‹‹FI Euroopan yhteisjen virallinen lehti L 120/27 23. 4. 98
EUROOPAN TALOUSALUE
EFTAN VALVONTAVIRANOMAINEN
EFTAN VALVONTAVIRANOMAISEN PTS
N:o 45/98/KOL,
tehty 4 pivn maaliskuuta 1998,
kolmannestatoista muutoksesta valtion tukea koskeviin menettelysntihin ja aineel-
lisiin sntihin
EFTAN VALVONTAVIRANOMAINEN, joka
on muuttanut 19 pivn tammikuuta 1994 (1) annettuja valtion tukea koskevia menettelysntj
ja aineellisia sntj (2), sellaisina kuin ne ovat viimeksi muutettuina 17 pivn joulukuuta
1997 (3), seuraavasti:
Listn valtion tukea koskeviin sntihin seuraavat lyhytaikaisia vientiluottovakuutuksia
koskevat snnt ja seuraava luettelo markkinoitavissa olevien riskien maista (lyhytaikaisia vienti-luottovakuutuksia koskevien 17 a luvun sntjen soveltamiseksi), edelliset uutena 17 a lukuna jajlkimminen uutena liitteen IX:
”17A. LYHYTAIKAISIA VIENTILUOTTOVAKUUTUKSIA KOSKEVAT SNNT (
1)
17A.1. Johdanto
1) Vientituilla on suora vaikutus markkinoilla tavaroita ja palveluja tarjoavien mahdollisten
toimittajien vliseen kilpailutilanteeseen. Koska Euroopan komissio ja EFTAn valvonta-viranomainen tuntevat tukien vahingolliset vaikutukset, ne ovat johdonmukaisestituominneet vientitukien kytn ETAn sisisess kaupassa (
2). Vaikka ETA-valtioiden
ETAn ulkopuolelle suuntautuvalle viennilleen antama tuki voi vaikuttaa mys ETAnsisiseen kilpailuun (
3), ei Euroopan komissio eik EFTAn valvontaviranomainen ole
kuitenkaan jrjestelmllisesti puuttunut thn toimintaan EY:n perustamissopimuksessa(92, 93 ja 94 artikla) ja ETA-sopimuksessa (61 artikla ja valvonta- ja tuomioistuinsopi-muksen pytkirjassa 3 oleva 1 artikla) mrttyjen valtion tukea koskevien sntjennojalla. Thn on ollut monia syit. Ensinnkin kyseinen toiminta kuuluu Euroopanyhteisss osittain EY:n perustamissopimuksen ulkomaankauppaa koskevien mrystensoveltamisalaan (112 ja 113 artikla). Lisksi kolmansiin maihin suuntautuvalle viennilleannettava tuki vaikuttaa yhteisn tai ETAn sisisen kilpailun ohella mys ETAn viejienkilpailukykyyn samankaltaista tukea myntviin ETA-valtioiden kauppakumppaneihinverrattuna. Todettakoon viel, ett tuen valvonta on edistynyt OECD:n ja WTO:ntoiminnan ansiosta.
(1) Jljempn ’valtion tukea koskevat snnt’.
(2) EYVL L 231, 3.9.1994, s. 1; EYVL:n ETA-tydennysosa 32, 3.9.1994.
(3) EYVL C 38, 5.2.1998, s. 19; EYVL:n ETA-tydennysosa 5, 5.2.1998, s. 214.
‹‹FI Euroopan yhteisjen virallinen lehti L 120/28 23. 4. 98
2) Vaikka Euroopan komissio on pidttynyt nit sntj vastaavan tiedonannon hyvksy-
miseen saakka kyttmst valtion tuet valvontaa koskevaa toimivaltaansa vientiluottojenja vientiluottovakuutusten osalta, se katsoo Euroopan unionin neuvoston vientiluottoty-ryhmn tyn (
4) ja Euroopan yhteisjen tuomioistuimessa ksiteltyjen asioiden (5) osoitta-
neen, ett ainakin yhdell alueella eli lyhytaikaisissa vientiluottovakuutuksissa yhteisssaiheutuneiden tosiasiallisten tai mahdollisten kilpailun vristymisen vuoksi voi ollaperusteltua, ett komissio ryhtyy valtion tukea koskevien sntjen mukaisiin toimiinodottamatta muilla alueilla saavutettavaa edistymist.
3) ETA-sopimuksessa ei ole mryksi yhteisest kauppapolitiikasta kolmansiin maihin
nhden eik se nin ollen sisll EY:n perustamissopimuksen 112 ja 113 artiklanmryksi vastaavia mryksi. Siksi ETA-sopimus ei rajoita EFTA-valtioiden vapauttaedist kolmansien maiden kanssa kytv kauppaa samalla tavoin kuin EY:n perusta-missopimus rajoittaa Euroopan yhteisn jsenvaltioiden vapautta, mikli kyseiset kaupanedistmistoimenpiteet eivt vaikuta ETA-sopimuksen sopimuspuolten vliseen kauppaan.Kuten edell on todettu, tllaiset toimenpiteet voivat kuitenkin vaikuttaa ETAn sisiseenkilpailuun ja kauppaan. Lisksi, kun eri ETA-valtioiden viejien vlinen kilpailu voivristy ETAn sisll ja sen ulkopuolella kytvss kaupassa, niin voi vristy mysETAn sisll toimivien vientiluottovakuutuspalvelujen tarjoajien vlinen kilpailu. Ninollen EFTAn valvontaviranomainen katsoo ETA-sopimuksen 61 artiklan ja valvonta- jatuomioistuinsopimuksen pytkirjassa 3 olevan 1 artiklan lyhytaikaisiin vientiluottova-kuutuksiin soveltamisen osalta, ett tilanne on samanlainen kuin EY:n perustamissopi-muksen 92 ja 93 artiklan niihin soveltamisen osalta. Toisin sanoen tosiasiallinen taimahdollinen ETAn sisisen kilpailun ja kaupan vristyminen edellytt valvontavi-ranomaisen toimenpiteit valtion tukea koskevien sntjen nojalla.
