Mílan asianomaiset liityntäpisteet, kustannuksiin ja käyttöasteeseen, eikä vain Naton kuituun verrattavissa olevaan kuituverkkoon. Mannvit huomauttaa, että Naton kuitu on yksinkertaisempi ja siinä on paljon vähemmän liityntäpisteitä, mikä viittaa siihen, että asianmukaisen kustannusperustan olisi oltava matalampi. Tästä syystä Mannvit ehdottaa, että markkinahinnan laskennan perustana olisi mieluummin käytettävä toisen operaattorin, Orkufjarskiptin, tukkutason tariffia. Orkufjarskiptin tariffi on 5 020 Islannin kruunua kilometriltä kuukaudessa.

(99) Mannvitin arviossa tarkastellaan myös alennuksia ja päätellään, että tukkuhintaan olisi sovellettava 25 prosentin alennusta kolmivuotisiin sopimuksiin nykyisin sovellettavan enintään 15 prosentin alennuksen sijasta. Mannvit perustelee tätä muutosta viittaamalla siihen, että vuokra-aika on kymmenen vuotta, mikä on paljon pidempi kuin Mílan ja Orkufjarskiptin säänneltyjen tariffien perustana oleva vuokra-aika. Toinen peruste on se, että Míla tarjosi 25 prosentin alennusta asiakkaille, jotka vuokrasivat Naton kuitua vastaavan pituisen kuidun tarjouspyynnön ajankohtana.

(100) Valvontaviranomainen on samaa mieltä siitä, että kiinteitä johtoja koskeva Mílan säännelty tariffi ei tässä tapauksessa tarjoa asianmukaista markkinahinnan vertailuarvoa. Mílan tariffi perustuu Naton kuidun kanssa samassa kaapelissa olevien kuitujen investointi- ja toimintakustannuksien (jotka mitä todennäköisimmin on jo jaksotettu) lisäksi myös muihin kuituihin tehtyihin uudempiin investointeihin. Valvontaviranomainen toteaa kuitenkin, että Mannvitin esittämä Orkufjarskiptin tariffikaan ei tarjoa parasta mahdollista vertailukohtaa, koska se perustuu tämän operaattorin, joka on yleishyödyllinen laitos, yksilölliseen kustannusrakenteeseen. Valvontaviranomainen myöntää, että täydellinen hintavertailu ei ilmeisesti ole mahdollinen, koska saatavilla ei ole markkinahintoja, joita sovelletaan nimenomaisesti Naton kuituihin sekä samassa kaapelissa oleviin rinnakkaisiin kuituihin.

(101) Valvontaviranomaisella on samanlaisia epäilyksiä sovellettavan alennuksen suhteen. Tällä hetkellä saatavilla oleviin tukkutason tarjouksiin sisältyy vain 15 prosentin alennus kolmivuotisesta sopimuksesta. On kuitenkin todennäköistä, että markkinatoimija myöntäisi huomattavampia alennuksia pidemmästä sopimuksesta ja hyvin suurista määristä. Valvontaviranomainen toteaa, että Míla myönsi aiemmin 25 prosentin alennuksen hyvin samanlaiseen tarkoitukseen (45).

(102) Edellä esitetyn perusteella valvontaviranomainen katsoo, että arvio Naton kuidun vuokraoikeuden markkinahinnasta on asianmukaista ilmaista hinnan vaihteluvälinä, joka perustuu tukkutason pääsyn hintaan ja edellä käsiteltyihin alennusta koskeviin olettamiin. Taulukko 3 Markkinahinnan arvioidut vaihteluvälit (vuokra vuodessa) saatavilla olevien tariffien ja alennusta koskevien olettamien perusteella (ISK) Hinta kilometriltä kuukaudessa 15 prosentin alennus (*1 283 km*12) 25 prosentin alennus (*1 283 km*12) Míla (7 609 ISK) 99,6 milj. 87,9 milj. Orkufjarskipti (5 020 ISK) 65,7 milj. 58,0 milj. Keskimäärin alennusta kohti 82,7 milj. 73,0 milj. Yhteensä keskimäärin 77,9 milj.

