ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

toteamaan, että Islannin tasavalta on laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa, koska se ei ole ryhtynyt tarvittaviin toimenpiteisiin saattaakseen ETA-sopimuksen liitteessä XIII olevan VI luvun 66s kohdassa tarkoitetun säädöksen (komission asetus (EY) N:o 593/2007, annettu 31 päivänä toukokuuta 2007, Euroopan lentoturvallisuusviraston perimistä maksuista ja palkkioista), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sopimuksen pöytäkirjalla 1, osaksi sisäistä oikeusjärjestystään säädetyssä määräajassa; ja
1.

julistaisi, että säilyttämällä voimassa vakuutussopimusten päättymismaksujen ennakkomaksua koskevan vaatimuksen, joka sisältyy kulujen, tappioiden, tulojen ym. jaosta konserniin kuuluvien vakuutusyritysten kesken ja vakuutusyritysten sivukonttoreiden ja sopimusten kesken 21 päivänä marraskuuta 1989 annetun Norjan asetuksen N:o 1167 3 pykälän 2 momenttiin sekä vakuutuspalveluista ja vakuutusyrityksen sivukonttorin perustamisesta, jos päätoimipaikka on jossain toisessa ETA-valtiossa, 22 päivänä syyskuuta 1995 annetun Norjan asetuksen N:o 827 10 pykälään, Norjan kuningaskunta on laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä IX olevassa 11 kohdassa viitatun säädöksen (henkivakuutuksesta 5 päivänä marraskuuta 2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/83/EY), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sopimuksen pöytäkirjalla N:o 1, 33 artiklan mukaiset velvoitteensa; ja
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 40/16

Gulating lagmannsrettin 28 päivänä toukokuuta 2004 tekemän päätöksen mukainen pyyntö saada EFTAn tuomioistuimen neuvoa-antava lausunto asiassa Tsomakas Athanasios ym. vastaan Staten (Rikstrygdeverket)

(Asia E-3/04)

(2005/C 40/09)

Gulating lagmannsrett (Gulatingin laamannioikeus, Bergen, Norja) on esittänyt 28 päivänä toukokuuta 2004 tekemäänsä päätökseen perustuvan pyynnön saada EFTAn tuomioistuimen neuvoa-antava lausunto asiassa Tsomakas Athanasios ym. vastaan Staten (Rikstrygdeverket). Tuomioistuimen kirjaamoon 4 päivänä kesäkuuta 2004 saapunut pyyntö koskee seuraavaa kysymystä:

Onko asetuksen (ETY) N:o 1408/71 II osaston lainvalintasääntöjen mukaista, että lippuvaltio katsoo, että kotipaikkavaltion on täytynyt antaa E 101 -lomake tai tässä lomakkeessa annettuja tietoja vastaavat tiedot sisältävä asiakirja, jotta kotipaikkavaltion lakia voitaisiin soveltaa 14 b artiklan 4 kohdan mukaisesti, ja että tämän lomakkeen tai sitä vastaavan asiakirjan puuttuessa sovelletaan lippuvaltion lakia 13 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti?
Technologien, Bau- und Wirtschaftsberatung GmbH ja The Bellona Foundationin 30 päivänä heinäkuuta 2002 EFTAn valvontaviranomaista vastaan nostama kanne (Asia E-2/02)



