ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
28.

Laitoskohtainen enimmäistuki tuotteiden valmistukseen liitteessä I luetelluilla toimialoilla on laskettava seuraavalla kaavalla: a) Kun liitteessä II lueteltuja sähkönkulutuksen tehokkuuden vertailuarvoja sovelletaan tuensaajan valmistamiin tuotteisiin, vuonna t aiheutuneista kustannuksista laitoskohtaisesti maksettava tuen enimmäismäärä on Tässä kaavassa Ai on tuki-intensiteetti desimaalilukuna (esim. 0,75), C t on sovellettava hiilidioksidin päästökerroin tai markkinaehtoinen hiilidioksidin päästökerroin (tCO2/MWh) (vuonna t), P t – 1 on Euroopan unionin päästöoikeuksien termiinihinta vuonna t – 1 (euroa/tCO2), E on sovellettava tuotekohtainen sähkönkulutuksen tehokkuuden vertailuarvo, joka määritellään liitteessä II, ja AO t on toteutunut tuotos vuonna t. Nämä käsitteet määritellään jaksossa 1.3. b) Kun liitteessä II lueteltuja sähkönkulutuksen tehokkuuden vertailuarvoja ei sovelleta tuensaajan valmistamiin tuotteisiin, vuonna t aiheutuneista kustannuksista laitoskohtaisesti maksettava tuen enimmäismäärä on Tässä kaavassa Ai on tuki-intensiteetti desimaalilukuna (esim. 0,75), C t on sovellettava hiilidioksidin päästökerroin (tCO2/MWh) (vuonna t), P t – 1 on Euroopan unionin päästöoikeuksien termiinihinta vuonna t – 1 (euroa/tCO2), EF on liitteessä II määritelty toissijainen sähkönkulutuksen tehokkuuden vertailuarvo ja AEC t on toteutunut sähkönkulutus (MWh) vuonna t. Nämä käsitteet määritellään jaksossa 1.3.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 270/5

Rautateiden ja maanteiden julkisista henkilöliikennepalveluista sekä neuvoston asetusten (ETY) N:o 1191/69 ja (ETY) N:o 1107/70 kumoamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1370/2007 7 artiklan 2 kohdan mukainen ilmoitus Opplandin läänin aikomuksesta tehdä sopimuksia julkisen paikallisliikenteen tarjoamisesta enintään 16-paikkaisilla ajoneuvoilla

2013/C 270/04

1. Toimivaltaisen viranomaisen nimi ja osoite: Oppland Fylkeskommune Opplandstrafikk Kirkegt. 76 Postboks 988 2626 Lillehammer NORWAY

2. Suunniteltu sopimuksentekomenettely: Avoin tarjouskilpailumenettely

3. Palvelut ja alat, joita sopimuksentekomenettely mahdollisesti koskee: Opplandin läänissä pienillä, keskikokoisilla ja suurilla linja-autoilla (enintään 16 istuinta) tarjottavat henkilöliikennepalvelut, joihin sisältyvät koulukuljetukset, tilauskuljetukset ja vammaiskuljetukset

1. Toimivaltaisen viranomaisen nimi ja osoite: Oppland Fylkeskommune Opplandstrafikk Kirkegt. 76 Postboks 988 2626 Lillehammer NORWAY

2. Suunniteltu sopimuksentekomenettely: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1370/2007 5 artiklan 4 kohdan nojalla tarjouskilpailumenettelystä vapautetun, suoraan tehdyn sopimuksen jatkaminen

3. Palvelut ja alat, joita sopimuksentekomenettely mahdollisesti koskee: Paikallinen/alueellinen henkilöliikenne linja-autoilla pääasiassa Ringebun, Sør-Fron ja Nord-Fron kunnissa sekä reiteillä Vinstra–Lillehammer, Skåbu–Lillehammer ja Vinstra–Otta

1. Toimivaltaisen viranomaisen nimi ja osoite: Oppland Fylkeskommune Opplandstrafikk Kirkegt. 76 Postboks 988 2626 Lillehammer NORWAY

2. Suunniteltu sopimuksentekomenettely: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1370/2007 5 artiklan 4 kohdan nojalla tarjouskilpailumenettelystä vapautetun, suoraan tehdyn sopimuksen jatkaminen
4.

