FI Euroopan unionin virallinen lehti L 49/44

EFTAn VALVONTAVIRANOMAISEN PÄÄTÖS

N:o 305/09/KOL,

tehty 8 päivänä heinäkuuta 2009,

Notoddenin kunnan ja Becromal Norway AS:n välillä tehdystä sähkönmyyntisopimuksesta

(Norja)

EFTAn VALVONTAVIRANOMAINEN (1), joka

ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen (2) ja erityisesti sen 61–63 artiklan sekä pöytäkirjan 26,

ottaa huomioon EFTAn jäsenvaltioiden välisen, valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamista koskevan sopimuksen (3) ja erityisesti sen 24 artiklan,

ottaa huomioon valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa (4) 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohdan sekä II osan 4 artiklan 2 ja 4 kohdan sekä 7 artiklan 2 kohdan,

on mainittujen määräysten (5) mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa ja ottaa huomioon nämä huomautukset,

sekä katsoo seuraavaa:

I TAUSTATIEDOT

1. Menettely

Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta tehty valvontaviranomaisen päätös N:o 718/07/KOL julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja sen ETA-täydennysosassa (6). Valvontaviranomainen kehotti samalla asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksensa. Valvontaviranomainen ei ole saanut huomautuksia asianomaisilta. Norjan viranomaiset esittivät menettelyn aloittamista koskevaan päätökseen liittyvät huomautuksensa 4 päivänä helmikuuta 2008 päivätyllä kirjeellä (tapahtuman nro 463572).

Tuensaaja, Becromal Norway AS, esitti 21 päivänä toukokuuta 2008 päivätyllä kirjeellä pyynnön kokouksesta valvontaviranomaisen kanssa. Kokous pidettiin valvontaviranomaisen tiloissa 11 päivänä kesäkuuta 2008. Kokouksessa Becromalin edustajat mainitsivat muun muassa Notoddenin kunnan ja Becromalin välillä tehdyn lisäsopimuksen, joka koskee Becromalin hoitamasta voimalaitoksesta tulevien jätevesien käyttöä kunnassa (tapahtuman nro 482695).

2. Tutkitun toimenpiteen kuvaus

Notoddenin kunta sijaitsee Telemarkin läänissä Kaakkois-Norjassa. Kunnalla on merkittävät vesivoimavarat, sillä se sijaitsee kohdassa, jossa kaksi jokea laskee Heddalsvatnet-järveen.

Kunnalla on oikeus saada vuosittain tietty määrä nk. käyttöoikeussopimuksen mukaista sähköä vesiputousta hyödyntäviltä toimiluvan haltijoilta. Käyttöoikeussopimuksen mukaisen sähkön järjestelmä on määritetty teollisuuden lupamenettelyjä koskevan lain 2 pykälän 12 kohdassa ja vesiputouksien sääntelyä koskevan lain 12 pykälän 15 kohdassa (7). Näiden sanamuodoltaan yhtäläisten säännösten mukaan ne läänit ja kunnat, joissa voimalaitos sijaitsee, ovat oikeutettuja saamaan enintään 10 prosenttia voimalaitoksen vuosituotannosta valtion määräämällä hinnalla. Ottaen huomioon ennen vuotta 1959 myönnetyt toimiluvat, kuten esimerkiksi tarkasteltavana oleva hankintasopimus, hinta perustuu voimalaitoksen nk. yksittäisiin kustannuksiin, ellei alemmasta hinnasta sovita erikseen (8). Käyttöoikeussopimuksen mukaisen sähkön hinta on siis normaalisti alhaisempi kuin markkinahinta.

Jokaisen kunnan oikeus käyttöoikeussopimuksen mukaiseen sähköön päätetään sen yleisen sähkön tarpeen pohjalta. Norjan energiaviranomaisen mukaan tähän sisältyy teollisuuden, maatalouden ja kotitalouksien tarvitsema sähkövoima, mutta ei sähkövoima energiavaltaista teollisuutta ja puun kemiallista käsittelyä varten (9). Vuodesta 1988 Notoddenin kunta oli oikeutettu noin 3,9 gigawattituntiin Notoddenissa sijaitsevasta Sagafossin vesiputouksesta. Määrää oli ilmeisesti nostettu 7,114 gigawattituntiin vuonna 2002 (10).

Vaikuttaa siltä, että Notoddenin kunnalla on ollut oma käyttöoikeus Sagafossin vesiputoukseen sen sähkön määrän lisäksi, johon kunta oli oikeutettu käyttöoikeussopimuksen mukaista sähköä koskevien määräysten mukaisesti. Tätä käyttöoikeutta hyödynsi Tinfos AS eikä kunta itse. Kunta oli vuorostaan oikeutettu käyttämään voimalaitoksesta saatavia sähkövoiman lisämääriä. Notoddenin ja Tinfos AS:n välistä liikesuhdetta määrittää tällä hetkellä 15 päivänä elokuuta 2001 tehty sopimus (11). Sopimuksessa määrätään, että 31 päivään maaliskuuta 2006 asti kunnalla oli oikeus ostaa vuosittain 30 gigawattituntia, joihin sisältyy 3,9 gigawattituntia käyttöoikeussopimuksen mukaista sähköä, Tinfos AS:ltä. Sekä käyttöoikeussopimuksen mukaisen sähkön että sähkön lisämäärän hinnaksi asetettiin 13,5 äyriä/kWh. Kunnalla on ollut oikeus 31 päivän maaliskuuta 2006 jälkeen ostaa vain käyttöoikeussopimuksen mukainen määrä sähköä, ja siitä alkaen on sovellettu hintaa, jolla kunta ostaa kyseistä sähköä.

