ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 345/5

Oslon käräjäoikeuden 14 päivänä maaliskuuta 2022 esittämä pyyntö saada EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antava lausunto asiassa Stendi AS & Norlandia Care Norge AS v Oslo kommune v/ordføreren

(Asia E-4/22)

(2022/C 345/04)

Oslon käräjäoikeus (Oslo tingrett) on esittänyt EFTAn tuomioistuimelle 14 päivänä maaliskuuta 2022 pyynnön neuvoa-antavan lausunnon saamiseksi asiassa Stendi AS & Norlandia Care Norge AS v Oslo kommune v/ordføreren. Pyyntö saapui tuomioistuimen kirjaamoon 30 päivänä maaliskuuta 2022 ja koskee seuraavia kysymyksiä:

Kuuluuko hankinta palvelun käsitteen piiriin:

1. Onko rahallista vastiketta vastaan tehtyä sopimusta, joka koskee pitkäaikaisten hoitopaikkojen tarjoamista hoitokodeissa ja jonka hankinta toteutetaan [pyynnössä] kuvatuin edellytyksin, pidettävä direktiivin 2014/24/EU 2 artiklan 1 kohdan 9 alakohdassa tarkoitettujen palvelujen tarjoamista koskevana sopimuksena?

ETA-sopimuksen 32 artiklassa määrätty julkisen vallan käyttöä koskeva poikkeus:

1. Vaikuttavatko seuraavat seikat hankintaviranomaisen mahdollisuuteen vedota ETA-sopimuksen 32 artiklassa, luettuna yhdessä 39 artiklan kanssa, määrättyyn poikkeukseen? a) Kyseiset palvelut ovat aiemmin olleet hankintaviranomaisen ja sekä voittoa tavoittelemattomien yhteisöjen että muiden (ei voittoa tavoittelemattomien) palveluntarjoajien välisten julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten kohteena. b) Muut saman valtion julkiset hankintaviranomaiset tekevät edelleen vastaavia palveluja koskevia sopimuksia sekä voittoa tavoittelemattomien yhteisöjen että muiden (ei voittoa tavoittelemattomien) palveluntarjoajien kanssa. c) Valtuuksia päättää sellaisten henkilöiden toimittamisesta pakkohoitoon, jotka eivät ole oikeustoimikelpoisia antamaan suostumustaan ja jotka vastustavat kyseistä hoitoa, ei ole annettu suoraan hankintaviranomaisen valitsemalle toimeksisaajalle vaan toimeksisaajan palveluksessa olevalle terveydenhuoltoalan henkilökunnalle.

2. Miten ETA-sopimuksen 32 artiklan, luettuna yhdessä 39 artiklan kanssa, sanamuotoa ”tilapäisesti” on tulkittava?

Voittoa tavoittelemattomia yhteisöjä koskeva varauma:
(5)

Jos edellytys on perusteltu, onko ETA-sopimuksen 31 ja 36 artiklan mukaista, että henkilö, joka on oleskellut muussa ETA-valtiossa kuin toimivaltaisessa valtiossa noudattamatta velvollisuutta ilmoittaa toimivaltaiselle laitokselle oleskelusta, voidaan määrätä maksamaan takaisin etuus, joka on näin ollen saatu vastoin kansallista lainsäädäntöä? Jos on, onko ETA-sopimuksen 31 ja 36 artiklan mukaista, että asianomaiselta peritään 10 prosentin korko?
1.

toteamaan, että Islanti ei ole ryhtynyt tarvittaviin toimenpiteisiin saattaakseen Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä XIX olevissa 7d, 7f ja 7j kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 524/2013, annettu 21 päivänä toukokuuta 2013, kuluttajariitojen verkkovälitteisestä riidanratkaisusta sekä asetuksen (EY) N:o 2006/2004 ja direktiivin 2009/22/EY muuttamisesta (verkkovälitteistä kuluttajariitojen ratkaisua koskeva asetus)), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimuksen pöytäkirjalla 1, osaksi sisäistä oikeusjärjestystään ETA-sopimuksen 7 artiklassa tarkoitetulla tavalla;
1.