Onko kyseisen asetuksen 1 artiklan 4 kohdan b alakohdan kannalta merkitystä sillä, että tarjous levitetään jäsenvaltiossa eri tiedotusvälineissä? Jos vastaus on myöntävä, millä edellytyksillä eri tiedotusvälineissä esitettyä tarjousta on pidettävä saman yleisölle tarjottavan arvopaperin tarjouksena ja millä edellytyksillä on katsottava, että tarjous on uusi? Onko mahdollista, että luonnollisten henkilöiden ja oikeushenkilöiden määräksi tulee alle 150 jäsenvaltiota kohti, jos tarjous jaetaan eri tiedotusvälineille?
1.

Norjan kuningaskunta on rikkonut ETA-sopimuksen liitteessä XVI olevassa 2 kohdassa tarkoitetun säädöksen (direktiivi 2004/18/EY annettu 31 päivänä maaliskuuta 2004, julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta (1)) säännöksiä määrittelemällä julkisen hankinnan virheellisesti ja toteuttamalla ETA:n julkisten hankintojen sääntöjen kriteerit täyttämättömän tarjouskilpailun Kristiansandin Torvetin maanalaisen pysäköintihallin rakentamisesta ja toiminnasta. Norjan kuningaskunta on i. kuvaillut hankintasopimuksen kohdetta virheellisesti ja laiminlyönyt oikeiden tai ainakin täydellisten ja riittävän tarkkojen CPV-koodien käytön ja rikkonut siten direktiivin 58 artiklan 2 kohtaa ja 1 artiklan 14 kohtaa sekä ETA-sopimuksen liitteessä XVI olevassa 6a kohdassa tarkoitettua säädöstä (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 2195/2002, annettu 5 päivänä marraskuuta 2002, yhteisestä hankintasanastosta (CPV)), ii. laiminlyönyt direktiivin 58 artiklan oikeudellisten vaatimusten mukaisen ETA:n laajuisen hankintailmoituksen julkaisemisen Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja TED-tietokannassa sekä iii. jättänyt noudattamatta direktiivin 59 artiklan mukaista vähimmäismääräaikaa hakemusten jättämiselle sopimuksentekomenettelyssä.
1.

toteamaan, että jättäessään hyväksymättä Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä V olevassa 8 kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/54/EU, annettu 16 päivänä huhtikuuta 2014, työntekijöiden vapaan liikkuvuuden puitteissa työntekijöille myönnettyjen oikeuksien käyttämistä helpottavista toimenpiteistä), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen pöytäkirjalla 1, täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet ja joka tapauksessa jättäessään ilmoittamatta EFTAn valvontaviranomaiselle toimenpiteet, jotka se on toteuttanut kyseisen säädöksen täytäntöönpanemiseksi, Islanti on laiminlyönyt kyseisen säädöksen ja ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa;
1.