Edellä mainitussa oikeusperustassa kuntien oikeudesta käyttöoikeussopimuksen mukaiseen sähköön todetaan selvästi, että kunnat voivat käyttää hankintasopimuksen mukaista sähköä parhaaksi katsomallaan tavalla huolimatta siitä, että määrä, johon niillä on oikeus, lasketaan niiden ”yleisen sähkötarpeen” pohjalta. Mikään ei siis estä kuntia myymästä sähkövoimaa alueellaan toimivalle energiavaltaiselle teollisuudelle tai muunlaiselle teollisuudelle.

Tätä taustaa vasten kunta teki 10 päivänä toukokuuta 2002 alumiinifoliota valmistavan Becromalin kanssa sopimuksen (12) sen sähkön määrän jälleenmyynnistä, johon sillä oli oikeus Tinfosin kanssa tekemänsä sopimuksen nojalla. Sopimus tulee voimaan takautuvasti, ja tämän vuoksi se myös säätelee sähkön määriä, jotka myytiin Becromalille 14 päivästä toukokuuta 2001 alkaen sopimuksen allekirjoittamispäivään asti. Sopimuksen mukaiset määrät näyttävät vastaavan niitä määriä, joista kunta teki Tinfosin kanssa sopimuksen 31 päivään maaliskuuta 2007 asti, ts. 14,4794 gigawattituntia 14 päivän toukokuuta 2001 ja 31 päivän joulukuuta 2001 välisenä aikana, 30 gigawattituntia vuodessa vuosina 2002–2005, ja 7,397 gigawattituntia 1 päivän tammikuuta 2006 ja 31 päivän maaliskuuta 2006 välisenä aikana. Sopimuksen mukaan Becromalilla oli lisäksi mahdollisuus ostaa kunnan käyttöoikeussopimuksen mukaista sähköä 1 päivän huhtikuuta 2006 ja 31 päivän maaliskuuta 2007 välisenä aikana. Hinnat kuvastavat niitä hintoja, jotka vahvistettiin kunnan ja Tinfosin välisessä sopimuksessa, ts. 13,5 äyriä/kWh 31 päivään maaliskuuta 2006 asti, ja 1 päivän huhtikuuta 2006 ja 31 päivän maaliskuuta 2007 välisenä aikana ”niitä ehtoja, joilla Notoddenin kunta voi silloin ostaa kyseistä sähköä”.

Becromal valitsi hankintasopimuksen mukaisen sähkön ostamisen 1 päivän huhtikuuta 2006 ja 31 päivän maaliskuuta 2007 välisenä aikana (13). Notoddenin kunta on selvittänyt, että huhtikuusta kesäkuuhun 2006 kunta maksoi käyttöoikeussopimuksen mukaisesta sähköstä 15,21 äyriä kilowattitunnilta ja myi sähkön Becromalille samaan hintaan. Heinäkuusta joulukuuhun 2006 kunta maksoi sähköstä 11,235 äyriä/kWh ja myi sähkön Becromalille hintaan 15,21 äyriä/kWh. Tammikuusta maaliskuuhun 2007 kunta maksoi sähköstä 10,425 äyriä/kWh ja myi sen hintaan 14,20 äyriä/kWh (14).

Becromal esitti 4 päivänä maaliskuuta 2007 päivätyllä kirjeellä (15) pyynnön sähkön ostamista koskevan sopimuksen pidentämisestä. Se tiedusteli myös, voitaisiinko sopimukseen sisällyttää suurempia sähkömääriä. Kunta vastasi pyyntöön 30 päivänä huhtikuuta 2007 tarjoamalla Becromalille mahdollisuutta ostaa kunnan käyttöoikeussopimuksen mukaista sähköä hintaan 20 äyriä/kWh (jonka sanotaan vastaavan spot-hintaa Nord Pool -sähköpörssissä toukokuussa 2007) 1 päivän huhtikuuta ja 31 päivän joulukuuta 2007 välisenä aikana, ja sen jälkeen kolmivuotista sopimusta hintaan 26,4 äyriä/kWh 1 päivän tammikuuta 2008 ja 31 päivän joulukuuta 2010 välisenä aikana. Kunta totesi myös, että 1 päivästä huhtikuuta 2007 alkaen käyttöoikeussopimuksen mukaisen sähkön määrä olisi 7,113 gigawattituntia.

Becromal vastasi 30 päivänä kesäkuuta 2007 päivätyllä kirjeellä, että se hyväksyi tarjotut hinnat vuoden 2007 yhdeksälle viimeiselle kuukaudelle. Se kuitenkin kieltäytyi vuosia 2008–2010 koskevasta tarjouksesta, koska sitä pidettiin liian korkeana. Kunta vastasi 4 päivänä heinäkuuta päivätyllä kirjeellä, että se katsoi Becromalin kirjeen perusteella sähkön määrää koskevan sopimuksen tehdyksi vuodeksi 2007. Se ilmoitti palaavansa lähiaikoina asiaan sopimusluonnoksen kanssa. Vuosien 2008–2010 osalta kunta vahvisti aikaisemman kantansa siitä, että sopimuksen tulisi olla markkinaehtojen mukainen (16). Kunta on myöhemmin vahvistanut, ettei virallista sopimusta ole vielä tehty eikä neuvotteluja ole käyty 1 päivän tammikuuta 2008 jälkeisestä ajasta (17).

3. Norjan viranomaisten huomautukset

Norjan viranomaiset ovat esittäneet huomautuksensa toimittamalla komissiolle Notoddenin kunnan kirjeen.

Kunta toteaa ensinnäkin, että pitkäaikaisten OTC-sopimusten markkinahinta Nord Pool -sähköpörssissä olikin suurin piirtein sama kuin Notoddenin kunnan ja Becromalin välillä sovittu hinta. Norjan tilastokeskuksen kotisivuilta on ladattavissa taulukko, joka kuvaa tukkumarkkinoilla myydyn sähkövoiman ja käyttöoikeussopimuksen mukaisen sähkön hintoja vuosina 1994–2005 (18). Sen mukaan 1–5 vuoden pituisten sopimusten keskimääräinen hinta vuonna 2001 oli 13,6 äyriä/kWh, kun Notoddenin ja Becromalin välisen sopimuksen mukainen hinta oli 13,5 äyriä/kWh.