toteamaan, että Islanti ei ole ryhtynyt tarvittaviin toimenpiteisiin saattaakseen ETA-sopimuksen liitteessä II olevan VIII luvun 6f kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/29/EU yksinkertaisten painesäiliöiden asettamista saataville markkinoilla koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistamisesta), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimuksen pöytäkirjalla 1, osaksi sisäistä oikeusjärjestystään ja että se on joka tapauksessa jättänyt ilmoittamatta EFTAn valvontaviranomaiselle toimenpiteet, jotka se on hyväksynyt säädöksen täytäntöönpanemiseksi ETA-sopimuksen 7 artiklassa tarkoitetulla tavalla;
1.

toteamaan, että Islanti on laiminlyönyt ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa, koska se ei ole saattanut kyseisen sopimuksen liitteessä IX olevassa 31bbb kohdassa tarkoitettua säädöstä (komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 447/2013, annettu 15 päivänä toukokuuta 2013, menettelyn vahvistamisesta niitä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia varten, jotka päättävät hakea Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/61/EU mukaista kohtelua), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimuksen pöytäkirjalla 1, osaksi sisäistä oikeusjärjestystään;
1.

Seuraako ETA-sopimuksen soveltamisalasta, joka on määritelty kyseisen sopimuksen 8 artiklassa, että jäsenvaltiolla on harkintavaltaa raakojen lihavalmisteiden tuontia koskevien sääntöjen antamisessa ja että se on tältä osin sopimuksen määräysten ja niihin perustuvien säädösten soveltamisalan ulkopuolella?
1.

toteamaan, että (i) jättäessään hyväksymättä Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä XIII olevan II luvun 16 a kohdassa tarkoitetun säädöksen (komission direktiivi 2010/48/EU, annettu 5 päivänä heinäkuuta 2010, moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen katsastuksesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/40/EY mukauttamisesta tekniikan kehitykseen), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimuksen pöytäkirjalla 1, täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet tai (ii) jättäessään ilmoittamatta kyseisistä toimenpiteistä valvontaviranomaiselle asetetun määräajan kuluessa (lukuun ottamatta direktiivin liitteessä II olevaa katsastustodistuksia koskevaa 3 lukua, jota on noudatettava 31 päivään joulukuuta 2013 mennessä) Norjan kuningaskunta on laiminlyönyt kyseisen säädöksen ja ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa;
Héraðsdómur Reykjavíkurin (Reykjavikin käräjäoikeuden) 6 päivänä huhtikuuta 2001 tekemän päätöksen mukainen pyyntö saada EFTAn tuomioistuimen neuvoa-antava lausunto asiassa Karl K. Karlsson hf. vastaan Islannin tasavalta (Asia E-4/01)



Virallinen lehti nro C 242 , 30/08/2001 s. 0005 - 0005



Héraðsdómur Reykjavíkurin (Reykjavikin käräjäoikeuden) 6 päivänä huhtikuuta 2001 tekemän päätöksen mukainen pyyntö saada EFTAn tuomioistuimen neuvoa-antava lausunto asiassa Karl K. Karlsson hf. vastaan Islannin tasavalta (Asia E-4/01) (2001/C 242/09) Héraðsdómur Reykjavíkur Reykjavikin käräjäoikeus) on esittänyt EFTAn tuomioistuimelle neuvoa-antavaa lausuntoa koskevan pyynnön, joka saapui tuomioistuimen kansliaan 12 päivänä huhtikuuta 2001, asiassa Karl K. Karlsson hf. vastaan Islannin tasavalta, seuraavasta kysymyksestä: 1. Onko ETA-sopimuksen määräyksiä, erityisesti sen 11 ja 16 artiklaa, tulkittava siten, että Islannin oli poistettava alkoholijuomien maahantuontia ja tukkumyyntiä koskeva valtion monopoli sopimuksen tultua voimaan 1 päivänä tammikuuta 1994? 2. Mikäli vastaus edellä esitettyyn kysymykseen on myöntävä, onko Islannin suoritettava korvauksia sellaiselle oikeushenkilölle, joka sopimuksen voimaan tullessa oli tietyn alkoholijuoman yksinomainen agentti, tämän kärsimistä taloudellisista menetyksistä sen vuoksi, että alkoholijuoman tuontia ja tukkumyyntiä ei sallittu lähes kahteen vuoteen ETA-sopimuksen tultua voimaan, edellyttäen, että EFTAn tuomioistuimen ja Euroopan yhteisön tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaiset korvausvelvollisuutta koskevat edellytykset täyttyvät? 3. Mikäli vastaus kysymyksiin 1 ja 2 on myöntävä, täyttyvätkö asiassa edellä mainittujen tuomioistuinten oikeuskäytännön mukaiset korvausvelvollisuutta koskevat edellytykset?
Virallinen lehti nro C 165 , 15/06/2000 s. 0011 - 0011



