Valtiontuki (SAM 030.95010 - Norja)



Virallinen lehti nro C 216 , 11/09/2003 s. 0003 - 0010



Valtiontuki (SAM 030.95010 - Norja) (2003/C 216/03) Valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 2 kohdan mukainen EFTAn valvontaviranomaisen ilmoitus muille EFTA-valtioille, EU:n jäsenvaltioille sekä muille asianomaisille alueellisesti eriytettyjen sosiaaliturvamaksujen ja suoran kuljetustuen muodossa ehdotetusta valtiontuesta (Valtiontuki SAM 030.95010). EFTAn valvontaviranomainen on 16 päivänä heinäkuuta 2003 tehdyllä päätöksellä N:o 141/03/KOL aloittanut valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn. Jäljennös päätöksestä on toimitettu Norjan hallitukselle tiedoksi. I. TOSISEIKAT 1. Ilmoitus Norjan edustusto Euroopan unionissa toimitti 26 päivänä maaliskuuta 2003 päivätyssä kirjeessä (asiakirja nro 03-1846 A) kauppa- ja teollisuusministeriön 25 päivänä maaliskuuta 2003 päivätyn kirjeen, valtiovarainministeriön 25 päivänä maaliskuuta 2003 päivätyn kirjeen sekä paikallishallinto- ja aluekehitysministeriön 26 päivänä maaliskuuta 2003 päivätyn kirjeen, jotka valvontaviranomainen kirjasi kaikki saapuneiksi 26 päivänä maaliskuuta 2003. Norjan viranomaiset ilmoittivat mainituissa kirjeissä siirtymäkaudesta sovellettaessa alueellisesti eriytettyjä sosiaaliturvamaksuja tietyillä maantieteellisillä alueilla (tukialueet 3 ja 4) ja uudesta kansallisesta suoran kuljetustuen järjestelmästä. Norjan viranomaiset totesivat myös ilmoittavansa myöhemmin erillisellä kirjeellä nykyisen järjestelmän voimassaolon jatkamisesta tukialueella 5 (Pohjois-Troms ja Finnmark). Norjan viranomaiset ilmoittivat valvontaviranomaiselle myös siitä, että ne olivat lähestyneet muita EFTA-valtioita päästääkseen valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 2 kohdan 3 alakohdan mukaisesti sopimukseen nykyisen järjestelmän säilyttämisestä kyseisellä tukialueella. Norjan edustusto Euroopan unionissa toimitti 15 päivänä huhtikuuta 2003 päivätyssä kirjeessä (asiakirja nro 03-2467 A) kauppa- ja teollisuusministeriön 10 päivänä huhtikuuta 2003 päivätyn kirjeen ja valtiovarainministeriön 10 päivänä huhtikuuta 2003 päivätyn kirjeen, jotka valvontaviranomainen kirjasi saapuneiksi 16 päivänä huhtikuuta 2003. Norjan viranomaiset ilmoittivat mainituissa kirjeissä alueellisesti eriytettyjä sosiaaliturvamaksuja koskevan järjestelmän voimassaoloajan jatkamisesta toistaiseksi Pohjois-Tromsin ja Finnmarkin alueilla (tukialue 5). EFTAn valvontaviranomainen vahvisti 16 päivänä toukokuuta 2003 päivätyllä kirjeellä (asiakirja nro 03-2951 D) vastaanottaneensa edellä mainitut kirjeet ja pyysi lisätietoja. Kilpailun ja valtiontukien osasto myös epäili ilmoitettujen tukitoimenpiteiden soveltuvuutta ETA-sopimuksen toimintaan. Norjan edustusto Euroopan unionissa toimitti 10 päivänä kesäkuuta 2003 päivätyssä kirjeessä (asiakirja nro 03-3707 A), joka kirjattiin saapuneeksi 11 päivänä kesäkuuta 2003, kauppa- ja teollisuusministeriön 5 päivänä kesäkuuta 2003 päivätyn kirjeen, jossa Norjan viranomaiset esittivät lisätietoja ja -huomautuksia. Norjan edustusto Euroopan unionissa toimitti 19 päivänä kesäkuuta 2003 päivätyssä kirjeessä (asiakirja nro 03-3976 A) kauppa- ja teollisuusministeriön 10 päivänä kesäkuuta 2003 päivätyn kirjeen, joka kirjattiin saapuneeksi 20 päivänä kesäkuuta 2003, ja jossa Norjan viranomaiset toimittivat tutkimuksen lisäkuljetuskustannuksista alueella, jolle kuljetustukea oli ehdotettu(1). Norjan suurlähettiläs Euroopan unionissa toimitti 4 päivänä heinäkuuta 2003 päivätyn kirjeen (asiakirja nro 03-4403 A), jossa Norjan viranomaiset totesivat peruuttavansa ilmoituksen, joka koski eriytetyn sosiaaliturvamaksujärjestelmän voimassaolon jatkamista tukialueella 5, EFTA-valtioiden pysyvän komitean 1 päivänä heinäkuuta 2003 tekemän päätöksen (N:o 2/2003/SC) vuoksi. Pysyvä komitea päätti, että tukialueella 5 nykyisin sovellettava järjestelmä soveltuu ETA-sopimuksen toimintaan alueen poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi. 2. Tausta Valvontaviranomainen hyväksyi 22 päivänä syyskuuta 1999 Norjan viranomaisten ehdotuksen, joka koski alueellisesti eriytettyihin sosiaaliturvamaksujärjestelmiin sovellettavia uusia säännöksiä(2). Hyväksymisen voimassaoloaika päättyy 31 päivänä joulukuuta 2003. Euroopan komissio teki 21 päivänä joulukuuta 2000 kielteisen päätöksen Ruotsin ilmoittamasta sosiaaliturvamaksujen alennusohjelmasta(3). Päätöksessä todetaan, että "Tukikelpoiselle yritykselle tukiohjelman perusteella myönnettävän tuen määrä ei riipu lainkaan kuljetuksesta aiheutuneista lisäkustannuksista, joita kyseiselle tukikelpoiselle yritykselle on todellisuudessa aiheutunut. Tuen määrä riippuu yrityksen palkkakustannuksista, jotka puolestaan riippuvat työntekijämäärästä ja näiden keskipalkoista. Tästä syystä voidaan tuskin katsoa, että tuki olisi laskettavissa etukäteen objektiivisin perustein kuljetuskilometriä tai painoyksikköä kohti. Myöskään ei voida poissulkea sitä, että korvaukset ovat joissakin tapauksissa suuremmat kuin tavaroiden kuljettamisesta aiheutuneet lisäkustannukset". Komissio