Kunta myöntää, että sekä sopimushinta sekä Norjan tilastokeskuksen taulukossa esiintyvä hinta ovat merkittävästi alhaisempia kuin Nord Pool -sähköpörssin spot-hinta. Se huomauttaa, että Becromalin kanssa sovitun hinnan ja markkinahinnan välinen noin 17,5 miljoonan Norjan kruunun ero, joka mainitaan kunnan yhtiölle lähettämässä kirjeessä ja johon viitataan tutkintamenettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä, viittaakin sovitun hinnan ja spot-hinnan väliseen eroon.

Kunta toteaa asianmukaisen vertailuhinnan osalta, että sopimushintaa tulisi verrata OTC-sopimusten hintaan eikä spot-hintaan. Vaikka kunta olisi voinut myydä tämän sopimuksen mukaisesti ostetun sähkön spot-markkinoilla, joilla se olisi voinut saada korkeamman hinnan, se olisi saattanut altistaa kunnan huomattavalle taloudelliselle riskille. Riski liittyy kunnan oikeuteen ja velvollisuuteen ostaa Tinfosilta vuosittain 30 gigawattituntia hintaan 13,5 äyriä/kWh 31 päivään maaliskuuta 2006 asti. Jos spot-hinta tänä aikana putoaisi alle 13,5 äyrin/kWh, kunta kärsisi tappion. Norjan viranomaiset kuvaavat Becromalin kanssa tehtyä sopimusta ns. back-to-back-sopimukseksi, jonka tarkoituksena on suojata kunta taloudellista menetystä vastaan.

II ARVIOINTI

1. Valtiontuen todentaminen

1.1 ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki ja valvontaviranomaisen esittämä epäily menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä

ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki määritetään seuraavasti:

”Jollei tässä sopimuksessa toisin määrätä, EY:n jäsenvaltion tai EFTA-valtion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu tämän sopimuksen toimintaan, siltä osin kuin se vaikuttaa sopimuspuolten väliseen kauppaan.”

Tämän perusteella kysymyksessä on ETA-sopimuksessa tarkoitettu valtiontuki, jos tuki myönnetään valtion varoista, se antaa valikoivaa taloudellista etua tuensaajille, tuensaaja on ETA-sopimuksessa tarkoitettu yritys ja tukitoimenpiteellä voidaan vääristää kilpailua ja vaikuttaa sopimuspuolten väliseen kauppaan.

Valvontaviranomainen katsoo menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään, että Notoddenin kunnan ja Becromalin välinen sopimus antaisi Becromalille valikoivan edun ja olisi siis valtiontukea, jos sopimuspuolten hyväksymä hinta ei vastaisi markkinahintaa. Valvontaviranomaisen mukaan tosiasiat viittasivat siihen, että sopimuksessa määritetty hinta on saattanut olla alhaisempi kuin markkinahinta. Valvontaviranomainen korosti ensinnäkin sitä, että kunnan ja Becromalin välisessä sähkömyyntisopimuksessa määritetty hinta perustui kunnan omaan ostohintaan Tinfosin kanssa tehdyn sopimuksen mukaan. Tämä hinta perustui osaksi käyttöoikeussopimuksen mukaisen sähkön hintaan ja osaksi kunnan saamaan korvaukseen Tinfosin hyödyntämästä kunnan käyttöoikeudesta vesiputoukseen, minkä vuoksi se todennäköisesti oli huomattavasti alhaisempi kuin markkinahinta.

Valvontaviranomainen huomautti, että hinta vaikutti matalalta verrattuna muihin samoihin aikoihin tehtyihin sopimuksiin. Lopuksi se viittasi myös kunnan omaan toteamukseen, että sopimus saattoi merkitä Becromalille 17,5 miljoonan Norjan kruunun säästöä markkinahintaan verrattuna.

1.2 ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun edun todentaminen

Jotta tämä ehto täyttyisi, toimenpiteiden on annettava Becromalille etuja, jotka vapauttavat sen maksuista, jotka se tavallisesti joutuisi kattamaan talousarviostaan. Näin on siinä tapauksessa, että julkinen elin ei määrää energiamaksua tavanomaisen taloudellisen toimijan tavoin, vaan käyttää maksua antaakseen energian kuluttajille rahallista etua (19). Tutkittavassa tapauksessa etu olisi todennettavissa, jos sähkön hinta Becromalin ja Notoddenin kunnan välisessä sopimuksessa on markkinahintaa alhaisempi. Sellaisessa tapauksessa toimenpide olisi myös valikoiva, koska se hyödyttäisi yksinomaan Becromalia.

1.2.1 Peruste markkinahinnan määrittämiselle

Alustavana huomautuksena valvontaviranomainen toteaa, että aiemmin mainitut sopimuksen kustannuspohjaiset hintamekanismit antavat aihetta olettaa, että taloudellinen etu on todennettavissa. Edellä mainitun lainsäädännön perusteella kunnilla on oikeus ostaa käyttöoikeussopimuksen mukaista sähköä, joka näyttää useimmissa tapauksissa olevan merkittävästi markkinahintoja alhaisempi. Taloudellisen edun toteamiseksi ei kuitenkaan riitä vain tähän oletukseen nojautuminen. On pystyttävä osoittamaan, että kyseinen hinta oli itse asiassa markkinahintaa alhaisempi myös jossakin toisessa Notoddenin ja Becromalin välistä sopimusta vastaavassa sopimuksessa.

