Virallinen lehti nro L 112 , 11/05/2000 s. 0075 - 0090



EFTAn valvontaviranomaisen päätös N:o 112/99/KOL, tehty 4 päivänä kesäkuuta 1999, uusista moottoriajoneuvoalan valtiontukea koskevista suuntaviivoista ja seitsemännestätoista muutoksesta valtiontukea koskeviin menettelysääntöihin ja aineellisiin sääntöihin EFTAN VALVONTAVIRANOMAINEN, joka ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen(1) ja erityisesti sen 61-63 artiklan, ottaa huomioon EFTAn jäsenvaltioiden välisen, valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamista koskevan sopimuksen(2) ja erityisesti sen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan, sekä katsoo, että EFTAn valvontaviranomainen varmistaa valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen 24 artiklan nojalla valtiontukea koskevan lainsäädännön soveltamisen, valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla EFTAn valvontaviranomainen antaa ilmoituksia ja suuntaviivoja asioista, joita ETA-sopimus koskee, jos kyseisessä sopimuksessa taikka valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyssä sopimuksessa nimenomaisesti näin määrätään tai jos EFTAn valvontaviranomainen pitää sitä tarpeellisena, EFTAn valvontaviranomainen palauttaa mieleen 19 päivänä tammikuuta 1994 hyväksymänsä valtiontukea koskevat menettelysäännöt ja aineelliset säännöt(3)(4), Euroopan yhteisöjen komissio päätti 15 päivänä heinäkuuta 1997 ehdottaa jäsenvaltioille EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 1 kohdan mukaisena aiheellisena toimenpiteenä uuden moottoriajoneuvoalan valtion tukia koskevan yhteisön puitesäännön hyväksymisestä (EYVL C 279, 15.9.1997), moottorioajoneuvoalan tuen osalta aiotaan säilyttää tiukka kuri ja ETA:n valtiontukisääntöjen yhdenmukainen soveltaminen varmistetaan koko Euroopan talousalueella, ETA-sopimuksen liitteen XV lopussa olevaan lukuun "YLEISTÄ" kuuluvan II kohdan mukaan EFTAn valvontaviranomainen on tasapuolisten kilpailuedellytysten säilyttämiseksi Euroopan yhteisöjen komissiota kuultuaan hyväksyttävä oikeudellisia asiakirjoja, jotka vastaavat komission antamia asetuksia, EFTAn valvontaviranomainen on kuullut Euroopan yhteisöjen komissiota, EFTAn valvontaviranomainen on 6 päivänä kesäkuuta ja 19 päivänä marraskuuta 1997 pidetyssä valtiontukia käsittelevässä monenvälisessä kokouksessa kuullut EFTAn jäsenvaltioita uusien suuntaviivojen laatimisesta valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamista koskevan sopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 1 kohdan mukaisesti, erityisen ilmoittamisvelvollisuuden uudistaminen kyseisellä alalla on valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu aiheellinen toimenpide ja edellyttää asianomaisten EFTA-valtioiden hyväksymistä, ja ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1. Valtiontuen suuntaviivojen 23 luku korvataan tämän päätöksen liitteessä I olevalla tekstillä. 2. Valtiontuen suuntaviivojen liite VI korvataan tämän päätöksen liitteessä II olevalla tekstillä. 3. EFTA-valtioille ilmoitetaan tästä päätöksestä kirjeellä, johon liitetään jäljennös tästä päätöksestä, mukaan lukien liitteet I, ja II, ja jossa kyseisiä valtioita pyydetään kuukauden kuluessa ilmaisemaan hyväksyntänsä uusista suuntaviivoista siltä osin kuin niihin sisältyvät valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamista koskevan sopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 1 kohdan mukaiset aiheelliset toimenpiteet. 4. Tämä päätös ja sen liitteet I ja II julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisen lehden ETA-osastossa ja ETA-täydennysosassa. 5. Tämä päätös on todistusvoimainen englannin kielellä. Tehty Brysselissä 4 päivänä kesäkuuta 1999. EFTAn valvontaviranomaisen puolesta Knut Almestad Puheenjohtaja (1) Jäljempänä "ETA-sopimus". (2) Jäljempänä "sopimus valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta". (3) Jäljempänä "valtiontuen suuntaviivat". (4) Julkaistiin alun perin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä L 240, 15.9.1994, ja samana päivänä julkaistussa EYVL:n ETA-täydennysosassa nro 34, viimeisin (16.) muutos hyväksytty 16 päivänä joulukuuta 1998 tehdyllä päätöksellä N:o 372/98/KOL (julkaistu EYVL:ssä C 111, 22.4.1999 ja samana päivänä julkaistussa EYVL:n ja ETA-täydennysosassa). LIITE I "23 TUKI MOOTTORIAJONEUVOTEOLLISUUDELLE(1) 23.1 Suuntaviivojen tarve ja soveltamisala a) Taustaa (1) Koska moottoriajoneuvoalalla on huomattava merkitys työllisyyteen, kauppaan ja teknologiseen kehitykseen, sitä pidetään yleensä strategisesti tärkeänä teollisuuden alana. Useiden Euroopan valtioiden hallitukset myönsivät 1970- ja 1980-luvulla huomattavaa tukea kansallisen ajoneuvoteollisuutensa uudenaikaistamiseen ja kehittämiseen tai toisinaan pelkästään sen ylläpitämiseksi(2). Tämä toiminta johti tukikilpailuun kyseessä olevien valtioiden välillä ja osittain myös moniin kilpailun vääristymiin. Tästä syystä Euroopan komissio otti vuonna 1989 käyttöön moottoriajoneuvoalan valtion tukia koskevan yhteisön puitesäännön(3), jäljempänä 'puitesääntö' jonka tavoitteena oli sekä tukivirtojen avoimuuden takaaminen että tiukan kurinalaisuuden vaatiminen tuen myöntämisessä. Puitesäännöllä pyrittiin rajoittamaan mahdollisuuksien mukaan kilpailun vääristymiä yhteisön teollisuudessa. Tuolloin toimialalla ei Euroopassa ollut tuotannon ylikapasiteettia; ajoneuvojen ja moottoreiden kauppa yhteisössä osoittautui kuitenkin erittäin laajaksi ja teki näin ollen toimialasta erittäin herkän. ETA-sopimuksen tultua voimaan EFTAn valvontaviranomainen hyväksyi vastaavat säännöt(4). (2) Komission puitesääntö vahvistettiin Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan 1 kohdan, nykyisen 88 artiklan 1 kohdan, perusteella aiheellisena toimenpiteenä kolmen vuoden ajaksi(5), jonka jälkeen komission tehtävänä oli puitesäännön soveltamisalan ja hyödyllisyyden tarkistaminen. Joulukuussa 1990 komissio päätti jatkaa puitesäännön soveltamista; puitesääntöä oli määrä tarkastella kahden vuoden kuluttua. Joulukuussa 1992 komissio päätti, ettei se muuta puitesääntöä ja jatkaa sen soveltamista seuraavaan arviointiin asti. Espanjan tekemän valituksen perusteella Euroopan yhteisöjen tuomioistuin totesi asiassa C-135/93 antamassaan tuomiossa(6), että tätä päätöstä on tulkittava siten, että puitesääntöä jatketaan ainoastaan siihen saakka, kunnes sitä seuraavan kerran tarkastellaan uudelleen, mikä oli tarkoitus tehdä viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1994. Tämän tuomion perusteella komissio ehdotti jäsenvaltioille 5 päivänä heinäkuuta 1995, että puitesääntö otetaan uudelleen käyttöön viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1996 aiheellisena toimenpiteenä ja että siihen sisällytettäisiin tiettyjä muutoksia, kuten ilmoittamista koskevan rajan muuttaminen 17 miljoonaksi. Lisäksi komissio ilmoitti jäsenvaltioille, että kahden vuoden jälkeen se voisi tarkastella puitesääntöä uudelleen, tehdä siihen mahdollisia tarkistuksia tai kumota sen suunniteltavan ns. laaja-alaisen puitesäännön kehityksen perusteella (vrt. näiden suuntaviivojen luvussa 26 esitetyt säännöt)(7). (3) Vuoden 1996 aikana Euroopan komissio teetti puitesäännöstä perusteellisen tutkimuksen riippumattomilla konsulteilla, jotka arvioivat sen yleistä tehokkuutta ja suosittelivat tiettyjä muutoksia, jotka koskivat erityisesti ilmoittamista koskevia rajoja, toimialan määritelmää ja kustannus-hyötyanalyysin suorittamista koskevia sääntöjä. Tämän raportin perusteella komissio päätti vuonna 1997 laatia uuden puitesäännön, edelleen EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 1 kohdan mukaisena aiheellisena toimenpiteenä. b) Alan tilanne (4) Moottoriajoneuvoteollisuudella on huomattava taloudellinen merkitys Euroopan talousalueella. Asiantuntijat arvioivat, että kustakin tämän teollisuudenalan työpaikasta riippuu kymmenen muuta työpaikkaa; teollisuudenala työllistää suoraan tai välillisesti lähes 10 prosenttia Euroopan talousalueen työvoimasta. Lisäksi toimialalle on ominaista markkinoiden kiihtyvä globaalistuminen. Eurooppalaisilla valmistajilla ja niiden alihankkijoilla on yhä useampia kilpailijoita perinteisillä markkina-alueillaan; tästä syystä ne pyrkivät ylläpitämään tai vahvistamaan toimintaansa tärkeimmillä vientialueilla ja turvautuvat usein paikallisten tuotantolaitosten perustamiseen Keski-Eurooppaan, Aasiaan tai Etelä-Amerikkaan. (5) Useimpien suurten eurooppalaisten autonvalmistajien tuotantokapasiteetin käyttöaste on vuodesta 1993 ollut alle 80 prosenttia(8). Näyttää epätodennäköiseltä, että tämä suhde paranisi huomattavasti keskipitkällä aikavälillä(9), sillä moottoriajoneuvoteollisuus on osa kehittyneitä ja syklisiä markkinoita, joilla on yleisesti heikot kasvunäkymät. (6) Euroopan teollisuudessa on tapahtunut paljon kehitystä viime vuosina esimerkiksi tuottavuuden kasvun ja tuotannon laadun paranemisen osalta; näin lähestyttiin korkeimpia kansainvälisiä standardeja. Japanilaisten tai amerikkalaisten kilpailijoiden etumatkan saavuttaminen tapahtuu kuitenkin edistämällä yhä enemmän aineettomia investointeja erityisesti T & K:n ja koulutuksen, teollisuuden yhteistyön kehittämisen ja julkisessa hallinnossa tehtävän uudenaikaistamisen avulla sekä luomalla vakaa ja suotuisa taloudellinen ympäristö ja takaamalla tehokas kilpailu(10). Puitesäännön sopeuttaminen uusiin taloudellisiin olosuhteisiin on osa tätä tavoiteasettelua. (7) Valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamista koskevan sopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 1 kohdan perusteella valvontaviranomainen on näin ollen päättänyt ehdottaa EFTA-valtioille, että nämä antaisivat mainitun pöytäkirjan 1 artiklan 3 kohdan nojalla 1 päivästä syyskuuta 1999 alkaen ennakkoilmoituksen merkittävimmistä moottoriajoneuvoalan valtiontukiasioista jäljempänä määriteltyjen sääntöjen mukaisesti. 