Alueellisia valtiontukia koskevat suuntaviivat (*)

Sisällysluettelo

1. Johdanto 83

2. Soveltamisala ja määritelmät 85

2.1 Alueellisen tuen soveltamisala 85

2.2 Määritelmät 86

3. Ilmoitusta edellyttävä alueellinen tuki 89

4. Avustuskelpoiset kustannukset 89

4.1 Investointituki 89

4.1.1 Investointikustannusten perusteella lasketut tukikelpoiset kustannukset 90

4.1.2 Palkkakustannusten perusteella lasketut tukikelpoiset kustannukset 91

4.2 Toimintatuki 91

5. Alueellisen tuen soveltuvuuden arviointi 91

5.1 Aluekehityksen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden edistäminen 92

5.1.1 Investointitukiohjelmat 92

5.1.2 Ilmoitusta edellyttävä yksittäinen investointituki 93

5.1.3 Toimintatukiohjelmat 94

5.2 Kannustava vaikutus 94

5.2.1 Investointituki 94

5.2.2 Toimintatukiohjelmat 96

5.3 Tukitoimenpiteiden tarve 96

5.4 Alueellisen tuen tarkoituksenmukaisuus 96

5.4.1 Asianmukaisuus verrattuna vaihtoehtoisiin politiikan välineisiin 97

5.4.2 Asianmukaisuus verrattuna muihin tukivälineisiin 97

5.5 Tukimäärän oikeasuhteisuus (tuen rajaaminen vähimmäismäärään) 97

5.5.1 Investointituki 97

5.5.2 Toimintatukiohjelmat 99

5.6 Kilpailuun ja kauppaan kohdistuvien kohtuuttomien kielteisten vaikutusten välttäminen 99

5.6.1 Yleisiä näkökohtia 99

5.6.2 Kilpailua ja kauppaa selvästi haittaavat vaikutukset 100

5.6.3 Investointitukiohjelmat 101

5.6.4 Ilmoitusta edellyttävä yksittäinen investointituki 102

5.6.5 Toimintatukiohjelmat 103

5.7 Avoimuus 103

6. Arviointi 104

7. Aluetukikartat 105

7.1 Alueelliseen tukeen oikeutettujen alueiden väestökattavuus 106

7.2 ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeus 106

7.3 ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeus 107

7.3.1 Ennalta määritellyt c-alueet 107

7.3.2 Ennalta määrittelemättömät c-alueet 108

7.4 Alueelliseen investointitukeen sovellettavat tuen enimmäisintensiteetit 109

7.4.1 A-alueiden tuen enimmäisintensiteetit 109

7.4.2 C-alueiden tuen enimmäisintensiteetit 110

7.4.3 Pk-yritysten korotetut tuki-intensiteetit 110

7.4.4 Oikeudenmukaisen siirtymän rahaston tuensaajiksi nimettyjen alueiden korotetut tuki-intensiteetit 110

7.4.5 Väestökadosta kärsivien alueiden korotetut tuki-intensiteetit 110

7.5 Aluetukikarttojen ilmoittaminen ja arviointi 110

7.6 Muutokset 111

7.6.1 Väestökattavuusmarginaali 111

7.6.2 Väliarviointi 111

8. Vuosille 2014–2020 annettujen alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen muuttaminen 111

9. Aluetukisääntöjen soveltamisala 112

10. Raportointi ja seuranta 112

11. Tarkistaminen 112

1. JOHDANTO

1. EFTAn valvontaviranomainen, jäljempänä ’valvontaviranomainen’, voi katsoa seuraavanlaiset valtiontuet ETA-sopimuksen toimintaan soveltuviksi ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan nojalla: a) valtiontuki taloudellisen kehityksen edistämiseen alueilla, joilla elintaso on poikkeuksellisen alhainen tai joilla vajaatyöllisyys on vakava ongelma; ja b) valtiontuki tiettyjen Euroopan talousalueeseen, jäljempänä ’ETA’, sisältyvien talousalueiden kehityksen edistämiseen (1). Tällaista valtiontukea kutsutaan alueelliseksi valtiontueksi.