Virallinen lehti nro C 293 , 28/11/2002 s. 0007 - 0007



Technologien, Bau- und Wirtschaftsberatung GmbH ja The Bellona Foundationin 30 päivänä heinäkuuta 2002 EFTAn valvontaviranomaista vastaan nostama kanne (Asia E-2/02) (2002/C 293/07) Technologien, Bau- und Wirtschaftsberatung GmbH ja The Bellona Foundation ovat nostaneet 30 päivänä heinäkuuta 2002 EFTAn tuomioistuimessa kanteen EFTAn valvontaviranomaista vastaan. Kantajaa edusti Advokathuset Feydt & Hamborgstrøm, St. Olavs gate 21A, N-0165 Oslo. Kantaja pyytää, että tuomioistuimen olisi: 1. peruutettava EFTAn valvontaviranomaisen 31 päivänä toukokuuta 2002 tekemä päätös - Ilmoitus ehdotuksesta muuttaa öljyverolain mukaisia poistosääntöjä, jotka koskevat Finnmarkin maakunnassa tai Tromsin maakunnassa Kåtfjordin, Skjervøyn, Nordreisan tai Kvænangen kunnissa sijaitseviin uusiin nesteytetyn maakaasun (LNG) suurtuotantolaitoksiin liittyviä kaasuntuotantolaitteistoja ja kaasuputkijohtoja, sekä ilmoitus näiden sääntöjen soveltamisesta Snøhvit-hankkeeseen (Tuki N:o 020.500.041) (Norja); ja 2. määrättävä EFTAn valvontaviranomainen maksamaan oikeudenkäyntikulut. Oikeudellinen perusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet: - valtiontukia koskevien EFTAn valvontaviranomaisen suuntaviivojen 5 artiklan 2 kohdan 1 alakohdassa määrätään, että EFTAn valvontaviranomaisen on aloitettava valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 2 kohdan mukainen menettely, jos se epäilee tuen soveltuvuutta ETA-sopimuksen toimintaan, - ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdassa määrätään, että ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvana voidaan pitää "tukea tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseksi, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla", - kantaja väittää, että EFTAn valvontaviranomainen on käyttänyt toimivaltaansa väärin ja rikkonut yhteisön lainsäädännön yleisiä periaatteita.
Verwaltungsbeschwerdeinstanz des Fürstentums Liechtensteinin (/Liechtensteinin ruhtinaskunnan hallintotuomioistuin) 15 päivänä kesäkuuta 2000 tekemään päätökseen perustuva pyyntö saada EFTAn tuomioistuimen neuvoa-antava lausunto asiassa Jürgen Tschannett

(Asia E-6/00)

(2001/C 49/13)

Verwaltungsbeschwerdeinstanz des Fürstenstums Liechtenstein (/Liechtensteinin ruhtinaskunnan hallintotuomioistuin), on esittänyt 15 päivänä kesäkuuta 2000 tekemäänsä päätökseen perustuvan pyynnön saada EFTAn tuomioistuimen neuvoa-antava lausunto asiassa Jürgen Tschannett. Tuomioistuimen kirjaamoon 21 päivänä kesäkuuta 2000 saapunut pyyntö koskee seuraavia kysymyksiä:

1. Onko ainoaa vastaanottoa koskeva sääntö, jota Liechtensteinin kansallisen lainsäädännön mukaan sovelletaan poikkeuksetta kaikkiin lääkäreihin, yhteensopiva Euroopan talousalueen tai Euroopan talousalueesta 2 päivänä toukokuuta 1992 tehdyn sopimuksen (ETA-sopimuksen) kanssa? Kysymys koskee lääketieteen ammateista 8 päivänä marraskuuta 1988 annetun asetuksen 9 §:n 1 momenttia, jonka mukaan: "Lääkäri saa toimia itsenäisenä ammatinharjoittajana yksin tai yhdessä toisten kanssa ainoastaan jos hänellä on tähän vaadittu lupa ja hän työskentelee kyseisellä vastaanotolla omaan lukuunsa. Lääkäri ei saa pitää useampia vastaanottoja yksin eikä yhdessä toisten kanssa".