23.2 Ilmoittamista koskevat säännöt 23.2.1 Moottoriajoneuvoalan määritelmä (1) 'Moottoriajoneuvoalalla' tarkoitetaan joko valmistajan suoraan tai 'ensisijaisen alihankkijan' 'kokonaishankkeen' osana toteuttamaa 'moottoriajoneuvojen', moottoriajoneuvoihin tarkoitettujen 'moottorien', moottoriajoneuvoihin tai moottoreihin tarkoitettujen 'moduulien tai alajärjestelmien' kehittämistä, valmistamista ja asentamista. a) Moottoriajoneuvot (2) 'Moottoriajoneuvolla' tarkoitetaan henkilöautoja, pakettiautoja, kuorma-autoja, vetoautoja, linja-autoja ja muita hyötyajoneuvoja. Tähän ryhmään eivät kuulu kilpa-autot, tieverkon ulkopuoliseen käyttöön tarkoitetut ajoneuvot (esimerkiksi lumiaurat tai henkilökuljetukseen golfkentillä tarkoitetut ajoneuvot), moottoripyörät, perävaunut, maa- ja metsätaloustraktorit, asuntovaunut, erikoismoottoriajoneuvot (paloautot tai työpaja-autot), dumpperit, itseliikkuvat trukit (esimerkiksi haarukkatrukit, haaratrukit, lavatrukit) ja armeijan käyttöön tarkoitetut sotilasajoneuvot. b) Moottoriajoneuvoihin tarkoitetut moottorit (3) 'Moottoriajoneuvoihin tarkoitetuilla moottoreilla' tarkoitetaan diesel- ja ottomoottoreita sekä sähkö-, turbiini-, kaasu- ja sekamoottoreita tai muita edellä määriteltyihin 'moottoriajoneuvoihin' tarkoitettuja moottoreita. c) Moduulit ja alajärjestelmät (4) 'Moduulilla' tai 'alajärjestelmällä' tarkoitetaan moottoriajoneuvoon tai moottoriin tarkoitettujen tärkeimpien osien kokonaisuutta, jonka ensisijainen alihankkija on valmistanut, koonnut tai asentanut ja toimittanut tietokoneistetun tilauksen perusteella tai JOT-periaatteella. (5) Hankintaan ja varastointiin liittyvät logistiikkapalvelut sekä yhteensopivien työvaiheiden alihankinta (esimerkiksi osien maalaus), jotka tapahtuvat valmistusprosessin aikana, on myös katsottava sisältyväksi moduuliin tai alajärjestelmään. d) Ensisijaiset alihankkijat (6) 'Ensisijaisella alihankkijalla' tarkoitetaan valmistajasta riippumatonta tai riippuvaista toimittajaa, joka jakaa tutkimusta ja kehitystä koskevan vastuun(11) ja joka valmistaa, asentaa ja/tai toimittaa moottoriajoneuvoteollisuuden yritykselle alajärjestelmiä tai moduuleja tuotanto- tai asennusvaiheessa. Tämä yritys toimii yleensä yhteistyössä valmistajan kanssa mallin elinaikaa kestoltaan vastaavan sopimuksen perusteella (sopimus on esimerkiksi voimassa mallin uudistamiseen asti). Ensisijainen alihankkija voi myös toimittaa palveluja, erityisesti hankintakeskuksen hallintoon liittyviä logistiikkapalveluja. e) Kokonaishanke (7) Valmistaja voi sisällyttää samaan investointikohteeseen taikka yhdelle tai useammalle tietyllä läheisellä maantieteellisellä etäisyydellä(12) sijaitsevalle teollisuusalueelle yhden tai useamman ensisijaisen alihankintaprojektin, jonka tarkoituksena on varmistaa valmistajan hankkeeseen kuuluviin ajoneuvoihin tai moottoreihin tarkoitettujen moduulien tai alajärjestelmien toimittaminen. 'Kokonaishankkeella' tarkoitetaan kaikkien näiden hankkeiden kokonaisuutta. (8) Kokonaishankkeen kesto on sama kuin moottoriajoneuvon valmistajan investointihankkeen kesto. (9) Jotta ensisijaisen alihankkijan investointi voi kuulua kokonaishankkeen määritelmään, ainakin puolet tästä investoinnista aiheutuvasta tuotannosta on toimitettava kyseiselle valmistajalle kyseiseen tehtaaseen. 23.2.2 Ilmoitettava tuki (1) EFTA-valtioiden suunnitteleman tuen ennakkoilmoittamisen tarkoituksena on antaa valvontaviranomaiselle mahdollisuus varmistaa parhaimmalla mahdollisella tavalla moottoriajoneuvoalalla suunniteltavan tuen soveltuvuus ETA-sopimuksen kilpailusääntöihin. a) Hyväksyttyyn järjestelmään perustuva tuki (2) Valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 3 kohdan nojalla kaikesta tuesta, jota julkiset viranomaiset aikovat hyväksyttyjen tukijärjestelmien osana myöntää yksittäiselle hankkeelle tai kokonaishankkeelle yhden tai useamman yrityksen hyväksi, joka harjoittaa tai jotka harjoittavat toimintaansa moottoriajoneuvoalalla, on ilmoitettava ennen sen myöntämistä, jos ainakin yksi seuraavasta kahdesta ehdosta täyttyy: - investointihankkeen nimellisarvo(13) (hankkeen kokonaiskustannukset(14)) on 50 miljoonaa euroa, tai - hankkeelle myönnettävän tuen(15) (riippumatta tuen myöntäjästä, muodosta tai tavoitteesta) bruttoarvo on yhteensä 5 miljoonaa euroa. (3) Valvontaviranomainen arvioi tämän jälkeen valmistajan ja kunkin ensisijaisen alihankkijan hankkeet määrittääkseen jokaisen suunnitellun tuen soveltuvuuden. b) Tapauskohtainen tuki (4) Valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 3 kohdan nojalla kaikesta tuesta, jota julkiset viranomaiset aikovat hyväksyttyjen tukijärjestelmien ulkopuolella myöntää yhdelle tai useammalle yritykselle, joka harjoittaa tai jotka harjoittavat toimintaansa moottoriajoneuvoalalla, on ilmoitettava ennen sen myöntämistä paitsi, jos tuki noudattaa näiden suuntaviivojen luvussa 12 tarkoitettuja vähämerkityksistä tukea koskevia sääntöjä. c) Vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen myönnetty tuki (5) Valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 3 kohdan nojalla kaikesta pelastamiseen ja rakennemuutokseen tarkoitetusta tuesta, jota julkiset viranomaiset aikovat myöntää yhdelle tai useammalle yritykselle, joka harjoittaa tai jotka harjoittavat toimintaansa moottoriajoneuvoalalla, on ilmoitettava ennen sen myöntämistä paitsi, jos tuki noudattaa näiden suuntaviivojen luvussa 12 mainittuja vähämerkityksistä tukea koskevia sääntöjä. d) Ilmoituksen tekeminen (6) Näiden sääntöjen nojalla ilmoittamisvelvollisuuden soveltamisalaan kuuluvasta valtiontuesta on ilmoitettava erityisellä lomakkeella. Koska EFTAn valvontaviranomaisen työkieli on englanti, käytettävä lomake on yhteisön puitesäännön englanninkielinen versio, joka on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä C 279 15 päivänä syyskuuta 1997 sivuilla 17-44(16) ja kyseistä lomaketta on täydennettävä EFTAn valvontaviranomaisen kilpailu- ja valtiontukiasioita käsittelevältä osastolta saatavalla, asiaan soveltuvalla lomakkeella. (7) EFTA-valtioiden on täydennettävä ilmoituslomakkeita tarpeellisin lisätiedoin. Erityisesti aluetuen yhteydessä valvontaviranomaiselle on toimitettava tuotantolaitoksen sijoittamispaikan lopullista valintaa koskevat tutkimukset heti kun ne ovat saatavilla. 23.2.3 Jälkikäteisvalvonta ja -arviointi (1) Valvontaviranomainen voi päätöksessään edellyttää toimenpiteitä myönnetyn tuen valvomiseksi ja sen arvioimiseksi jälkikäteen; näiden toimenpiteiden yksityiskohtaisuus vaihtelee tapauksittain ja markkinoiden mahdollisen vääristymisen mukaan. (2) EFTA-valtion ja tuensaajayrityksen välisestä lopullisesta tukisopimuksesta on sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen toimitettava aina jäljennös valvontaviranomaiselle. (3) Jotta voitaisiin valvoa valvontaviranomaisen päätöksen noudattamista, EFTA-valtioiden on yhteistyössä tuensaajayritysten kanssa toimitettava selonteko tuen maksun edistymisestä tai jäljennös tukisopimuksen täytäntöönpanon väliraportista sekä loppuraportti, josta ilmenevät tavoitteet - aikataulu, investoinnit ja jäsenvaltion asettamien erityisehtojen noudattaminen - ja hankkeen päättyessä saavutetut todelliset tulokset. 23.2.4 Vuosikertomus (1) EFTA-valtioita kehotetaan lähettämään valvontaviranomaiselle vuosikertomus, josta käy ilmi tiedot kaikesta moottoriajoneuvoteollisuudelle kuluvan vuoden aikana myönnetystä tuesta riippumatta sen muodosta. Vuosikertomuksessa on mainittava myös tuki, joka ei kuulu ilmoittamisvelvollisuuden soveltamisalaan. (2) Näiden suuntaviivojen liitteessä VII annetussa muodossa laaditut vuosikertomukset on toimitettava valvontaviranomaiselle ennen viitevuotta seuraavan vuoden huhtikuun 1 päivää. 