2. Näillä suuntaviivoilla asetetaan edellytykset, joiden täyttyessä alueellisen tuen voidaan katsoa soveltuvan ETA-sopimuksen toimintaan. Niillä vahvistetaan myös kriteerit niiden alueiden määrittämiseksi, jotka täyttävät ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan a alakohdan ja 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaiset soveltuvuusedellytykset.

3. Alueellista tukea koskevan valtiontukien valvonnan ensisijainen tavoite on varmistaa, että aluekehitykselle ja alueelliselle yhteenkuuluvuudelle ( 2 ) myönnetty tuki ei vaikuta ETA-valtioiden välisiin kaupankäynnin edellytyksiin kohtuuttoman haitallisesti ( 3 ) . Sillä pyritään erityisesti estämään tukikilpailu, joka voi aiheutua, kun ETA-valtiot pyrkivät houkuttelemaan yrityksiä ETA:n tukialueille tai säilyttämään ne siellä, ja rajoittamaan kauppaan ja kilpailuun kohdistuvat aluetuen vaikutukset pienimpään mahdolliseen.

4. Aluekehityksen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden tavoite erottaa alueellisen tuen muista tukimuodoista, joita ovat tuki tutkimukseen, kehitykseen ja innovaatioihin, työllisyystuki, koulutustuki sekä energia- tai ympäristönsuojelutuki. Näillä tukimuodoilla tavoitellaan muita ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan mukaisia taloudellista kehitystä koskevia tavoitteita. Eräissä tapauksissa kyseisten muiden tukimuotojen osalta sallitaan korkeampi tuki-intensiteetti, kun tuki myönnetään tukialueille sijoittautuneille yrityksille niiden kyseisillä alueilla kohtaamien erityisten vaikeuksien vuoksi ( 4 )

5. Alueellinen tuki voi olla tehokasta ainoastaan silloin, kun sitä käytetään säästeliäästi ja oikeassa suhteessa ongelmiin ja sen myöntäminen keskittyy ETA:n tukialueisiin ( 5 ) . Erityisesti sallittujen tuen enimmäismäärien olisi vastattava kyseessä olevien alueiden kehitykseen vaikuttavien ongelmien laajuutta. Tukialueen kehittymisessä tuella saavutettavien etujen on oltava suurempia kuin tuesta mahdollisesti aiheutuva kilpailun ja kaupan vääristyminen ( 6 ) . Tuella saavutettavien myönteisten vaikutusten painoarvo vaihtelee todennäköisesti ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan mukaisen poikkeuksen mukaan siten, että erityisen epäedullisessa asemassa olevilla, 61 artiklan 3 kohdan a alakohdan soveltamisalaan kuuluvilla alueilla voidaan hyväksyä kilpailun suurempi vääristyminen kuin 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan soveltamisalaan kuuluvilla alueilla ( 7 )

6. Alueellinen tuki voi olla tehokasta edistettäessä tai helpotettaessa tukialueiden taloudellista kehitystä ainoastaan silloin, kun se myönnetään lisäinvestointien tai taloudellisen toiminnan edistämiseksi kyseisillä alueilla. Tietyissä erittäin rajoitetuissa, tarkoin määritellyissä tapauksissa näiden alueiden kohtaamat esteet, jotka liittyvät taloudellisen toiminnan houkuttelemiseen tai säilyttämiseen, voivat olla niin vaikeita tai pysyviä, että investointituki ei ehkä riitä alueen kehittämiseen. Tässä tilanteessa alueellisia investointitukia voidaan täydentää alueellisella toimintatuella.