toteamaan, että Islanti on laiminlyönyt ETA-sopimuksen liitteessä XIII olevan II luvun 17d kohdassa tarkoitetun säädöksen (neuvoston direktiivi 95/50/EY, annettu 6 päivänä lokakuuta 1995, yhtenäisestä menettelystä vaarallisten aineiden tiekuljetusten tarkastuksissa), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sen pöytäkirjalla 1, mukaiset velvoitteensa, koska i. se ei ole varmistanut, että edustavalle osalle vaarallisten aineiden tiekuljetuksia tehdään direktiivissä säädetyt tarkastukset 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti; ii. se ei ole käyttänyt tarkastuksia suorittaessaan direktiivin liitteenä I olevaa tarkastusluetteloa 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti; iii. se ei ole varmistanut, että direktiivin mukaiset tarkastukset suoritetaan pistokokein ja että ne kattavat mahdollisimman laajan osan tieverkkoa 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti; iv. se ei ole varmistanut, että tarkastusta varten valitut paikat ovat sellaisia, että ajoneuvot, joissa havaitaan rikkomuksia, voidaan niillä saattaa asianmukaiseen kuntoon tai, jos tarkastava viranomainen katsoo aiheelliseksi, kyseiset ajoneuvot voidaan turvallisuutta vaarantamatta pidättää liikenteestä tällä paikalla tai paikalla, jonka viranomainen tätä tarkoitusta varten osoittaa, kuten 4 artiklan 3 kohdassa säädetään; v. se ei ole varmistanut, että tarvittaessa, ja jos siitä ei aiheudu vaaraa turvallisuudelle, toimivaltaisen viranomaisen hyväksymät laboratoriot voivat ottaa kuljetettavista aineista näytteitä tutkimuksia varten 4 artiklan 4 kohdan mukaisesti; vi. se ei ole varmistanut, että tarkastuksiin ei kulu kohtuuttomasti aikaa, kuten 4 artiklan 5 kohdassa säädetään; vii. se ei ole varmistanut, että ajoneuvot, joiden osalta on todettu yksi tai useampi vaarallisten aineiden kuljetuksia koskeva rikkomus, voidaan pidättää liikenteestä joko tarkastuspaikalla tai paikalla, jonka viranomaiset ovat tähän tarkoitukseen osoittaneet, ja voidaan vaatia, että ajoneuvot saatetaan asianmukaiseen kuntoon ennen matkan jatkamista tai niiltä voidaan edellyttää muita asianmukaisia toimenpiteitä olosuhteista tai turvallisuusvaatimuksista riippuen, kuten 5 artiklassa säädetään; viii. se ei ole varmistanut, että tarkastuksia voidaan suorittaa myös yritysten tiloissa 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti; ja ix. se ei ole toimittanut EFTAn valvontaviranomaiselle vuosikertomusta 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti;
1.

Muodostavatko liikepankkilain 4 §:ään ja vakuutustoimintalain 2–1 §:ään sisältyvät liikkeeseenlaskua koskevat säännöt, jotka ymmärretään vaatimukseksi, että uusien pankkien ja vakuutusyhtiöiden osakkeista kolme neljäsosaa on merkittävä ilman etuoikeuksia (toteutettu julkisena liikkeeseenlaskuna), ETA-sopimuksen 31, 36 tai 40 artiklan mukaisen rajoituksen, edellyttäen, että toimilupahakemus ei koske vain kapealle markkinalohkolle suunnattua toimintaa? a. Jos oletetaan, että säännöt muodostavat ETA-sopimuksessa tarkoitetun rajoituksen: Onko säännöillä oikeutettu julkinen tavoite? b. Jos oletetaan, että rajoituksella on oikeutettu julkinen tavoite: Onko tällainen rajoitus asianmukainen ETA-lainsäädännössä tarkoitetulla tavalla? c. Jos oletetaan, että rajoituksella on oikeutettu julkinen tavoite: Onko tällainen rajoitus tarpeen ETA-lainsäädännössä tarkoitetulla tavalla?
1.

toteamaan, että koska Liechtenstein ei ole säädetyssä määräajassa hyväksynyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä II olevassa XIII luvun 15q kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/62/EU, annettu 8 päivänä kesäkuuta 2011, ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä annetun direktiivin 2001/83/EY muuttamisesta siltä osin kuin on kyse väärennettyjen lääkkeiden pääsyn estämisestä lääkkeiden lailliseen toimitusketjuun ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2012/26/EU, annettu 25 päivänä lokakuuta 2012, direktiivin 2001/83/EY muuttamisesta lääketurvatoiminnan osalta), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen pöytäkirjalla 1, täytäntöönpanemiseksi tarvittavia toimenpiteitä, se on laiminlyönyt kyseisen säädöksen 2 artiklan ja ETA-sopimuksen mukaiset velvoitteensa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 366/11

Héraðsdómur Reykjavíkurin 13. huhtikuuta 2015 esittämä pyyntö saada EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antava lausunto asiassa De Nederlandsche Bank NV vastaan the Depositors’ and Investors’ Guarantee Fund (TIF)

(Asia E-9/15)

(2015/C 366/08)