23.2.5 Voimaantulo ja voimassaoloaika (1) Nämä suuntaviivat tulevat voimaan 1 päivänä syyskuuta 1999; aikaisempia suuntaviivoja käytetään perustana ennen kyseistä päivää ilmoitettuja tukihankkeita arvioitaessa. (2) Näitä suuntaviivoja sovelletaan kahden vuoden ajan. Ennen jakson päättymistä valvontaviranomainen arvioi suuntaviivojen mahdollista jatkamista ottaen huomioon erityisesti näiden suuntaviivojen 26 luvussa esitetyn monialaisten suuntaviivojen valmistelussa tapahtuneen kehityksen. 23.3 Suuntaviivat tuen arvioimiseksi (1) Tuen arvioinnissa on otettava huomioon yleiset talouteen ja teollisuuteen liittyvät seikat, alaan liittyvät seikat sekä alueelliset, sosiaaliset ja ympäristötekijät. Valvontaviranomaisen tarkoituksena ei kuitenkaan ole päättää alan teollisuuden strategiasta; on suositeltavaa, että toimiala ja kyseiset markkinat määrittelevät sen itse. Valvontaviranomaisen tavoitteena on taata, että moottoriajoneuvojen valmistajat Euroopan talousalueella toimivat terveen kilpailun ympäristössä; tästä syystä valvontaviranomainen pyrkii rajoittamaan tuen aiheuttamia kilpailun vääristymiä ja ylläpitämään kilpailuhenkistä ympäristöä, mikä edesauttaa kilpailukyvyn ja alan tuottavuuden kasvua. (2) Näin ollen ne perusteet, joihin valvontaviranomainen nojautuu arvioidessaan tukia, vaihtelevat kyseessä olevan tuen tavoitteiden mukaan. Valvontaviranomainen valvoo kuitenkin aina, että myönnetty tuki on sekä suhteessa ratkaistavien ongelmien vakavuuteen että tarpeellista hankkeen toteuttamisen kannalta. Näiden kahden näkökohdan eli suhteellisuuden ja tarpeellisuuden kunnioittaminen on välttämätön edellytys, jotta valvontaviranomainen voi hyväksyä valtiontuen myöntämisen moottoriajoneuvoalalle. Kaikkien edellä kuvailtujen eri tukimuotojen arviointi on siitä suoraan riippuvainen. (3) Hankkeesta tehty ilmoitus voi sisältää erimuotoista tukea; kukin suunniteltu tuki analysoidaan kyseisen tuen arviointia koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen perusteella. 23.3.1 Vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen myönnetty tuki (1) Vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen myönnettyä tukea arvioidaan kyseistä tukea koskevien suuntaviivojen nojalla, jotka on esitetty 16 luvussa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 23.3.1 kohdan 2 alakohdan soveltamista. Valvontaviranomainen kiinnittää erityisesti huomiota siihen, että rakenneuudistus- ja pelastustuen myöntämisen on yleensä oltava tarpeen ainoastaan kerran. (2) Ottaen huomioon moottoriajoneuvoalan rakenteellisen ylikapasiteetin jatkumisen keskipitkällä aikavälillä valvontaviranomainen kieltää sellaisen valtiontuen, joka on suunnattu tuotannon nettokapasiteetin kasvattamiseen. Lisäksi valvontaviranomainen vaatii yleensä yrityksen kapasiteetin vähentämistä. Valvontaviranomainen katsoo myös välttämättömäksi, että tuotantokapasiteetin lasku on suhteutettu tuen intensiteettiin, joka arvioidaan tuen ja rakenneuudistuksen kustannusten välisen suhteen perusteella. 23.3.2 Aluetuki (1) Moottoriajoneuvoalalla voi saada aluetukea uusien toimipaikkojen perustamiseksi ja olemassa olevien toimipaikkojen laajentamiseksi Euroopan talousalueen tukialueilla, jolloin ala osallistuu arvokkaalla tavalla alueelliseen kehitykseen luomalla tai turvaamalla usein erittäin korkeaa koulutusta vaativia työpaikkoja sekä merkittävien välillisten vaikutusten kautta. (2) Ennakkoilmoituksen avulla valvontaviranomainen voi vertailla aluetuella saavutettavia etuja ja koko alalle mahdollisesti aiheutuvia haittavaikutuksia. Tämän kustannus-hyötyanalyysin muodossa toteutettavan vertailun tarkoituksena ei ole kieltää aluetuen olennaista merkitystä Euroopan talousalueen alueelliselle kehitykselle, vaan taata se, että muut ETA-sopimuspuolten kannalta merkittävät seikat, kuten toimialan kehitys ja yleinen kilpailukyky Euroopassa sekä terveen kilpailun periaatteen noudattaminen, otetaan myös huomioon. a) Tuen tarpeellisuus (3) Osoittaakseen aluetuen tarpeellisuuden tuensaajayrityksen(17) on todistettava selkeästi, että sillä on taloudellisesti kannattava vaihtoehtoinen sijaintipaikka hankkeensa tai sen osan taikka osien toteuttamiselle. Jos mikään muu uusi tai olemassa oleva teollisuusalue yhtymän sisällä ei sovellu kyseisen investoinnin sijoituspaikaksi, yrityksen on toteutettava hankkeensa ainoassa tähän soveltuvassa tehtaassa, vaikka se ei saisikaan tukea. (4) Tämän kannattavan vaihtoehdon olemassaolo määrittää hankkeen 'liikuteltavuuden'; investoija(18) voi osoittaa tämän tarvittaessa vetoamalla tekemiinsä tutkimuksiin, joiden tarkoituksena on määrittää toimipaikan lopullinen sijainti. Vaihtoehtoisen sijaintipaikan ei välttämättä tarvitse olla Euroopan talousalueella. Valvontaviranomainen valvoo kuitenkin tämän vaihtoehdon todennäköisyyttä erityisesti asian kannalta merkityksellisten markkinoiden osalta. (5) Aluetuen hyväksymistä varten valvontaviranomainen tutkii ilmoitetun tuen maantieteellistä liikuteltavuutta tutkittuaan ensin, voidaanko kohdealueelle Euroopan talousalueen lainsäädännön mukaisesti myöntää tukea. Aluetukea ei voida hyväksyä hankkeille tai niiden osille, jos ne eivät ole maantieteellisesti liikuteltavia. (6) Kun osoitetaan hankkeen liikuteltavuus niissä tapauksissa, joissa vaihtoehtoinen sijaintipaikka on muualla kuin Euroopan talousalueella tai Keski- ja Itä-Euroopan maissa (KIE-maat), investoijan on todistettava erityisesti sijaintipaikkaa koskevan tutkimuksen avulla, että se on harkinnut sijaintipaikaksi vähintään yhtä muuta taloudellisesti elinkelpoista paikkaa jossakin ETA- tai KIE-maassa. Jos tätä ei tehdä, valvontaviranomainen katsoo valitun sijaintipaikan olevan vaihtoehdoista paras. Tällöin hyväksyttävän aluetuen intensiteetti ei voi ylittää 23.3.2 kohdan c alakohdassa määriteltyä vähimmäisintensiteettiä, jonka alittavan tuen osalta ei ole tarpeen toteuttaa kustannus-hyötyanalyysiä. (7) Uudenaikaistamiseen ja yrityksen toiminnan järkeistämiseen tarkoitettu aluetuki, joka ei yleensä koske liikuteltavia hankkeita, ei ole sallittua moottoriajoneuvoalalla (vrt. 23.3.7 kohta). (8) Moottoriajoneuvoalan teollisuuden ominaispiirteisiin kuuluu, että hankkeiden yhteydessä puretaan joskus kokonaisia vanhentuneita tuotantolinjoja. Nämä toimenpiteet, jotka tosin ovat poikkeuksellisia, voivat olla liikuteltavia, sillä yrityksen on usein tehtävä seuraava valinta: joko olemassa olevan toimipaikan muuttaminen tai sen sulkeminen ja uuden tuotantolaitoksen perustaminen muualle laajentamisen tai aivan uuden investointihankkeen avulla (ns. greenfield- eli uudishanke). Tuotantorakenteiden edellä kuvaillun kaltaista radikaalia muuttamista(19) olemassa olevalla toimipaikalla kutsutaan 'toiminnan muuntamiseksi'; myös se voi olla aluetukikelpoista. (9) Muuntaminen eroaa rakenneuudistuksesta siten, että rakenneuudistus kohdistuu taloudellisissa vaikeuksissa oleviin yrityksiin. b) Tukikelpoiset kustannukset (10) Valvontaviranomainen arvioi, ovatko hankkeen liikuteltavien osien arvioidut kustannukset tukikelpoisia; tukikelpoisuus määritellään kyseessä olevalle tukialueella sovellettavan aluetukijärjestelmän mukaan. c) Tuen suhteellisuus (11) Valvontaviranomainen varmistaa hankkeen liikuteltavien osien osalta, että suunniteltu tukitoimenpide on suhteessa niihin alueellisiin ongelmiin, joita sillä on tarkoitus ratkaista. Tähän tarkoitukseen käytetään kustannushyötyanalyysiä. Moottoriajoneuvoalan tuen arvioinnin avoimuuden varmistamiseksi ilmoituslomakkeeseen on liitetty kustannushyötyanalyysiä varten tarkoitettu vakiomallinen ilmoituslomake (vrt. edellä 23.2.2 kohdan 6 alakohta). Kustannus-hyötyanalyysissä käytettävä menetelmä on kuvailtu liitteessä VI. (12) Suunnitelmien mukaan valvontaviranomainen hyväksyy 1 päivänä tammikuuta 2000 uusien alueellisia tukia koskevien suuntaviivojen perusteella aluekartat. Siihen asti menetellään siten, että jos suunnitellun aluetuen intensiteetti on enintään 10 prosenttia alueellisesta enimmäismäärästä(20), valvontaviranomainen ei katso kustannus-hyötyanalyysiä tarpeelliseksi. Tämä kanta perustuu siihen, että tukialueelle sijoittuva liikuteltava hanke kärsii aina tietystä minimimäärästä haittoja. Edellä mainitun ajankohdan jälkeen ja sikäli kuin uusien aluekarttojen myötä käyttöön otettavat tukitasot ovat alentuneet, kustannus-hyötyanalyysin aloittamista edellyttävä vähimmäisintensiteetti vahvistetaan 20 prosentiksi uudesta aluetuen