2. Jos vastaus ensimmäiseen kysymykseen on, että Liechtensteinissa sovellettava ainoaa vastaanottoa koskeva sääntö, sellaisena kuin se on lääkärin ammatista 8 päivänä marraskuuta 1988 annetun asetuksen 9 §:n 1 momentissa, on lähtökohtaisesti yhteensopiva Euroopan talousalueen kanssa, merkitseekö tämä sitä, että yksittäistapauksessa on kuitenkin otettava huomioon työterveyshuollon lääkärin harjoittama erikoistunut terveydenhuollon toiminta siten, että tarvittaessa olisi tehtävä poikkeuksia sellaisen erityisen toiminnan osalta, jonka harjoittamiseen ei vaadita "lääkärin ammattia" käsitteen yleisesti hyväksytyssä merkityksessä?
Virallinen lehti nro C 223 , 05/08/1999 s. 0007



Norges Høyesterettin (Norjan korkein oikeus) 23 päivänä kesäkuuta 1999 tekemän päätöksen mukainen pyyntö saada EFT:n tuomioistuimen neuvoa-antava lausunto asiassa Storebrand Skadeforsikring AS vastaan Veronika Finanger (Asia E-1/1999) (1999/C 223/08) Norges Høyesterett (Norjan korkein oikeus) on 23 päivänä kesäkuuta1999 tekemällään päätöksellä, joka saapui tuomioistuimen kansliaan 28 päivänä kesäkuuta 1999, pyytänyt asiassa Storebrand Skadeforsikring AS vastaan Veronika Finanger EFTAn tuomioistuimen neuvoa-antavaa lausuntoa seuraavasta kysymyksestä: Onko ETA:n lainsäädännön vastaista, että vapaaehtoisesti moottoriajoneuvossa matkustaessaan loukkaantunut henkilö ei ole oikeutettu korvaukseen ilman erityisiä perusteita, mikäli matkustaja tiesi tai hänen olisi pitänyt tietää, että moottoriajoneuvon kuljettaja oli onnettomuuden tapahtuessa alkoholin vaikutuksen alainen, ja alkoholin vaikutuksen alaisuuden ja loukkaantumisen välillä oli syy-yhteys?
Virallinen lehti nro C 020 , 22/01/1998 s. 0017 - 0017



EFTAn valvontaviranomaisen 20 päivänä lokakuuta 1997 Norjan kuningaskuntaa vastaan nostama kanne (Asia E-7/97) (98/C 20/09) EFTAn valvontaviranomainen on nostanut 20 päivänä lokakuuta 1997 EFTAn tuomioistuimessa kanteen Norjan kuningaskuntaa vastaan. EFTAN valvontaviranomaisen asiamiehenä kanteen esitti Håkan Berglin, joka toimii päällikkönä oikeus- ja hallintoasioiden osastolla, Rue de Trèves 74, B-1040 Bryssel. Kantaja pyytää, että tuomioistuimen olisi 1. julistettava, että jättäessään asetetun määräajan kuluessa antamatta Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteen XVIII 16 f kohdassa tarkoitetun säädöksen (vähimmäisvaatimuksista avo- ja kaivoslouhintateollisuuden työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelun parantamiseksi 3 päivänä joulukuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/104/ETY), sellaisena kuin se on hyväksytty Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen pöytäkirjassa N:o 1, noudattamiseksi tarvittavat kansalliset säännökset, Norjan kuningaskunta on laiminlyönyt kyseessä olevan säädöksen 13 artiklan ja Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa. 2. määrättävä Norjan kuningaskunta maksamaan oikeuskäsittelystä aiheutuvat kustannukset. Oikeudellinen perusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet: - Direktiivissä 92/104/ETY määritellään joitakin vähimmäisvaatimuksia avo- ja kaivoslouhintateollisuuden työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelun parantamiseksi. - Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 7 artiklan mukaan säädökset, joihin sopimuksen liitteissä tai ETA:n sekakomitean päätöksissä viitataan taikka jotka sisältyvät niihin, sitovat sopimuspuolia, ja ne ovat osa tai ne saatetaan osaksi sopimuspuolten oikeusjärjestystä. - ETA:n sekakomitean 21 päivänä maaliskuuta 1994 tekemällä päätöksellä N:o 7/94, joka tuli voimaan 1 päivänä heinäkuuta 1994, direktiivi 92/104/ETY lisättiin Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteeseen XVIII uutena 16 f kohtana (ks. päätöksen 1 ja 3 artiklat sekä sen liitteessä 16 olevan A kohdan 2 alakohta). - Päätöksen 2 artiklasta ja säädöksen 13 artiklasta, sellaisina kuin ne on hyväksytty Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen pöytäkirjassa N:o 1, seuraa, että Norjan oli 3 päivään joulukuuta 1994 mennessä saatettava osaksi oikeusjärjestystään säädöksen noudattamiseksi tarvittavat lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset ja ilmoitettava EFTAn valvontaviranomaiselle viipymättä tätä varten toteutetuista toimenpiteistä. - Norja ei ollut toteuttanut säädöksen noudattamiseksi tarvittavia lainsäädäntötoimenpiteitä edellä mainitun määräajan umpeutumiseen mennessä. Tällaisia toimenpiteitä ei ollut toteutettu myöskään EFTAn valvontaviranomaisen antamassa perustellussa lausunnossa - jossa se pyysi Norjaa toteuttamaan säädöksen noudattamiseksi tarvittavat toimenpiteet - asetettuun määräaikaan mennessä. Tämän vuoksi Norja on laiminlyönyt kyseessä olevan säädöksen 13 artiklan ja Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 7 artiklan mukaiset
Virallinen lehti nro C 332 , 07/11/1996 s. 0010 - 0010