(103) Yllä olevassa taulukossa 3 esitetään hinnan vaihteluväli 58 miljoonasta Islannin kruunusta, joka oli Mannvitin esittämä arvio markkinahinnasta, enintään noin 100 miljoonaan Islannin kruunuun. Keskimääräinen arvio markkinahinnasta on noin 78 miljoonaa Islannin kruunua.

(104) Helmikuun 1 päivänä 2010 tehdyn sopimuksen mukaan Vodafone maksaa vuokraoikeudesta 19 150 000 Islannin kruunun suuruista vuokraa, johon sovelletaan rakennuskustannusindeksiä 19 päivästä kesäkuuta 2008 lähtien ja joka on maksettava vuosittain 1 päivänä heinäkuuta. Valvontaviranomainen toteaa, että Mílan ja Orkufjarskiptin tariffeja ei ole indeksoitu. Näin ollen indeksoinnin vaikutus on otettava vertailussa huomioon.

(105) Vodafonen vuokramaksuihin sovelletaan rakennuskustannusindeksiä (46). Tilastojen mukaan rakennuskustannukset kasvoivat voimakkaasti, jopa 30 prosentin vuosivauhtia, finanssikriisin seurauksena syksyllä 2008 ja vuonna 2009, mutta sen jälkeen kasvu on ollut maltillista lukuun ottamatta vuoden 2011 lopussa ja vuoden 2012 alussa tapahtunutta hieman jyrkempää nousua. Kesäkuun 2008 ja heinäkuun 2010, jolloin vuokra oli määrä maksaa ensimmäisen kerran, välillä indeksi oli jo noussut 20,5 prosenttia.

(106) Seuraava kaavio havainnollistaa indeksin kehitystä tammikuusta 2008 lähtien sekä prosentuaalista muutosta edellisvuodesta: Rakennuskustannusindeksi tammikuusta 2008 lähtien Lähde: Islannin tilastolaitos.

(107) Helmikuun 1 päivänä 2010 tehdyn sopimuksen mukaan vuokra oli 19 150 000 Islannin kruunua ennen indeksointia. Vuoden 2010 puolivälissä se oli kohonnut indeksoinnin vaikutuksesta noin 23 miljoonaan Islannin kruunuun. Nykyisin Vodafone maksaa noin 28 miljoonan Islannin kruunun vuokraa, mikä vastaa suunnilleen kymmenvuotisen vuokrasopimuksen puoliväliä. Mikäli rakennuskustannusindeksi kohoaa edelleen asteittain, kuten 4–5 viime vuoden aikana, tämä hinta edustaa myös vuosittaisen vuokran kohtuullista keskiarvoa, kun otetaan huomioon sopimuksen koko voimassaoloaika.

(108) Näin ollen valvontaviranomainen katsoo, että Mannvitin käyttämä 28 miljoonan Islannin kruunun vuokra muodostaa tässä tapauksessa kohtuullisen lähestymistavan hintavertailuun. Naton kuidusta maksettavaa vuokraa voidaan kuitenkin verrata kaupallisesti käytettävien laitteistojen tariffeihin vain, jos otetaan asianmukaisesti huomioon Naton kuidun käyttäjältä eli Vodafonelta edellytetyt huomattavat investoinnit siirtolaitteisiin kuidun saattamiseksi soveltuvaksi kaupalliseen käyttöön. Mannvit arvioi, että niiden investointien, jotka ovat tarpeen, jotta Vodafonen maksama vuokra olisi verrattavissa Mílan tarjoukseen ja tarjouspyynnön ehtojen mukainen, – eli uusiin liityntäpisteisiin tarvittavien investointien – vuotuiset kustannukset ovat 52 miljoonaa Islannin kruunua (47). Valvontaviranomainen toteaa, että Mannvitin arvioimassa määrässä otetaan huomioon sekä Naton kuidun toimintakuntoon saattamiseen tarvittavat tekniset laitteet että tarjouspyynnössä yksilöity hinnan osatekijä, joka liittyy uusiin liityntäpisteisiin tehtäviin investointeihin. Valvontaviranomainen on verrannut asiantuntijan arviota uusiin liityntäpisteisiin tehtävistä investoinneista (yhteensä 120 miljoonaa Islannin kruunua) Vodafonen tosiasiallisesti tekemiin investointeihin, joiden arvo on yhteensä 130 miljoonaa Islannin kruunua. Valvontaviranomainen huomauttaa, että lisäksi Vodafonen on maksettava 7,5 miljoonaa Islannin kruunua vuotuisia laitteiden lisenssimaksuja, joita Mannvit ei ottanut huomioon.