4) Niden sntjen tarkoitus on poistaa valtion tuesta johtuvat kilpailun vristymt silt
vientiluottovakuutustoiminnan alalta, jolla julkiset tai julkisesti tuetut vientiluottovakuu-tuspalvelujen tarjoajat ja yksityiset vientiluottovakuutuspalvelujen tarjoajat kilpailevat.Tm kaupallinen vientiluottovakuutustoiminta liittyy lyhytaikaisten vientiluottoriskienvakuuttamiseen ETAn sisisess kaupassa ja monien ETAn ulkopuolisten maiden kanssakytvss kaupassa. Kyseisi riskej kutsutaan ”markkinoitavissa oleviksi” ja ne mritel-ln jljempn 17 a luvun 2 jaksossa. Mritelmn sisltyvt tll hetkell ainoastaanETAn sisisess ja useimpien, niden sntjen liitteess IX lueteltujen OECD-maidenkanssa kytvss kaupassa esiintyvt ”poliittisista” riskeist erotetut niin sanotut ”kaupal-liset” riskit. Vaikka EFTA-valtiot ovat pyrkineet mrtietoisesti poistamaan tuen kaupal-lisesta vientiluottovakuutustoiminnasta, ETA-sopimuksen toimivuus edellytt suoja-toimia tasapuolisten toimintaedellytysten takaamiseksi kaikissa olosuhteissa.
5) Niss snniss ei ksitell pitkaikaisiin ja keskipitkiin vientiluottoihin liittyvi
riskej, joista suurin osa ei ole nykyisin markkinoitavissa. Tekijt, joiden vuoksiEuroopan komissio ja EFTAn valvontaviranomainen ovat pidttyneet kyttmst laajastivaltion tuen valvontaan liittyv toimivaltaansa, vaikuttavat edelleen entiseen tapaan.
6) Niden sntjen 17 a luvun 2 jaksossa kuvataan vientiluottovakuutusmarkkinoiden
rakennetta. Kaupallisen osa-alueen osalta, jolla yksityiset vakuutuspalvelujen tarjoajattoimivat ja joka kuuluu niden sntjen soveltamisalaan, siin erotetaan toisaalta yksi-tyiset vientiluottovakuutuspalvelujen tarjoajat ja toisaalta julkiset tai julkisesti tuetutvakuutuspalvelujen tarjoajat. Siin selitetn mys miksi ja miss mrin valtion tukeakoskevia ETA-sopimuksen mryksi sovelletaan. Valvontaviranomainen ilmoittaalopuksi 17 a luvun 4 jaksossa, mitk toimet se katsoo tarpeellisiksi sen varmistamiseksi,ett 17 a luvun 3 jaksossa lueteltujen kaltaiset, mahdollisesti jljell olevat valtionavunpoistetaan kaupalliselta osa-alueelta, ja pyyt valvonta- ja tuomioistuinsopimuksenpytkirjassa 3 olevan 1 artiklan 1 kohdan nojalla EFTA-valtioita ryhtymn tarvittaessakyseisiin toimiin.
‹‹FI Euroopan yhteisjen virallinen lehti L 120/29 23. 4. 98
17A.2. Lyhytaikaisten vientiluottovakuutusten kaupallinen ja ei-kaupallinen osa-alue
1) Edell 17 a luvun 1 jakson toisen kappaleen alaviitteess mainittu Euroopan unionin
neuvoston vientiluottotyryhmn kertomus (jljempn ’kertomus’), yksityisten vienti-luottovakuutuspalvelujen tarjoajien Euroopan komissiolle tekemt valitukset ja Euroopanyhteisjen tuomioistuimessa ksitellyt asiat ovat osoittaneet, ett joissakin Euroopanyhteisn jsenvaltioissa samat ”viralliset” vientiluottovakuutuslaitokset, jotka vakuuttavatvaltion lukuun tai sen takaamina (
6) viejien pitkaikaisia ja keskipitki riskej, toimivat
valtion lukuun tai sen takaamina mys sellaisilla lyhytaikaisten vientiluottovakuutustenmarkkinoiden osa-alueilla, joilla ne kilpailevat yksityisten, vailla vastaavia yhteyksivaltioon olevien vientiluottovakuutuspalvelujen tarjoajien kanssa. EFTAn valvontaviran-omaisen alustavat tutkimukset osoittavat, ett nin tapahtuu mys kahdessa kolmestaEFTAn jsenvaltiosta, jotka ovat ETA-sopimusvaltioita, eli Norjassa ja Islannissa. Kyseiset”viralliset” vientiluottolaitokset voivat olla valtion virastoja, valtion omistuksessa taivalvonnassa olevia yrityksi tai kokonaan yksityisess omistuksessa ja valvonnassa oleviayrityksi. Niss snniss kyseisi laitoksia kutsutaan ”julkisiksi tai julkisesti tuetuiksivientiluottovakuutuspalvelujen tarjoajiksi”. Valtiot voivat tukea takuin tai niit vastaavinjlleenvakuutusjrjestelyin ”virallisten”, sek keskipitkien tai pitkaikaisten vakuutustenett lyhytaikaisten vakuutusten alalla toimivien vakuutuslaitosten lisksi mys joitakinyksityisess omistuksessa ja valvonnassa olevia vain lyhytaikaisten vakuutusten alallatoimivia vientiluottovakuutuspalvelujen tarjoajia niiden joidenkin toimintalohkojenosalta. Mys tllaiset vakuutuspalvelujen tarjoajat on luokiteltava ”julkisiksi tai julkisestituetuiksi”. Sen sijaan pasiassa tai yksinomaan lyhytaikaisten vakuutusten alalla toimiviavientiluottovakuutuspalvelujen tarjoajia, jotka eivt toimi lainkaan valtion lukuun tai sentakaamina (
7), kutsutaan ”yksityisiksi vientiluottovakuutuspalvelujen tarjoajiksi”.