EFTAn valvontaviranomaisen 10 päivänä huhtikuuta 2000 Norjan kuningaskuntaa vastaan nostama kanne (Asia E-3/00) (2000/C 165/07) EFTAn valvontaviranomainen, Rue de Trèves/Trierstraat 74, B-1040 Bryssel, on nostanut 10 päivänä huhtikuuta 2000 EFTAn tuomioistuimessa kanteen Norjan kuningaskuntaa vastaan. Kanteen esitti Peter Dyrberg, joka toimii EFTAn valvontaviranomaisen asiamiehenä. Kantaja pyytää, että tuomioistuimen olisi: 1. julistettava, että soveltaessaan lainsäädäntöään siten, että sen nojalla kielletään sellaisten muissa ETA:n jäsenvaltioissa laillisesti valmistettujen ja markkinoille saatettujen maissihiutaleiden tuonti ja markkinoille saattaminen Norjassa, joihin on lisätty 100:aa grammaa kohti 1 milligramma tiamiinia, 1 milligramma riboflaviinia, 10 milligrammaa niasiinia ja 7 milligrammaa rautaa, Norjan kuningaskunta on laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 11 artiklan mukaiset velvoitteensa. 2. määrättävä Norjan kuningaskunta maksamaan oikeuskäsittelystä aiheutuvat kustannukset. Oikeudellinen perusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet: - ETA-sopimuksen 11 artiklassa kielletään tuonnin määrälliset rajoitukset ja kaikki vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet, jollei tällainen toimenpide ole oikeutettu ETA-sopimuksen 13 artiklan nojalla, - hylkäämällä lupahakemuksen, joka koskee sellaisten maissihiutaleiden tuontia, joihin on lisätty 100:aa grammaa kohti 1 milligrammaa tiamiinia, 1 milligramma riboflaviinia. 10 milligrammaa niasiinia ja 7 milligrammaa rautaa, Norja on kanteen esittäjän mukaan laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 11 artiklan mukaiset velvoitteensa, - kantaja esittää, että tätä kieltoa ei voida perustella ETA-sopimuksen 13 artiklan nojalla kansanterveyteen liittyvien syiden perusteella, koska ei ole olemassa todisteita siitä, että vitaminoitu tuote muodostaisi uhkan terveydelle.
Virallinen lehti nro C 376 , 11/12/1997 s. 0013 - 0013