huomautti 21 päivänä joulukuuta 2001 tekemässään päätöksessä, että Norjan hallitus oli esittänyt 27 päivänä heinäkuuta 2000 päivätyllä kirjeellä huomautuksensa päätöksestä aloittaa muodollinen tutkintamenettely. Norjan viranomaiset myös vahvistivat kirjeessään, että Norja soveltaa tukiohjelmaa, joka vastaa Ruotsin sosiaaliturvamaksujen alennusohjelmaa. Ruotsille ilmoitettiin 4 päivänä huhtikuuta 2000 päivätyllä kirjeellä päätöksestä aloittaa muodollinen tutkintamenettely. Päätös muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta julkaistiin 1 päivänä heinäkuuta 2000(4). Lopullinen kielteinen päätös julkaistiin 14 päivänä syyskuuta 2001 (ks. alaviite 3). Sen jälkeen, kun Ruotsia koskeva päätös oli tehty, Norjan järjestelmästä keskusteltiin useissa Norjan viranomaisten ja valvontaviranomaisen sekä valvontaviranomaisen ja Euroopan komission välisissä kokouksissa. Valvontaviranomainen ilmoitti 29 päivänä marraskuuta 2001 päivätyllä kirjeellä (asiakirja nro 01-9557 D) Norjan viranomaisille, että se aikoo tehdä Norjan järjestelmästä arvion, jonka avulla pyritään laatimaan ehdotus aiheellisiksi toimenpiteiksi, joilla palautetaan tasavertaisen kilpailun edellytykset ETA-sopimuksen kattamalle alueelle. Valvontaviranomainen aloitti Norjan järjestelmän muodollisen tarkastelun lähettämällä Norjan viranomaisille 4 päivänä kesäkuuta 2002 päivätyn kirjeen (asiakirja nro 02-4189 D). Valvontaviranomainen ilmoitti kirjeessä alustavan näkemyksensä, jonka mukaan Norjan alueellisesti eriytetty sosiaaliturvamaksujärjestelmä ei kenties enää sovellu ETA-sopimuksen toimintaan. Valvontaviranomaisen 25 päivänä syyskuuta 2002 tekemässä aiheellisten toimenpiteiden ehdottamista koskevassa päätöksessä(5) todetaan, että nykyinen alueellisesti eriytetty sosiaaliturvamaksujärjestelmä ei täytä ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdassa säädetylle poikkeukselle asetettuja edellytyksiä. Nykyisen järjestelmän mukaisesti myönnetyn tuen määrä ei ole suhteessa toteutuneisiin lisäkuljetuskustannuksiin eikä sitä ole laskettu valtiontuesta annettujen suuntaviivojen XI liitteen määräysten mukaisesti. Päätöksen artiklaosassa todetaan muun muassa seuraavaa: "1. EFTAn valvontaviranomainen ehdottaa Norjalle valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 1 kohdan nojalla seuraavia aiheellisia toimenpiteitä, jotka koskevat alueellisesti eriytettyyn sosiaaliturvamaksujärjestelmään sisältyvää valtiontukea (Geografisk differensiert arbeidsgiveravgift): a) Norjan viranomaisten on toteutettava kaikki tarvittavat lainsäädännölliset, hallinnolliset ja muut toimenpiteet poistaakseen kaiken valtiontuen, jota myönnetään ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun, alueellisesti eriytetyn sosiaaliturvamaksun muodossa, tai tehdäkseen tällaisesta tuesta yhteensopivan ETA-sopimuksen 61 artiklan kanssa; b) Norjan viranomaisten on poistettava kaikki tällainen tuki tai tehtävä siitä yhteensopiva 61 artiklan kanssa 1.1.2004 alkaen, ellei valvontaviranomainen suostu siirtämään aloituspäivämäärää myöhemmäksi, koska objektiivisesti tarkasteltuna sen mielestä tukea saavat yritykset tarvitsevat ja niille voidaan myöntää siirtymäaikaa tilanteeseen mukautumiseen; c) Norjan viranomaisten on ilmoitettava valvontaviranomaiselle tukijärjestelmän mukauttamistoimenpiteistä mahdollisimman pian, kuitenkin viimeistään 25.3.2003. 2. Norjan viranomaisia pyydetään ilmoittamaan valvontaviranomaiselle kirjallisesti kuukauden kuluessa tämän ehdotuksen vastaanottamisesta, että ne hyväksyvät valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 1 kohdan nojalla tämän ehdotuksen aiheellisiksi toimenpiteiksi kokonaisuudessaan." Norjan edustusto Euroopan unionissa lähetti valvontaviranomaiselle 29 päivänä lokakuuta 2002 päivätyn kirjeen, joka kirjattiin saapuneeksi 31 päivänä lokakuuta 2002 (asiakirja nro 02-7855 A), ja jossa Norjan viranomaiset ilmoittivat hyväksyvänsä aiheelliset toimenpiteet. 3. Ehdotettujen toimenpiteiden kuvaus 3.1 Ilmoitus siirtymäkaudesta tukialueilla 3 ja 4 Norja on jaettu sosiaaliturvamaksuissa viiteen maantieteelliseen vyöhykkeeseen. Korkein verokanta (14,1 prosenttia) on tukialueella 1, jolla asuu noin 75 prosenttia väestöstä. Maan pohjoisimman osan kattavalla tukialueella 5 (Pohjois-Troms ja Finnmark) verokanta on nolla. Maantieteellisistä vyöhykkeistä ja verokannoista on kuvaus 25 päivänä syyskuuta 2002 tehdyn päätöksen nro 172/02/KOL liitteessä 1. Norjan viranomaiset ilmoittivat valtiovarainministeriön lähettämällä 25 päivänä maaliskuuta päivätyllä 2003 kirjeellä siirtymäjärjestelyistä tukialueilla 3 ja 4 ja esittivät seuraavan taulukon sosiaaliturvamaksujen korotuksista: Taulukko 1((Jäljempänä 3.3 kohdassa käsitellään tukialueesta 5, jolla verokanta on nykyisin nolla, tehtyä ilmoitusta.)) >TAULUKON PAIKKA> Tukialueiden 2-4 korotettuja verokantoja sovelletaan vuodesta 2004 vain vähämerkityksisen tuen (de minimis) ylittävään määrään. Ehdotuksen mukaan tukialueilla 3 ja 4 sovelletaan kolmen vuoden siirtymäaikaa, kunnes 14,1 prosentin täysi verokanta saavutetaan vuonna 2007. Siirtymäjärjestelyjä