Markkinahinnan määrittämiseksi valvontaviranomaisen on arvioitava, millainen hinta olisi ollut hyväksyttävä markkinatalouden yksityiselle sijoittajalle. Menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä valvontaviranomainen viittasi maksetun hinnan ja markkinahinnan väliseen 17,5 miljoonan Norjan kruunun eroon. Norjan viranomaiset ovat huomautuksissaan valvontaviranomaisen päätökseen selventäneet, että kyseessä oli spot-markkinahinnan ja sopimushinnan välinen ero. Koska tutkittava sopimus on kahdenvälinen ja kestoltaan viisivuotinen, sovittua hintaa ei välttämättä voi verrata spot-markkinahintoihin, jotka perustuvat sähkön myyntiin Nord Pool -sähköpörssissä. Nord Poolin sähkön spot-markkinoilla ostetaan ja myydään päivittäin tuntikohtaisia sähkösopimuksia, ja sähkö toimitetaan lähimmän vuorokauden sisällä (20). Sopimusten kesto ja ehdot, joiden mukaan niistä käydään kauppaa, eroavat siis huomattavasti tarkasteltavasta sopimuksesta.

On selvitettävä, olisiko markkinataloudessa toimiva yksityinen sijoittaja tahtonut tehdä pitkäaikaisen, kahdenvälisen sopimuksen samaan hintaan ja samoilla ehdoilla kuin nyt tarkasteltavana oleva sopimus. Valvontaviranomainen ei voi tätä arvioidessaan korvata kunnan kaupallista harkintaa omalla harkinnallaan, mikä merkitsee sitä, että kunnalla sähkönmyyjänä on oltava laaja harkinnanvara. Vain siinä tapauksessa, että kunnan sopimusvalinnalle ei ole muuta uskottavaa selitystä, se voidaan katsoa valtiontueksi (21). Koska on olemassa markkinat kahdenvälisille pitkäaikaisille sopimuksille, ja markkinahinta voidaan määrittää, on oletettava, että olosuhteiden mukaan markkinasijoittajat voivat suosia tällaisia järjestelyjä spot-hintaisten kauppojen sijasta, vaikka sähkön myynti sähköpörssissä (jossa sähkölle siis saadaan spot-hinta) olisi voinut tuoda suuremman voiton. Voi olla lukuisia kaupallisesti järkeviä syitä suosia tiettynä ajanjaksona yhtä vakavaraista ostajaa sähköpörssin vaihtelevien hintojen sijaan. Tällaisia syitä voivat olla riskin vähentäminen ja yksinkertaistettu hallinnointi.

Tätä taustaa vasten valvontaviranomainen katsoo, että sopimushintaa olisi verrattava suunnilleen samoihin aikoihin ja vastaavilla ehdoilla tehtyjen samanmittaisten sopimusten keskimääräisiin hintoihin. Valvontaviranomainen kiinnittää erityistä huomiota siihen, että on arvioitava sitä markkinahintaa, jota voitiin kohtuudella odottaa sopimuksen tekohetkellä, eikä myöhempää markkinoiden hintakehitystä sopimuskauden aikana.

1.2.2 Markkinahintaa koskevat tiedot kahdenvälisille pitkäaikaisille sopimuksille

Määrittääkseen markkinahinnan kahdenvälisille pitkäaikaisille sopimuksille sopimuksen tekohetkellä Norjan viranomaiset ovat huomautuksissaan muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta esittäneet Norjan tilastokeskuksen tilastoja, joista käy ilmi sähkön hinta tukkumarkkinoilla ja käyttöoikeussopimuksen mukaisen sähkön hinta vuosina 1994–2005 (alun perin Norjan tilastokeskuksen taulukko 24, nykyään taulukko 23).

Taulukko 23

Sähkön hinta tukkumarkkinoilla ja käyttöoikeussopimuksen mukaisen sähkön hinta 1994–2007, äyriä/kWh (22)

1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 Kahdenväl. sopimukset yhteensä 13,2 14,4 16 17,1 13,5 13,2 12,5 14,7 16,5 21,9 18,9 19,1 26,4 24,1 Enintään yksivuotiset sopimukset 11,9 14,7 17,2 19,6 15,1 13,4 12,5 18,4 20,5 29,2 23,8 23,6 36 24,2 1–5 vuoden pituiset sopimukset 14,2 15,6 16,8 18,7 14,9 15,6 15,2 13,6 17,3 21 18,8 18,5 23,7 31 Yli 5 vuoden pituiset sopimukset 13,5 12,7 14 13,7 11,2 11 10,7 10,5 10,4 12,4 12,4 12,1 20,6 15,5 Sähkövoiman markkinat yhteensä 17,3 12,3 25,4 14,2 12,1 11,7 11 19 21,6 30,8 23,8 24,7 39,5 243 Spot-hinnat 18,2 11,3 25,4 14,3 12,1 11,7 11 18,8 21,6 30,8 24,9 24,7 39,6 243 Säännellyt sähkömarkkinat 17,3 14,8 25,3 13,6 12,1 11,8 10,3 19,1 20,8 30,5 23,8 24,3 38,4 24,4 Käyttöoikeussopimuksen mukainen sähkö 9,8 9,4 10,4 10,9 9,1 10 9,3 10 9,7 8,7 7,6 7,5 6,8 7,6

Tästä taulukosta ilmenee, että 1–5 vuoden pituisissa kahdenvälisissä sopimuksissa kilowattitunnin keskimääräinen hinta oli 13,6 äyriä vuonna 2001 ja 17,3 äyriä vuonna 2002. Yli viiden vuoden pituisissa sopimuksissa hinnat olivat 10,5 äyriä vuonna 2001 ja 10,4 äyriä vuonna 2002. Valvontaviranomainen on pyytänyt Norjan tilastokeskukselta tietoja niistä sopimuksista, joihin kyseiset tilastot perustuvat. Norjan tilastokeskuksen mukaan taulukon hinnat perustuvat voimassa oleviin tukkumyyntisopimuksiin kyseisenä vuonna mukaan luettuina sopimukset, jotka oli tehty aikaisemmin, mutta jotka olivat edelleen voimassa. Loppukäyttäjien kanssa tehdyt sopimukset eivät sitä paitsi ole mukana tässä taulukossa (23). Norjan tilastokeskus on lisäksi antanut teknisen selvityksen tiedoista, joihin Norjan viranomaisten huomautukset perustuvat (24).