Gulating lagmannsrettin 21 päivänä toukokuuta 1996 tekemällään päätöksellä esittämä pyyntö saada neuvoa-antava lausunto asiassa Tor A. ASK ynnä muut vastaan ABB Offshore Technology AS ja Aker Offshore Partner AS (Asia E-3/96) (96/C 332/09) Norjalainen Gulating lagmannsrett (Gulatingin laamannioikeus) päätti 21 päivänä toukokuuta 1996 tekemällään päätöksellä esittää EFTAn tuomioistuimelle pyynnön, joka saapui tuomioistuimen kansliaan 28 päivänä toukokuuta 1996, saada asiassa Tor A. ASK ynnä muut vastaan ABB Offshore Technology AS ja Aker Offshore Partner AS neuvoa-antava lausunto seuraavista kysymyksistä: 1. Sovelletaanko neuvoston direktiivin 77/187/ETY 1 artiklan 1 kohtaa tilanteessa, jossa määräaikainen huoltoa ja muutostöitä koskeva sopimus lakkaa olemasta voimassa ja toimeksiantaja tekee uusia määräaikaisia sopimuksia samoista tai eri huoltotöistä yhden tai useamman sopimuskumppanin kanssa? 2. Onko sopimuksen kuulumisella neuvoston direktiivien 90/531/ETY ja 93/38/ETY soveltamisalaan vaikutusta kysymyksen 1 vastaukseen? 3. Onko asian kannalta merkitystä sillä, että Statoilin kanssa huoltosopimuksia tehneet yhtiöt ottavat haltuunsa tai luovuttavat toisilleen henkilöstöä ja/tai välineistöä?
2.

Pääasiassa kyseessä olevan kaltaiseen kansalliseen lainsäädäntöön perustuva rajoitus voi olla oikeutettu, jos sillä pyritään legitiimiin tavoitteeseen eli estämään täysin keinotekoisia järjestelyjä, jotka johtavat veronkiertoon. On kuitenkin niin, että jos kansallisessa oikeudessa, joka ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava, ei anneta verovelvolliselle mahdollisuutta osoittaa, että liiketoimi on toteutettu ehdoilla, jotka vastaavat sitä, mitä olisi sovittu, jos osapuolten välillä ei olisi ollut erityistä suhdetta, sillä ylitetään se, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi.
TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 18 päivänä kesäkuuta 2021,

asiassa E-10/20,

ADCADA Immobilien AG PCC in Konkurs vastaan Finanzmarktaufsicht (rahoitusmarkkinaviranomainen)