Nedre Romerike herredsrettin 2 päivänä syyskuuta 1997 tekemällään päätöksellä esittämä pyyntö saada EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antava lausunto asiassa Jan og Kristian Jæger AS vastaan Opel Norge AS (Asia E-3/97) (97/C 376/12) Norjalainen Nedre Romerike herredsrett (Nedre Romeriken käräjäoikeus) päätti 2 päivänä syyskuuta 1997 tekemällään päätöksellä esittää EFTAn tuomioistuimelle pyynnön, joka saapui tuomioistuimen kirjaamoon 4 päivänä syyskuuta 1997, saada asiassa Jan og Kristian Jæger AS vastaan Opel Norge AS neuvoa-antava lausunto seuraavista kysymyksistä: 1. a) Kielletäänkö ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohdassa, vrt. valikoivaa jakelua koskevat säännöt, maahantuojaa moottoriajoneuvojen jälleenmyyntiedustusta koskevaa sopimusta tehdessään määräämästä jälleenmyyjän osakkeenomistusrakennetta koskevia ehtoja? b) Jos vastaus on myönteinen, sovelletaanko kieltoa ehdon tavoitteesta tai vaikutuksista riippumatta? c) Oliko tällainen kielto voimassa syyskuursa 1995? 2. a) Kielletäänkö ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohdassa, vrt. valikoivaa jakelua koskevat säännöt, maahantuojaa moottoriajoneuvojen jälleenmyyntiedustusta koskevaa sopimusta tehdessään määräämästä ehtoja, jotka koskevat jälleenmyyjäyrityksen omistajien ja/tai toimitusjohtajan osakkuuksia muissa yrityksissä, jotka käyvät kauppaa moottoriajoneuvoilla ja/tai joilla on osakkuuksia muissa yrityksissä, jotka käyvät kauppaa moottoriajoneuvoilla? b) Jos vastaus on myönteinen, sovelletaanko kieltoa ehdon tavoitteesta tai vaikutuksista riippumatta? c) Oliko tällainen kielto voimassa syyskuussa 1995? 3. Tarkoitetaanko ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohdassa, että moottoriajoneuvojen maahantuojalla oli syyskuussa 1995 velvoite tehdä jälleenmyyntiedustusta koskeva sopimus kaikkien jälleenmyyjäksi haluavien kanssa, jotka muilta osin täyttivät laatua koskevat arviointiperusteet, joita maahantuoja saattoi jälleenmyyjille laillisesti määrätä? 4. Onko ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että sopimuksesta neuvotteleminen tai sopimus sopimuksen tekemisestä merkitsee "sopimusta" ja on sen vuoksi riittävä edellytys asian kuulumiselle 53 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan? 5. Onko ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että kieltäytyminen hyväksymästä jälleenmyyjää on tutkittava 53 artiklan mukaisesti, jos kieltäytymisen välityksellä saatetaan toteuttaa kilpailunvastaista toimintatapaa tai sopimuskäytäntöä maahantuojan ja muiden, jo toimivien jälleenmyyjien välillä? 6. Onko ETA-sopimuksen 53 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että jos ehto on 53 artiklan 1 kohdan ja/tai valikoivaa jakelua koskevien sääntöjen vastainen, koko sopimuksella ei tällöin ole lainvoimaa eikä
TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 29 päivänä heinäkuuta 2022,

asiassa E-2/22

A vastaan työllisyys- ja hyvinvointiosasto (Arbeids- og velferdsdirektoratet)

(Asetus (EY) N:o 883/2004 – Sosiaaliturva – Perhe-etuudet – Siirtymäetuudet – Ansiotyötä koskeva vaatimus)

(2023/C 29/07)

Trygderetten (Norjan sosiaalivakuutuksen muutoksenhakutuomioistuin) on esittänyt asiassa E-2/22, A vastaan työllisyys- ja hyvinvointiosasto (Arbeids- og velferdsdirektoratet), valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden välisen sopimuksen 34 artiklan nojalla tuomioistuimelle PYYNNÖN, joka koskee sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta (1)29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 tulkintaa. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Páll Hreinsson, presidentti (esittelevä tuomari), ja tuomarit Per Christiansen ja Bernd Hammermann, on antanut 29 päivänä heinäkuuta 2022 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

1. Pääasiassa kyseessä olevan siirtymäetuuden kaltainen etuus on sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 883/2004 3 artiklan 1 kohdan j alakohdassa tarkoitettu perhe-etuus, eikä se ole saman asetuksen 3 artiklan 3 kohdassa, luettuna yhdessä 70 artiklan kanssa, tarkoitettu maksuihin perustumaton rahaetuus.

2. Siirtymäetuuden kaltaisen etuuden osalta ensimmäisessä kysymyksessä esitetyn arvioinnin kannalta ei ole merkitystä sillä, että ansiotyön tekeminen on edellytyksenä etuuden säilymiselle siinä vaiheessa, kun etuuden saajan nuorin lapsi täyttää vuoden.