Valvontaviranomainen on myös havainnut, että Norjan tilastokeskuksen tietokannassa on muita olennaisia tilastoja, kuten taulukko 7, joka kuvaa aikasarjaa neljännesvuosittaisista ja vuosittaisista sähköenergian hinnoista tukkumyyntimarkkinoilla ilman veroja:

Taulukko 7

Aikasarja neljännesvuosittaisista ja vuosittaisista sähköenergian hinnoista tukkumyyntimarkkinoilla ilman veroja (25)

1 2001 2 2001 3 2001 4 2001 1 2002 2 2002 3 2002 4 2002 1 2003 2 2003 3 2003 4 2003 Sähkönmyynti 24,3 17 15,8 16,1 16,9 13 14,2 25,6 29,2 20,7 23,8 25,4 Kiinteähintaiset sopimukset, täysimittaiset 13,7 12,1 13,6 17,4 16,1 14,6 12,6 11,2 23,7 10,7 10,9 11,1 Kiinteähintaiset sopimukset, vapaamittaiset 21,5 19,8 17,9 17,8 18,7 15,9 14,4 20,6 26,1 22,1 28,1 24,4 Sähkön saatavuus 21,5 15,8 14,7 15 14,3 11,5 12,6 22,6 28,3 21,1 21,1 21,9 Uudet kiinteähintaiset sopimukset (tehty 3 kuukauden sisällä ennen mittausviikkoa) 13,8 15,6 — — — — — — — — — 33,1





1 2004 2 2004 3 2004 4 2004 1 2005 2 2005 3 2005 4 2005 1 2006 2 2006 3 2006 4 2006 Sähkönmyynti 21,2 19,2 21,3 19,9 18,9 23,4 22,6 21,6 30,7 25,5 44,1 38,2 Kiinteähintaiset sopimukset, täysimittaiset 17,8 10,9 16 11 12,1 11,9 11,1 10,5 10,7 10,7 10,5 13,8 Kiinteähintaiset sopimukset, vapaamittaiset 20,7 21,5 23,2 20,7 22,6 21,6 17,9 20,3 26,9 21,9 36,7 33 Sähkön saatavuus 19,6 17,3 19,7 19,1 16,8 22,8 22 18,6 29 26,2 42,7 36,7 Uudet kiinteähintaiset sopimukset (tehty 3 kuukauden sisällä ennen mittausviikkoa) — 25,5 — 18,9 23,2 — — — 33,5 — — —

Sopimuksen sanamuodon (26) perusteella näyttäisi siltä, että Notoddenin kunnan ja Becromalin välinen sopimus on nk. ”täysimittainen sopimus”, jonka mukaan sähköä toimitetaan tietty määrä joka minuutti sopimuksen koko voimassaolon ajan (27). Kiinteähintaisten ja täysimittaisten sopimusten (toinen rivi yllä olevassa taulukossa) keskimääräinen hinta oli 12,1 äyriä/kWh 14 päivänä maaliskuuta 2001, tai 14,6 äyriä/kWh 10 päivänä maaliskuuta 2002.

Taulukon viimeiseltä riviltä käy myös ilmi uusien kiinteähintaisten sopimusten hinnat. Sopimukset on tehty kolmen kuukauden sisällä ennen mittausviikkoa. Vuoden 2001 toisella neljänneksellä hinta oli 15,6 äyriä/kWh, kun taas vuoden 2002 toisen neljänneksen hinta ei näytä olleen tiedossa. Näihin lukuihin sisältyvät sekä täysimittaiset että vapaamittaiset sopimukset.

Valvontaviranomainen on koonnut tilastoja myös Nord Poolista. Sen tilastoista ilmenee sähköpörssissä ostettujen ja myytyjen yksivuotisten johdannaissopimusten päiväkohtainen keskihinta. Hinnat perustuvat kyseisenä päivänä tehtyjen johdannaissopimusten hintaan. Toukokuun 14 päivänä 2001 kyseisten sopimustyyppien hinnat olivat 18,4 äyriä/kWh, 17,413 äyriä /kWh ja 17,75 äyriä/kWh (28).

Norjan tilastokeskukselta on myös saatavissa tilastoja sähkön loppukäyttäjiltä veloitetuista hinnoista (29). Valvontaviranomainen ei kuitenkaan pidä näitä tilastoja kovinkaan merkittävinä tarkasteltavana olevan sopimuksen kannalta, koska Norjan tilastokeskuksen mukaan energiavaltaisiin teollisuuden aloihin sovellettaviin hintoihin luultavasti sisältyy pitkäaikaisia hallituksen tukemia sopimuksia, jotka on tehty ennen ETA-sopimuksen voimaantuloa. Nämä hinnat ovat sen vuoksi huomattavasti alhaisemmat kuin edellä mainitut tukkumyyntihinnat (30).

1.2.3 Eri hintatilastojen merkitys markkinahinnan määrittämiseksi Becromalin kanssa tehtyä sopimusta varten

Vertailukelpoisimpien hintatietojen selvittämiseksi on tarpeen tutkia yksityiskohtaisesti Notoddenin ja Becromalin välistä sopimusta.