perusteellaan ensinnäkin sillä, että Norjan viranomaiset eivät mielestään saaneet ennen myöhäissyksyä 2002 "selvää tietoa" siitä, että koko järjestelmä on kumottava. Viranomaisten mielestä ei olisi ollut ammattimaista eikä poliittisesti järkevää pyytää yrityksiä mukautumaan tilanteeseen, jossa eriyttämistä ei ole lainkaan (de minimis-määrän ylittävältä osalta) ennen kuin uuden järjestelmän sisältö on selvillä. Norjan viranomaiset viittaavat epävirallisiin keskusteluihin, jotka käytiin sen jälkeen, kun Euroopan komissio oli tehnyt päätöksen Ruotsin soveltamasta sosiaaliturvamaksujen alennusohjelmasta. Toisaalta Norjan viranomaiset väittävät, että järjestelmän kumoaminen vuodesta 2004 alkaen aiheuttaa merkittäviä taloudellisia ongelmia sekä yksittäisille yrityksille että kaikille muillekin de minimis -raja-arvon ylittäville yrityksille, mikä puolestaan heikentää koko alueen työllisyystilannetta. Mikäli järjestelmän voimassaoloa jatkettaisiin vuodesta 2004 alkaen, yksityissektorin kokonaisverotaakka keventyisi tukialueilla 2, 3 ja 4 arvioiden mukaan yhteensä 4,27 miljardia Norjan kruunua (noin 520 miljoonaa euroa). Riippumattoman komitean (Effektutvalget) laatimassa raportissa esitellään useita laskelmia alueellisesti eriytetyn veron kumoamisen aiheuttamista makrotaloudellisista vaikutuksista. Olettaen, että palkkoihin tai hyödykkeiden hintoihin ei kohdistu kerrannaisvaikutuksia, kokonaispalkkakustannusten kasvun välittömien vaikutusten myötä tukialueelle 4 tulee arvioiden mukaan 15400 ja tukialueelle 3 2900 uutta työtöntä. Näin ollen yksityissektorin työllisyys heikentyisi kyseisillä alueilla yhteensä 15,5 prosenttia (13,8 prosenttia tukialueella 3 ja 15,8 prosenttia tukialueella 4). Kokonaistyöllisyys heikentyisi 7,5 prosenttia tukialueella 3 ja 8,5 prosenttia tukialueella 4. Norjan viranomaiset ovat laatineet laskelmat myös de minimis -järjestelmän arvioiduista vaikutuksista. Viranomaiset ovat arvioineet yksityissektorin työntekijöiden kokonaismäärän, johon de minimis -järjestelmää ei sovellettaisi. (Alennettuja sosiaaliturvamaksuja voitaisiin soveltaa rajoitetusti kunkin yrityksen työntekijöiden palkkoihin, jotta veroedut eivät ylitä de minimis -raja-arvoa, joka on 100000 euroa kolmen vuoden aikana). Viranomaisten laskelmien mukaan tavanomaisista henkilötyövuosista 43 prosenttia tukialueella 3 ja 55 prosenttia tukialueella 4 ylittää de minimis -raja-arvon. Jos de minimis -järjestelmä otetaan käyttöön, työllisyys heikentyy 3,2 prosenttia tukialueella 3 ja 4,7 prosenttia tukialueella 4. Norjan viranomaiset huomauttavat ilmoituksessaan, että korotetut verot saattavat pitkällä aikavälillä siirtyä jossain määrin palkansaajien ja kuluttajien maksettavaksi. Viranomaiset korostavat, että prosessi kestää kauan, joten siirtymäajankin on oltava varsin pitkä, koska veronkorotusten välitön vaikutus olisi työnantajien palkkakustannusten vastaava kasvu. Norjan viranomaiset viittaavat myös tukialueilla 3 ja 4 toimivien yritysten heikkoon kannattavuuteen. Täysimääräisten veronkorotusten (de minimis -mahdollisuus mukaan luettuna) väitetään vuonna 2001 vastaavan 24:ää prosenttia tukialueen 3 ja melkein 40:tä prosenttia tukialueen 4 yritysten kokonaisliikevoitosta. Norjan viranomaiset ovat laatineet laskelmat myös suoran kuljetustukijärjestelmän käyttöönoton arvioiduista vaikutuksista. Koska kuljetustukea myönnetään vain tavarakuljetuksista aiheutuville lisäkustannuksille, toimenpiteen katsotaan rajoittuvan pieneen osaan yrityksistä. Uuden järjestelmän kokonaisbudjetti on 150 miljoonaa Norjan kruunua siirtymäajan jälkeen, joten sen arvioidaan korvaavan 10 prosenttia yritysten tappioista. Valvontaviranomainen totesi 16 päivänä toukokuuta 2003 päivätyssä kirjeessä, että ilmoitettu siirtymäkausi on kolme vuotta sekä tukialueella 3 että tukialueella 4, joten tukialueella 4 vuotuiset korotukset ovat suuremmat kuin alueella 3. Valvontaviranomainen pyysi perustelemaan, miksi tukialueen 3 yritykset tarvitsevat saman siirtymäajan kuin tukialueen 4 yritykset, vaikka niiden verotaakka kasvaa vähemmän. Valvontaviranomainen pyysi myös lisäkommentteja tai laskelmia, joista käyvät ilmi yhden ja kahden vuoden siirtymäajan vaikutukset kullakin vyöhykkeellä sekä suhteessa ilmoitettuun kolmen vuoden siirtymäaikaan. Valtiovarainministeriö toimitti 5 päivänä kesäkuuta 2003 päivätyllä kirjeellä lisähuomautuksia. Ministeriö totesi, että ilman siirtymäaikaa sosiaaliturvamaksujen korotus nostaisi yritysten työvoimakustannuksia välittömästi 8,6 prosenttia tukialueella 3 ja 7,2 prosenttia tukialueella 4 (de minimis -raja-arvon ylittymisen jälkeen). Viranomaisten ennustamien yleisten palkankorotusten toteutuessa siirtymäajan puuttuminen johtaisi tukialueiden 3 ja 4 yrityksissä lähes kolme kertaa tavanomaista suurempaan työvoimakustannusten kasvuun vuonna 2004 (de minimis -vaikutusta ei ole otettu huomioon). Kolmen vuoden siirtymäaika antaisi ministeriön mukaan paremmat mahdollisuudet mukauttaa palkkoja ennen täyden verokannan voimaantuloa, lykätä yritysten kustannusten kasvua sekä vähentää veronkorotusten myötä häviävien työpaikkojen ja toimintansa lopettavien yritysten määrää. Tukialueiden 3 ja 4 yrityksille myönnettävän yhtä pitkän siirtymäajan osalta ministeriö toteaa, että kolme vuotta on erittäin lyhyt aika kummallakin tukialueella. Lisäksi ministeriö katsoo, että alueilla toteutettavien veronkorotusten ero on hyvin pieni eikä siirtymäajan eriyttäminen olisi soveliasta. 