Héraðsdómur Reykjavíkur (Reykjavikin käräjäoikeus) on pyytänyt 13. huhtikuuta 2015 päivätyllä kirjeellä, joka kirjattiin saapuneeksi EFTAn tuomioistuimen kirjaamossa 17. huhtikuuta 2015, EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antavaa lausuntoa asiassa De Nederlandsche Bank NV vastaan the Depositors’ and Investors’ Guarantee Fund, jäljempänä ’TIF’, seuraavista kysymyksistä:

1. Onko ETA-sopimuksen ja erityisesti talletusten vakuusjärjestelmistä annetun direktiivin 94/19/EY 7 artiklan 1 kohdan mukaista, että järjestelmäkriisin sattuessa ennalta rahoitetun talletussuojajärjestelmän velvoitteet rajoittuvat yksinomaan järjestelmän varoihin aikana, jolloin talletuksia ei kyetä maksamaan direktiivin 1 artiklan 3 kohdan määritelmän mukaisesti ja varat eivät riitä kattamaan tallettajien vaatimuksia 20 000 euroon asti?

2. Onko talletusten vakuusjärjestelmistä annetun direktiivin 94/19/EY mukaista, että järjestelmäkriisin jälkeen jäsenvaltio antaa lainsäädäntöä tai säädöksiä, joissa annetaan ennalta rahoitetulle talletussuojajärjestelmälle lupa perustaa uusi osasto tai tili palkkioiden keräämistä varten ja päättää, että uudet palkkiot osoitetaan uudelle osastolle tai tilille, jotta voidaan perustaa rahasto uusia kriisejä varten, eivätkä varat siten ole saatavilla aiempien velvoitteiden maksamiseen?
1.

toteamaan, että jättäessään hyväksymättä Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä II olevan XXIII luvun 1a kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/48/EY, annettu 18 päivänä kesäkuuta 2009, lelujen turvallisuudesta), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sopimuksen pöytäkirjalla 1 ja ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 127/2012, täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet ja/tai jättäessään ilmoittamatta kyseisistä toimenpiteistä valvontaviranomaiselle asetetun määräajan kuluessa, Islanti on laiminlyönyt kyseisen säädöksen ja ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa;
—

EFTAn valvontaviranomainen toteaa, että Islanti ei ole kiistänyt sitä, että säädöksen 2 artiklan täytäntöönpano on edelleen myöhässä, ja että sillä ei ole tietoja, jotka osoittaisivat, että säädös on pantu täysimääräisesti täytäntöön. Näin ollen EFTAn valvontaviranomainen toteaa, että Islanti on laiminlyönyt kyseisen säädöksen 15 artiklan ja sekakomitean päätöksen N:o 149/2009 sekä ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa jättäessään hyväksymättä säädöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet tai jättäessään ilmoittamatta kyseisistä toimenpiteistä valvontaviranomaiselle asetetun määräajan kuluessa.
3)

Jos vastaus toiseen kysymykseen on, että direktiivi 93/13/ETY ei rajoita kyseisen jäsenvaltion toisessa kysymyksessä tarkoitettua harkintavaltaa, kolmas kysymys on: pidetäänkö sopimusehtoa erikseen neuvoteltuna direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla, kun a) velkakirjassa, jonka kuluttaja allekirjoittaa lainan ottaessaan, mainitaan, että hänen velvoitteensa on sidottu indeksiin ja hinnanmuutoksien laskemiseksi käytettävä perusindeksi on määritelty velkakirjassa, b) velkakirjaan liittyy maksuaikataulu, jossa näkyvät arvioidut ja eritellyt maksut, jotka pitää suorittaa lainan eräpäivinä, ja aikataulussa todetaan, että nämä arviot voivat muuttua velkakirjan indeksiehdon mukaisesti ja c) sekä kuluttaja että lainanantaja allekirjoittavat maksuaikataulun samalla kun kuluttaja allekirjoittaa velkakirjan?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 270/8

Skatteklagenemnda ved Sentralskattekontoret for storbedrifterin 13 päivänä maaliskuuta 2013 esittämä pyyntö saada EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antava lausunto asiassa Fred Olsen ja muut vastaan Staten v/Sentralskattekontoret for storbedrifter

(Asia E-3/13)