Sopimus allekirjoitettiin 10 päivänä toukokuuta 2002, mutta on takautuvasti voimassa 14 päivästä toukokuuta 2001 alkaen, jolloin sähkön toimitus alkoi. Voidaankin kysyä, ovatko 10 päivänä toukokuuta 2002 vai 14 päivänä toukokuuta 2001 sovelletut hinnat asianmukaisia vertailuhintoja. Lähtökohtaisesti näyttäisi oikealta ottaa huomioon päivämäärä, jolloin sopimus tehtiin, sillä sopimuspuolet määrittivät silloin hinnan ja muut sopimusehdot markkinoiden kehitysodotusten perusteella. Kun sopimus on takautuvasti voimassa, kuten tässä tapauksessa, sopimuspuolilla on täytynyt kuitenkin olla jonkinlainen yhteisymmärrys hinnasta ja muista sopimusehdoista sähkön toimituksen alkamisesta lähtien. Valvontaviranomainen katsookin, että sopimuksen allekirjoituspäivän hintojen lisäksi on otettava huomioon myös yleinen hintakehitys sähkön toimituksen alkamisen ja sopimuksen allekirjoittamisen aikoihin.

On myös todettava, että vertailuhinnan tulisi parhaassa tapauksessa perustua samantyyppisiin ja samankestoisiin sopimuksiin. Tämä merkitsisi kiinteähintaisia ja täysimittaisia sopimuksia, joiden pituus olisi noin viisi vuotta. Lisäksi vertailuhinnan tulisi mielellään perustua tilastoihin sopimuksista, jotka tehtiin vuosina 2001 ja 2002, eikä sopimuksiin, jotka vain olivat voimassa tuona aikana.

Tätä taustaa vasten on huomattava, että Nord Poolin hinnat näyttävät vähemmän tärkeiltä, koska ne perustuvat yksivuotisten johdannaissopimusten hintoihin. Johdannaissopimukset eivät koske fyysisiä sähkömääriä vaan varmistavat ostajalle tietyn sähkömäärän sovittuun hintaan tiettynä ajankohtana tulevaisuudessa. Sähköstä on käytävä fyysisesti kauppaa spot-markkinoilla ennen kuin sopimus toteutuu. Johdannaissopimuksia tehdään hinnan varmistamiseksi tulevia sähkötarpeita varten (31). Näistä sopimuksista siis käydään kauppaa erilaisten ehtojen mukaan, ja niitä on pidettävä erilaisina tuotteina kuin tarkasteltavana oleva sopimus, joka koskee fyysistä sähkömäärää tietystä voimalaitoksesta. Valvontaviranomainen katsookin, että johdannaismarkkinoiden hinnat eivät välttämättä ole suoraan verrattavissa Becromalin ja Notoddenin kunnan välillä sovittuun hintaan.

Yllä olevasta taulukosta 24 käyvät ilmi kaikkien niiden sopimusten hinnat, jotka olivat voimassa kyseisenä vuonna. Sama koskee täysimittaisten sopimusten hintoja taulukossa 7 (”Aikasarja neljännesvuosittaisista ja vuosittaisista sähköenergian hinnoista tukkumyyntimarkkinoilla ilman veroja, äyriä/kWh”). Becromalin maksamaa hintaa tulisi ennemminkin verrata vuonna 2001 tehtyjen sopimusten hintoihin, ei kaikkien tänä ajankohtana voimassa olleiden sopimusten hintoihin. Tällaisia tietoja ei kuitenkaan ole ollut valvontaviranomaisen saatavilla. Viimeksi kuluneiden kolmen kuukauden sisällä tehtyjen uusien kiinteähintaisten sopimusten hinnat (taulukon 7 viimeinen rivi) toki perustuvat uusien sopimusten hintoihin. Nämä tilastot eivät tee eroa täysimittaisten ja vapaamittaisten sopimusten välillä. Koska täysimittaisten sopimusten hinnat ovat yleisesti jonkin verran alhaisempia kuin muualla taulukossa esitetyt vapaamittaisten sopimusten hinnat, näyttäisi todennäköiseltä, että uusien sopimusten hinnat olisivat myös olleet jonkin verran alhaisempia, jos täysimittaiset sopimukset olisi esitetty erikseen. Lisäksi vaikuttaa siltä, että Norjan tilastokeskuksella ei ole riittäviä tietoja tämäntyyppisten sopimusten hinnoista vuoden 2001 kolmannelta neljännekseltä vuoden 2003 kolmanteen neljännekseen, koska tältä ajanjaksolta ei taulukossa ole hintoja.

Yhteenvetona valvontaviranomainen toteaa, että näistä tilastoista saatavat yksittäiset hinnat eivät sovellu tarkasteltavana ajanjaksona tehtyjen tämäntyyppisten sopimusten markkinahintojen määrittämiseen. Samanaikaisesti 1–5 vuoden pituisten (32) kahdenvälisten sopimusten hinnat taulukossa 24, kiinteähintaisten ja täysimittaisten sopimusten hinnat taulukossa 7 ja saman taulukon uusien kiinteähintaisten sopimusten hinnat koskevat samoja tai samantyyppisiä sopimuksia. Ne ovat sen vuoksi olennaisia määritettäessä Becromalin sopimuksen markkinahinta. Nämä hintatiedot voivat yhdistettynä määrittää hinta-alueen, joka valvontaviranomaisen näkemyksen mukaan voisi antaa viitteen markkinahinnasta.

Taulukon 24 mukaan voimassa olleiden, 1–5 vuoden pituisten sopimusten hinta oli 13,6 äyriä/kWh vuonna 2001 ja 17,3 äyriä/kWh vuonna 2002. Yli viiden vuoden pituisissa sopimuksissa hinnat olivat 10,5 äyriä/kWh ja 10,4 äyriä/kWh. Taulukon 7 mukaan voimassa olleiden kiinteähintaisten ja täysimittaisten sopimusten hinnat olivat 12,1 äyriä/kWh vuoden 2001 toisella neljänneksellä ja 14,6 äyriä/kWh vuoden 2002 toisella neljänneksellä. Vuoden 2001 toisella neljänneksellä tehtyjen uusien kiinteähintaisten sopimusten hinta oli 15,6 äyriä/kWh. Nämä hinnat eroavat jonkin verran, eikä niitä voi suoraan verrata. Näyttäisi kuitenkin siltä, että Becromalin sopimuksen hinta, joka oli 13,5 äyriä/kWh, kuuluisi hinta-alueeseen, joka voidaan määrittää näiden hintatietojen pohjalta. Kun ottaa huomioon huomattavat erot joissakin hintatiedoissa vuosineljännesten välillä (ks. taulukko 7), markkinoilla näyttää esiintyneen tiettyä epävarmuutta.