3.2 Ilmoitus uudesta suorasta kuljetustukijärjestelmästä Norjan viranomaiset ilmoittivat valtiovarainministeriön 25 päivänä maaliskuuta 2003 päivätyllä kirjeellä ja paikallishallinto- ja aluekehitysministeriön 25 päivänä maaliskuuta 2003 päivätyllä kirjeellä EFTAn valvontaviranomaiselle uudesta kansallisesta suoran kuljetustuen järjestelmästä. Seuraavia läänejä/kuntia ehdotetaan kansallisen kuljetustuen piiriin: - Troms: Harstad, Tromsø, Kvæfjord, Skånland, Bjarkøy, Ibestad, Gratangen, Lavangen, Bardu, Salangen, Målselv, Sørreisa, Dyrøy, Tranøy, Torsken, Berg, Lenvik ja Balsfjord, - Nordland: kaikki kunnat, - Nord-Trøndelag: Leka, Nærøy, Vikna, Flatanger, Fosnes, Overhalla, Høylandet, Grong, Namsos, Namsskogan, Røyrvik, Lierne, Snåsa, Inderøy, Namdalseid, Verran, Mosvik, Verdal, Leksvik, Meråker ja Steinkjer, - Sør-Trøndelag: Hemne, Snillfjord, Hitra, Frøya, Ørland, Agdenes, Rissa, Bjugn, Åfjord, Roan, Osen, Oppdal, Rennebu, Meldal, Røros, Holtålen, Midtre Gauldal, Selbu ja Tydal, - Møre og Romsdal: Kristiansund, Vanylven, Sande, Herøy, Ulstein, Hareid, Norddal, Stranda, Stordal, Rauma, Nesset, Midsund, Sandøy, Aukra, Eide, Averøy, Frei, Gjemnes, Tingvoll, Sunndal, Surnadal, Rindal, Aure, Halsa, Tustna ja Smøla, - Sogn og Fjordane: Gulen, Solund, Hyllestad, Høyanger, Vik, Balestrand, Leikanger, Sogndal, Aurland, Lærdal, Årdal, Luster, Askvoll, Fjaler, Gaular, Jølster, Bremanger, Vågsøy, Selje, Eid, Hornindal, Gloppen ja Stryn. Norjan viranomaisten mukaan alueellisen kuljetustuen myöntäminen tietylle alueelle perustuu valtiontuen suuntaviivojen liitteen XI määräyksiin, joissa määritetään perusteet tuen myöntämiselle lisäkuljetuskustannusten kattamiseen harvaan asutuilla alueilla eli alueilla, joilla on alle 12,5 asukasta neliökilometrillä. Ilmoitukseen sisältyy osa Sør-Trøndelagin ja Møre og Romsdalin alueesta. Mukaan otetut alueet ovat kyllä harvaan asuttuja, mutta kyseiset kaksi lääniä eivät ole kokonaisuudessaan harvaan asuttuja. Norjan viranomaiset kuitenkin väittävät, että läänien osien sisällyttäminen tuen piiriin on perusteltua valtiontuen suuntaviivojen liitteen XI nojalla, koska uuden ehdotetun alueen väestön osuus koko Norjan väestöstä on 16,01 prosenttia, kun se on 23,55 prosenttia nykyisessä välillisessä kuljetustukijärjestelmässä (alueellisesti eriytetty sosiaaliturvamaksujärjestelmä). Ilmoituksen mukaan tukea voidaan myöntää vain kansallisista tavarakuljetuksista aiheutuville lisäkustannuksille. Tuen määrä lasketaan suorimman reitin ja taloudellisimman kuljetusmuodon mukaan tuotanto- ja jalostuspaikasta lähimpään myyntipisteeseen. Korkeimman tuki-intensiteetin alueita ovat Troms, Nordland ja Nord-Trøndelag (tukialue 1). Alhaisimman tuki-intensiteetin alueita puolestaan ovat Sør-Trøndelag, Møre og Romsdal ja Sogn og Fjordane (tukialue 2). Tuki-intensiteetti eriytetään kuljetettavan matkan (vähintään 350 kilometriä) ja maantieteellisen vyöhykkeen mukaan. Seuraavassa taulukossa kuvataan tuki-intensiteetin eriyttämistä. Taulukko 2: Tuki-intensiteetti >TAULUKON PAIKKA> Norjan viranomaiset ovat ilmoittaneet varmistavansa, että yrityksille ei makseta liikaa tukea. Jos yritykset hyötyvät saman ajanjakson aikana alennetusta sosiaaliturvamaksusta, kyseinen hyöty vähennetään taulukon 2 mukaan lasketusta kuljetustuesta. Yritykset eivät myöskään yhteensä hyödy enempää uudesta kuljetustukijärjestelmästä ja alennetuista sosiaaliturvamaksuista kuin mitä ne olisivat hyötyneet nykyisestä eriytettyjen sosiaaliturvamaksujen järjestelmästä. Valvontaviranomainen pyysi lisätietoja 16 päivänä toukokuuta 2003 päivätyllä kirjeellä. Valvontaviranomainen huomautti, että uuden suoran kuljetustukijärjestelmän piiriin ehdotetuista kunnista neljä on aluetukikartan ulkopuolella (Herøy, Ulstein, Hareid ja Aukra). Valvontaviranomainen suhtautui epäilyksellä Norjan viranomaisten tulkintaan valtiontuen suuntaviivoista. Jos Sør-Trøndelagin ja Møre og Romsdalin harvaan asutut alueet sisällytetään kuljetustukikelpoisiin alueisiin, valvontaviranomaisen näkemyksen mukaan niiden on korvattava kahdeksan muun harvaan asutun läänin (Troms, Nordland, Nord-Trøndelag, Sogn og Fjordane, Aust-Agder, Telemark Hedmark ja Oppland) alueita tai kuntia. Valvontaviranomainen pyysi myös jäljennöstä raportista, josta lisäkuljetuskustannukset käyvät ilmi. Valtiovarainministeriö toimitti 5 päivänä kesäkuuta 2003 päivätyllä kirjeellä lisätietoja. Ministeriö katsoo, että alueellinen valtiontukikartta on laadittu investointitukea varten eikä se koske lisäkuljetuskustannusten aiheuttamia haittoja. Ministeriön mukaan mainitun neljän kunnan yritykset ovat pysyvästi epäedullisessa asemassa, koska kunnat ovat saaria, joista ei ole tieyhteyttä mantereelle. Norjan hallitus katsoo, että