(Asetus (EU) 2017/1129 – Sijoittajansuoja – Käsite ”arvopapereiden tarjoaminen yleisölle” – Tietojen ilmoittaminen – Esitteen julkaisemisvelvollisuus – Poikkeukset)

(2021/C 417/04)

Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht (rahoitustarkastusviranomaisen muutoksenhakuelin) on esittänyt asiassa E-10/20, ADCADA Immobilien AG PCC in Konkurs vastaan Finanzmarktaufsicht (rahoitusmarkkinaviranomainen), valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden välisen sopimuksen 34 artiklan nojalla tuomioistuimelle PYYNNÖN, joka koskee arvopapereiden yleisölle tarjoamisen tai kaupankäynnin kohteeksi säännellyllä markkinalla ottamisen yhteydessä julkaistavasta esitteestä ja direktiivin 2003/71/EY kumoamisesta 14 päivänä kesäkuuta 2017 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1129 ja erityisesti sen 1 artiklan 4 kohdan b alakohdan ja 2 artiklan d alakohdan tulkintaa. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Páll Hreinsson, presidentti (esittelevä tuomari), ja tuomarit Per Christiansen ja Bernd Hammermann, on antanut 18 päivänä kesäkuuta 2021 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

1. On tarpeen arvioida tapauskohtaisesti, onko tarjouksen ehdoista ja tarjottavista arvopapereista annettu riittävät tiedot, jotta sijoittaja voi tehdä päätöksen näiden arvopapereiden ostamisesta tai merkitsemisestä arvopapereiden yleisölle tarjoamisen tai kaupankäynnin kohteeksi säännellyllä markkinalla ottamisen yhteydessä julkaistavasta esitteestä 14 päivänä kesäkuuta 2017 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1129 2 artiklan d alakohdan mukaisesti. Pääasian kaltaisissa olosuhteissa on kyse asetuksen (EU) 2017/1129 2 artiklan d alakohdassa tarkoitetusta ”arvopapereiden tarjoamisesta yleisölle”, jollei ennakkoratkaisua pyytäneen elimen arvioinnista muuta johdu.

2. Arvioitaessa, onko kyseessä asetuksen (EU) 2017/1129 2 artiklan d alakohdassa tarkoitettu ”arvopapereiden tarjoaminen yleisölle”, saattaa olla merkitystä sillä, että ilmoitus sisältää tiettyjä selvästi näkyviä viitteitä sitä, että lisätietoja on saatavilla muualta, ja että joukkovelkakirjalainan täydet ehdot eivät ole saatavilla verkossa tai muutoin yleisesti käytettävissä. Jos ilmoituksessa kuitenkin on jo riittävät tiedot 2 artiklan d alakohdan tarkoituksia varten, tällaisten lausuntojen sisällyttäminen ilmoitukseen tai se, että joukkovelkakirjalainan täydet ehdot eivät ole saatavilla verkossa tai muutoin yleisesti käytettävissä, ei vaikuta sen luokitteluun ”arvopapereiden tarjoamiseksi yleisölle”.
3.

Perusteet, jotka liittyvät markkinatilanteen, kuten rahoitusvälineen tarjonnan, kysynnän ja hinnan, selvittämiseen tai muiden sijoittajien epävarmuuden hyödyntämiseen tältä osin, voivat periaatteessa olla direktiivin 2003/6/EY 1 artiklan 2 kohdan a alakohdan toisessa alakohdassa tarkoitettuja oikeutettuja perusteita. Edellytyksenä on se, että ne eivät ole ristiriidassa direktiivin tavoitteiden kanssa. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on arvioida se ottaen huomioon sijoittajan käyttäytyminen kokonaisuudessaan. Sen tehtävänä on myös arvioida, onko asianomaiseen markkinaan ja rahoitusvälineeseen sovellettavaa hyväksyttyä markkinatapaa olemassa. Sekä oikeutettua perustetta että liiketoimen yhdenmukaisuutta hyväksytyn markkinatavan kanssa koskevan edellytyksen on täytyttävä, jotta sijoittaja voi hyötyä 1 artiklan 2 kohdan a alakohdan toisessa alakohdassa vahvistetusta puolustautumiskeinosta.
TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 14 päivänä toukokuuta 2019,

asiassa E-3/18,

EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti

(EFTA-valtion velvoitteiden laiminlyönti – täytäntöönpanon laiminlyönti – asetus (EU) 2015/1051)