enimmäismäärästä. (13) Kustannus-hyötyanalyysissä vertaillaan hankkeen liikuteltavien osien niitä kustannuksia, joista investoijan on vastattava toteuttaakseen hankkeen kyseisellä alueella, ja niitä kustannuksia, joista investoijan olisi vastattava saman hankkeen toteuttamiseksi toisessa paikassa; tämä mahdollistaa kyseisen tukialueen erityisten haittojen määrittämisen. Valvontaviranomainen hyväksyy aluetuen niiden alueellisten haittojen rajoissa, joita investoinnista aiheutuu suhteessa vaihtoehtoiseen paikkaan. (14) Kustannus-hyötyanalyysissä vertailtavan sijaintipaikan on oltava Euroopan talousalueella tai KIE-maissa, jos investoinnin tavoitteena on sellainen ajoneuvotuotanto tai ajoneuvon osien valmistus, joka on tarkoitettu pääosin Euroopan markkinoille(21). (15) Jos kustannus-hyötyanalyysin vertailtava sijaintipaikka on toisella ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdassa tai EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tukialueella, mahdollisen eron aluetuen asteessa ei katsota merkitsevän kustannus-hyötyanalyysissä etua eikä haittaa, vaan se katsotaan neutraaliksi. (16) Kuten näiden suuntaviivojen 23.2.2 kohdan d alakohdassa huomautettiin, sijoituspaikan valintaa koskevat tutkimukset on toimitettava valvontaviranomaiselle heti kun ne ovat saatavilla helpottamaan asian käsittelyä ja nopeuttamaan päätöksentekoa. (17) Toiminnallisia haittoja arvioidaan kolmen vuoden ajan laajennushankkeiden osalta ja viiden vuoden ajan uusilla alueilla (ns. greenfield) toteutettavien uusien hankkeiden osalta. Valvontaviranomainen katsoo, että nämä ajat vastaavat käynnistysvaikeuksien ylittämiseksi ja kussakin tapauksessa tavanomaisen tuotannon tason saavuttamiseksi yleensä tarvittavaa ajanjaksoa. (18) Uudella hankkeella tarkoitetaan toimipistettä uudella alueella, jota ei vielä ole kehitetty. Tällaisissa tapauksissa yritys kohtaa olemassa olevien tehtaiden laajentamiseen verrattuna seuraavia erityisongelmia: sopiva infrastruktuuri, logistiikan järjestely, yrityksen erityistarpeisiin koulutettu työvoima ja alihankkijarakenne puuttuvat. Jos saman yhtymän lähellä sijaitseva yksikkö voi tarjota nämä palvelut, hanke katsotaan komission päätöksen 96/666/EY mukaisesti laajentamiseksi, vaikka rakentaminen tosiasiassa tapahtuisi uudella alueella(22). (19) Kokonaishankkeen yhteydessä kukin kysymyksessä oleva ensisijainen alihankkija voi kustannus-hyötyanalyysin perusteella hyötyä samansuuruisesta alueellisen haitan tasauksesta kuin ajoneuvon valmistaja ilman, että niitä varten tehtäisiin erillinen kustannus-hyötyanalyysi. Jos sitä vastoin kokonaishankkeeseen osallistuva ensisijainen alihankkija arvioi, että sille aiheutuu erityisiä alueellisia haittoja, jotka sallivat sille korkeamman tuki-intensiteetin, alihankkija voi pyytää erillistä kustannus-hyötyanalyysiä, jota sovelletaan analyysin tuloksesta riippumatta. d) Analyysi toimialaan ja kilpailuun aiheutuvista vaikutuksista (20) Moottoriajoneuvoalan suhdanneherkkyyden vuoksi valvontaviranomainen tutkii jokaisen investointihankkeen vaikutuksia kilpailuun ottaen erityisesti huomioon tuotantokapasiteetin vaihtelun(23) kyseisen yhtymän tasolla merkityksellisillä markkinoilla(24). (21) Tästä syystä tasaus (ns. 'top-up') lasketaan seuraavien yksityiskohtaisten sääntöjen perusteella: >TAULUKON PAIKKA> (22) Tasaus ilmaistaan prosenttiosuuksina, jotka lasketaan yhteen kustannushyötyanalyysin perusteella sallitun intensiteetin kanssa tai vähennetään siitä. (23) Suuri vaikutus alalle merkitsee sitä, että yhtymän investoinnin jälkeisen kapasiteetin (C(f)) suhde yhtymän investointia edeltävään kapasiteettiin (C(i)) on vähintään 1,01. (24) Keskimääräinen vaikutus alalle merkitsee, että 0,99 < C(f)/C(i) < 1,01 tai että merkityksellisille markkinoille on perustettu uusi segmentti. (25) Vähäinen vaikutus alalle merkitsee, että C(f)/C(i) on enintään 0,99. (26) Erottelu 61 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan alueiden välillä on tarpeen, jotta kunkin tyyppiselle alueelle ominaiset ongelmat voitaisiin ottaa paremmin huomioon ja jotta aluetuen investoijaa kannustavaa vaikutusta voitaisiin lisätä. e) Tuen intensiteetin määrittely (27) Hyväksytty bruttoavustusekvivalentteina ilmaistu tuki ei saa missään tapauksessa ylittää vaiheiden a-d (liikuteltavuus, tukikelpoiset investoinnit, alueellisten haittojen määrittäminen, mahdollinen tasaus) mukaan määriteltyjen ja tavallisesti nykyarvossa laskettujen sekä vertailtavuuden vuoksi suhteessa tukialueen bruttoavustusekvivalentteihin prosentteina tukikelpoisista investoinneista ilmaistujen tuen määrien summaa. Tuki saa olla enintään kyseiseen yritystyyppiin sovellettavan alueellisen enimmäismäärän suuruinen. 23.3.3 Tutkimus- ja kehitystuki (1) Tutkimus- ja kehitystuen arviointi toteutetaan 14 luvussa esitettyjen tutkimus- ja kehitystyöhön myönnettävää tukea koskevien sääntöjen mukaisesti. (2) Valvontaviranomainen analysoi perusteellisesti kustannusten jakautumista T& K:n eri lajien välillä; investoijan on tehtävä selvä ero teollisen tutkimuksen ja todellisen kilpailua edeltävän kehittämistoiminnan sekä tuottavien investointien ja teknisen suunnittelun avulla tapahtuvan uuden teknologian käyttöön ottamisen välillä. 23.3.4 Innovaatiotuki (1) Innovaatiolla tarkoitetaan aidosti uusien (joita alan muut toimijat eivät ole aiemmin käyttäneet tai pitäneet kaupan) tuotteiden tai menetelmien kehittämistä ja käyttöön ottamista Euroopan talousalueella tai KIE-maissa. Todelliseen innovaatioon liittyy epäonnistumisen riski, jonka suuruuden valvontaviranomainen ottaa huomioon arvioidessaan suunnitellun tuen intensiteettiä. (2) Euroopan ajoneuvoteollisuuden on yleisesti parannettava kilpailukykyään suhteessa amerikkalaisiin, japanilaisiin ja korealaisiin kilpailijoihin. Tämän vuoksi sen on vahvistettava esimerkiksi innovaatiokapasiteettiaan kaventaakseen kilpailijoiden teknologista ja teollista etumatkaa(25). (3) Innovaatioihin tarkoitettu investointituki voidaan sallia ainoastaan asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa kannustamaan teollisen tai teknologisen riskin ottamista. (4) Tällaisen tuen enimmäisintensiteetti on 10 prosenttia kaikista tukikelpoisista kustannuksista, mikä vastaa innovatiivisen hankkeen osaan suoraan ja yksinomaan liittyviä investointeja ja suunnittelua. (5) Innovatiivinen hanke voi koskea ainoastaan yhtä moottoriajoneuvoalalla toimivan yhtymän toimipaikkaa(26); hankkeen toistamiseen muissa tehtaissa ei myönnetä tukea. 23.3.5 Tuki ympäristönsuojeluun ja energiansäästöön (1) Saastumisen ehkäisemiseksi yleisesti tarkoitettu tuki eli sellainen tuki, joka on myönnetty ympäristönsuojeluun myönnettävää valtiontukea koskevissa yhteisön suuntaviivoissa (15 luku) vahvistettujen edellytysten mukaisesti, voidaan katsoa yhteismarkkinoille soveltuvaksi. (2) On huomattava, että kyseisissä suuntaviivoissa edellytetään monimutkaisia teknisiä arvioita esimerkiksi investoijalle aiheutuvien 'ekologisten' lisäkustannusten analysoinnissa. Lisäksi arvioidessaan tuen soveltuvuutta ETA-sopimuksen toimintaan valvontaviranomainen tutkii perusteellisesti kustannussäästöjä (energia, raaka-aineet jne.), jotka investoija on saavuttanut hankkeen ympäristönsuojelutekijöillä. 23.3.6 Tuki ammatilliseen koulutukseen (1) Valvontaviranomaisella on yleisesti myönteinen kanta koulutusta ja ammatillista jälleenkoulutusta koskeviin ohjelmiin. Koulutustuki tutkitaan, jotta voitaisiin taata, ettei sitä käytetä ainoastaan yritykselle tavallisesti aiheutuvien kustannusten vähentämiseen. (2) Lisäksi valvontaviranomainen hyväksyy lähitulevaisuudessa koulutukseen myönnettävän valtiontuen suuntaviivat, joita sovelletaan myös moottoriajoneuvoalaan. 23.3.7 Uudenaikaistamis- ja järkeistämistuki (1) Uudenaikaistaminen ja järkeistäminen ovat tarpeen, jotta yritys voisi säilyä kilpailukykyisenä maailmanlaajuisilla markkinoilla. Näihin toimintoihin myönnettävään tukeen liittyy kuitenkin erittäin suuri riski kilpailun vääristymisestä, ja kyseiset toiminnot on yleensä rahoitettava yrityksen omilla varoilla. (2) Jos kansainvälisillä markkinoilla kilpaileva yritys ei pysty itse rahoittamaan uudenaikaistamis- ja järkeistämistoimenpiteitään, sen mahdollisuudet vastata kilpailuun sekä sen elinkelpoisuus lakkaavat ajan myötä. Tästä syystä moottoriajoneuvoalan yrityksille ei saa myöntää tukea uudenaikaistamiseen ja järkeistämiseen. 