2) Kertomus osoitti, ett julkisten tai julkisesti tuettujen vientiluottovakuutuspalvelujen
tarjoajien toimiessa valtion lukuun tai sen takaamina sellaisilla lyhytaikaisten vakuu-tusten markkinoiden osa-alueilla, joilla ne kilpailivat yksityisten vakuutuspalvelujentarjoajien kanssa, ne saivat tiettyj rahoituksellisia etuja, jotka saattoivat vrist kilpailuayksityisten vakuutuspalvelujen tarjoajien vahingoksi. Julkisilla tai julkisesti tuetuilla vien-tiluottovakuutuspalvelujen tarjoajilla ei ollut missn maassa lyhytaikaisten vakuutustenmonopolia.
3) Vaikeimpia kertomuksessa ksiteltyj asioita oli valtion suoraan tai vlillisesti myntm
jlleenvakuutus. Kertomuksessa todettiin olevan olemassa jlleenvakuutusjrjestelyj,joilla taataan 100 prosentin turva, mit voidaan pit takauksia vastaavana tukimuotona.Nykyisin katsotaan, ett mys jlleenvakuutusjrjestelyt, joissa valtio ainoastaan osallistuuyksityisen sektorin jlleenvakuutussopimukseen tai tydent sit, voivat antaa niisthytyville vakuutuspalvelujen tarjoajille etua kyseist turvaa vailla oleviin yksityisiinvakuutuspalvelujen tarjoajiin nhden ja vrist siten kilpailua.
4) Vaikka viime aikoina on toteutettu parannuksia siten, ett julkiset ja julkisesti tuetut
vientiluottovakuutuspalvelujen tarjoajat ovat alkaneet yh useammissa tapauksissa irrottaalyhytaikaisen vakuutustoimintansa hoidettavaksi erillisiss yhtiiss tai muusta toimin-nasta erillisen kirjanpidon alaisena, edell on todettu, ett tavoiteltujen tasapuolistentoimintaedellytysten luomiseksi tarvitaan edelleen toimia. Ensimmiseksi on mriteltvlohko, jolla kilpailua kydn. Ratkaisevana tekijn kaupallisen osa-alueen erottamiseksikertomuksessa kytettiin sit, oliko yksityisi jlleenvakuutuspalveluja saatavilla yleisesti,eik vain yksittisiss tapauksissa. Yksityisen sektorin ostajiin liittyvien kaupallistenriskien osalta tm ehto yleens tyttyi, mutta poliittisten riskien osalta (mukaan lukienjulkisen sektorin ostajiin liittyvt riskit, valuutansiirtoriskit ja muut kuin kaupallisetsuuronnettomuusriskit) tarjolla oleva kapasiteetti oli niin riittmtn, ett kyseistenriskien varalta vakuuttamista ei selvsti voitu pit markkinaehtoisena toimintana.Kolmeen muuttujaan perustuva yksityisten jlleenvakuutusmarkkinoiden analysointi,jossa otettiin huomioon vakuutettujen riskien kesto, sijainti ja luonne, osoitti kerto-muksen mukaan ”markkinoitavissa olevien” riskien sisltvn kaupalliset riskit, joissariskin kesto minne tahansa maailmassa suuntautuvan viennin osalta oli tavallisesti enin-tn kolme vuotta.
‹‹FI Euroopan yhteisjen virallinen lehti L 120/30 23. 4. 98
5) Kertomusta koskevista Euroopan yhteisn jsenvaltioiden, EFTA-valtioiden, talous-
elmn jrjestjen ja vakuutuspalvelujen tarjoajien huomautuksista kvi ilmi, ett mri-telm oli yleisesti katsoen liian laaja. Useimmissa huomautuksissa mynnettiin, ettkertomuksen mukaisesti poliittiset riskit olisi jtettv mritelmn ulkopuolelle, koskayksityiset jlleenvakuutusmarkkinat eivt ole tarpeeksi suuret, ja niiss pidettiin parem-pana kaupallisen riskin keston rajoittamista enintn kahteen vuoteen. Lisksi osoittautihyvin vaikeaksi saada yksityisilt markkinoilta jlleenvakuutusta muista kuin OECD-maista perisin olevien saatavien pitkittyneen laiminlynnin vuoksi syntyvn kaupallisenriskin varalta.
6) Koska saatavien pitkittynyt laiminlynti ja maksukyvyttmyys liittyvt lheisesti toisiinsa
— saatavien pitkittyneen laiminlynnin riskit muuttuvat usein maksukyvyttmyysris-keiksi — ja molemmat riskit on sen vuoksi syyt luokitella samaan ryhmn (markkinoi-tavissa olevina ja ei-markkinoitavissa olevina riskein), on jrkev jtt toistaiseksikaikki muihin kuin OECD-maihin liittyvt kaupalliset riskit markkinoitavissa olevienriskien mritelmn ja niden sntjen soveltamisalan ulkopuolelle. Lisksi nytt silt,ett kaupallisten riskien jlleenvakuuttaminen yksityisesti on joissakin OECD-maissanykyisin edelleen vaikeaa.
7) Nin ollen ”markkinoitavissa olevat” riskit tarkoittavat niss snniss kaupallisia
riskej, jotka koskevat johonkin liitteess IX luetelluista maista sijoittautuneita muitakuin julkisia velallisia (
8). Kyseisten riskien osalta riskin enimmiskesto (eli valmiusaika
listtyn luottoajalla, alkamisajankohdan ollessa Bernin unionin mukainen ja luotto-kauden ollessa tavanomainen) on alle kaksi vuotta.
8) Kaikkia muita riskej (eli poliittisia riskej, suuronnettomuusriskej (
9) ja julkisiin ostajiin
sek muihin kuin liitteess IX lueteltuihin maihin liittyvi kaupallisia riskej) pidetntoistaiseksi ei-markkinoitavissa olevina riskein.