(2019/C 315/05)

Asiassa E-3/18, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään tuomioistuinta toteamaan, että Islanti ei ole ryhtynyt tarvittaviin toimenpiteisiin saattaakseen Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä XIX olevassa 7ja kohdassa tarkoitetun säädöksen (komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2015/1051, annettu 1 päivänä heinäkuuta 2015, kuluttajariitojen verkkovälitteisestä riidanratkaisusta annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 524/2013 tarkoitetun verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin tehtävien suorittamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä, sähköistä valituslomaketta koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja yhteyspisteiden välistä yhteistyötä koskevista yksityiskohtaisista säännöistä), sellaisena kuin se on mukautettuna sopimuksen pöytäkirjalla 1, osaksi sisäistä oikeusjärjestystään sopimuksen 7 artiklassa tarkoitetulla tavalla. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Páll Hreinsson, presidentti, sekä tuomarit Per Christiansen (esittelevä tuomari) ja Bernd Hammermann, antoi 14 päivänä toukokuuta 2019 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

Tuomioistuin

1. toteaa, että Islanti on laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa, koska se ei ole saattanut säädetyssä määräajassa kyseisen sopimuksen liitteessä XIX olevassa 7ja kohdassa tarkoitettua säädöstä (komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2015/1051, annettu 1 päivänä heinäkuuta 2015, kuluttajariitojen verkkovälitteisestä riidanratkaisusta annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 524/2013 tarkoitetun verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin tehtävien suorittamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä, sähköistä valituslomaketta koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja yhteyspisteiden välistä yhteistyötä koskevista yksityiskohtaisista säännöistä), sellaisena kuin se on mukautettuna sopimuksen pöytäkirjalla 1, osaksi sisäistä oikeusjärjestystään;
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 130/3

TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 21 päivänä joulukuuta 2017,

asiassa E-5/17

Merck Sharp & Dohme Corp. vastaan Islannin patenttivirasto (Einkaleyfastofan)

(Asetus (ETY) N:o 1768/92 – Lääkkeet – Lisäsuojatodistus – Todistuksen voimassaoloaika on negatiivinen)

(2018/C 130/03)

Asiassa E-5/17, Merck Sharp & Dohme Corp. vastaan Islannin patenttivirasto (Einkaleyfastofan), Islannin korkein oikeus (Hæstiréttur Íslands) on esittänyt valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden välisen sopimuksen 34 artiklan nojalla tuomioistuimelle PYYNNÖN, joka koskee lääkkeiden lisäsuojatodistuksen aikaansaamisesta 18 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1768/92 tulkintaa. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti, ja tuomarit Per Christiansen (esittelevä tuomari) ja Páll Hreinsson, on 21 päivänä joulukuuta 2017 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

Asetuksessa (ETY) N:o 1768/92 sallitaan lisäsuojatodistuksen myöntäminen silloin kun peruspatenttihakemuksen jättämispäivän ja ensimmäisen Euroopan talousalueella myönnetyn myyntiluvan myöntämispäivän välillä on kulunut vähemmän kuin viisi vuotta. Tähän päätelmään ei vaikuta se, että sekakomitean päätös, jolla asetus (EY) N:o 1901/2006 ja asetus (EY) N:o 469/2009 otetaan osaksi ETA-sopimusta, ei ole tullut voimaan.
TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 14 päivänä kesäkuuta 2018,

asiassa E-14/17

EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti

(EFTA-valtion velvoitteiden laiminlyönti – täytäntöönpanon laiminlyönti – asetus (EU) N:o 447/2013)