Jotta voidaan vahvistaa, että sopimuksen hinta toi Becromalille valtiontukisäännöissä tarkoitettua etua, valvontaviranomaisen on todettava, että hinta poikkeaa riittävästi vahvistetusta markkinahinnasta tällaisen toteamuksen perustelemiseksi (33). Kuten edellä olevasta ilmenee, tarkkaa markkinahintaa sopimuksen tekoajankohtana ei voida määrittää. Yleinen hintakuva tarkasteltuna ajankohtana, ja erityisesti 1–5 vuoden pituisten tukkumyyntisopimusten hinta vuonna 2001 (13,6 äyriä/kWh, taulukko 23), kiinteähintaisten ja täysimittaisten sopimusten hinta vuoden 2001 toisella neljänneksellä (12,1 äyriä/kWh, taulukko 7) ja vuoden 2001 toisella neljänneksellä tehtyjen uusien kiinteähintaisten sopimusten hinta (15,6 äyriä/kWh, taulukko 7) antavat selvän viitteen markkinahinnasta. Kuten edellä todettiin, yli viiden vuoden pituisten sopimusten hinta vuonna 2001 oli 10,5 äyriä/kWh. Alkuperäisessä sopimuksessa sovittu hinta oli 13,5 äyriä/kWh. Ottaen huomioon edellä kuvatun yleisen hintakehityksen tarkasteltavana ajanjaksona ja varsinkin vertailukelpoisimmilta vaikuttavat hinnat, valvontaviranomainen katsoo, että sopimushinta ei näytä eroavan riittävästi todennäköisestä markkinahinnasta, jotta voitaisiin päätellä sopimuksen antaneen Becromalille taloudellista etua.

Sopimuksen pidentämisen osalta valvontaviranomainen katsoo, että alkuperäisen sopimuksen 7 lauseke antaa Becromalille laillisen oikeuden pidentää sopimusta 1 päivästä huhtikuuta 2006maaliskuun 31 päivään 2007 lausekkeessa asetettujen ehtojen mukaan. Lauseke sisältyi alkuperäiseen sopimukseen, ja siitä tehtiin sopimuspuolia sitova vuosina 2001 ja 2002. Sopimuspuolet olisivat vaihtoehtoisesti voineet tehdä viiden vuoden sopimuksen sijasta kuuden vuoden sopimuksen hintaan 13,5 äyriä/kWh. Valvontaviranomainen katsoo, että pidennetyn jakson hintaa olisi arvioitava osana alkuperäistä sopimusta, ts. ottaen huomioon vuosina 2001 ja 2002 tehtyjen pitkäaikaisten kahdenvälisten sopimusten markkinahinta. Kuten edellä on todettu, pidennetyn jakson hinnat olivat kaudesta riippuen 15,21 äyriä/kWh ja 14,20 äyriä/kWh. Koska nämä hinnat ovat korkeampia kuin alkuperäisen sopimuksen 13,5 äyriä/kWh, ne eivät edellä esitettyjen perustelujen nojalla eroa riittävästi kohtuullisesta markkinahinnasta, jotta kyseessä olisi taloudellinen etu.

Tätä taustaa vasten valvontaviranomainen päättelee, että sopimus Becromalin kanssa ei antanut Becromalille ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua taloudellista etua.

2. Päätelmä

Valvontaviranomainen katsoo edellä esitetyn arvioinnin perusteella, että Notoddenin kunnan ja Becromal Norway AS:n välillä tehty sopimus 14 päivän toukokuuta 2001 ja 31 päivän maaliskuuta 2006 väliselle ajanjaksolle ja pidennys 1 päivän huhtikuuta 2006 ja 31 päivän maaliskuuta 2007 väliselle ajanjaksolle eivät ole ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea,

ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

EFTAn valvontaviranomainen katsoo, että Becromal Norway AS:n ja Notoddenin kunnan välinen sopimus, joka oli voimassa 14 päivästä toukokuuta 200131 päivään maaliskuuta 2006 sekä sen pidennys 31 päivään maaliskuuta 2007 asti eivät ole ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.

2 artikla

Tämä päätös on osoitettu Norjan kuningaskunnalle.

3 artikla

Ainoastaan englanninkielinen teksti on todistusvoimainen.

Tehty Brysselissä 8 päivänä heinäkuuta 2009. EFTAn valvontaviranomaisen puolesta Per SANDERUD Puheenjohtaja Kristján A. STEFÁNSSON Kollegion jäsen

(1) Jäljempänä ’valvontaviranomainen’.

(2) Jäljempänä ’ETA-sopimus’.

(3) Jäljempänä ’valvonta- ja tuomioistuinsopimus’.

(4) Jäljempänä ’pöytäkirja 3’.

(5) EUVL C 96, 17.4.2008, s. 21, ja ETA-täydennysosa N:o 20, 17.4.2008, s. 36.

(6) EUVL C 96, 17.4.2008, s. 21, ja ETA-täydennysosa N:o 20, 17.4.2008, s. 36.