9) ”Kaupallisilla riskeill” tarkoitetaan niss snniss
— velallisen omavaltaista kieltytymist noudattamasta sopimuksessa mrttyj velvoit-
teita eli mit tahansa yksityisen velallisen yksipuolista ptst keskeytt sopi-muksen noudattaminen tai irtisanoa sopimus ilman laillista syyt
— yksityisen velallisen omavaltaista kieltytymist hyvksymst sopimuksen kohteena
olevia tavaroita ilman ptev syyt
— yksityisen velallisen tai tmn takaajan maksukyvyttmyytt
— yksityisen velallisen tai tmn takaajan maksettavaksi sopimuksen mukaan kuuluvan
velan maksamatta jttminen eli saatavien pitkittynyt laiminlynti.
10) Yksityisten jlleenvakuutusmarkkinoiden kapasiteetti vaihtelee. Tm merkitsee sit, ett
markkinoitavissa olevien riskien mritelm ei ole pysyv, vaan se voi muuttua ajanmyt; sit voidaan esimerkiksi laajentaa kattamaan poliittiset riskit. Siksi valvontaviran-omaisen on arvioitava mritelm uudelleen snnllisin vliajoin (vhintn kerranvuodessa). Valvontaviranomainen kuulee asiasta EFTAn jsenvaltioita ja tarvittaessa muitaosapuolia, joita asia koskee. Mritelm muutettaessa on tarpeellisessa laajuudessa otet-tava huomioon vientiluottovakuutusta koskevan ETA-lainsdnnn soveltamisala, jottavltytn aiheuttamasta ristiriitoja tai oikeudellista epvarmuutta.
17A.3.
Yksityisten ja julkisten tai julkisesti tuettujen vientiluottovakuutuspalvelujen
tarjoajien vlist kilpailua vristvt tekijt
1) Tekijit, jotka saattavat vrist kilpailua julkisten tai julkisesti tuettujen, markkinoita-
vissa olevia riskej vakuuttavien vientiluottovakuutuspalvelujen tarjoajien hyvksi ovat (10):
— Lainsdntn perustuvat tai tosiasialliset valtion takaukset lainoille ja tappioille.
Tllaiset takaukset mahdollistavat sen, ett vakuutuspalvelujen tarjoajat voivat saadalainaa tavanomaisia markkinakorkoja alhaisemmilla koroilla tai ett yleens voivatsaada lainaa. Lisksi vakuutuspalvelujen tarjoajien ei niiden ansiosta ole tarpeenhankkia jlleenvakuutuksia yksityisilt markkinoilta.
‹‹FI Euroopan yhteisjen virallinen lehti L 120/31 23. 4. 98
— Mahdolliset yksityisille vakuutuspalvelujen tarjoajille asetetuista velvoitteista poik-
keavat velvoitteet pit yll asianmukaisia varauksia. On huomattava, ett kunneuvoston direktiivi 73/239/ETY (
11) muutettiin direktiivill 87/343/ETY (12), valtion
lukuun tai sen takaamana tapahtuvan vientiluottovakuutustoiminnan jttminendirektiivin soveltamisalan ulkopuolelle (alkuperisen direktiivin 2 artiklan 2 kohdand alakohta) ei koskenut julkisten tai julkisesti tuettujen vientiluottovakuutuspalve-lujen tarjoajien toimintaa lyhytaikaisten kaupallisten riskien alalla omaan lukuunsa jailman valtion takausta (
13). Nin ollen julkisilla tai julkisesti tuetuilla vakuutuspalve-
lujen tarjoajilla on oltava tietty mr omia varoja (maksukykyvara, mukaan lukientakausrahasto) ja teknisi varauksia (erityisesti tasoitusvastuu), ja niiden on myspitnyt saada direktiivin 73/239/ETY 6 artiklan ja sit seuraavien artiklojenmukainen lupa, jotta ne voisivat vakuuttaa lyhytaikaisia taloudellisia riskej.
— Verohelpotus tai vapautus tavallisesti maksettavaksi tulevista veroista (kuten yhtive-
roista ja vakuutusmaksuveroista).
— Valtion myntmt tuet tai silt saatu poma. Jlkimmisen vaihtoehdon osalta on
noudatettava periaatetta, jonka mukaan valtiolta saatu poma merkitsee valtiontukea (
14), ellei valtio toimi markkinaehtoisesti toimivan yksityisen sijoittajan tavoin.
Tukia ovat mys valtion omakustannushintaa alhaisemmalla hinnalla kytettvksiantamat palvelut kuten mahdollisuus kytt valtion infrastruktuuria, jrjestelmi taietuoikeutettuja tietoja (esimerkiksi suurlhetystjen kermi tietoja velallisista),valtion myntm jlleenvakuutus joko suoraan tai julkisen tai julkisesti tuetun vien-tiluottovakuutuspalvelujen tarjoajan vlityksell yksityisill jlleenvakuutusmarkki-noilla saatavilla olevia jlleenvakuutuksia edullisemmin ehdoin, mink vuoksi jokojlleenvakuutuspalvelu on alihinnoiteltua tai syntyy keinotekoista kapasiteettia, jota eiolisi mahdollista saada yksityisilt markkinoilta.
2) Edell 17 a luvun 3 jakson 1 kohdassa luetelluissa tapauksissa asianomaiset vientiluotto-
vakuutuspalvelujen tarjoajat saavat tai voivat saada rahoituksellista etua verrattuna muihinvientiluottovakuutuspalvelujen tarjoajiin. Kyseiset tietyille yrityksille mynnetyt rahoi-tukselliset edut vristvt kilpailua ja ovat ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassatarkoitettua valtiontukea.
3) ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohtaa sovelletaan kaikkiin toimenpiteisiin, joilla tietyille
yrityksille tai tuotteille mynnetn rahoituksellista tai taloudellista etua ja jotka tosiasial-lisesti tai mahdollisesti merkitsevt julkisiin varoihin kohdistuvaa rasitetta tai tappiotailman, ett asianomaiselta edunsajalta edellytetn edun saamiseksi mitn vastiketta taivaadittu vastike on vhinen, mikli kyseiset toimenpiteet vaikuttavat sopimuspuoltenvliseen kauppaan ja vristvt tai uhkaavat vrist kilpailua suosimalla tiettyjyrityksi tai tietty tuotannonalaa (
15).