(109) Edellä esitetyn perusteella Vodafonen vuokran ja investointikustannusten muodossa maksamat vuosittaiset maksut ovat yhteensä noin 87,5 miljoonaa Islannin kruunua (vuotuinen lisenssimaksu mukaan luettuna). Verrattuna taulukossa 3 esitettyihin vuokraoikeuden markkinahinnan arvioihin Vodafonen maksut ovat suuremmat kuin keskimääräinen arvio kokonaismarkkinahinnasta, 78 miljoonaa Islannin kruunua, sekä 15 tai 25 prosentin alennukseen perustuvat keskimääräiset hinnat. Ne ovat myös huomattavasti suuremmat kuin Orkufjarskiptin tariffiin perustuva hinta-arvio (sekä 15 että 25 prosentin alennuksella) ja hyvin lähellä Mílan 15 prosentin alennukseen perustuvaa tariffia.

(110) Valvontaviranomainen toteaa, että edellä esitetyssä markkinahintavertailussa ei oteta huomioon erityisiä irtisanomisoikeuksia, jotka johtuvat siitä, että Nato on kuitujen omistaja. Islannin viranomaiset ovat arvioineet näiden oikeuksien hintavaikutukseksi 15–25 prosenttia. Kun tätä vaihteluväliä sovelletaan Vodafonen maksuihin, maksujen perustana oleva markkina-arvo ottamatta huomioon näitä Naton oikeuksia olisi 94–107 miljoonaa Islannin kruunua, mikä on paljon enemmän kuin taulukossa 3 esitetyt arviot keskimääräisestä markkinahinnasta.

(111) Lisäksi Mannvitin arviossa ei oteta huomioon Islannin velvoitetta siirtää mahdolliset kuidun toiminta- ja kunnossapitokustannukset ylittävät vuokratulot Natolle. Valvontaviranomainen katsoo, että vaikka tämä velvoite saattaa vaikuttaa Islannin viranomaisten kannustimiin olla pyrkimättä mahdollisimman suuriin vuokratuloihin (ja esimerkiksi painottaa tarjouspyyntömenettelyssä muita kriteereitä, ks. edellä), se ei vaikuta vuokraoikeuden markkina-arvoon, joka on arvioitu edellä televiestintäoperaattorien todellisten tariffien perusteella. Toisin kuin edellisessä kappaleessa käsitellyt erityiset irtisanomisoikeudet, Islannin ja Naton välinen sopimus vuokraoikeuden tuottamien tulojen jakamisesta ei vaikuta tämän oikeuden käyttäjään (eli Vodafoneen).