(7) Näissä todetaan seuraavaa: ”Toimiluvassa määrätään, että luvan haltijan on luovutettava niille lääneille tai kunnille, joissa voimalaitos sijaitsee, enintään kymmenen prosenttia kustakin vesiputouksesta saadusta lisävesivoimasta, joka lasketaan 11 pykälän 1 kohdan sääntöjen mukaan; vrt. 2 pykälän 3 kohtaan. Luovutettavasta määrästä ja sen jakamisesta päättää asianomainen ministeriö läänin tai kunnan yleisen sähkötarpeen pohjalta. Lääni tai kunta käyttää toimitettua sähkövoimaa tarpeelliseksi katsomallaan tavalla. […] Sähkövoiman hinta [kunnalle] määrätään niiden keskimääräisten kustannusten perusteella, jotka saadaan koko maan alueella sijaitsevia vesivoimalaitoksia edustavasta otoksesta. Näihin kustannuksiin ei lasketa veroja, jotka on laskettu sähköntuotannon tavanomaisen tuoton ylittävästä voitosta. Ministeriö asettaa vuosittain hinnan sähköntuotantolaitoksen muuntajan tuottamalle sähkövoimalle. Ensimmäisen ja kolmannen lauseen säännöksiä ei sovelleta toimilupiin, jotka ovat olleet voimassa ennen 10 päivänä huhtikuuta 1959 annettua lakia N:o 2.”

(8) Voimalaitoksen ”yksittäiset kustannukset” lasketaan vuoteen 1959 asti sovellettavan lainsäädännön mukaisesti. Lainsäädännön mukaan yksittäisiin kustannuksiin perustuva hinta laskettaisiin voimalaitoksen tuotantokustannuksina, joihin sisältyy alkukustannuksista laskettava kuuden prosentin korko, lisättynä 20 prosentin korotuksella, joka jaetaan vuosien 1970–1999 keskimääräisellä vuosituotannolla. Katso tapahtuman nro 455241, nk. KTV-Notat nro 53/2001, 24.8.2001.

(9) KTV-Notat nro 53/2001, mainittu edellä.

(10) Ks. Norjan vastaus 4. kysymykseen toisessa tietopyynnössä, tapahtuman nro 449660.

(11) Liite tapahtumaan nro 449660.

(12) Liite Norjan 9 päivänä heinäkuuta 2007 antamaan vastaukseen, tapahtuman nro 428860.

(13) Valvontaviranomaisen hallussa ei ole kopiota minkäänlaisesta pidennetystä sopimuksesta.

(14) Tapahtuman nro 521513, 11 päivänä kesäkuuta 2009 päivätty sähköposti.

(15) Liite Norjan 9 päivänä heinäkuuta 2007 antamaan vastaukseen, tapahtuman nro 428860.

(16) Ks. liitteet Norjan 9 päivänä heinäkuuta 2007 antamaan vastaukseen, tapahtuman nro 428860.

(17) Ks. Norjan vastaus valvontaviranomaisen toiseen tietopyyntöön, tapahtuman nro 449660.

(18) Ks. päivitetty taulukko http://www.ssb.no/english/subjects/10/08/10/elektrisitetaar_en/tab-2008-05-30-23-en.html

(19) Ks. yhdistetyt asiat 67/85, 68/85 ja 70/85, Kwekerij Gebroeders van der Kooy BV ym. v. komissio (Kok. 1988, s. 219, 28 kohta).

(20) Ks. tarkempi kuvaus osoitteesta http://www.nordpoolspot.com/trading/The_Elspot_market/

(21) Ks. vertailun vuoksi valvontaviranomaisen suuntaviivat valtiontukisääntöjen soveltamisesta julkisiin teollisuusyrityksiin, kohdat 5(1) ja 5(3).

(22) http://www.ssb.no/english/subjects/10/08/10/elektrisitetaar_en/tab-2009-05-28-23-en.html

(23) Tapahtuman nro 495870.

(24) Tapahtuman nro 503107, Redegjørelse SSB.

(25) Taulukossa ovat mukana vain olennaisimpia hintoja ja aikajaksoja koskevat sarakkeet ja rivit. Taulukko kokonaisuudessaan on saatavissa osoitteesta http://www.ssb.no/english/subjects/10/08/10/elkraftpris_en/arkiv/tab-2009-04-06-07-en.html.

(26) Sopimuksen 2 lausekkeessa todetaan, että sähkön määrät on jaettava tasaisesti kunakin vuonna, niin että minä tahansa ajankohtana kunakin kalenterivuonna saadaan sama teho.

(27) Tapahtuman nro 521166, 5 päivänä kesäkuuta 2009 päivätty sähköposti Norjan tilastokeskukselta. Täysimittaisten sopimusten vastakohta on vapaamittaiset sopimukset, ts. sopimukset, jotka sallivat käyttäjän valita, paljonko sähköä käytetään kunakin hetkenä.

(28) Tapahtuman nro 521164 ja 521163.

(29) Ks. taulukko 19, sähkön ja verkkovuokran painotetut keskihinnat ilman alv:tä, 1997–2007, äyriä/kWh, http://www.ssb.no/english/subjects/10/08/10/elektrisitetaar_en/tab-2009-05-28-19-en.html.

(30) Tapahtuman nro 495870, 8 päivänä lokakuuta 2008 päivätty sähköposti Norjan tilastokeskukselta.

(31) Johdannaissähkömarkkinoiden erityispiirteitä kuvataan Nord Poolin kotisivuilla: http://www.nordpoolspot.com/en/PowerMaket/The-Nordic-model-for-a-liberalised-power-market/The-financial-market/.

(32) Sopimuksen kesto on lähes kuusi vuotta, sillä siihen sisältyy sopimus pidennyksestä. Valvontaviranomainen kuitenkin olettaa, että sopimusta on parempi verrata muihin 1–5 vuoden pituisiin sopimuksiin, koska kaikki sopimukset, joiden kesto ylittää viisi vuotta, ryhmitellään yhteen mukaan luettuina hyvin pitkäkestoiset sopimukset (ts. sopimukset, joiden kesto on yli 20 vuotta).

(33) Ks. vertailun vuoksi yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toteamukset kiinteistöjen myyntiä koskevissa tapauksissa: asia T-274/01 Valmont (Kok. 2004, s. II-3145, 45 kohta) ja yhdistetyt asiat T-127/99, T-129/99 ja T-148/99, Diputación Foral de Alava (Kok. 2002, s. II-1275, 85 kohta). (Tästä seikasta ei ole valitettu).