valtiontuen suuntaviivojen liitteessä XI annetaan mahdollisuus tiettyyn joustoon valittaessa kuljetustukikelpoisia alueita. Edellä esitettyjen perusteiden vuoksi hallitus pitää voimassa 25 päivänä maaliskuuta 2003 päivättyyn kirjeeseen sisältyneen ehdotetun aluetukikartan, joka kattaa Herøyn, Hareidin, Ulsteinin ja Aukran kunnat. Alueelliseen kuljetustukeen oikeutettujen alueiden osalta Norjan viranomaiset katsovat, että alueiden ja kuntien korvaaminen on tapahtunut liitteen XI määräysten mukaisesti. Norjan viranomaiset toteavat, että Hedmarkin, Opplandin, Telemarkin ja Aust-Agderin harvaan asuttujen läänien alueelliselle valtiontukikartalle sijoittuvien kuntien asukasluku on yhteensä 209593. Näitä alueita ei ole sisällytetty ilmoitukseen, ja ehdotetun kuljetustukijärjestelmän piiriin kuuluvien Sør-Trøndelagin ja Møre og Romsdalin kuntien väkiluku puolestaan on 179792. Kauppa- ja teollisuusministeriö toimitti 10 päivänä kesäkuuta 2003 kuljetustalousinstituutin (TØI)(6) tutkimuksen lisäkuljetuskustannuksista kuljetustuen piiriin ehdotetulla alueella. Tutkimus perustuu kuuteen otokseen (maantieteelliseen alueeseen) jaetuissa 33 yrityksessä tehtyihin haastatteluihin. Instituutti on tehnyt päätelmän, jonka mukaan otoksiin 1 (pohjoisimmat läänit) ja 2 (Länsi-Norjan läänit) kuuluvilla alueilla kuljetuskustannukset henkilötyövuotta kohti ovat (kokonaisuudessaan ja 350 kilometriä ylittävältä osalta) selvästi viitealueen (Oslo ja sen ympäristö) vastaavia kustannuksia korkeammat. Oslossa 26 päivänä kesäkuuta 2003 pidetyssä kokouksessa EFTAn valvontaviranomaisen edustajat ilmoittivat kantansa, jonka mukaan TØI:n tutkimus ei osoita riittävän vakuuttavasti, että suoran kuljetustuen piiriin ehdotetuilla Etelä-Norjan maantieteellisillä alueilla aiheutuu lisäkuljetuskustannuksia. II. ARVIOINTI 1. Ilmoitusvaatimus ja täytäntöönpanokielto Valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 3 kohdan mukaan "EFTAn valvontaviranomaiselle on ilmoitettava tuen myöntämistä tai muuttamista koskevasta suunnitelmasta niin ajoissa, että se voi esittää huomautuksensa." Ilmoittamatta myönnettyä tai myöhässä (sen jälkeen kun toimenpide on toteutettu) ilmoitettua tukea pidetään laittomana (ks. valtiontuen suuntaviivojen 3.2.2 jakson 1 kohta). Norjan viranomaiset ovat täyttäneet valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 3 kohdan mukaiset velvoitteensa Norjan edustuston Euroopan unionissa lähettämillä 26 päivänä maaliskuuta 2003 (asiakirja nro 03-1846 A), 15 päivänä huhtikuuta 2003 (asiakirja nro 03-2467 A), 10 päivänä kesäkuuta 2003 (asiakirja nro 03-3707 A) ja 19 päivänä kesäkuuta 2003 (asiakirja nro 03-3976 A) päivätyillä kirjeillä. 2. Onko kyse valtiontuesta? - Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 61 artiklan 1 kohta ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa määrätään seuraavaa: "Jollei tässä sopimuksessa toisin määrätä, EY:n jäsenvaltion tai EFTA-valtion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu tämän sopimuksen toimintaan, siltä osin kuin se vaikuttaa sopimuspuolten väliseen kauppaan". EFTAn tuomioistuin totesi asiassa E-6/98(7) antamassaan tuomiossa (43 kohta), että "Norjan sosiaaliturvamaksujärjestelmä on Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 61 artiklassa tarkoitettua valtiontukea." Arvioitaessa sisältyykö ilmoitettuun tukialueiden 3 ja 4 siirtymäjärjestelyyn valtiontukea, on huomattava, että järjestelmän pääperiaatteet ovat samat kuin EFTAn tuomioistuimen tutkimassa asiassa. Koska nykyinen järjestelmä täyttää kaikki ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan soveltamisen edellytykset, valvontaviranomainen katsoo tukialueiden 3 ja 4 siirtymäjärjestelyjen olevan valtiontukea. Ehdotetun uuden suoran kuljetustukijärjestelmän mukaan Norjan valtio myöntää tukea tietyille yrityksille, jotka ovat sijoittautuneet Norjassa kuljetustukikelpoisille alueille. Koska järjestelmän soveltamista ei ole rajoitettu aloille tai yrityksiin, jotka eivät osallistu ETA-valtioiden väliseen kauppaan, tuki saattaa vääristää kilpailua ja vaikuttaa sopimuspuolten väliseen kauppaan. Näin ollen ehdotettu tukitoimenpide on ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. - Olemassa oleva vai uusi tuki? Valtiontuen suuntaviivojen 7.2 jakson 1 kohdassa todetaan muun muassa seuraavaa: "Valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu olemassa oleva tuki käsittää (...) hyväksytyn tuen, eli tukiohjelmat tai jo annettavan tuen, jotka on hyväksytty (ks. 4.2 jakson 2 kohta ja 5.2 jakson 2 kohta) tai joiden on katsottava tulleen EFTAn valvontaviranomaisen hyväksymiksi." EFTAn valvontaviranomainen päätti 22 päivänä syyskuuta 1999 olla esittämättä vastalauseita Norjan viranomaisten ilmoituksesta, joka koski Norjan viranomaisten suunnittelemia toimenpiteitä EFTAn valvontaviranomaisen 2 päivänä heinäkuuta 1998 tekemän päätöksen määräysten noudattamiseksi.