(112) Täydellisyyden vuoksi valvontaviranomainen huomauttaa, että Mílan väitteet siitä, että tarjouspyyntömenettelyn suunnittelu vaikutti hintaan, eivät ole vaikuttaneet tähän arviointiin. Valvontaviranomaiselle ei ole esitetty mitään näyttöä siitä, että rajahinnan asettaminen – joka on tavallinen käytäntö tarjouspyynnöissä – olisi voinut heikentää tarjoajien kannustimia kilpailla hinnalla. Valvontaviranomainen huomauttaa myös, että tarjouskilpailussa neljä riippumatonta kilpailijaa jätti viisi tarjousta ja kaikki tarjoajat saivat täydet pisteet (40 prosenttia) kilpailun edistämistä koskevasta kriteeristä. Näin ollen hintaan liittyvät tarjoajien kriteerit muodostivat pisteistä 50 prosenttia (eli 30 jäljelle jäävistä 60 pisteestä). Ei myöskään ole esitetty näyttöä siitä, että jos tarjouspyynnössä ei olisi ollut kilpailua koskevaa kriteeriä, Mílan – joka ei ollut kiinnostunut lisäsiirtokapasiteetista – mahdollinen tarjous olisi voinut saada aikaan sen, että tosiasialliset tarjoajat olisivat tehneet korkeampia tarjouksia. Valvontaviranomainen toteaa erityisesti, että Mílan kapasiteetti Naton kaapelissa oli yleisesti tiedossa ja että Mílan mahdollinen tarjous olisi palvellut vain sen markkina-aseman suojelemista uutta toimijaa vastaan (48).

(113) Edellä esitetyn perusteella valvontaviranomainen katsoo, että optista kuitua ei vuokrattu Vodafonelle alle markkinahinnan.

(114) Lopuksi valvontaviranomainen toteaa myös, että tarjouspyyntömenettely toteutettiin kesäkuussa 2008 eli hieman ennen Islannin finanssikriisin alkua. Finanssikriisin aikana menettely oli pysähdyksissä. Sopimus Vodafonen kanssa saatiin valmiiksi vasta helmikuussa 2010, jolloin Fjarski (tarjouskilpailussa korkeimmat pisteet saanut tarjoaja) oli kyvytön tai haluton vuokraamaan toista saatavilla ollutta kuitua kesäkuussa 2008 tekemänsä tarjouksen pohjalta. Vuoden 2010 alussa ei Islannin viranomaisten mukaan ollut enää mahdollista hyväksyä muiden vuoden 2008 menettelyn tarjoajien tarjouksia, koska ne eivät enää olleet voimassa ja oli ilmeistä, että markkinaolosuhteet olivat huonontuneet jyrkästi finanssikriisin jälkeen. Huolimatta finanssikriisistä ja sen aiheuttamista muutoksista Islannin taloudellisessa tilanteessa Vodafone oli valmis tekemään vuokrasopimuksen vuoden 2008 tarjouspyyntömenettelyssä sovituin ehdoin. Valvontaviranomainen ei ole saanut mitään tietoja, jotka viittaisivat siihen, että muut operaattorit olisivat finanssikriisin jälkeen yhä olleet kiinnostuneita hankkimaan vuokraoikeuden toiseen kahdesta saatavilla olleesta kuidusta. Valvontaviranomainen katsoo, että vastaavassa tilanteessa yksityinen myyjä olisi myös tehnyt vuokrasopimuksen Vodafonen kanssa, koska se tarjosi ainoan mahdollisuuden kattaa käyttämättömän omaisuuden (eli vapaan kuidun) toimintakustannukset ja tuottaa siitä arvoa.

(115) Edellä esitetyn valossa valvontaviranomainen päättelee, ettei Vodafone saanut liiketoimesta taloudellista etua.

1.4 VALIKOIVUUS, KILPAILUN VÄÄRISTYMINEN JA VAIKUTUS SOPIMUSPUOLTEN VÄLISEEN KAUPPAAN

(116) Jotta kyseessä olisi ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki, toimenpiteen täytyy olla valikoiva, vääristää kilpailua ja vaikuttaa sopimuksen sopimuspuolten väliseen kauppaan. Koska tässä tapauksessa ei kuitenkaan koitunut taloudellista etua eivätkä valtiontuen kumulatiiviset edellytykset näin ollen täyty, valvontaviranomaisen ei tarvitse arvioida tätä seikkaa lähemmin.