23.3.8 Toimintatuki (1) Toimintatuki aiheuttaa pysyviä kilpailun vääristymiä moottoriajoneuvoteollisuuden kaltaisella alalla. Tästä syystä valvontaviranomainen ei hyväksy uutta toimintatukea edes tukialueilla. Lisäksi valvontaviranomainen ehdottaa valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 1 kohdan nojalla, että ne EFTA-valtiot, jotka myöntävät tällä hetkellä tällaista tukea voimassa olevien tukijärjestelmien perusteella, poistavat asteittain yhteen tai useampaan moottoriajoneuvoalan yritykseen sovellettavan toimintatuen." (1) Tämä luku vastaa moottoriajoneuvoalan valtion tukia koskevaa yhteisön puitesääntöä (EYVL C 279, 15.9.1997). (2) Vuosina 1977-1987 Euroopan yhteisön ajoneuvoalalle myönnettiin valtion tukia arviolta 26 miljardin ecun arvosta pääasiassa pääomasijoituksina tai antamalla anteeksi merkittäviä velkoja. Vuoden 1989, jolloin puitesääntö tuli voimaan, ja heinäkuun 1996 välillä Euroopan komissio on hyväksynyt tälle toimialalle 5,4 miljardia ecua tukea. (3) EYVL C 123, 18.5.1989, s. 3. (4) Tammikuun 19 päivänä 1994 hyväksyttyjen valtiontukien suuntaviivojen 23 luku EYVL L 231 ja EYVL:n ETA-täydennysosa N:o 32, 3.9.1994). (5) Puitesäännön soveltaminen viivästyi vuoden 1989 ensimmäisen puoliskon ajan, koska sen hyväksymistä 10 jäsenvaltiossa odotettiin; Espanja hyväksyi sen vasta tammikuussa 1990 ja Saksa toukokuussa 1990. Espanja ja Saksa vastustivat aluksi sen soveltamista. (6) Asia C-135/93, Espanja v. komissio, tuomio 29.6.1995 (Kok. 1995, s. I-1651). (7) Yhteisöjen tuomioistuin kumosi asiassa C-292/95, Espanjan kuningaskunta v. komissio, 15.4.1997 annetussa tuomiossa heinäkuussa 1995 tehdyn komission päätöksen laajentaa puitesäännön voimassaoloa taannehtivasti 1.1.1995 alkaen 31.12.1995 asti odotettaessa puitesäännön ottamista uudelleen käyttöön kahden vuoden ajaksi 1.1.1996-31.12.1997. (8) Euroopan moottoriajoneuvoteollisuutta koskeva 10 päivänä heinäkuuta 1996 annettu komission tiedonanto (KOM(96) 327 lopullinen). (9) Vuoden 1996 ensimmäisellä puoliskolla Euroopan talousalueella toimivien moottoriajoneuvojen valmistajien keskuudessa toteutettu kysely osoitti, että tuotantokapasiteetin käyttöaste oli 71 prosenttia vuonna 1995, mikä vastaa 18,1 miljoonan ajoneuvon vuotuista kapasiteettia; todellinen vuosituotanto oli 12,9 miljoonaa ajoneuvoa. (10) Katso edellä alaviite 1. (11) Suunnittelu- ja kehitystoiminta toteutetaan usein valmistajan hankkeiden yhteydessä. (12) Tämä läheisyys voisi ilmetä mm. tuotantolaitosten välisen kiinteän yhteyden muodossa (esimerkiksi automaattinen kuljetinlinja). Yhteys mahdollistaisi moduulien toimittamisen suoraan autotehtaaseen. (13) Investointihankkeella ymmärretään yleensä investointia, jonka yritys on toteuttanut hankkimalla uutta pääomaa, joka tarvitaan tietyllä teollisuusalueella sijaitsevien tuotantolaitosten perustamiseen, laajentamiseen, uudenaikaistamiseen tai järkeistämiseen. Investointihanketta ei saa keinotekoisesti osittaa useampiin alahankkeisiin ja/tai useammille tilikausille ilmoittamisvelvollisuuden välttämiseksi. (14) Hankkeen kokonaiskustannuksiksi ymmärretään kaikki ne kustannukset, joita yritykselle aiheutuu investointihankkeensa yhteydessä uuden aineellisen tai aineettoman omaisuuden hankkimisesta, josta suoritetaan poistoja käyttöaikana tai joka annetaan vuokralle. Kustannukset ovat siis yhtä suuret kuin hankkeeseen investoidun pääoman määrä. Hankkeen kustannukset voivat erota valtiontukikelpoisista kustannuksista (vrt. 23.3.2 kohdan 10 alakohta). (15) Valtiontuen bruttoarvo saadaan laskemalla yhteen suunnitellun tuen sisältämät avustukset ja avustusekvivalentit; jos tuki myönnetään verovapaana, se muunnetaan bruttoekvivalentiksi ottamalla huomioon tuen verotuksellinen etu, jos se on mahdollista. (16) Tätä tarkoitusta varten sanalla 'komissio' tarkoitetaan 'EFTAn valvontaviranomaista' ja sanalla 'jäsenvaltio' tarkoitetaan 'EFTA-valtiota'. (17) Moduulin tai alajärjestelmän toimittavan ensisijaisen alihankkijan hanke osana kokonaishanketta, joka on suoraan sidoksissa ajoneuvovalmistajan liikuteltavaan investointiin, katsotaan myös liikuteltavaksi. Alihankkijan hanke voi olla liikuteltava, vaikka ajoneuvovalmistajan hanke ei sitä olisikaan; tällöin alihankkijan on osoitettava tämä valvontaviranomaiselle. (18) Liikuteltavuus ei aina yksinään tee tukea tarpeelliseksi; esimerkiksi valitulla toimipaikalla voi olla nettomääräistä kilpailuetua investoijan ehdottamaan vaihtoehtoon verrattuna. (19) 'Muuntaminen' merkitsee vanhojen puristamolinjojen (moottoriajoneuvot) ja mekaanisten linjojen (moottorit) täydellistä lakkauttamista ja samanaikaisesti kyseessä olevan tehtaan loppukokoonpanolinjojen purkamista sekä uusien selkeästi aikaisemmasta tuotannon kokonaisrakenteesta poikkeavien linjojen rakentamista. (20) Vertaa tukiasia N 781/96, Ford Bridgend, EYVL C 139, 6.5.1997, s. 4. (21) Investoinnin liikuteltavuutta ja kustannus-hyötyanalyysiä koskevat tutkimukset voidaan tehdä eri vaihtoehtoisilla sijaintipaikoilla. (22) EYVL L 308, 29.11.1996, s. 46. (23) Alalla esiintyvän rakenteellisen ylikapasiteetin vuoksi. (24) Merkitykselliset tuotemarkkinat kattavat investointihankkeen kohteena olevat tuotteet (mahdollisesti palvelut) sekä niiden mahdolliset korvaavat tuotteet (tai palvelut) kuluttajan näkökulmasta (tuotteiden ominaisuuksien, niiden hinnan ja käyttötarkoituksen perusteella) ja valmistajan näkökulmasta (tuotantolaitosten joustavuuden perusteella). Merkitykselliset maantieteelliset markkinat ovat periaatteessa ETA ja KIE. (25) Tätä etumatkaa voidaan kuvata yhden ajoneuvon valmistamiseen kuluvalla keskimääräisellä ajalla: 25 tuntia Euroopassa, 22 tuntia Yhdysvalloissa ja 16 tuntia Japanissa (ks. KOM(96) 327 lopullinen). (26) Useampi toimipaikka voi tulla kysymykseen, jos hankkeen toisiaan täydentävät osat toteutetaan useammalla kuin yhdellä toimipaikalla. LIITE II "LIITE VI MOOTTORIAJONEUVOALAN TUKIHANKKEIDEN KUSTANNUSHYÖTYANALYYSI 1 ALUETUEN JA KILPAILUN VÄÄRISTYMISEN SUHDE 1.1 Vaikutukset alalla Moottoriajoneuvoalan valtiontukea koskevassa yhteisön puitesäännössä määrätään, että käsitellessään EFTA-valtioiden ehdotuksia myöntää aluetukea tällä toimialalla valvontaviranomaisen on arvioitava alueellisen kehityksen saamia hyötyjä suhteessa mahdollisiin haitallisiin koko alaa koskeviin vaikutuksiin, kuten merkittävään ylikapasiteetin syntymiseen. Koska moottoriajoneuvoala on ns. herkkä toimiala ja epäoikeutetun kilpailun vääristymisen vaara on suuri, on välttämätöntä varmistaa, että aluetuki on oikeassa suhteessa alueellisiin ongelmiin, joita tuen avulla on tarkoitus helpottaa. Valvontaviranomainen on määritellyt tuen sallitut enimmäismäärät jokaiselle ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan a tai c alakohdassa tarkoitetulle alueelle. Vaikka aluetuen sallittu enimmäismäärä hankkeen toteuttamisalueella olisikin korkeampi kuin moottoriajoneuvoalan yritykselle ehdotetun tuen intensiteetti, tuki antaa silti yritykselle kilpailuedun verrattuna tukea saamattomiin yrityksiin silloin, kun aluetuen määrä ylittää yritykselle kyseisen tukialueen haitoista syntyvät todelliset kustannukset. Kilpailun aiheettoman vääristymisen vaara on erityisen suuri moottoriajoneuvoalalla, koska useimpiin valmistajiin vaikuttava voimakas globaalistuminen ja rakenteellinen ylikapasiteetti johtavat ankaraan hintakilpailuun. Tämä voimakas kilpailu pienentää voittomarginaaleja, mikä puolestaan pakottaa alalla toimivat yritykset jatkuviin kustannusten leikkauksiin. Niinpä liian korkeiden alueellisia haittoja koskevien hyvitysten myöntäminen tuen muodossa voi vaikuttaa haitallisesti tukea saamattomiin kilpailijoihin. Kilpailun aiheettoman vääristymisen vaara on suuri myös sen vuoksi, että suuret monikansalliset moottoriajoneuvoalan yritykset panevat kyseiset valtiot ja alueet kilpailemaan keskenään suurten investointihankkeiden sijoittumisesta. Niinpä tällä toimialalla on taipumusta myöntää näille hankkeille suhteettoman suuria tukimääriä. Tällaisissa investoinneista käytävissä "tarjouskilpailuissa" voi aluetuen lisäksi olla kysymys myös muista laaja-alaisista tuista, kertaluonteisista tuista ja yleisluonteisista toimenpiteistä. Tämän vuoksi valvontaviranomainen pyrkii analysoimalla tarkasti kaikki aluetukitapaukset rajoittamaan aluetuen vain määrään, joka on ehdottomasti välttämätön; toiminnallaan se pyrkii vaikuttamaan taloudellisesti kannattavien moottoriajoneuvoalan hankkeiden sijoituspaikan valintaan ja siten välttämään perusteetonta kilpailun vääristymistä. 