4) Edell 17 a luvun 3 jakson 1 kohdassa luetellut, 17 a luvun 2 jakson 7–9 kohdassa
mriteltyihin markkinoitavissa oleviin riskeihin liittyvt rahoitukselliset edut vaikuttavatETA:n sisiseen palvelujen kauppaan. Lisksi ne johtavat siihen, ett markkinoitavissaoleville riskeille eri ETA-valtiossa saatavilla oleva vakuutusturva vaihtelee, mik vristETA-valtioiden yritysten vlist kilpailua ja mill on sivuvaikutuksia ETA:n sisiseenkauppaan riippumatta siit, suuntautuuko ETA:n sisinen vienti sopimusvaltioidenalueen ulkopuolelle (
16). ETA-sopimuksen 61 artiklassa mrttyj poikkeuksia ei sovel-
leta markkinoitavissa olevien riskien vakuuttamista varten mynnettvn tukeen.Tllaisen tuen vristvt vaikutukset ETAn sisll ovat merkittvmmt kuin viennintukemista puoltava mahdollinen kansallinen tai ETAn yhteinen etu. Tm nkemys onvahvistettu Euroopan yhteisjen tuomioistuimen antamalla tuomiolla asiassa C-63/89,joka koski juuri niss snniss ksiteltv aihetta. Tuomioistuin katsoi, ett vaikkavakuutusyhtiiden tasoitusvastuiden osittaisesta yhdenmukaistamisesta annettu direktiivi,jonka soveltamisalaan ei kuulu vientiluottovakuutustoiminta valtion lukuun tai valtiontakaamana, ei olekaan lainvastainen, yksityisten ja julkisten tai julkisesti tuettujen vienti-
‹‹FI Euroopan yhteisjen virallinen lehti L 120/32 23. 4. 98
luottovakuutuspalvelujen tarjoajien vlist kilpailua vristvt tekijt ”voivat tehd
oikeustoimiin ryhtymisen perustelluksi snnsten rikkomisen rankaisemiseksi” (17)
(snnksill tarkoitetaan EY:n perustamissopimuksen 92 artiklassa olevia mryksi).Asiassa C-44/93 tuomioistuin katsoi, ett kyseiset edut ovat valtiontukea ja vahvisti, ettkomissio voi ryhty toimiin niiden poistamisen varmistamiseksi.
17A.4.
Kilpailun vristymien poistamiseksi tarvittavat toimet markkinoitavissa
olevien riskien kattamiseksi tarjottavien lyhytaikaisten vientiluottovakuutusten
alalla
1) Edell 17 a luvun 3 jakson 1 kohdassa lueteltujen kaltaiset valtiontuet 17 a luvun 2
jakson 7–9 kohdassa mriteltyj markkinoitavissa olevia riskej vakuuttaville julkisestituetuille vientiluottovakuutuspalvelujen tarjoajille voivat vrist kilpailua, eik niihinvoi tmn vuoksi soveltaa valtion tukia kooskevien ETA-sopimuksen mrystenmukaisia poikkeuksia.
2) EFTA-valtioita pyydetn nin ollen valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pytkirjassa 3
olevan 1 artiklan 1 kohdan nojalla muuttamaan tarvittaessa markkinoitavissa oleviariskej koskevia vientiluottovakuutusjrjestelmin niin, ett seuraavan tyyppistenvaltiontukien myntminen kyseisi riskej vakuuttaville julkisille tai julkisesti tuetuillevientiluottovakuutuspalvelujen tarjoajille lopetetaan ennen tammikuun 1. piv 1999:
a) valtion takaukset lainoille tai tappioilleb) poikkeukset riittvien varausten vaatimuksesta ja muista 17 a luvun 3 jakson 1 kohdan
toisessa luetelmakohdassa luetelluista vaatimuksista
c) helpotus tai vapautus veroista tai muista tavanomaisesti maksettavaksi tulevista
maksuista
d) tuen myntminen tai poman antaminen taikka muunlainen rahoittaminen olosuh-
teissa, joissa tavanomaisin markkinaehdoin toimiva yksityinen sijoittaja ei sijoittaisiyritykseen, tai ehdoin, joita yksityinen sijoittaja ei hyvksyisi
e) valtion omakustannushintaa alhaisemmalla hinnalla kytettvksi antamat palvelut
kuten mahdollisuus kytt valtion infrastruktuuria, jrjestelmi tai etuoikeutettujatietoja (esimerkiksi suurlhetystjen kermi tietoja velallisista)
f) valtion myntm jlleenvakuutus joko suoraan taikka julkisen tai julkisesti tuetun
vientiluottovakuutuspalvelujen tarjoajan vlityksell yksityisill jlleenvakuutusmarkki-noilla saatavilla olevia jlleenvakuutuksia edullisemmin ehdoin, mink vuoksi jokojlleenvakuutuspalvelu on alihinnoiteltua tai syntyy keinotekoista kapasiteettia, jota eiolisi mahdollista saada yksityisilt markkinoilta.