(1) EUVL L 166, 30.4.2004, s. 1.
1.

Sitä, voidaanko vastaanottavan valtion ammattia ja kotivaltion ammattia pitää ammattipätevyyden tunnustamisesta 7 päivänä syyskuuta 2005 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2005/36/EY tarkoitettuna ”samana ammattina”, on arvioitava tapauskohtaisesti. Arvioinnin on perustuttava vertailuun, joka tehdään ammattiin kotimaassa kuuluvien toimintojen ja niiden ammattiin kuuluvien toimintojen välillä, joita hakija haluaa harjoittaa vastaanottavassa valtiossa. Jos nämä ammattiin kuuluvat toiminnot ovat toisiinsa rinnastettavissa siinä mielessä, että niihin kuuluvat toiminnot ovat samankaltaisia, kun otetaan huomioon mahdolliset merkitykselliset erot näiden toimintojen laajuudessa ja luonteessa, niitä on pidettävä direktiiviä 2005/36/EY sovellettaessa samana ammattina. Määritettäessä, ovatko kotimaan ammatti ja vastaanottavan valtion ammatti direktiiviä 2005/36/EY sovellettaessa sama, tiettyjen toimintojen lyhytaikaista harjoittamista edellytettyyn jatko-opiskeluun liittyvän koulutuksen yhteydessä, ei voida pitää ammatin harjoittamisena. Erot riippumattomuuden ja potilasvastuun asteessa voivat olla merkityksellisiä määritettäessä toimintojen täsmällistä laajuutta tai luonnetta, kun arvioidaan, ovatko kaksi ammattia direktiiviä 2005/36/EY sovellettaessa ”sama ammatti”.
2.

Jos lapsi on pelkästään ETA-valtion kansalaisen puolison, joka on kolmannen maan kansalainen, jälkeläinen ja jos lapselle on myönnetty oleskeluoikeus asetuksen (EU) N:o 492/2011 10 artiklan perusteella käyttäen viitehenkilönä ETA-valtion kansalaista, lapsi säilyttää tällaisen oleskeluoikeuden, vaikka kyseinen ETA-valtion kansalainen olisi hakenut avioeroa lapsen vanhemmasta.
TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 16 päivänä heinäkuuta 2020,

asiassa E-7/19

Tak – Malbik ehf. vastaan Islannin tie- ja rannikkolaitos sekä Þróttur ehf.

(Julkiset hankinnat – Direktiivi 2014/24/EU – Rakennusurakkasopimus – Palveluhankintasopimus)

(2020/C 374/07)

Asiassa E-7/19, Tak – Malbik ehf. vastaan Islannin tie- ja rannikkolaitos sekä Þróttur ehf., julkisia hankintoja käsittelevä valituslautakunta (Kærunefnd útboðsmála) on esittänyt valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden välisen sopimuksen 34 artiklan nojalla tuomioistuimelle PYYNNÖN, joka koskee julkisista hankinnoista ja direktiivin 2004/18/EY kumoamisesta 26 päivänä helmikuuta 2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/24/EU ja erityisesti sen 2 artiklan 1 kohdan 6, 7 ja 9 alakohdan tulkintaa. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Páll Hreinsson, presidentti, ja tuomarit Per Christiansen ja Bernd Hammermann (esittelevä tuomari), on antanut 16 päivänä heinäkuuta 2020 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

Pääasian olosuhteissa ei ole kyse julkisista hankinnoista ja direktiivin 2004/18/EY kumoamisesta 26 päivänä helmikuuta 2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/24/EU 2 artiklan 1 kohdan 6 alakohdassa tarkoitetusta rakennusurakkasopimuksesta. Hankintasopimus, jonka kohteena on muiden palvelujen kuin direktiivin 2014/24/EU 2 artiklan 1 kohdan 6 alakohdassa tarkoitettujen palvelujen hankinta, on direktiivin 2 artiklan 1 kohdan 9 alakohdassa tarkoitettu palveluhankintasopimus.
Tuomioistuimen tuomio,

annettu 1 päivänä elokuuta 2019,

asiassa E-7/18

Fosen-Linjen AS, jota tukee Næringslivets Hovedorganisasjon (Norjan elinkeinoelämän keskusliitto),

vastaan

AtB AS

(Julkiset hankinnat – Direktiivi 89/665/ETY – Korvausvaatimus saamatta jääneestä voitosta – Rikkomisen vakavuus – Vastaavuuden ja tehokkuuden periaatteet)