2013/C 270/06

Skatteklagenemnda ved Sentralskattekontoret for storbedrifter (suuryritysten asioista vastaavan keskusveroviraston valituslautakunta) on esittänyt 13 päivänä maaliskuuta 2013 päivätyllä kirjeellä pyynnön saada EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antava lausunto asiassa Fred Olsen ja muut vastaan Staten v/Sentralskattekontoret for storbedrifter. Pyyntö saapui tuomioistuimen kirjaamoon 18 päivänä maaliskuuta 2013 ja koskee seuraavia kysymyksiä:

1) Kuuluvatko säätiöt perustamismuotonsa perusteella ETA-sopimuksen 31 artiklassa tarkoitetun sijoittautumisvapauden piiriin? Lisäkysymys: Jos kyllä, kenellä on ETA-sopimuksen mukaiset oikeudet?

2) Jos vastaus ensimmäiseen pääkysymykseen on myöntävä: Täyttääkö säätiö ETA-sopimuksen 31 artiklassa tarkoitetun taloudellisen toiminnan vaatimuksen?

3) Jos vastaus ensimmäiseen pääkysymykseen on kieltävä: Sovelletaanko säätiöön ETA-sopimuksen 40 artiklassa tarkoitettua pääomien vapaata liikkuvuutta koskevaa oikeutta?

4) Jos vastaus ensimmäiseen tai kolmanteen pääkysymykseen on myöntävä: Sisältyykö ulkomaisista väliyhteisöistä annettuihin norjalaisiin sääntöihin sijoittautumisvapauteen tai pääomien vapaata liikkuvuutta koskevaan oikeuteen liittyviä rajoituksia?
—

EFTAn valvontaviranomainen antoi 14 päivänä heinäkuuta 2010 asiassa N:o 34250 (Norjan posti/Privpak) päätöksen, jonka mukaan Norjan posti käytti määräävää markkina-asemaansa väärin kuluttajan ja yrityksen välisillä pakettien jakelutoiminnan markkinoilla Norjassa vuosina 2000–2006. EFTAn tuomioistuin vahvisti päätöksen asiassa E-15/10 Norjan posti v. EFTAn valvontaviranomainen. Kantajat ovat esittäneet Norjan postille korvausvaatimuksen vahingoista, joita rikkominen on aiheuttanut, ja vaativat vastaajan suorittaman tutkinnan ja hallinnollisen menettelyn uudelleentarkastelua. Kantajat jättivät 3 päivänä elokuuta 2010 pyynnön tutustua EFTAn valvontaviranomaisen asiaa N:o 34250 koskeviin asiakirjoihin 27 päivänä kesäkuuta 2008 annetulla EFTAn valvontaviranomaisen päätöksellä N:o 407/08/KOL vahvistettujen asiakirjoihin tutustumista koskevien sääntöjen mukaisesti.
—

EFTAn valvontaviranomainen totesi 13 päivänä heinäkuuta 2011 antamassaan päätöksessä N:o 232/11/KOL Askerin kunnassa osoitteessa Nesøyveien 8, gnr. 32 bnr. 17 sijaitsevan maa-alueen myyntiä koskevasta ilmoituksesta, että myynti on ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, joka on perittävä takaisin.
—

Kantaja, Aleris Ungplan AS, on yksityinen nuorison tukipalveluiden tarjoaja Norjassa. Aleris Ungplan AS on Aleris Group -yhtymän kokonaan omistama tytäryhtiö; yhtymän pääkonttori sijaitsee Tukholmassa Ruotsissa.
4.

Onko näihin kysymyksiin annettavien vastausten kannalta merkityksellistä, jos: a) kotivaltio ei tosiasiallisesti tarjoa kyseistä hoitoa, jota saadaan ulkomailla? b) potilaalle ei tosiasiallisesti ole tarjottu kyseistä hoitoa kotivaltiossa, vaikka hoitoa on siellä tarjolla? c) potilasta on arvioitu kotivaltiossa, mutta hänelle ei ole tarjottu kirurgista jatkotoimenpidettä, koska hänen ei katsota saavan hoidosta vahvistettua hyötyä? d) ulkomailla annettu hoito on itse asiassa parantanut kyseisen potilaan terveydentilaa?
Virallinen lehti nro C 142 , 08/06/1995 s. 0006 - 0006