(2018/C 414/11)

Asiassa E-14/17, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään tuomioistuinta toteamaan, että Islanti on laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa, koska se ei ole saattanut kyseisen sopimuksen liitteessä IX olevassa 31bbb kohdassa tarkoitettua säädöstä (komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 447/2013, annettu 15 päivänä toukokuuta 2013, menettelyn vahvistamisesta niitä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia varten, jotka päättävät hakea Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/61/EU mukaista kohtelua), sellaisena kuin se on mukautettuna sopimukseen sen pöytäkirjalla 1, osaksi sisäistä oikeusjärjestystään. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Páll Hreinsson, presidentti, sekä tuomarit Per Christiansen ja Bernd Hammermann (esittelevä tuomari), on antanut 14 päivänä kesäkuuta 2018 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

Tuomioistuin

1. toteaa, että Islanti on laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa, koska se ei ole saattanut kyseisen sopimuksen liitteessä IX olevassa 31bbb kohdassa tarkoitettua säädöstä (komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 447/2013, annettu 15 päivänä toukokuuta 2013, menettelyn vahvistamisesta niitä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia varten, jotka päättävät hakea Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/61/EU mukaista kohtelua), sellaisena kuin se on mukautettuna sopimukseen sen pöytäkirjalla 1, osaksi sisäistä oikeusjärjestystään;
1.

ETA-sopimuksen 61 artiklaa on tulkittava siten, että kansallisessa lainsäädännössä säädetty mekanismi, jonka mukaan yritykselle myönnetään tukea 0,50 NOK litraa kohden 100 miljoonaan litraan asti tiettyjen osaksi ETA-sopimuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden jakelua varten, on valtiontukitoimenpide. Tämä edellyttää, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo – otettuaan huomioon kaikki sen käytettävissä olevat tosiseikat ja tuomioistuimen antamat ohjeet – että kyseessä on valtion toteuttama tai valtion varoista myönnetty toimenpide, että toimenpide on omiaan vaikuttamaan ETA-valtioiden väliseen kauppaan, että se antaa valikoivan edun tuensaajalle ja että se vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua. Tällaisen ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen toteamuksen johdosta ohjelma kuuluisi ilmoitusvelvollisuuden piiriin valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden sopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 321/11

TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 7 päivänä kesäkuuta 2017,

asiassa E-18/16

EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti

(EFTA-valtion velvollisuuksien laiminlyönti – Täytäntöönpanon laiminlyönti – Asetus (EU) N:o 98/2013 räjähteiden lähtöaineiden markkinoille saattamisesta ja käytöstä)

(2017/C 321/10)

Asiassa E-18/16, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään tuomioistuinta toteamaan, että Islanti ei ole ryhtynyt tarvittaviin toimenpiteisiin saattaakseen Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä II olevan XV luvun 12zzq kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 98/2013, annettu 15 päivänä tammikuuta 2013, räjähteiden lähtöaineiden markkinoille saattamisesta ja käytöstä), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen pöytäkirjalla 1, osaksi sisäistä oikeusjärjestystään ETA-sopimuksen 7 artiklassa tarkoitetulla tavalla. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti, ja tuomarit Per Christiansen (esittelevä tuomari) ja Benedikt Bogason (ad hoc -tuomari), on antanut 7 päivänä kesäkuuta 2017 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

Tuomioistuin

1. toteaa, että Islanti ei ole ryhtynyt tarvittaviin toimenpiteisiin saattaakseen ETA-sopimuksen liitteessä II olevan XV luvun 12zzq kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 98/2013, annettu 15 päivänä tammikuuta 2013, räjähteiden lähtöaineiden markkinoille saattamisesta ja käytöstä), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen pöytäkirjalla 1, osaksi sisäistä oikeusjärjestystään ETA-sopimuksen 7 artiklassa tarkoitetulla tavalla, ja