(8) Valvontaviranomainen katsoi, että tukeen voidaan soveltaa ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaista poikkeusta, koska se on aluetukea (välillistä kuljetustukea). Hyväksymisen voimassaoloaika päättyy 31 päivänä joulukuuta 2003. Nykyinen alueellisesti eriytetty sosiaaliturvamaksujärjestelmä on olemassa oleva tuki vuoden 2003 loppuun asti. Valvontaviranomainen katsoo, että alueellisesti eriytetyn sosiaaliturvamaksujärjestelmän mukaisesti myönnetty valtiontuki on uutta tukea tammikuun 1. päivästä 2004. Ehdotettu suoran kuljetustuen järjestelmä on uutta valtiontukea. 3. Tuen soveltuvuus ETA-sopimuksen toimintaan Päätöksessään, jossa ehdotettiin Norjaa koskevia aiheellisia toimenpiteitä (päätös N:o 172/02/KOL), valvontaviranomainen totesi, että nykyinen alueellisesti eriytetty sosiaaliturvamaksujärjestelmä ei täytä ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaiselle poikkeukselle määrättyjä edellytyksiä. Nykyisen järjestelmän mukaisesti myönnetyn tuen määrä ei ole suhteessa toteutuneisiin lisäkuljetuskustannuksiin eikä sitä ole laskettu valtiontuesta annettujen suuntaviivojen XI liitteen määräysten mukaisesti. 3.1 Siirtymäkausi tukialueilla 3 ja 4 Norjaa koskevista aiheellisista toimenpiteistä tehdyn päätöksen (päätös N:o 172/02/KOL, ks. myös edellä I.2 kohta) päätösosan 1 kohdan b alakohdassa todetaan seuraavaa: "Norjan viranomaisten on poistettava kaikki tällainen tuki tai tehtävä siitä yhteensopiva 61 artiklan kanssa 1.1.2004 alkaen, ellei valvontaviranomainen suostu siirtämään aloituspäivämäärää myöhemmäksi, koska objektiivisesti tarkasteltuna sen mielestä tukea saavat yritykset tarvitsevat ja niille voidaan myöntää siirtymäaikaa tilanteeseen mukautumiseen." Norjan viranomaiset ovat esittäneet ilmoituksessaan (ks. edellä I.3.1 kohta) kahdenlaisia perusteluja siirtymäkauden tarpeellisuudelle. Ensinnäkin Norjan viranomaiset eivät mielestään saaneet ennen myöhäissyksyä 2002 "selvää tietoa" siitä, että koko järjestelmä on kumottava. Lisäksi viranomaiset väittävät, että järjestelmän kumoaminen vuonna 2004 aiheuttaa vakavia taloudellisia vaikeuksia paitsi yksittäisille yrityksille myös kaikille de minimis -rajan ylittäville yrityksille, mikä puolestaan heikentää koko alueen työllisyystilannetta. - Tilanteen kehitys myöhäissyksyyn 2002 mennessä Mitä tulee edellä I.2 kohdassa yhteenvetona esitettyihin komission Ruotsille osoittamaa kielteistä päätöstä koskeviin tosiseikkoihin, Norjan viranomaiset ovat varmasti saaneet tietoonsa komission epäilykset, jotka koskivat Ruotsin järjestelmän soveltuvuutta ETA-sopimuksen toimintaan, viimeistään silloin kun päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin 1 päivänä heinäkuuta 2000. Norjan viranomaiset saivat viimeistään 14 päivänä syyskuuta 2001 tietoonsa, että kielteinen päätös tehtiin 21 päivänä joulukuuta 2001. Lisäksi Norjan viranomaiset toimittivat 27. heinäkuuta 2000 päivätyllä kirjeellä huomautuksia päätöksestä aloittaa virallinen tutkintamenettely. Kirjeessään Norjan viranomaiset vahvistivat, että Norjassa sovellettava järjestelmä on samankaltainen kuin Ruotsin järjestelmä. Euroopan komissio totesi Ruotsia koskevassa kielteisessä päätöksessään seuraavaa:"Samankaltaisen tukiohjelman eli sosiaalivakuutusmaksujen alueellisen eriyttämisen soveltaminen Norjassa ei ole riittävä peruste Ruotsin sosiaaliturvamaksujen alennusohjelman hyväksymiselle. Tässä yhteydessä EY:n tuomioistuin on todennut, että jäsenvaltion sille perustamissopimuksen nojalla kuuluvien, 92 artiklan sisältämään kieltoon liittyvien velvollisuuksien mahdollista noudattamatta jättämistä ei voida perustella sillä, että muutkaan jäsenvaltiot eivät noudata niille kuuluvaa kyseistä velvollisuutta. Monien kilpailun vääristymien vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ei tasaannu, vaan päinvastoin kasautuu keskinäisessä vuorovaikutuksessa, mikä lisää yhteismarkkinoihin kohdistuvia haitallisia vaikutuksia(9)." Norjan järjestelmästä keskusteltiin vuoden 2001 aikana useassa Norjan viranomaisten ja valvontaviranomaisen välisessä kokouksessa ennen kuin valvontaviranomainen ilmoitti Norjan viranomaisille 29. marraskuuta päivätyllä kirjeellä aloittavansa Norjan järjestelmän arvioinnin. Tavoitteena oli laatia ehdotus aiheellisiksi toimenpiteiksi, joilla palautetaan tasapuolisen kilpailun edellytykset ETA-sopimuksen kattamalle alueelle. Valvontaviranomainen aloitti Norjan järjestelmän muodollisen tarkastelun lähettämällä Norjan viranomaisille 4 päivänä kesäkuuta 2002 päivätyn kirjeen (asiakirja nro 02-4189 D). Valvontaviranomainen totesi kirjeessä, että Norjan alueellisesti eriytetty sosiaaliturvamaksujärjestelmä ei kenties enää sovellu ETA-sopimuksen toimintaan. Valvontaviranomaisen 25 päivänä syyskuuta 2002(10) tekemässä ehdotettuja aiheellisia toimenpiteitä koskevassa päätöksessä todetaan, että nykyinen alueellisesti eriytetty sosiaaliturvamaksujärjestelmä ei täytä ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaiselle poikkeukselle asetettuja edellytyksiä. Ennen maaliskuun 25. päivää 2003 käydyillä keskusteluilla pyrittiin selvittämään, voitaisiinko eriytettyjen sosiaaliturvamaksujen täydellisen poistamisen sijaan soveltaa tiettyjä poikkeuksia. Valvontaviranomaisen näkemyksen mukaan Ruotsia koskevan kielteisen