3) Nykyiset tydentvt valtion jlleenvakuutusjrjestelyt ovat kuitenkin edelleen sallittuja
siirtymkauden ajan siihen saakka, kunnes 17 a luvun 4 jakson 6 kohdassa mainitunuudelleentarkastelun tulokset ovat kytettviss, jos:
— valtion myntm jlleenvakuutus on vhinen osa vakuutuspalvelujen tarjoajan
jlleenvakuutusten kokonaismrst
— markkinoitavissa olevien ja ei-markkinoitavissa olevien riskien yhdistyess vakuutus-
palvelujen tarjoajan jlleenvakuutussopimuksissa ja mahdollisen valtion myntmnjlleenvakuutuksen nin ollen vistmtt liittyess markkinoitavissa olevaan riskiin,valtion myntmn jlleenvakuutuksen taso ei markkinoitavissa olevien riskien osaltaylit yksityisilt jlleenvakuutusmarkkinoilta saatavissa ollutta tasoa, jos kyseisilleriskeille olisi haettu jlleenvakuutusta erikseen
— vakuutuspalvelujen tarjoaja ei saa valtion myntmn jlleenvakuutuksen ansiosta
mahdollisuutta vakuuttaa yksittisten ostajien liiketoimintaa yli sen rajan, jonka yksi-tyisill markkinoilla toimivat asianosaiset jlleenvakuutuspalvelujen tarjoajat ovatasettaneet
— valtion myntmst jlleenvakuutuksesta peritty maksu vastaa todistettavasti riski,
on laskettu kaupallisilla markkinoilla kytettvll tavalla ja on vhintn samansuuruinen kuin vastaava markkinaperusteinen vakuutusmaksu, jos sellainen onkytettviss
— valtion markkinoitavissa oleville riskeille myntm jlleenvakuutus on kaikkien
sellaisten luottovakuutuspalvelujen tarjoajien saatavilla, jotka tyttvt yleiset hyvksy-misperusteet.
‹‹FI Euroopan yhteisjen virallinen lehti L 120/33 23. 4. 98
4) Edell 17 a luvun 4 jakson 2–3 kohdassa olevien snnsten noudattamiseksi julkisten
tai julkisesti tuettujen vientiluottovakuutuspalvelujen vientiluottovakuutuspalvelujentarjoajien on vhintn pidettv valtion lukuun ja valtioin takaamana tapahtuvan mark-kinoitavissa olevia riskej ja ei-markkinoitavissa olevia riskej koskevan vakuutustoimin-tansa hallinto ja kirjanpito erillisin voidakseen osoittaa, ett ne eivt saa valtion tukeamarkkinoitavissa olevia riskej koskevalle vakuutustoiminnalleen. Vakuutuspalvelujentarjoajan omaan lukuun tapahtuvaa liiketoiminnan vakuuttamista koskevan kirjanpidonon oltava ETA-sopimuksen liitteen IX 12b kohdassa mainitun sdksen mukainen (
18).
5) Lisksi sellaisten EFTA-valtioiden, jotka myntvt vientiluottovakuutuspalvelujen tarjoa-
jalle jlleenvakuutusturvan osallistumalla tai mytvaikuttamalla yksityisen sektorin sekmarkkinoitavissa olevia riskej ett ei-markkinoitavissa olevia riskej koskeviin jlleenva-kuutussopimuksiin, on osoitettava, ett jrjestelyihin ei liity 17 a luvun 4 jakson 2kohdan f luetalmakohdassa tarkoitettua valtiontukea.
6) Tt tarkoitusta varten ja toimien lheisess yhteistyss EFTA-valtioiden kanssa EFTAn
valvontaviranomainen seuraa jatkuvasti kyseisi jrjestelyj niden sntjen julkaisemi-sesta alkaen asianomaisten EFTA-valtioiden toimittamien puolivuosittaisten kertomustenperusteella ja toimittaa kyseisten jrjestelyjen tydellisen uudelleentarkastelun helmi-kuuhun 1999 menness. Uudelleentarkastelussa otetaan huomioon kaikki lyhytaikaistenvientiluottovakuutusten markkinoiden toiminnasta sek EFTA-valtioiden toimista kysei-sill markkinoilla siihen menness saadut tiedot ja kokemukset, jotka perustuvat 17 aluvun 4 jakson 14 kohdan nojalla toimitettuihin sntjen tytntnpanoa koskeviinkertomuksiin, ensimmiseen 17 a luvun 4 jakson 15 kohdan mukaiseen vuosittaiseentarkasteluun ja mahdollisiin 17 a luvun 4 jakson 8–13 kohdan nojalla toimitettuihinilmoituksiin poikkeuslausekkeen kytst. Jos uudelleentarkastelussa todetaan, ettjonkin EFTA-valtion jrjestelyihin sisltyy valtiontukea, kyseist EFTA-valtiota kehote-taan lopettamaan jrjestelyjen soveltaminen viimeistn vuoden 1999 lopussa.
7) Periaatteesta, jonka mukaan julkiset tai julkisesti tuetut vientiluottovakuutuspalvelujen
tarjoajat voivat mynt vientiluottovakuutuksia markkinoitavissa olevien riskien kattami-seksi vain, jos niiden kytettviss ei ole 17 a luvun 4 jakson 2 kohdassa lueteltuja rahoi-tuksellisia etuja ottaen kuitenkin huomioon, mit 17 a luvun 4 jakson 3 kohdassa onsanottu, voidaan poiketa jljempn 8–13 kohdassa luetelluissa olosuhteissa (poikkeus-lauseke).
8) Tietyiss maissa voi olla tilapisesti mahdotonta kattaa markkinoitavissa olevia vientiluot-
toriskej yksityisten tarjoajien tai omaan lukuunsa toimivien julkisten tai julkisesti tuet-tujen vientiluottovakuutuspalvelujen tarjoajien myntmll vakuutuksella, koska vakuu-tus- tai jlleenvakuutuskapasiteettia ei ole riittvsti saatavilla. Tllaisessa tapauksessanit riskej pidetn tilapisesti ei-markkinoitavissa olevina riskein.
9) Niss olosuhteissa kyseiset tilapisesti ei-markkinoitavissa olevat riskit voidaan kattaa
ei-markkinoitavissa olevia riskej valtion lukuun tai valtion takaamana vakuuttavanjulkisen tai julkisesti tuetun vientiluottovakuutuspalvelujen tarjoajan myntmll vakuu-tuksella. Vakuutuspalvelujen tarjoajan on mahdollisuuksien mukaan asetettava kyseistenriskien vakuuttamisesta perimns maksut yksityisten vientiluottovakuutuspalvelujentarjoajien samantyyppisten riskien osalta muualla perimien maksujen mukaisiksi.