Neuvoa-antavaa lausuntoa koskeva pyyntö, jonka Varbergs Tingsrätt on esittänyt 2 päivänä maaliskuuta 1995 tekemällään päätöksellä asiassa Samuelsson vastaan Ruotsin kuningaskunta (Asia E-1/95) (95/C 142/08) EFTAn tuomioistuimelta on pyydetty neuvoa-antavaa lausuntoa seuraavasta kysymyksestä Varbergs Tingsrättin (Varbergin käräjäoikeuden) 2 päivänä maaliskuuta 1995 tekemällä ja tuomioistuimen kirjaamoon 6 päivänä maaliskuuta 1995 saapuneella päätöksellä asiassa Ulf Samuelsson vastaan Ruotsin kuningaskunta: Onko työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä lokakuuta 1980 annetun neuvoston direktiivin 80/987/ETY (1) 10 artiklan 2 kohdan tulkittava tarkoittavan, että Ruotsin palkkaturvalain 9 a §, jossa säädetään, että työntekijällä ei ole oikeutta korvaukseen, jos hänelle on kahden vuoden aikana ennen konkurssipäätöstä maksettu korvausta palkkaturvana saatavasta, joka kohdistuu pääasiassa samaan toimintaan sen yleisessä sovellettavuudessa, selvästi ylittää direktiivin 10 artiklan a kohdassa säädetyn oikeuden poikkeuksiin? (1) EYVL N:o L 283, 20.10.1980, s. 23
Virallinen lehti nro C 051 , 02/03/1995 s. 0005 - 0005



Reinhard Helmersin kanne 13 päivänä kesäkuuta 1994 EFTA:n valvontaviranomaista ja Ruotsin kuningaskuntaa vastaan (Asia E-6/94) (95/C 51/06) Lundista, Ruotsista, kotoisin oleva Reinhard Helmers on pannut vireille 13 päivänä kesäkuuta 1994 kanteen EFTA:n valvontaviranomaista ja Ruotsin kuningaskuntaa vastaan. Hakija esittää, että tuomioistuimen olisi: 1. määrättävä Ruotsin hallitus a) lopettamaan hakijaan kohdistuva syrjintä, b) sijoittamaan hakija uudelleen alkuperäiseen virkaansa Lundin yliopistossa, c) maksamaan hakijalle korvaukset takautuvasti työehtosopimuksen mukaisesti, d) maksamaan asianmukaiset sosiaaliturva- ja eläkemaksut, ja e) maksamaan korkoa Ruotsin korkolain mukaisesti; 2. julistettava, että EFTA:n valvontaviranomainen on rikkonut valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden sopimuksen 37 artiklan toista ja kolmatta kohtaa, koska valvontaviranomainen ei ole tehnyt hakijan valitusta koskevaa päätöstä kahden kuukauden kuluessa tämän esittämisestä sille; 3. julistettava valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden sopimuksen 36 artiklan neljännen kohdan nojalla mitättömäksi EFTA:n valvontaviranomaisen 20 päivänä heinäkuuta 1994 tekemä päätös lopettaa hakijan Ruotsin hallitusta vastaan ajaman asian käsittely sen perusteella, ettei asia kuulu sen valvontavelvollisuuden alaan.
TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 25 päivänä helmikuuta 2021,

asiassa E-5/20

SMA SA ja Société Mutuelle d’Assurance du Bâtiment et des Travaux Publics vastaan Finanzmarktaufsicht Liechtenstein

(Valtion vastuu – Direktiivi 2009/138/EY – Valvontavelvollisuudet – Vakuutussaatavat – Vakuutuksenottajat ja edunsaajat)

(2021/C 245/16)