2. PÄÄTELMÄT

(117) Edellä esitetyn huomioon ottaen valvontaviranomainen päättelee, että toimenpide ei ole ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Islannin ulkoasiainministeriön puolustusviraston ja Og fjarskiptin välillä 1 päivänä helmikuuta 2010 tehty vuokrasopimus optisen kuidun käytöstä ei ole ETA-sopimuksen 61 artiklassa tarkoitettua valtiontukea.

2 artikla

Tämä päätös on osoitettu Islannille.

3 artikla

Ainoastaan tämän päätöksen englanninkielinen teksti on todistusvoimainen.

Tehty Brysselissä 16 päivänä maaliskuuta 2016. EFTAn valvontaviranomaisen puolesta Sven Erik SVEDMAN Puheenjohtaja Helga JÓNSDÓTTIR Kollegion jäsen

(1) EFTAn valvontaviranomaisen 16 päivänä heinäkuuta 2014 tekemä päätös N:o 299/14/KOL muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta mahdollisesta valtiontuesta, jota on myönnetty vuokraamalla aiemmin Naton lukuun operoitua optista kuitua (EUVL C 366, 16.10.2014, s. 4, ja ETA-täydennysosa N:o 59, 16.10.2014, s. 1).

(2) Vodafone Iceland (Fjarskipti hf.) on islantilainen televiestintäyritys, joka tarjoaa kiinteän puhelinverkon ja mobiiliverkon palveluita sekä tiedonsiirtopalveluita Islannissa. Vodafone on tällä hetkellä Islannin toiseksi suurin televiestintäoperaattori vakiintuneen Skipti hf. -yrityksen ja sen tytäryhtiöiden Síminnin ja Mílan jälkeen. Yritys käyttää Vodafonen markkinointinimeä ja tavaramerkkiä. Vodafone-konsernilla ei kuitenkaan ole omistusosuutta yrityksessä, vaan se vuokraa sille franchise-oikeudet markkinointinimeen ja siihen liittyviin mainostyyleihin. Fjarskiptin omisti aikaisemmin islantilainen Teymi-konserni. Myöhemmin Teymi-konserni hajosi, ja Fjarskiptissä toteutettiin taloudellinen rakenneuudistus. Fjarskipti listautui joulukuussa 2012 Islannin pörssiin.

(3) Yksityiskohtainen kuvaus tutkinnasta ja asian taustasta on päätöksessä N:o 299/14/KOL muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta.

(4) Asia E-1/13, Míla ehf v. EFTAn valvontaviranomainen, EFTAn oikeustapauskokoelma 2014, s. 4.

(5) Kun puolustusta koskeva laki N:o 34/2008 tuli voimaan 31 päivänä toukokuuta 2008, tutkavirasto lakkautettiin. Puolustusvirasto (Varnarmálastofnun) otti hoitaakseen tietyt tutkaviraston tehtävät. Puolustusvirasto lakkautettiin 1 päivänä tammikuuta 2011 lailla N:o 98/2010, jolla muutettiin puolustusta koskevaa lakia, ja muut valtion virastot, muun muassa ulkoasiainministeriö, ottivat hoitaakseen tietyt sen tehtävät.

(6) Muut viisi optista kuitua ovat kantelun tekijän Mílan omaisuutta.

(7) Islannin julkisia hankintoja koskevat säännöt on vahvistettu laissa N:o 84/2007. Tällä lailla saatetaan osaksi Islannin lainsäädäntöä julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31 päivänä maaliskuuta 2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/18/EY (EUVL L 134, 30.4.2004, s. 114), joka on sisällytetty ETA-sopimuksen liitteeseen XVI 2 kohtana ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 68/2006 (EUVL L 245, 7.9.2006, s. 22, ja ETA-täydennysosa N:o 44, 7.9.2006, s. 18), joka tuli voimaan 18 päivänä huhtikuuta 2007.

(8) Hanke nro 14477: Optiset kuidut. Ulkoasiainministeriö, huhtikuu 2008 (asiakirja nro 669632).

(9) Hankkeen nro 14477 kuvauksen 1.2.4 kohta.