1.2 Tasapaino: kuinka se arvioidaan Arvioidakseen EFTA-valtion ehdotusta myöntää aluetukea moottoriajoneuvojen valmistajalle suureen ns. liikuteltavaan investointihankkeeseen valvontaviranomainen laskee, missä suhteessa aluetuki on investoijan aluetukialueella kohtaamiin rakenteellisiin haittoihin. Laskiessaan näitä haittoja valvontaviranomainen käyttää menetelmää, jota kutsutaan "kustannus-hyötyanalyysiksi". Tämä menetelmä perustuu vuonna 1990 julkaistuun Motor Industry Research Unitin laatimaan tutkimukseen eri valtiontukitoimenpiteiden vaikutuksesta kilpailuun yhteisön alueella ("The effect of different state aid measures on intra-Community competition")(1). Valvontaviranomainen asettaa itsensä tarkoituksellisesti yksityisen investoijan asemaan laskiessaan tiettyyn sijaintipaikkaan liittyviä kustannuksia tai hyötyjä. Valvontaviranomainen voi määritellä kyseiset kustannukset ja hyödyt vertaamalla tukialueelta valitulla sijaintipaikalla aiheutuvia investointi- ja käyttökustannuksia kustannuksiin parhaalla vaihtoehtoisella sijaintipaikalla. Tämän jälkeen laskettujen sijaintipaikan nettomääräisten lisäkustannusten nykyarvoa voidaan verrata ehdotetun aluetuen nykyarvoon. Prosentteina tukikelpoisista investoinneista ilmoitettujen arvojen välistä tasapainoa tarkastellaan kyseisen hankkeen alakohtaisia vaikutuksia koskevassa arvioinnissa. 2 KUSTANNUS-HYÖTYANALYYSI JA VALVONTAVIRANOMAISEN LÄHESTYMISTAPA 2.1 Mikä on kustannus-hyötyanalyysi? Kustannus-hyötyanalyysissä on tavallisesti kyse menetelmästä, jolla arvioidaan hankkeen houkuttelevuus vertaamalla saatavia hyötyjä hankkeesta aiheutuviin kustannuksiin. Tulokset voidaan ilmaista eri tavoilla, muun muassa sisäisenä tuottoprosenttina, nettomääräisenä nykyarvona sekä hyötyjen ja kustannusten suhteena. Tavanomaisissa markkinatalouden olosuhteissa toimivan yksityisen sijoittajan toimintaperiaatteeseen perustuvien eri lähestymistapojen joukosta kustannus-hyötyanalyysi on hyväksytty yleisesti yrityksissä ja valtiollisissa elimissä suurien investointihankkeiden arviointiin. 2.2 Valvontaviranomaisen lähestymistapa Valvontaviranomaisen tapana on käyttää muunnelmaa kustannus-hyötyanalyysin mallista niiden nettomääräisten lisäkustannusten arvioimiseksi, joita moottoriajoneuvoalan yritykselle aiheutuu päätöksestä sijoittaa liikuteltava investointihanke tietylle aluetukialueelle eikä paikkaan, joka olisi yritykselle paras sijaintivaihtoehto(2). Ensimmäiseksi varmistetaan hankkeen liikuteltavuus. Moottoriajoneuvoalan yhtymän, jolle ehdotetaan tuen myöntämistä, on todistettava selvästi ja vakuuttavasti, että hankkeelle on taloudellisesti kannattava vaihtoehtoinen sijaintipaikka. Tällaisesta tapauksesta on selkeästi kyse uudishankkeissa ja sellaisissa laajentamishankkeissa, joihin ei sisälly olemassa olevien laitteiden korvaamista uusilla. On syytä huomata, että aluetukea ei voida oikeutetusti myöntää tietylle sijaintipaikalle silloin, kun yritys ei teollisten vaatimusten vuoksi pysty toteuttamaan hanketta kannattavasti vaihtoehtoisella uudella tai jo olemassa olevalla sijaintipaikalla. Tässä tapauksessa tuki ei ole välttämätöntä, koska kyseinen yhtiö toteuttaisi hankkeensa joka tapauksessa ainoalla mahdollisella sijaintipaikalla. Investointihankkeet, joita ei voida liikutella, keskittyvät yhteen seuraavista tavoitteista: uudenaikaistaminen, järkeistäminen tai vanhojen laitteiden korvaaminen. Kun kyseessä on täydellinen malliuudistus (tehtaan kapasiteettiin vaikuttava tai ilman siihen kohdistuvaa vaikutusta), jossa vanhemmat tuotantolinjat puretaan kokonaan ja korvataan uusilla, yritys voi vedota liikuteltavuuteen. Tässä tapauksessa yritys voi harkita tehtaan sulkemista ja tuotannon sijoittamista muualle. Tällaista olemassa olevan tehtaan perustavanlaatuista kunnostamista kutsutaan muuntamiseksi(3), ja sillä voidaan perustella hankkeelle myönnettävää aluetukea. Muuntaminen voi lisätä tai vähentää tehtaan kokonaistuotantokapasiteettia. Muuntamisen vaihtoehtoja ovat tavallisesti laajentaminen toisella olemassa olevalla tehtaalla tai uudishanke. "Taloudellisesti kannattavan vaihtoehdon" olemassaolo määrittelee sen, onko hanke "liikuteltava". Yrityksen on todistettava "liikuteltavuus" sijaintitutkimusten perusteella, jotka on toteutettu eri sijaintivaihtoehtojen tutkimiseksi ja jotta voitaisiin ehdottaa niistä kaikkein suotuisinta. On tärkeää huomata, että houkuttelevin sijaintipaikka voi sijaita ETA:n ulkopuolella. Valvontaviranomainen tarkistaa kaikissa tapauksissa vaihtoehtoisen sijaintipaikan sopivuuden ottaen erityisesti huomioon markkinat, joille yritys investoinnillaan pyrkii. Aluetukea koskevan ehdotuksen arviointia varten valvontaviranomainen tutkii, onko ilmoitettu hanke todella maantieteellisesti liikuteltava. Aluetukea ei voida hyväksyä hankkeelle, jolle se ei ole välttämätöntä, koska hanke ei ole liikuteltava sen vuoksi, ettei yrityksellä ole todellista vaihtoehtoa sijoittaa hanketta muualle. Investoijan tekemä tai sen puolesta tehty sijaintitutkimus antaa periaatteessa kaikki tarvittavat tiedot kustannus-hyötyanalyysin lomakkeiden täyttämiseen. Valvontaviranomaiselle on lähetettävä jäljennös alkuperäisestä tutkimuksesta. Kaikkia kustannuseriä, joiden kohdalla vertailtavissa sijaintipaikoissa on eroja(4), voidaan periaatteessa käyttää valvontaviranomaisen analyysissä. Ainoat karsittavat poikkeukset ovat ne haitat, joille myönnetään erityistukea erilaisen tavoitteen saavuttamiseksi (esimerkiksi koulutus). Eroja voi esiintyä myös kustannushyötyanalyysissa huomioon otettujen vuosien määrässä. Valvontaviranomainen on päättänyt käyttää yhdenmukaisesti kolmen ja viiden vuoden kausia (vrt. jäljempänä 3.3 kohta). Kustannus-hyötyanalyysin avulla voidaan laskea nettomääräiset lisäkustannukset, jotka liittyvät tehtaan sijaintipaikan valintaan tukialueelta verrattuna parhaaseen mahdolliseen sijaintivaihtoehtoon. Näiden nettomääräisten lisäkustannusten nykyarvon ja tukikelpoisen investoinnin nykyarvon välistä suhdetta kutsutaan "alueellisten haittojen suhdeluvuksi". 2.3 Markkinoille kohdistuvien vaikutusten tutkiminen Selvittääkseen aluetuen vaikutukset kilpailijoihin valvontaviranomainen määrittelee ensin ne merkitykselliset tuotemarkkinat, joilla kyseessä oleva hanke vaikuttaa Euroopan tasolla, ja ottaa huomioon kysynnän ja tarjonnan korvaamismahdollisuudet alalla. Jos korvattavuus eri markkinasegmenttien tai markkina-alueiden välillä on erittäin suuri, valvontaviranomainen yhdistää kyseiset segmentit tai markkina-alueet merkityksellisiksi markkinoiksi. Niinpä valvontaviranomainen ei esimerkiksi tee eroa useimpien henkilöautomarkkinoiden segmenttien välillä, jollei ajoneuvon käyttötarkoitus ja tuotantomenetelmä ole riittävän erilainen (esimerkiksi maastoajoneuvot). Koska useimmat moottoriajoneuvojen valmistajat valmistavat itse omat moottorinsa, valvontaviranomaisen mielestä moottoriajoneuvojen valmistajien harjoittaman moottorituotannon merkitykselliset markkinat ovat ne moottoriajoneuvojen markkinat, joille moottorit on tarkoitettu. Puitesäännön soveltamisalaan nykyisin kuuluvien osajärjestelmien tai moduulien osalta valvontaviranomainen on kuitenkin sitä mieltä, että jokaiselle osajärjestelmälle on erilliset markkinat. Moottoriajoneuvojen valmistaja päättää nimittäin moduulin tuotannon aloittamisesta (jatkamisesta) omassa tehtaassaan vasta varmistettuaan, että se on kannattavampaa kuin moduulin teettäminen ulkopuolisilla yrityksillä. Kun tehdään ilmoitus ns. kokonaishankkeesta, johon sisältyy moottoriajoneuvojen tai moottoreiden ja niihin kuuluvien osajärjestelmien valmistusta, valvontaviranomainen määrittelee merkitykselliset markkinat moottoriajoneuvomarkkinoiden ja eri osajärjestelmien markkinoiden yhdistelmäksi. Aluetuen vaikutus arvioidaan yksityiskohtaisesti ja luokitellaan kolmeen luokkaan, nimittäin vähäiseen, keskimääräiseen tai suureen vaikutukseen kilpailijoihin merkityksellisillä markkinoilla. Analyysi liittyy läheisesti hankkeen aiheuttamiin muutoksiin kapasiteetissa ja markkinaosuuksissa. ETA:n tasolla moottoriajoneuvoteollisuudessa tällä hetkellä vallitseva rakenteellinen ylikapasiteetti on johtanut siihen, että valvontaviranomainen on ottanut käyttöön tiukemman lähestymistavan valtiontukihankkeisiin, jotka pahentavat kapasiteettiongelmaa, riippumatta siitä, sijaitseeko hanke tukialueella vai sen ulkopuolella. Tästä syystä "alueellisten haittojen suhdelukua" voidaan muuttaa lisäämällä siihen tai vähentämällä siitä joitakin prosenttiyksiköitä (ns. "alueellinen tasaus"). Ylikapasiteetin käsite, sen tutkiminen yhtymätasolla ja "alueelliselle tasaukselle" määritellyt arvot selvitetään yksityiskohtaisesti jäljempänä 3.4 kohdassa. 