päätöksen jälkeen oli selvää, ettei Norjan järjestelmääkään voida hyväksyä ainakaan sellaisenaan. Tämän vuoksi valvontaviranomainen ei voi yhtyä Norjan viranomaisten näkemykseen, että ne eivät mielestään saaneet ennen myöhäissyksyä 2002 "selvää tietoa" siitä, että koko järjestelmä on kumottava. Edellä esitettyjen seikkojen perusteella valvontaviranomainen katsoo, että Norjan viranomaiset olisivat ripeämmillä toimenpiteillä voineet lievittää siirtymäkauden ongelmia, jotka alan on nyt kohdattava. Valvontaviranomainen ei pidä Norjan viranomaisten väitettä perusteltuna. Sillä ei ole merkitystä, saiko Norjan hallitus selvää tietoa vai ei, koska valtio ei voi käyttää ETA-sääntöjen väärin ymmärtämistä tekosyynä ETA-sopimuksesta johtuvien velvoitteiden täyttämättä jättämiseen. Norjan viranomaisten kanssa ennen maaliskuun 25. päivää 2003 käydyissä neuvotteluissa valvontaviranomainen katsoi, että jäsenvaltio ei voi vedota oikeutettuihin odotuksiin jatkaakseen ETA-sopimuksen toimintaan soveltumattoman järjestelmän voimassaoloa. Tämä koskee vielä selvemmin nykyistä tilannetta, jossa nykyiselle järjestelmälle myönnetyn poikkeuksen voimassaolo lakkaa vuoden 2003 lopussa, ja uudelle tukijärjestelmälle olisi saatava uusi hyväksyntä. - Järjestelmän kumoamisen taloudelliset vaikutukset Norjan viranomaiset väittävät, että mikäli siirtymäkautta ei ole tai se on hyvin lyhyt, lukuisissa yrityksissä koetaan epävarmuutta ja kriisejä, mikä voi vakavasti haitata talouselämän kehitystä näillä alueilla. Väitteen tueksi on esitetty perusteluja ja laskelmia, joita on käsitelty edellä I.3.1 kohdassa. Valvontaviranomainen ei silti ole vakuuttunut siitä, tarvitaanko siirtymäkautta ja kuinka pitkä sen tulisi olla. Norjan viranomaiset eivät ole toimittaneet laskelmia yhden tai kahden vuoden siirtymäkauden vaikutuksista kullakin tukialueella sekä suhteessa ilmoitettuun kolmen vuoden siirtymäkauteen, vaikka valvontaviranomainen pyysi näitä tietoja 16 päivänä toukokuuta 2003 päivätyssä kirjeessä. Valtiovarainministeriön lähettämässä 5 päivänä kesäkuuta 2003 päivätyssä kirjeessä Norjan viranomaiset toteavat, että "alle kolmen vuoden siirtymäkausi olisi liian lyhyt", ja vertailevat pelkästään kolmen vuoden siirtymäaikaa ja sitä vaihtoehtoa, että siirtymäkautta ei olisi lainkaan. Valvontaviranomainen pyysi lisäksi 16 päivänä toukokuuta 2003 päivätyssä kirjeessä perusteluja sille, miksi tukialueella 3 tarvitaan yhtä pitkä siirtymäkausi kuin tukialueella 4, vaikka verotaakka kasvaa vähemmän. Norjan viranomaiset toteavat valtiovarainministeriön 5 päivänä kesäkuuta 2003 päivätyssä kirjeessä, että "alueiden erot ovat hyvin pienet verrattuna tarpeeseen sopeuttaa palkkoja molemmilla alueilla. Eripituisten siirtymäkausien soveltaminen näillä kahdella tukialueella ei näkemyksemme mukaan olisi soveliasta nykyisessä tilanteessa." - Päätelmä ilmoitetusta siirtymäkaudesta tukialueilla 3 ja 4 Valvontaviranomainen epäilee tukialueiden 3 ja 4 ilmoitettujen siirtymäkausien soveltuvuutta ETA-sopimuksen toimintaan, koska alueellisesti eriytettyjen sosiaaliturvamaksujen mukainen tuki olisi tammikuun 1. päivän 2004 jälkeen uutta tukea. Lisäksi Norjan viranomaiset ovat valvontaviranomaisen näkemyksen mukaan olleet jo pidemmän aikaa tietoisia siitä, että järjestelmää ei voida jatkaa sellaisenaan, ja valvontaviranomainen epäilee tukialueille 3 ja 4 ehdotetun kolmen vuoden siirtymäajan taloudellisia perusteita. 3.2 Uusi suora kuljetustukijärjestelmä Suoran kuljetustuen piiriin ehdotettuihin alueisiin kuuluu kuntia kuudessa läänissä. Näistä kuudesta läänistä vain neljässä asukastiheys on alle 12,5 asukasta neliökilometrillä. Suoran kuljetustuen piiriin ehdotetuista kunnista neljä on aluetukikartan ulkopuolella (Herøy, Ulstein, Hareid ja Aukra). - Aluetukikartan ulkopuoliset kunnat Valvontaviranomaisen vuonna 1999 hyväksymän Norjan tuettujen alueiden kartan mukaan (päätös N:o 327/99/KOL) tukea voidaan myöntää hyväksyttyjen aluetukijärjestelmien mukaisesti. Näin ollen aluetukea (esim. suoraa kuljetustukea) ei voida myöntää aluetukikartan ulkopuolisille alueille. Valtiontuen suuntaviivojen 25.5 jakson 5 kohdassa todetaan seuraavaa: "Kartan voimassaoloaikana EFTA-valtiot voivat pyytää siihen tarkistuksia sosiaalis-taloudellisessa tilanteessa todistettavasti tapahtuneiden merkittävien muutosten perusteella. Nämä muutokset voivat koskea intensiteetin astetta ja alueiden tukikelpoisuutta edellyttäen, että mahdollista uusien alueiden mukaanottamista vastaa saman väestömäärän omaavien muiden alueiden poistaminen. Tarkistetun kartan voimassaolo päättyy alkuperäiselle kartalle määrätyn voimassaoloajan päättyessä." Koska Norjan viranomaiset eivät ole valtiontuen suuntaviivojen 25.5 jakson 5 kohdan mukaisesti ilmoittaneet tarkistaneensa tukialueiden karttaa, aluetukikartan ulkopuolisille neljälle kunnalle (Herøy, Ulstein, Hareid ja Aukra) myönnettävää aluetukea (suora kuljetustuki) on valvontaviranomaisen näkemyksen mukaan pidettävä ETA-sopimuksen valtiontukimääräysten vastaisena. - Lisäkuljetuskustannuksia koskevat todisteet Norjan viranomaiset ovat