(2019/C 378/07)

Asiassa E-7/18, Fosen-Linjen AS, jota tukee Næringslivets Hovedorganisasjon (Norjan elinkeinoelämän keskusliitto), vastaan AtB AS, Norjan korkein oikeus (Norges Høyesterett) on esittänyt valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden välisen sopimuksen 34 artiklan nojalla tuomioistuimelle PYYNNÖN, joka koskee julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 21 päivänä joulukuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/665/ETY ja erityisesti sen 2 artiklan 1 kohdan c alakohdan tulkintaa. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Páll Hreinsson, presidentti ja esittelevä tuomari, sekä tuomarit Bernd Hammermann ja Ola Mestad (ad hoc -tuomari), on antanut 1 päivänä elokuuta 2019 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

Julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 21 päivänä joulukuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/665/ETY 2 artiklan 1 kohdan c alakohdassa ei edellytetä, että mikä tahansa julkisia hankintoja koskevien sääntöjen rikkominen on sellaisenaan riittävä peruste myöntää vahingonkorvausta saamatta jääneestä voitosta henkilöille, jotka ovat kärsineet vahinkoa rikkomisen vuoksi.
2.

Kansallisen kilpailuviranomaisen lopullinen päätös, jonka mukaan ETA-sopimuksen 54 artiklaa on rikottu, ei ole ennakkoedellytys sille, että tuomioistuin tutkii kilpailusääntöjen rikkomista koskevan vahingonkorvausvaatimuksen. Jos kansallinen kilpailuviranomainen on antanut tällaisen päätöksen, ETA-oikeudessa ei edellytetä, että kyseisen päätöksen olisi sidottava kansallisia tuomioistuimia jatkokanteen tapauksessa. Koska ETA:n lainsäädännössä ei säädetä kilpailulainsäädännön rikkomuksiin sovellettavasta menettelystä ja oikeussuojakeinoista, jokaisen ETA-valtion menettelyllisen itsemääräämisoikeuden mukaisena tehtävänä on vahvistaa lopullisen päätöksen merkityksen laajuutta koskevat yksityiskohtaiset säännöt vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteen mukaisesti.
C 378/7

Tuomioistuimen määräys,

annettu 26 päivänä heinäkuuta 2019,

asiassa E-1/17 COSTS II

Aust-Agderin lääni vastaan Konkurrenten.no AS

(Oikeudenkäyntikulujen vahvistaminen – Korvattavat oikeudenkäyntikulut – Viivästyskorot)

(2019/C 378/06)

Asiassa E-1/17 COSTS II, Aust-Agderin lääni vastaan Konkurrenten.no AS, on esitetty HAKEMUS tuomioistuimen 22 päivänä joulukuuta 2012 asiassa E-1/17, Konkurrenten.no vastaan EFTAn valvontaviranomainen, EFTAn oikeustapauskokoelma 2017, s. 989, antamassa tuomiossa määräämien oikeudenkäyntikulujen vahvistamiseksi. Tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Páll Hreinsson, presidentti (esittelevä tuomari) ja tuomarit Bernd Hammermann ja Ola Mestad (ad hoc), antoi 26 päivänä heinäkuuta 2019 määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:

1. Kulut, jotka Konkurrenten.no AS:n on korvattava Aust-Agderin läänille, ovat 230 589,42 Norjan kruunua.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 224/18

TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 6 päivänä huhtikuuta 2017,

asiassa E-5/16

Oslon kunta

(Direktiivi 2008/95/EY – Tavaramerkki – Tekijänoikeudet – Yleinen järjestys – Julkisesti saatavilla olo – Erottuvuus – Kuvailevuus – Merkit, jotka muodostuvat yksinomaan tavaran arvoon olennaisesti vaikuttavasta muodosta)