2.4 Tekniset asiantuntijalausunnot ja luottamuksellisuus Sekä toteuttamiskelpoisen sijaintivaihtoehdon olemassaolosta että ylimääräisistä kustannuksista ja hyödyistä hankitaan riippumattoman teknisen asiantuntijan lausunto. Koska kustannus-hyötyanalyysin tulokset riippuvat suoraan tuensaajayrityksen toimittamista tiedoista, valvontaviranomainen vahvistaa ulkopuolisen teknisen asiantuntijalausunnon avulla yrityksen toimittamien tietojen oikeellisuuden. Valvontaviranomainen käyttää moottoriajoneuvoalan tuntevaa konsulttiyritystä, joka valitaan tarjouskilpailussa valvontaviranomaisen julkisia hankintoja koskevien menettelyjen mukaisesti. Suurin osa tukea saavan moottoriajoneuvoalan yrityksen kustannus-hyötyanalyysin yhteydessä valvontaviranomaiselle toimittamista tiedoista ja teknisestä materiaalista on ehdottoman luottamuksellista. Kustannus-hyötyanalyysissä käytetään yksityiskohtaisia tietoja hankkeen käyttö- ja investointikustannuksista sekä muita luottamuksellisia tietoja yrityksen myynti-, tuotanto- ja kapasiteettisuunnitelmista, joihin kaikkiin voi liittyä lailla suojeltuja liikesalaisuuksia. Valvontaviranomaisen käyttämää konsulttiyritystä koskevissa sopimusehdoissa määrätään suuria sakkoja ja velvollisuuksia mahdollisesta tietojen paljastamisesta. Lisäksi valvontaviranomainen voi taata tuensaajayritykselle, että luottamuksellisiksi merkittyjä asiakirjoja ei levitetä. 3 ANALYYSIN TOTEUTTAMINEN (MENETELMÄN SELITTÄMINEN) 3.1 Alueellinen tavoite verrattuna muihin tuetun hankkeen tavoitteisiin Ennen analyysin aloittamista on tärkeää määritellä, onko hankkeella pelkästään alueellinen tavoite vai onko sillä myös muita tavoitteita, jotka moottoriajoneuvoalan puitesäännön mukaan ovat tukikelpoisia. Jos hanke saa tukea myös muiden tavoitteiden perusteella (esimerkiksi ympäristönsuojelu, T & K, koulutus), on tärkeää varmistaa, ettei tukikelpoisiin kustannuksiin eikä kustannus-hyötyanalyysiin sisälly näitä kustannuseriä, sillä ne saavat erikseen tukea. Tilanne on hieman toinen investointeihin liittyvien innovaatioiden kohdalla. Tällaisille kustannuksille voidaan myöntää sekä aluetukea että innovaatiotukea. 3.2 Vertailu: hankkeen vaihtoehtoinen sijaintipaikka Valvontaviranomainen tutkii huolellisesti hankkeen vertailutehtaan määritelmää, jolta on tärkeä tekijä analyysissä, ja tekniset asiantuntijat voivat kyseenalaistaa arvion kuten kaikki muutkin yrityksen toimittamat tiedot ja teknisen materiaalin: - periaatteessa yrityksen on toimitettava täydellinen jäljennös hanketta koskevasta sijaintitutkimuksesta, josta käy ilmi vaihtoehtoinen sijaintipaikka (vaihtoehtoiset sijaintipaikat), jota (joita) harkittiin ennen kuin päädyttiin valittuun tehtaaseen, - jos täydellistä tutkimusta ei ole tehty, yrityksen(5) on toimitettava riittävästi todisteita siitä, että se on aktiivisesti etsinyt vaihtoehtoista sijaintipaikkaa, joka olisi lyhyellä aikavälillä ollut kustannuksiltaan edullisempi, mutta jota ei valittu tietyistä syistä. Valvontaviranomaisen asiantuntijoiden on sitten vahvistettava nämä todisteet. Valvontaviranomaisen kustannus-hyötyanalyysissä vertailutehdas tai vertailukohde sijaitsee yleensä Euroopan talousalueella tai KIE-maissa, jos investoinnin tarkoituksena on pääasiassa Euroopan markkinoille tarkoitettujen autojen tai autonosien tuotanto(6). Niissä harvinaisissa tapauksissa, joissa yritys vertaa ainoastaan yhtä eurooppalaista sijaintipaikkaa Euroopan ulkopuoliseen sijaintipaikkaan, josta se toisi autot, kustannus-hyötyanalyysissä on mahdollisesti käytettävä hypoteettista vaihtoehtoista sijaintipaikkaa. Kun yritys voi todistaa, että yli puolet tuotannosta myydään Euroopan ulkopuolelle, kustannus-hyötyanalyysissä käytettävä vertailutehdas voi sijaita Euroopan ulkopuolella. Jos yrityksen määrittelemä vertailusijaintipaikka sijaitsee toisella Euroopan talousalueen tukialueella, jota koskee EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdassa tai ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu poikkeus, mahdollisella erolla kyseessä olevien tuen enimmäismäärien välillä ei ole merkitystä kustannus-hyötyanalyysin lopputulokseen. 3.3 Huomioidut seikat(7) Kuten edellä mainittiin, valvontaviranomainen ja sen tekniset asiantuntijat tarkistavat ja vahvistavat kaikki yrityksen toimittamat tiedot ja teknisen materiaalin. Yleisiä viitetietoja (inflaatio, alan keskimääräinen palkkataso eri maissa jne.) verrataan ETA:n tasolla käytettävissä oleviin tilastoihin. Kustannus-hyötyanalyysissä arvioidaan eroja investointikustannuksissa ja mahdollisissa käyttökustannuksissa kolmen vuoden aikana olemassa olevien tehtaiden kohdalla tai viiden vuoden aikana uudishankkeiden kohdalla siitä vuodesta alkaen, jona uusien moottoriajoneuvojen tai moottoreiden valmistus aloitetaan. Vertailu suoritetaan tuetulla alueella sijaitsevan tehtaan ja vertailutehtaan välillä. On syytä huomata, että käsitteenä "uudishanke" tarkoitetaan kokonaan "uutta" paikkaa alueella, joka on uusi myös valmistajalle. Se vaatii muun muassa perusinfrastruktuurin ja logistiikan rakentamista, uuden työvoiman paikkaamista ja tehokasta kouluttamista sekä paikallisen tavarantoimittajaverkon luomista. Kun lähellä sijaintipaikkaa jo oleva yhtymän toinen yksikkö voi mahdollisesti täyttää nämä tarpeet, hanketta pidetään olemassa olevan tuotantolaitoksen laajentamisena, vaikka se todellisuudessa sijaitseekin "uudessa paikassa"(8). Kolmen tai viiden vuoden ajanjakso on vahvistettu asiantuntijoiden suositusten perusteella soveliaimmaksi ajaksi, jossa yritys voi hankkeen luonteesta riippuen kuitata hankkeen aloituskustannukset: laajennettaessa tai muunnettaessa olemassa olevaa tuotantolaitosta täyden tuotantotehon saavuttaminen vie yleensä vähemmän aikaa kuin perustettaessa uusi tehdas, jolloin oppiminen on hitaampaa. Valvontaviranomainen odottaa, että yritykset osoittavat toimintaan liittyvien nettohaittojen pienenevän ajan mittaan todistaakseen sijainnin valinnan järkevyyden, mikä perustuu tavallisesti investoijan valitseman sijaintipaikan pitkällä aikavälillä tuomiin suhteellisiin hyötyihin verrattuna muihin mahdollisiin vaihtoehtoisiin sijaintipaikkoihin. Kustannus-hyötyanalyysissa otetaan huomioon seuraavat tekijät: - Investointikustannuserot Moottoriajoneuvoalan yritykselle näillä kahdella sijaintipaikalla aiheutuvien ylimääräisten investointikustannusten(9) erot on selvitettävä yksityiskohtaisesti. Analyysissä otetaan huomioon vähintään viisi kustannusluokkaa: maa, rakennukset ja infrastruktuuri, koneet ja laitteet, työkalut ja muotit sekä tavarantoimittajien koneistus. Muita luokkia voidaan määritellä, jos ne liittyvät omaisuuseriin, joista tehdään poistoja niiden käyttöaikana. Moottoriajoneuvoalan yrityksen on selitettävä nämä kustannuserot valvontaviranomaiselle ja toimitettava kaikki saatavilla olevat asiaa tukevat asiakirjat (mukaan lukien tehtaan tekniset pohjapiirrokset ennen investointia ja sen jälkeen). Tavallisesti erot kahdella vertailtavana olevalla tehtaalla toteutettavissa investoinneissa edellyttävät valvontaviranomaisen valitsemien asiantuntijoiden käyntiä paikan päällä. Näiden tekijöiden tutkiminen on lisäksi erittäin tärkeää tukea saavan laitoksen kapasiteetin pullonkaulojen havaitsemiseksi tapauksissa, joissa kyseessä on tuotantokapasiteetin lisääntyminen. Investointihaittojen tutkiminen osoittaa, onko sijainnista tukialueella yritykselle etua tai haittaa sen vuoksi, että vertailutehtaalla tarvittu investointi olisi aiheuttanut korkeammat tai alhaisemmat kustannukset kuin tukialueella todellisuudessa toteutettu investointi. - Käyttökustannuserot Erot käyttökustannuksissa kolmen tai viiden ensimmäisen tuotantovuoden aikana on myös tutkittava yksityiskohtaisesti. Tavallisten tai pysyvien kustannus- ja aloituskustannuserojen välillä on tehtävä ero jokaisessa luokassa. Tiedot on annettava tuen myöntävän EFTA-valtion valuutassa (annetuilla valuuttakursseilla) ja aikaisempien vuosien osalta käypään arvoon muutettuna hintoina ja tulevien vuosien osalta muuttumattomina hintoina. Tavallisesti otetaan huomioon seuraavat tekijät: Työvoimakustannukset: erot palkkamenoissa tuotannon tehokkuuden ollessa paras mahdollinen. Nämä erot voidaan jakaa eroihin palkkatasossa, työajassa ja työvoiman määrässä. Osat/materiaalit: erot osien ja toimitusten kustannuksissa, ottaen huomioon paikallisten tavarantoimittajien politiikka, keskitetty ostopolitiikka jne. Varastot: erot sisääntulevien materiaalien ja valmiiden tuotteiden varastojen rahoituskustannuksissa, jotka ovat seurausta sijaintipaikan valinnasta (eli erot varastointiajassa ja kuljetusajassa). Kuljetus: erot kustannuksissa, joita moottoriajoneuvoalan yritykselle aiheutuu aluetukialueella sijaitsevan tehtaan syrjäisestä sijainnista sekä sisääntulevien materiaalien että valmiiden tuotteiden suhteen (erilaisten välimatkojen ja yksikkökuljetuskustannusten vuoksi). Muut toiminnalliset haitat: esimerkiksi erot eri palveluista ja takuista aiheutuvissa kustannuksissa. 