10) EFTA-valtion, joka aikoo kytt poikkeuslauseketta, on viipymtt ilmoitettava suunni-
telmastaan ptksest EFTAn valvontaviranomaiselle. Ilmoitukseen on liitettv markki-nakatsaus, joka osoittaa, ett yksityisilt vakuutusmarkkinoilta ei ole saatavissa kyseisetriskit kattavaa vakuutusta. Toimitettaviin todisteisiin on sisllyttv kahden suuren jatunnetun kansainvlisesti toimivan yksityisen vientiluottovakuutuspalvelujen tarjoajan jayhden kansallisen luottovakuutuspalvelujen tarjoajan lausunnot, joiden mukaan poik-keuslausekkeen soveltaminen voidaan todeta perustelluksi. Vaihtoehtoisesti nytt siit,ett riskin kattaminen ei ole mahdollista yksityisill vakuutusmarkkinoilla, voidaanosoittaa markkinakatsauksella, jonka on laatinut valvontaviranomaisen luotettavana japuolueettomana pitm riippumaton konsultti. Ilmoituksessa on lisksi oltava kuvausehdoista, joita julkinen tai julkisesti tuettu vientiluottovakuutuspalvelujen tarjoaja aikoosoveltaa kyseisiin riskeihin.
11) Valvontaviranomainen tutkii kahden kuukauden kuluessa kyseisen ilmoituksen vas-
taanottamsesta, onko poikkeuslausekkeen soveltaminen edell esitettyjen ehtojen jaETA-sopimuksen mrysten mukaista.
‹‹FI Euroopan yhteisjen virallinen lehti L 120/34 23. 4. 98
12) Jos valvontaviranomainen katsoo, ett poikkeuslausekkeen kytlle asetetut ehdot tytty-
vt, sen mynteinen pts on voimassa enintn kaksi vuotta ptksen tekopivstlukien sill edellytyksell, ett poikkeuslausekkeen kyttn oikeuttavat markkinaolosuh-teet eivt muutu kyseisen ajanjakson kuluessa.
13) Lisksi valvontaviranomainen voi EFTA-valtioita asiasta kuultuaan muuttaa poikkeuslau-
sekkeen soveltamisehtoja, ja se voi mys tehd ptksen poikkeuslausekkeen sovelta-misen lopettamisesta tai sen korvaamisesta muulla asianmukaisella jrjestelmll.
14) Nit sntj sovelletaan 1 pivst tammikuuta 1998 vuoden 2002 loppuun. EFTA-val-
tioita pyydetn ilmoittamaan EFTAn valvontaviranomaiselle kahden kuukaudenkuluessa niden sntjen tiedoksi antamisesta, hyvksyvtk ne sen esittmt suosituk-set. Lisksi EFTA-valtioiden on viimeistn 1 pivn tammikuuta 1999 ilmoitettavavalvontaviranomaiselle toimenpiteist, joihin ne ovat ryhtyneet sntjen noudattami-seksi. Jos kyseisist kertomuksista tai muuten ky ilmi, ett EFTA-valtioissa kytssoleviin jrjestelmiin sisltyy edelleen valtion tukea, valvontaviranomainen arvioi kyseisentuen ETA-sopimuksen 61 artiklan ja valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pytkirjassa 3olevan 1 artiklan nojalla ja edell esitettyjen periaatteiden mukaisesti.
15) Viranomainen tarkastelee yhteistyss EFTA-valtioiden ja muiden osapuolten kanssa,
joita asia koskee, markkinoitavissa olevien riskien mritelm ja niden sntjen toimi-vuutta ottaen huomioon markkinoilla tapahtuvan kehityksen ja mahdollisen ETA:nkannalta merkitykselliosen lainsdnnn. Kaikki tiedot, jotka valvontaviranomainenvastaanottaa kyseisten tarkastelujen yhteydess EFTA-valtioilta ja osapuolilta, joita asiakoskee, saatetaan tietojen antajan luvalla kaikkien muiden tarkasteluun osallistuvienosapuolten saataville.
(1) Tm luku vastaa EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 1 kohdan mukaista komission
tiedonantoa jsenvaltioille perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan soveltamisesta lyhytaikai-siin vientiluottovakuutuksiin (EYVL C 281, 17.9.1997, s. 4).
(
2) Euroopan komissio on todennut seitsemnnen kilpailupolitiikkaa koskevan kertomuksensa
(1977) 242 kohdassa, ett ”poikkeukset eivt yhteisn siskaupassa koske vientitukea riippu-matta sen intensiteetist, muodosta, myntmissyist tai tarkoituksesta”.
(
3) Katso Euroopan yhteisjen tuomioistuimen 21.3.1990 antama tuomio asiassa C-142/87,
Belgia v. komissio, (Kok. 1990, s. I-959). Katso mys asia C-44/93, Assurances du Crdit v.OND ja Belgia (Kok. 1994, s. I–3829, 30 kohta).
(
4) ”L’assurance crdit et le march unique 1992 (court-terme)”, kertomus koordinointiryhmlle,
esittelij P. Callut.
(5) Katso asia C-63/89, Assurances du Crdit ja Cobac v. neuvosto ja komissio (Kok. 1991, s.
I–1799) ja asia C-44/93, Assurances du Crdit v. OND ja Belgia (Kok. 1994, s. I–3829).
(6) Joissakin tapauksissa on mahdollista, ett valtio ei takaa pitkaikaisia ja keskipitki vakuutuk-
sia, vaan sen kanssa tehdn kattava jlleenvakuutussopimus.
(7) Tai vastaavin jlleenvakuutusjrjestelyin.
(8) Tai muita kuin julkisia takaajia. Julkinen velallinen tai takaaja edustaa itse velallisena tai
takaajana jollakin tavoin julkista viranomaista, eik siit voi oikeudellisesti eik hallinnolli-sesti todeta maksukyvyttmksi. Julkisessa omistuksessa tai valvonnassa olevat ja johonkinliitteess IX luetelluista markkinoitavissa olevien riskien maista sijoittuneet yritykset, joihinsovelletaan yksityisi yrityksi koskevan lainsdnnn tavanomaisia snnksi, katsotaanniss snniss muiksi kuin julkisiksi velallisiksi tai takaajiksi.