toimittaneet todisteina lisäkuljetuskustannusten olemassaolosta TØI:n laatiman tutkimuksen (ks. edellä I.3.2 kohta). Valtiontuen suuntaviivojen 25.4 jakson 27 kohdassa todetaan seuraavaa:"ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan a tai c alakohdan poikkeuksen soveltamisalaan kuuluville syrjäisimmille alueille, jotka täyttävät 25.3 jakson 17 kohdassa mainitut väestötiheyden edellytykset, voidaan myöntää tukia lisäkuljetuskustannusten osittaiseen korvaamiseen(11) erityisedellytyksiä noudattaen(12). Jäsenvaltion on osoitettava mainittujen lisäkustannusten olemassaolo ja arvioitava niiden suuruus." Valvontaviranomainen katsoo, että TØI:n tutkimus ei todista riittävällä tavalla sitä, että suoran kuljetustuen piiriin ehdotetuilla Norjan eteläisillä alueilla esiintyy lisäkuljetuskustannuksia. Näin ollen valvontaviranomainen epäilee, että suoran kuljetustuen myöntäminen näillä alueilla (Sogn og Fjordane, Møre og Romsdal ja Sør-Trøndelag) olisi ETA-sopimuksen valtiontukimääräysten vastaista. 3.3 Sosiaaliturvamaksujen eriyttämisen jatkaminen Nord-Tromsin ja Finnmarkin alueilla (alue 5) Valvontaviranomainen viittaa EFTA-valtioiden pysyvän komitean 1 päivänä heinäkuuta 2003 tekemään päätökseen N:o 2/2003/SC. Näin ollen virallinen tutkimus rajoittuu ilmoitettuihin tukialueiden 3 ja 4 siirtymäjärjestelyyn ja suoran kuljetustuen järjestelmään. 4. Päätelmä Edellä esitettyjen tosiseikkojen ja näkemysten perusteella valvontaviranomainen epäilee ilmoitettujen tukitoimenpiteiden soveltuvuutta ETA-sopimuksen toimintaan. Valtiontuen suuntaviivojen 5.2 jakson (ks. edellä II.1 kohta) mukaisesti EFTAn valvontaviranomainen on velvollinen aloittamaan menettelyn, josta säädetään valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 2 kohdassa. Päätöksellä aloittaa menettely ei ole vaikutusta lopulliseen päätökseen, jossa voidaan silti todeta, että tuki soveltuu ETA-sopimuksen toimintaan, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1. Aloitetaan valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 2 kohdassa säädetty menettely tukialueiden 3 ja 4 alueellisesti eriytettyjä sosiaaliturvamaksuja koskevan ilmoitetun siirtymäkauden ja ilmoitetun suoran kuljetustukijärjestelmän osalta. 2. Norjan hallitusta pyydetään EFTAn valvontaviranomaisen antamien valtiontukisääntöjen 5 luvun 5.3 jakson 1 kohdan 1 alakohdan mukaisesti toimittamaan huomautuksensa muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta. 3. Norjan hallitusta pyydetään toimittamaan kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta kaikki tiedot, joiden perusteella valvontaviranomainen voi tutkia kyseisten toimenpiteiden soveltuvuutta ETA-sopimuksen toimintaan. 4. Muille EFTA-valtioille, EU:n jäsenvaltioille ja niille, joiden etua asia koskee, tiedotetaan asiasta julkaisemalla tämä päätös Euroopan unionin virallisen lehden ETA-osastossa ja ETA-täydennysosassa; päätöstä koskevat huomautukset pyydetään toimittamaan kuukauden kuluessa päätöksen julkaisemisesta. 5. Tämä päätös on todistusvoimainen englannin kielellä. Tehty Brysselissä 16 päivänä heinäkuuta 2003. EFTAn valvontaviranomaisen puolesta Einar M. Bull Puheenjohtaja Hannes Hafstein Kollegion jäsen EFTAn valvontaviranomainen kehottaa EFTA-valtioita, EU:n jäsenvaltioita ja muita, joiden etua asia koskee, lähettämään kyseistä tukea koskevat huomautuksensa kuukauden kuluessa tämän tiedonannon julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä seuraavaan osoitteeseen: EFTAn valvontaviranomainen 74, rue de Trèves B - 1040 Bryssel Huomautukset toimitetaan Norjan hallitukselle. Huomautusten esittäjä voi pyytää kirjallisesti henkilöllisyytensä käsittelemistä luottamuksellisena, ja tämä pyyntö on perusteltava. (1) "Interju av industribedrifter i aktuelle transportstøttesoner og i referansesoner. Transportøkonomisk institutt. Arbeidsdokument av 4.6.2003." (2) Päätös N:o 228/99/KOL, EYVL C 3, 6.1.2000, s. 4, ja ETA-täydennysosa nro 1, 6.1.2000. (3) EYVL C 244, 14.9.2001, s. 32. (4) EYVL C 184, 1.7.2000, s. 10. (5) Päätös nro 172/02/KOL. (6) Interju av industribedrifter i aktuelle transportstøttesoner og i referansesoner. Arbeidsdokument av 4.6.2003. (7) EFTAn tuomioistuimen asia E-6/98, Norjan hallitus vastaan EFTAn valvontaviranomainen, EFTAn tuomioistuimen raportti vuodelta 1999, s. 74. (8) Katso alaviite 2. (9) Asia 78/76, Steinike & Weinlig v. Saksan liittotasavalta, tuomio 22.3.1977 (Kok. 1977, s. 595). (10) Päätös N:o 172/02/KOL. (11) Lisäkuljetuskustannuksilla tarkoitetaan kustannuksia, jotka ovat aiheutuneet tavaroiden kuljetuksista kyseisen maan kansallisten rajojen sisäpuolella. Nämä tuet eivät voi missään tilanteessa olla vientitukia, eivätkä vaikutukseltaan samanlaisia kuin ETA-sopimuksen 11 artiklassa tarkoitetut tuonnin määrälliset rajoitukset. (12) ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeukseen väestötiheysperusteen nojalla oikeutettuja alueita koskevista erityisedellytyksistä katso liite XI. Muihin alueisiin, jotka hyötyvät lisäkuljetuskustannusten tasapainottamiseksi myönnetyistä tuista, sovelletaan liitteen XI mukaisia edellytyksiä.