(10) Gagnaveita Reykjavíkurin tarjous luokiteltiin vaihtoehtoiseksi tarjoukseksi, koska se ei täyttänyt verkon liityntäpisteiden ja katettavien kuntien määriä koskevia vähimmäisvaatimuksia. Toinen Vodafonen kahdesta tarjouksesta on myös vaihtoehtoinen tarjous, koska sen mukaan Vodafonen ei tarvitsisi käyttää samaa tariffia koko maassa. Muut kohdat ovat Vodafonen tarjouksissa samat, myös valtiolle maksettava vuokra.

(11) Tarkempi kuvaus kantelusta on päätöksessä N:o 299/14/KOL.

(12) Kantelun tekijän arvio tuen määrästä perustuu kanteluun liitettyyn muistioon, joka sisältää Mílan laskelmat väitetyn tuen arvosta. Laskelmat perustuvat Mílan omiin samassa kaapelissa olevien kuitujen käyttökustannuksiin.

(13) Orkufjarskiptin omistavat yhteisesti Landsvirkjun (kansallinen sähköyhtiö) sekä Landsnet (Islannin sähkönsiirtoverkon operaattori). Orkufjarskipti käyttää ja ylläpitää televiestintäinfrastruktuuria Islannissa omistajiensa lukuun.

(14) Kantelun tekijän mukaan tariffi tuli voimaan 1 päivänä elokuuta 2012 sen jälkeen, kun Islannin posti- ja telelaitos oli tarkastanut ja hyväksynyt sen sääntelymenettelyssä. Hyväksymällä tariffin posti- ja telelaitos on myöntänyt, että tariffi perustuu kustannusanalyysiin.

(15) Kilometrikohtainen kuukausivuokra vaihtelee 4 826:sta Islannin kruunusta kuidun 1 osalta 7 507:ään Islannin kruunuun kuidun 6 osalta.

(16) Ulkoasiainministeriön 16 päivänä marraskuuta 2012 EFTAn valvontaviranomaiselle lähettämä sähköpostiviesti. Tarkempi kuvaus näistä järjestelyistä on päätöksessä N:o 299/14/KOL.

(17) Kunnossapitopalvelulla, jonka Islannin valtio on sitoutunut maksamaan, varmistetaan kuidun toiminta kaikkina aikoina, eli se kattaa kaiken valvonnan ja testauksen, korjaukset ja teknisen tuen. Kaapelin merkittävät korjaukset eivät kuitenkaan sisälly tähän sitoumukseen. Nato maksaa asianmukaisen osuuden (3/8) tällaisista kustannuksista tapauskohtaisesti, kun niitä syntyy.

(18) Islannin hallituksen 2 päivänä heinäkuuta 2013 esittämät kirjalliset huomautukset asiassa E-1/13 Míla ehf. v. EFTAn valvontaviranomainen, s. 7.

(19) Tässä viitataan kantelun tekoajankohtana voimassa olleisiin laajakaistaverkkojen valtiontukia koskeviin valvontaviranomaisen suuntaviivoihin. Valvontaviranomainen hyväksyi 20 päivänä helmikuuta 2013 päätöksellä N:o 73/13/KOL (EUVL L 135, 8.5.2014, s. 49, ja ETA-täydennysosa N:o 27, 8.5.2014, s. 1) uudet laajakaistaverkkojen valtiontukia koskevat suuntaviivat, jotka ovat saatavilla osoitteessa: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/

(20) Asia E-1/13, Míla ehf v. EFTAn valvontaviranomainen, EFTAn oikeustapauskokoelma 2014, s. 4, 101 kohta.

(21) Tässä jaksossa tiivistetysti esitetyt Islannin viranomaisten huomautukset sisältyvät asiakirjoihin nro 722921–722923, 744468–744471 ja 753302–753303.

(22) Lakiasiaintoimisto Advelin 6 päivänä helmikuuta 2015 päivätty kirje lakiasiaintoimisto Landslögille (asiakirja nro 744468).