(
9) Eli sota, vallankumous, luonnonkatastrofit, ydinvoimaan liittyvt onnettomuudet ja muut
sellaiset, ei kuitenkaan niin kutsutut ”kaupalliset suuronnettomuusriskit” (tuhoisat tappioidenkasautumiset yksittisille ostajille tai maille), jotka voidaan kattaa ylivahinkojlleenvakuutuk-sella ja jotka ovat kaupallisia riskej.
‹‹FI Euroopan yhteisjen virallinen lehti L 120/35 23. 4. 98
(10) Se, ett julkinen tai julkisesti tuettu vientiluottovakuutuspalvelujen tarjoaja vaatii ei-markki-
noitavissa olevien riskien vakuuttamisen ehtona hyvksymn markkinoitavissa olevienriskien kattamisen, voi olla ristiriidassa ETA-sopimuksen 54 artiklan kanssa. Kyseinen ehtovoi edellytt sek EFTAn valvontaviranomaisen tai Euroopan komission toimenpiteit ettasian saattamista tuomioistuinten ja kansallisten kilpailuviranomaisten ksiteltvksi.
(
11) Muun ensivakuutusliikkeen kuin henkivakuutusliikkeen aloittamista ja harjoittamista koske-
vien lakien, asetusten ja hallinnollisten mrysten yhteensovittamisesta 24 pivn hein-kuuta 1973 annettu ensimminen neuvoston direktiivi 73/239/ETY (EYVL L 228, 16.8.1973,s. 3), ks. ETA-sopimuksen liitteen IX 2 kohta.
(
12) Muun ensivakuutusliikkeen kuin henkivakuutusliikkeen aloittamista ja harjoittamista koske-
vien lakien, asetusten ja hallinnollisten mrysten yhteensovittamisesta annetun neuvostondirektiivin 73/239/ETY muuttamisesta 22 pivn keskuuta 1987 annettu neuvoston direk-tiivi 87/343/ETY (EYVL L 185, 4.7.1987, s. 72), ks. ETA-sopimuksen liitteen IX 2 kohdankolmas luetelmakohta.
(
13) Katso Euroopan yhteisjen tuomioistuimen asiassa C-63/89, Assurances du Crdit ja Cobac v.
neuvosto ja komissio antama tuomio, mainittu edell alaviitteess 5, s. 1848, 22 kohta.
(14) Katso niden valtiontukea koskevien sntjen 19 ja 20 luku.
(15) Katso Euroopan yhteisjen tuomioistuimen asiassa 30/59, Steenkolenmijnen v. korkea vira-
nomainen antama tuomio 23 pivn helmikuuta 1961 (Kok. 1961, s. 1–19), asiassa 173/73,
Italia v. komissio antama tuomio 2 pivn heinkuuta 1974 (Kok. 1974, s. 709 ja sit
seuraava) ja asiassa 730/79, Philip Morris v. komissio antama tuomio 17 pivn syyskuuta
1980 (Kok. 1980, s. 2671 ja sit seuraava).
(16) Asiassa C-142/87, Belgia v. komissio (mainittu edell 17 a luvun 1 jakson 1 kohdan 1 alakoh-
dassa) antamassaan tuomiossa Euroopan yhteisjen tuomioistuin katsoi, ett yhteisn sisllesuuntautuvan viennin lisksi mys yhteisn ulkopuolelle suuntautuva vienti voi vaikuttaayhteisn sisiseen kilpailuun ja kauppaan. Vientiluottovakuutuspalvelujen tarjoajat vakuuttavatkummankin tyyppist toimintaa ja kumpaakin koskeva tuki voi nin ollen vaikuttaa yhteisnsisiseen kilpailuun ja kauppaan.
(
17) Katso Euroopan yhteisjen tuomioistuimen asiassa C-63/89 (mainittu edell 17 a luvun 1
jakson 3 kohdassa olevassa alaviitteess) antaman tuomion 24 kohta. Julkisasiamies Tesaurokatsoi asiaa koskevassa lausunnossaan, ett silloin, kun yksityiset ja julkiset tai julkisesti tuetutvientiluottovakuutuspalvelujen tarjoajat kilpailevat keskenn, ”voidaan suuresti epill,voivatko jsenvaltiot antaa laillisesti rahoitustukea julkisille toimijoille. Tllainen toimintavoisi olla ristiriidassa julkista tukea koskevien sntjen kanssa. . .” (Kok. 1991, s. I–1835, 15kohta).
(
18) Vakuutusyhtiiden tilinptksist ja konsolidoiduista tilinptksist 19 pivn joulukuuta
1991 annettu neuvoston direktiivi 91/674/ETY (EYVL L 374, 31.12.1991, s. 7), sellaisena kuinse on mukautettuna ETA-sopimusta varten ETA:n sekakomitean ptksell N:o 7/94 (EYVLL 160, 28.6.1994; EYVL:n ja ETA-tydennysosa 17, 28.6.1994).”
”LIITE IX
MARKKINOITAVISSA OLEVIEN RISKIEN MAIDEN LUETTELO LY-
HYTAIKAISIA VIENTILUOTTOVAKUUTUKSIA KOSKEVIEN 17 A LUVUSSA
ESITETTYJEN SNTJEN SOVELTAMISEKSI
Maat, jotka ovat ETA-sopimuksen sopimuspuolia
Alankomaat
BelgiaEspanja
‹‹FI Euroopan yhteisjen virallinen lehti L 120/36 23. 4. 98
Irlanti
ItaliaItvaltaKreikkaLuxemburgPortugaliRanskaRuotsiSaksaSuomiTanskaYhdistynyt kuningaskuntaIslantiLiechtensteinNorja
Muut maat, jotka ovat OECD:n jsenmaita ja jotka katsotaan markkinoitavissa olevien
riskien maiksi
Australia
JapaniKanadaSveitsiUusi-SeelantiYhdysvallat”
Tehty Brysseliss 4 pivn maaliskuuta 1998.
EFTAn valvontaviranomaisen puolesta
Knut ALMESTAD
Puheenjohtaja