28.

Tietojen vaihdossa ja käytössä noudatetaan kuitenkin erityisesti seuraavia yritysten ja yksityishenkilöiden oikeuksia turvaavia säännöksiä: (a) Ensinnäkin II luvun 28 artiklassa todetaan, että EFTAn valvontaviranomainen ja EFTA-valtioiden kilpailuviranomaiset sekä niiden virkamiehet, muu henkilöstö ja muut niiden valvonnassa työskentelevät henkilöt (…) eivät saa ilmaista tietoja, jotka on saatu tai joita on vaihdettu valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjan 4 taikka ETA-sopimuksen 58 artiklan ja pöytäkirjan 23 nojalla ja jotka luonteensa perusteella kuuluvat salassapitovelvollisuuden piiriin. Liikesalaisuuksien säilyttämiseen liittyvät yritysten oikeutetut edut eivät kuitenkaan saa rajoittaa sellaisten tietojen paljastamista, joita tarvitaan ETA-sopimuksen 53 ja 54 artiklan rikkomisen todistamiseen. Valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen II luvun 28 artiklassa käytetty termi ”salassapitovelvollisuus” on ETA-oikeuden käsite, joka kattaa erityisesti liikesalaisuudet ja muut luottamukselliset tiedot. Sen avulla luodaan yhtenäinen vähimmäissuoja koko ETA-alueelle (14). (b) Toinen yritysten oikeuksia turvaava säännös liittyy verkostossa vaihdettujen tietojen käyttöön. Tällä tavoin vaihdettuja tietoja voidaan II luvun 12 artiklan 2 kohdan nojalla käyttää ainoastaan todisteena ETA-sopimuksen 53 ja 54 artiklaa sovellettaessa ja siinä asiassa, jota varten tiedot on hankittu (15). Edelleen II luvun 12 artiklan 2 kohdan mukaan tällaisia tietoja voidaan käyttää myös, jos kansallista kilpailulainsäädäntöä sovelletaan samaan asiaan ja rinnakkain ETAn kilpailulainsäädännön kanssa. Tämä on kuitenkin mahdollista vain, jos kansallisen lainsäädännön soveltaminen ei johda rikkomisen todistamisessa erilaiseen lopputulokseen kuin ETA-sopimuksen 53 ja 54 artiklan soveltaminen. (c) Kolmas II luvussa oikeuksien turvaamiseksi annettu säännös liittyy 12 artiklan 1 kohdan nojalla vaihdettujen tietojen perusteella yksityishenkilöille määrättäviin seuraamuksiin. Valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen II luvussa määrätään ETA-sopimuksen 53 ja 54 artiklan rikkomisesta seuraamuksia vain yrityksille. Joissakin kansallisissa laeissa säädetään myös yksityishenkilöille seuraamuksia ETA-sopimuksen 53 ja 54 artiklan rikkomisesta. Yksityishenkilöillä on yleensä laajemmat puolustautumisoikeudet kuin yrityksillä (esim. yksityishenkilöillä on oikeus pysyä vaiti, kun taas yritykset voivat jättää vastaamatta ainoastaan kysymyksiin, jotka saisivat ne myöntämään syyllistymisen rikkomukseen) (16). Valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen II luvun 12 artiklan 3 kohdassa taataan, ettei yrityksiltä saatuja tietoja voida käyttää siten, että yksityishenkilöiden parempaa suojaa kierrettäisiin. Tässä kohdassa kielletään määräämästä yksityishenkilöille seuraamuksia II luvun mukaisesti vaihdettujen tietojen perusteella, ellei tiedot toimittaneen viranomaisen ja tiedot vastaanottavan viranomaisen kansallisessa lainsäädännössä määrätä samankaltaisesta seuraamuksesta yksityishenkilölle, paitsi jos tiedot toimittanut viranomainen on todisteita kerätessään kunnioittanut kyseisen henkilön oikeuksia samassa määrin kuin ne on taattu vastaanottavan viranomaisen lainsäädännössä. Seuraamusten määrittely kansallisessa lainsäädännössä (”hallinnollinen” tai ”rikosoikeudellinen”) ei ole merkityksellinen II luvun 12 artiklan 3 kohdan soveltamisen kannalta. Kyseisessä II luvussa erotetaan vapausrangaistukset muista seuraamuslajeista kuten yksityishenkilöille määrättävistä sakoista ja muista henkilökohtaisista seuraamuksista. Jos tiedot toimittavan ja tiedot vastaanottavan viranomaisen oikeusjärjestelmässä määrätään samankaltaisista seuraamuksista (esim. molemmissa EFTA-valtioissa voidaan määrätä sakkoja yrityksen työntekijälle,joka on ollut osallisena ETA-sopimuksen 53 tai 54 artiklan rikkomiseen), tiedot vastaanottava viranomainen voi käyttää II luvun 12 artiklan mukaisesti vaihdettuja tietoja. Tällöin oikeusjärjestelmiin kuuluvien menettelyllisten takeiden oletetaan olevan samanarvoiset. Sen sijaan, jos molemmissa oikeusjärjestelmissä ei määrätä samankaltaisia seuraamuksia, tietoja voidaan käyttää vain, jos yksityishenkilön oikeuksia on käsiteltävänä olevassa asiassa kunnioitettu samantasoisesti (ks. II luvun 12 artiklan 3 kohta). Jälkimmäisessä tapauksessa vapausrangaistus voidaan kuitenkin määrätä vain, jos sekä tiedot toimittavalla viranomaisella että ne vastaanottavalla viranomaisella on valta määrätä tällainen seuraamus.