(23) Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2011, Konsum Nord ekonomisk förening v. komissio, T-244/08, ECLI:EU:T:2011:732.

(24) Asiakirja N:o 753303.

(25) Näiden arvojen suhteen Mannvit viittaa erityisesti kustannusanalyysiin, joka esitettiin posti- ja telelaitoksen päätöksessä N:o 14/2011. Päätös on saatavilla (islanniksi) seuraavassa osoitteessa: http://www.pfs.is/upload/files/Ákv_14-2011_M13-14_Leigulínur.pdf

(26) Tässä jaksossa tiivistetysti esitetyt Mílan huomautukset ovat asiakirjassa nro 729699.

(27) Tässä jaksossa tiivistetysti esitetyt Vodafonen huomautukset ovat asiakirjassa nro 723556.

(28) Tässä jaksossa tiivistetysti esitetyt huomautukset ovat asiakirjassa nro 729917.

(29) Ks. Islannin puolustusta koskevan lain N:o 34/2008 16 pykälä.

(30) Edellä olevassa I.4 jaksossa on tarkempi kuvaus Islannin ja Naton välisistä järjestelyistä.

(31) Ks. esimerkiksi yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 17.7.2008, Essent Netwerk Noord, C-206/06, ECLI:EU:C:2008:413, 70 kohta; yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 16.5.2000, Ranska v. Ladbroke Racing ja komissio, C-83/98, ECLI:EU:C:2000:248, 50 kohta.

(32) Ensimmäisen oikeusasteen tuomio 12.12.1996, Air France v. komissio, T-358/94, ECLI:EU:T:1996:194, 65–67 kohta.

(33) Yksityistä myyjää koskevan testin soveltamisesta ks. asia E-12/11, Asker Brygge, EFTAn oikeustapauskokoelma 2012, s. 536, sekä unionin tuomioistuimen tuomio 24.10.2013, Land Burgenland ym. v. komissio, C-214/12 P, C-215/12 P ja C-223/12 P, ECLI:EU:C:2013:682. Nämä asiat koskevat maata koskevan varsinaisen omistusoikeuden myyntiä. Ne antavat kuitenkin myös osviittaa muiden maata koskevien oikeuksien myynnistä, kuten tässä tapauksessa vuokraoikeudesta.

(34) Unionin tuomioistuimen tuomio 24.10.2013, Land Burgenland ym. v. komissio, C-214/12 P, C-215/12 P ja C-223/12 P, ECLI:EU:C:2013:682.

(35) Ensimmäisen oikeusasteen tuomio 26.6.2008, SIC v. komissio, T-442/03, ECLI:EU:T:2008:228, 147 kohta. Ks. analogisesti yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 15.6.1993, C-225/91, Matra v. komissio, ECLI:EU:C:1993:239, 44 kohta.

(36) Ks. unionin tuomioistuimen tuomio 24.10.2013, Land Burgenland ym. v. komissio, C-214/12 P, C-215/12 P ja C-223/12 P, ECLI:EU:C:2013:682, 94 kohta.

(37) Ks. esimerkiksi yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 20.9.2001, Banks, C-390/98, ECLI:EU:C:2001:456, 77 kohta; yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 29.4.2004, Saksa v. komissio, C-277/00, ECLI:EU:C:2004:238, 80 kohta.

(38) Tämä arvon nousu on merkityksellinen tässä tapauksessa, koska Islannin oli palautettava kaikki vuokrasta saatavat voitot Natolle ”ei kustannuksia, ei voittoa” -periaatteen mukaisesti.

(39) Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2011, Konsum Nord ekonomisk förening v. komissio, T-244/08, ECLI:EU:T:2011:732.

(40) Unionin tuomioistuimen tuomio 16.7.2015, BVVG, C-39/14, ECLI:EU:C:2015:470, 42 kohta.

(41) Asia E-12/11, Asker Brygge, EFTAn oikeustapauskokoelma 2012, s. 536, 81 kohta.