3.4 Kustannus-hyötyanalyysin lopullinen tulos: "alueellisten haittojen suhdeluku" verrattuna "tuen intensiteettiin" Kustannus-hyötyanalyysin avulla saadaan selville kahden sijaintipaikan väliset nettomääräiset lisäkustannukset. Nimellisarvo on diskontattava käyttämällä kyseisessä EFTA-valtiossa hanketta aloitettaessa voimassa olevaa viitekorkoa. Kun toimintaan liittyvät haitat ilmaistaan muuttumattomina hintoina, näiden haittojen nimellisarvo diskontataan reaalikorolla, joka on yhtä kuin viitekorko, josta on vähennetty kyseessä olevan maan inflaatioaste. Laskiessaan tukikelpoisia kustannuksia valvontaviranomainen tutkii myös, että aluetukijärjestelmää on sovellettu oikein. Valvontaviranomaisen tehdessä päätöstä tukihankkeesta merkityksellinen "tuen intensiteetti" on viitekoron avulla diskontatun tukimäärän ja tukikelpoisen investoinnin määrän välinen suhde. Tuen intensiteetti ilmaistaan bruttoavustusekvivalenttina. Kun nykyarvossa ilmaistut nettomääräiset lisäkustannukset jaetaan tukikelpoisen investoinnin nykyarvolla, saadaan "alueellisten haittojen suhdeluku". Tätä "alueellisten haittojen suhdelukua" verrataan bruttoavustusekvivalenttina ilmaistuun "tuen intensiteettiin", joka perustuu EFTA-valtion ehdotukseen. Vertaamalla molempia suhdelukuja voidaan tehdä seuraavat alustavat päätelmät: - Jos tuen intensiteetti on selvästi alhaisempi kuin alueellisten haittojen suhdeluku, voidaan olettaa, että moottoriajoneuvoalan yrityksen saama tukimäärä on oikeutettu. Tuki auttaa korvaamaan tietyssä määrin maantieteellisestä valinnasta aiheutuvia taloudellisia haittoja. - Jos tuen intensiteetti on huomattavasti korkeampi kuin alueellisten haittojen suhdeluku, analyysin tässä vaiheessa voidaan olettaa, että moottoriajoneuvoalan yrityksen saama tukimäärä on epäoikeutetun suuri: tuella saatetaan korvata liikaa sijaintipaikasta aiheutuvia kustannushaittoja. - Jos tuen intensiteetti on lähellä alueellisten haittojen suhdelukua, tutkimalla markkinoille kohdistuvat vaikutukset selvitetään, voidaanko ehdotus hyväksyä. 3.5 Markkinoille kohdistuvien vaikutusten tutkiminen: "alueellinen tasaus" Ottaen huomioon Euroopan moottoriajoneuvoteollisuuden tämän hetkisen ylikapasiteetin valvontaviranomainen painottaa moottoriajoneuvoteollisuuden aluetukiasioiden arvioinnissa erityisesti tukea saavan moottoriajoneuvojen valmistajan tuotantokapasiteettia(10) "ennen" investointia ja sen "jälkeen" sekä tilannetta sillä moottoriajoneuvomarkkinoiden segmentillä, jolle tuella on vaikutuksia. Investointitukihankkeisiin, jotka voivat pahentaa alan ylikapasiteettiongelmaa, voidaan puuttua pienentämällä "alueellisten haittojen suhdelukua" korkeintaan kahdella yksiköllä. Tämän seurauksena voisi olla se, että valvontaviranomaisen on aloitettava valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamista koskevan sopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 2 kohdan mukainen menettely myös silloin, kun ehdotettu tuki ei tasoita liiallisesti alueellisia haittoja. Sitä vastoin alan ylikapasiteettitilanteen parantumiseen vaikuttava hanke voi hyötyä korkeintaan neljän yksikön korotuksesta (tuetuilla alueilla) kustannushyötyanalyysissä arvioituun alueellisten haittojen suhdelukuun. "Alueellisen tasauksen" rajat ovat seuraavat: >TAULUKON PAIKKA> Huomautus: "alueellinen tasaus" ilmaistaan prosenttiyksikköinä, jotka lisätään kustannus-hyötyanalyysissa arvioituun "alueellisten haittojen suhdelukuun" (tai vähennetään siitä). On välttämätöntä tehdä ero 61 artiklan 3 kohdan a alakohdassa ja 61 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen alueiden välillä, jotta voidaan ottaa huomioon alueiden erilainen tilanne ja lisätä aluetuen kannustavaa vaikutusta mahdolliseen investoijaan. 4 MENETTELY 4.1 Ennakkoilmoitus EFTA-valtiot voivat haluta ottaa yhteyttä valvontaviranomaiseen ennen ilmoituksen tekemistä saadakseen neuvoja, joiden avulla ne voivat varmistaa, että myöhemmin tehtävä ilmoitus on mahdollisimman täydellinen. Tämä on erityisen tärkeää silloin, kun on epävarmaa, ovatko tietyt toimenpiteet tukea, kun yhdellä tukitoimenpiteellä on useampia tavoitteita, kun ei ole selvää, onko kustannus-hyötyanalyysi välttämätön tai kun yritys ei ole tehnyt sijaintitutkimusta. 4.2 Ilmoitus EFTA-valtion on tuensaajayrityksen avulla täytettävä vakiomallinen ilmoituslomake (ks. suuntaviivojen 23.2.2 kohdan 6 alakohta) ja kustannus-hyötyanalyysilomakkeet sekä liitettävä mukaan tarvittava todistusaineisto. 4.3 Arviointi Ilmoituksen kirjaamisen jälkeen valvontaviranomainen ilmoittaa EFTA-valtiolle mahdollisimman nopeasti ja tavallisesti 15 työpäivän kuluessa, mitä tietoja(11) vielä tarvitaan ilmoituksen täydentämiseksi asian kaikkien puolien arviointia varten. Samalla se ehdottaa EFTA-valtiolle tapaamista toimitiloissaan tai investointipaikalla, jotta voidaan keskustella jo saaduista tai vielä saamattomista tiedoista. Tässä kokouksessa ulkopuoliset asiantuntijat voivat avustaa EFTA-valtiota ja komissiota, jotta kaikista teknisistä ja rahoitukseen liittyvistä tiedoista voidaan keskustella yksityiskohtaisesti. Kokouksen aikana valvontaviranomainen ilmoittaa, mitä tietoja vielä tarvitaan asian perusteellista arviointia varten, ja kaikki osapuolet sopivat siitä, mitä todistusaineistoa on toimitettava ja missä ajassa päätös mahdollisesti tehdään. Kokouksen jälkeen(12) valvontaviranomainen vahvistaa lopullisen lisätietopyyntönsä kirjallisesti. Kun valvontaviranomaisen pyytämät lisätiedot on saatu, päätös tehdään tavallisesti 30 työpäivän kuluessa, kun kyse on hyväksyttyjen tukijärjestelmien osana ilmoitetusta tuesta, tai kahden kuukauden kuluessa, kun on kyse ilmoitetusta tapauskohtaisesta tuesta. Tämän määräajan kuluessa valvontaviranomainen kuitenkin kutsuu kyseessä olevan EFTA-valtion viranomaiset (joita asiantuntijat voivat tarvittaessa avustaa) Brysseliin kokoukseen, jossa käsitellään laadittua kustannus-hyötyanalyysiä. Kaikki virheet ja väärintulkinnat voidaan vielä korjata ennen lopullisen version esittämistä. 5 KUSTANNUS-HYÖTYANALYYSIN LOMAKKEET JA SANASTO Käytettävät lomakkeet ovat liitteessä II olevat moottoriajoneuvoalan valtiontukia koskevan yhteisön puitesäännön lomakkeet, jotka on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä C 279 15 päivänä syyskuuta 1997 sivulla 17-44(13). (1) Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto on julkaissut tutkimuksen numerolla ISBN 92-826-0381-4. (2) Yhteisön puitesäännön tarkistamiseen asti sijaintivaihtoehdon oli aina oltava saman hankkeen paras mahdollinen sijaintipaikka tukialueen ulkopuolella. Jos yritys ei ollut tutkinut tällaista vaihtoehtoa, sitä pyydettiin valitsemaan tällainen sijoituspaikka. (3) Tämä muuntamisen käsite eroaa rakenneuudistukseen liittyvästä käsitteestä, jota sovelletaan ainoastaan vaikeuksissa oleviin yrityksiin tai tehtaisiin, jotka suljettaisiin ilman investointihankkeen toteuttamista. (4) Eroja yhtiöveroissa ei pidetä kustannuseränä. (5) Osajärjestelmien valmistajien, jotka on tarkoitus sijoittaa ajoneuvotehtaan läheisyyteen, ei tavallisesti tarvitse tehdä tällaista tutkimusta. Vaihtoehtoinen sijaintipaikka on siten sama kuin moottoriajoneuvojen tuottajana. Moottoriajoneuvojen kokoonpanoyritys, joka kilpailee muiden sijaintipaikkojen kanssa, ei toisaalta saa tutustua moottoriajoneuvoyrityksen tekemään sijaintitutkimukseen. (6) Tutkimus investoinnin liikuteltavuudesta ja kustannus-hyötyanalyysi voitaisiin toteuttaa eri vertailusijaintipaikkojen perusteella. (7) Tämän jakson ymmärtämistä helpottaa, jos se luetaan samanaikaisesti jäljempänä 5 jaksossa olevien ilmoituslomakkeeseen kuuluvien kustannushyötyanalyysitaulukoiden kanssa. (8) Komission päätös 96/666/EY, EYVL L 308, 29.11.1996, s. 46. (9) Investointikustannukset voivat olla suurempia kuin tukikelpoinen investoini, joka määritellään kyseisessä tapauksessa sovellettavassa aluetukiohjelmassa. (10) Valvontaviranomainen ei ota huomioon ylikapasiteettiin liittyviä näkökohtia osajärjestelmien tuotannossa, koska ensisijaisen alihankkijan ei katsota investoivan uuteen kapasiteettiin, jollei niillä ole sitovia ostosopimuksia. (11) Koska jokaiseen tapaukseen liittyy omat erityispiirteensä, voidaan tavallisesti odottaa, että ilmoituksessa ei käsitellä täydellisesti hankkeen kaikkia teknisiä ja rahoituksellisia puolia. Niissä tapauksissa, joissa EFTA-valtio on kysynyt valvontaviranomaiselta neuvoa ennen ilmoituksen tekemistä, lisätietoja tarvitaan luonnollisesti vähemmän. (12) Jos yritys on ilmoittanut kahden olemassa olevan sijaintipaikan välillä olevan huomattavia investointikustannuseroja, voi myös olla välttämätöntä, että valvontaviranomaisen asiantuntijat käyvät vaihtoehtoisella sijaintipaikalla. (13) Tätä tarkoitusta varten sanalla "komissio" tarkoitetaan "EFTAn valvontaviranomaista" ja sanalla "jäsenvaltio" tarkoitetaan "EFTA-valtiota"."