Asiassa E-5/20, SMA SA ja Société Mutuelle d’Assurance du Bâtiment et des Travaux Publics vastaan Finanzmarktaufsicht Liechtenstein, Liechtensteinin ruhtinaskunnan korkein oikeus (Fürstlicher Oberster Gerichtshof) on esittänyt valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden välisen sopimuksen 34 artiklan nojalla tuomioistuimelle PYYNNÖN, joka koskee vakuutus- ja jälleenvakuutustoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta (Solvenssi II) 25 päivänä marraskuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/138/EY ja erityisesti sen 27 ja 28 artiklan sekä sitä edeltäneiden direktiivien 73/239/ETY, 88/357/ETY ja 92/49/ETY tulkintaa. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Páll Hreinsson, presidentti, ja tuomarit Per Christiansen (esittelevä tuomari) ja Bernd Hammermann, on antanut 25 päivänä helmikuuta 2021 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

Vakuutus- ja jälleenvakuutustoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta (Solvenssi II) 25 päivänä marraskuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/138/EY 27 ja 28 artiklassa ja direktiiveissä 73/239/ETY, 88/357/ETY ja 92/49/ETY ei anneta mitään erityisiä oikeuksia pääasiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa sellaisille talouden toimijoille, jotka väittävät olevansa vakuutusyrityksen velkojia, eikä niiden perusteella voida nostaa vahingonkorvauskanteita valvontaviranomaista vastaan valtion vastuuta koskevan periaatteen mukaisesti.
TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 15 päivänä heinäkuuta 2021,

asiassa E-9/20

EFTAn valvontaviranomainen vastaan Norjan kuningaskunta

(Työntekijöiden vapaa liikkuvuus – Sijoittautumisvapaus – Asetus (EU) N:o 492/2011 – Yrityksen johdon yhdistetty asuinpaikkaa ja kansalaisuutta koskeva vaatimus – Toimitusjohtaja – Hallituksen jäsenet – Yhdenmukaisuus)

(2021/C 426/08)

Asiassa E-9/20, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Norjan kuningaskunta, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään tuomioistuinta toteamaan, että Norjan kuningaskunta ei ole noudattanut Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 31 ja 28 artiklan eikä työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta unionin alueella 5 päivänä huhtikuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 492/2011 1 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on pitänyt voimassa useita Norjan yhtiöoikeudessa säädettyjä kansalaisuutta ja/tai asuinpaikkaa koskevia vaatimuksia sellaisten henkilöiden osalta, jotka hoitavat tiettyjä johdon tehtäviä Norjassa rekisteröidyissä ja perustetuissa yrityksissä. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Páll Hreinsson, presidentti, ja tuomarit Per Christiansen ja Bernd Hammermann (esittelevä tuomari), on antanut 15 päivänä heinäkuuta 2021 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

1. Tuomioistuin toteaa, että Norjan kuningaskunta ei ole noudattanut ETA-sopimuksen 31 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on pitänyt voimassa julkisista osakeyhtiöistä annetun lain 6-11 §:n 1 momentin ja 6-36 §:n 2 momentin, yksityisistä osakeyhtiöistä annetun lain 6-11 §:n 1 momentin sekä rahoitusalan yrityksistä annetun lain 7-5 §:n ja 8-4 §:n 5 momentin.

2. Kanne hylätään muilta osin.
2.

Kun ETA-kansalainen oleskelee direktiivin 2004/38/EY 7 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädettyjen edellytysten mukaisesti ja niitä noudattaen muussa ETA-valtiossa kuin siinä ETA-valtiossa, joka on hänen kotimaansa, ja on oleskelunsa aikana kehittänyt tai lujittanut perhe-elämää kolmannen maan kansalaisen kanssa, kolmannen maan kansalaiselle syntyy johdettu oleskeluoikeus, kun ETA-kansalainen palaa siihen ETA-valtioon, joka on hänen kotimaansa. Oleskelun käsitettä on tulkittava siten, että se sallii kohtuulliset poissaolojaksot, jotka voivat liittyä tai olla liittymättä työhön ja joiden kesto ei ole ristiriidassa tai yhteensopimaton tosiasiallisen oleskelun kanssa. Tämä ei rajoita direktiivin 2004/38/EY 35 artiklan soveltamista. Se, että ETA-kansalainen asettaa tietoisesti itsensä tilanteeseen, jonka perusteella hän saa oikeuden oleskella toisessa ETA-valtiossa, ei kuitenkaan sellaisenaan riitä perusteeksi olettaa, että kyse on väärinkäytöstä.