(42) Valvontaviranomainen korostaa, että sääntelyjärjestelmän mukaan Mílalla on velvollisuus tarjota tukkutason pääsyä kuituverkkoonsa. Ilmoitetut ongelmat verkkoon pääsyn hankkimisessa Mílalta eivät tee tästä hintavertailusta epäpätevää, koska nämä ongelmat voidaan ratkaista siten, että posti- ja telelaitos määrää Mílan tarjoamaan tosiasiallisen pääsyn, kuten se on useaan otteeseen tehnyt.

(43) Posti- ja telelaitoksen päätöksen N:o 14/2011 mukaan (sivu 7) posti- ja telelaitos hylkäsi Mílan ehdotuksen päivittää jatkuvasti tariffiaan inflaation mukaan. Posti- ja telelaitoksen päätös on saatavilla seuraavassa osoitteessa: http://www.pfs.is/upload/files/Ákv_14-2011_M13-14_Leigulínur.pdf

(44) Ks. posti- ja telelaitoksen päätös N:o 14/2011, sivu 18.

(45) Päätöksen N:o 14/2011 sivulla 6 posti- ja telelaitos toteaa, että se on hyväksynyt Mílan ehdotuksen uusista järjestelmäalennuksista. Uudet alennukset riippuvat sopimusten pituudesta. Yksivuotisesta sopimuksesta myönnetään 5 prosentin, kaksivuotisista sopimuksista 10 prosentin ja kolmivuotisista sopimuksista 15 prosentin alennus. Pidempikestoisista sopimuksista ei kuitenkaan ole mitään mainintaa. Vaikka saattaa olla kohtuullista, että alennusprosentti ei kasva täysin lineaarisesti sopimuksen keston mukaan (kuten Míla ja posti- ja telelaitos ovat sopineet kolmen ensimmäisen vuoden osalta), 25 prosentin alennus 10 vuotta voimassa olevasta sopimuksesta vaikuttaa realistiselta.

(46) Rakennuskustannusindeksin laatii Islannin tilastolaitos, ja indeksi on saatavilla sen verkkosivustolla. Ks. http://www.hagstofa.is/en/statistics/business-sectors/industry/building-cost-index/

(47) Mannvit arvioi tarvittavien siirtolaitteiden asentamisen keskimääräisiksi kustannuksiksi 4 miljoonaa Islannin kruunua liityntäpistettä (joita on 30) kohden, kun arvonalennus on 15 prosenttia vuodessa, arvioidut toimintamenot ovat 20 prosenttia pääomamenoista (CAPEX) ja pääomakustannusten painotettu keskiarvo (WACC) on 8,5 prosenttia CAPEXista. Valvontaviranomainen panee merkille, että Mannvit käyttää posti- ja telelaitoksen päätöksessä N:o 14/2011 esittämiä pääomakustannusten painotettua keskiarvoa koskevia olettamia ja mallintaa muut muuttujat posti- ja telelaitoksen kustannusanalyysissa esitettyjen seikkojen mukaan. Valvontaviranomainen pitää asianmukaisena käyttää samoja pääomakustannusten painotettua keskiarvoa koskevia olettamia kuin posti- ja telelaitoksen päätöksessä käytetyt olettamat, joihin vertailussa käytetyt Mílan hinnat perustuvat. Lisäksi valvontaviranomainen katsoo, että alan nopeiden teknologisten muutosten vuoksi on asianmukaista olettaa teknisten laitteiden taloudelliseksi eliniäksi 6,7 vuotta ja että OPEXin arvioiminen 20 prosentiksi CAPEXista on asianmukaista, kun otetaan huomioon useimmiten syrjäiset toimipaikat ja teknisten laitteistojen luonne.

(48) Unionin tuomioistuimen tuomion BVVG, C-39/14, ECLI:EU:C:2015:470, 40 kohdan mukaan Islannin viranomaisilla olisi joka tapauksessa ollut oikeus hylätä tällainen tarjous, koska se olisi ollut selvästi spekulatiivinen.