(2017/C 224/09)

Asiassa E-5/16, Oslon kunta, Norjan teollisoikeuksien valituslautakunta (Klagenemnda for industrielle rettigheter) on esittänyt tuomioistuimelle valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden sopimuksen 34 artiklan mukaisesti PYYNNÖN, joka koskee jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 2008/95/EY tulkintaa sekä erityisesti sen 3 artiklan 1 kohdan b–f alakohtaa. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti ja esittelevä tuomari, sekä tuomarit Per Christiansen ja Páll Hreinsson, on antanut 6 päivänä huhtikuuta 2017 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

1. Sellaisista töistä koostuvan merkin rekisteröinti tavaramerkiksi, joiden tekijänoikeussuoja on päättynyt, ei sinänsä ole ristiriidassa yleisen järjestyksen tai hyvän tavan kanssa direktiivin 2008/95/EY 3 artiklan 1 kohdan f alakohdassa tarkoitetulla tavalla.

2. Se, tuleeko taideteoksista koostuvien merkkien rekisteröinti tavaramerkiksi evätä sen takia, että ne ovat hyvän tavan vastaisia direktiivin 2008/95/EY 3 artiklan 1 kohdan f alakohdassa tarkoitetulla tavalla, riippuu erityisesti siitä, mikä asema taideteoksella on tai miten taideteos käsitetään asianomaisessa ETA-valtiossa. Työn väärinkäytön tai häpäisemisen riski saattaa olla merkityksellinen tämän arvioinnin yhteydessä.

3. Merkin rekisteröinti voidaan evätä direktiivin 2008/95/EY 3 artiklan 1 kohdan f alakohdassa tarkoitetun yleistä järjestystä koskevan poikkeuksen perusteella vain, jos merkki muodostuu yksinomaan julkisesti saatavilla olevasta työstä ja merkin rekisteröinti muodostaisi todellisen ja riittävän vakavan uhan, joka vaikuttaisi yhteiskunnan olennaiseen etuun.

4. Direktiivin 2008/95/EY 3 artiklan 1 kohdan e alakohdan iii alakohta saattaa päteä kolmiulotteisten muotojen kaksiulotteisiin representaatioihin, mukaan luettuna veistoksiin.

5. Direktiivin 2008/95/EY 3 artiklan 1 kohdan c alakohta on tulkittava siten, että sitä voidaan soveltaa kaksi- tai kolmiulotteisiin tavaran muodon representaatioihin.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 119/9

TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 27 päivänä marraskuuta 2017,

asiassa E-12/16

Marine Harvest ASA ja sitä tukeva Norsk Industri (Norjan teollisuusliitto) vastaan EFTAn valvontaviranomainen ja sitä tukeva Norjan kuningaskunta

(EFTAn valvontaviranomaisen päätöksen kumoamiseksi nostettu kanne – Valtiontuki – Kala ja muut meren tuotteet – ETA-sopimuksen aineellinen soveltamisala – Pöytäkirja 9 – Valvontatoimivalta)

(2018/C 119/10)

Asiassa E-12/16, Marine Harvest ASA Norsk Industrin (Norjan teollisuusliitto) tukemana vastaan EFTAn valvontaviranomainen Norjan kuningaskunnan tukemana, on esitetty KUMOAMISKANNE, jossa pyydetään tuomioistuinta kumoamaan EFTAn valvontaviranomaisen 27 päivänä heinäkuuta 2016 antama päätös asiassa N:o 79116 ja toteamaan, että EFTAn valvontaviranomaisella on toimivalta ja velvollisuus valvoa kalatalousalan valtiontukia. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti, ja tuomarit Per Christiansen (esittelevä tuomari) ja Páll Hreinsson, antoi 27 päivänä marraskuuta 2017 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

Tuomioistuin:

1. hylkää kanteen perusteettomana;

2. määrää Marine Harvest ASAn vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan EFTAn valvontaviranomaisen oikeudenkäyntikulut;