7. Euroopan komissio, jäljempänä ’komissio’, käynnisti vuonna 2019 aluetukikehyksen arvioinnin selvittääkseen, ovatko komission alueellisia tukia koskevat suuntaviivat edelleen tarkoitukseensa sopivat. Tulokset ( 8 ) osoittivat, että säännöt toimivat periaatteessa hyvin mutta niitä on joiltakin osin parannettava, jotta ne vastaavat talouden kehitystä. Komissio voi ottaa myös huomioon Euroopan vihreän kehityksen ohjelman ( 9 ) , Euroopan uuden teollisuusstrategian ( 10 ) ja tiedonannon Euroopan digitaalisen tulevaisuuden rakentamisesta ( 11 ) arvioidessaan alueellisen tuen vaikutusta. Tämä edellyttää joidenkin muutosten tekemistä sääntöihin. Tässä yhteydessä tarkistetaan myös muita valtiontukisääntöjä, ja komissio kiinnittää erityistä huomiota temaattisten suuntaviivojen soveltamisaloihin sekä mahdollisuuteen yhdistää erityyppisiä tukia samaan investointiin. Tässä mielessä tukea uusiin ympäristöystävällisiin teknologioihin tehtäviin alkuinvestointeihin, jotka edistävät teollisuuden tuotantoprosessien hiilestä irtautumista, mukaan lukien energiaintensiiviset teollisuudenalat, kuten terästeollisuus, voidaan arvioida tukikohteiden erityisominaisuuksien perusteella soveltaen erityisesti tutkimusta, kehittämistä ja innovointia tai ympäristönsuojelua ja energia-alaa koskevia valtiontukisääntöjä. Aluetukea voidaan yhdistää myös muihin tukimuotoihin. Esimerkiksi samassa investointihankkeessa on mahdollista yhdistää aluetukea ympäristönsuojelua ja energia-alaa koskevien valtiontukisääntöjen mukaiseen tukeen, jos kyseinen investointihanke edistää tukialueen kehittämistä ja samalla parantaa ympäristönsuojelun tasoa siinä määrin, että investointi tai sen osa täyttää sekä temaattisten tuen edellytykset että molempien sääntökokonaisuuksien vaatimukset. Tällä tavoin ETA-valtiot voivat luoda kannustimia molempien tavoitteiden saavuttamiseen optimaalisella tavalla välttäen samalla ylikompensaatiota. […] ( 12 )

7 a. Valvontaviranomainen toteaa, että tiettyjä komission mainitsemia politiikan välineitä tai säännöksiä ei voida ottaa osaksi ETA-sopimusta. Valvontaviranomainen ottaa huomioon ETA:n EFTA-valtioiden oman lainsäädännön, mutta soveltaa silti yleisesti ottaen komission suuntaviivoja vastaavia kriteerejä arvioidessaan alueellisen tuen soveltuvuutta ETA-sopimuksen toimintaan ja pyrkii näin varmistamaan valtiontukea koskevien säännösten yhdenmukaisen soveltamisen sekä tasapuoliset kilpailuedellytykset kaikkialla Euroopan talousalueella ( * ) . Näin ollen näissä suuntaviivoissa viitataan Euroopan unionin lainsäädäntöön ja asiakirjoihin komission suuntaviivojen mukaisesti ( ** ) . Tämä ei tarkoita sitä, että ETA:n EFTA-valtioiden olisi noudatettava sellaista lainsäädäntöä, jota ei ole saatettu osaksi ETA-sopimusta.

8. Vastauksena covid-19-pandemian luomiin talouden häiriöihin komissio on ottanut käyttöön kohdennettuja välineitä, esimerkiksi tilapäiset valtiontukipuitteet ( 13 ) . Pandemian vaikutukset tietyillä alueilla voivat olla pidempikestoisia kuin toisilla. Tällä hetkellä on kuitenkin liian aikaista ennustaa, millaisia vaikutuksia pandemialla on keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä, ja määrittää, mihin alueisiin ne erityisesti kohdistuvat. Valvontaviranomainen aikoo siksi tehdä vuonna 2023 aluetukikarttojen väliarvioinnin, jossa otetaan huomioon uusimmat saatavilla olevat tilastotiedot.

2. SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT

2.1 Alueellisen tuen soveltamisala

9. Näissä suuntaviivoissa esitettyjä edellytyksiä voidaan soveltaa sekä ilmoitusta edellyttäviin aluetukiohjelmiin että yksittäisiin tukiin.

12. Valvontaviranomainen soveltaa näissä suuntaviivoissa vahvistettuja periaatteita muiksi kuin maataloustuotteiksi jalostettavien maataloustuotteiden jalostamiseen ja kaupan pitämiseen ( 22 )

13. Investointeihin tai taloudellisen toiminnan säilyttämiseen tukialueella liittyvät alueelliset rajoitteet vaikuttavat yleensä vähemmän suuriin yrityksiin kuin pieniin ja keskisuuriin yrityksiin (pk-yritykset). Ensinnäkin suurten yritysten on helpompi saada pääomaa ja luottoa maailmanlaajuisilla markkinoilla, eikä tukialueen rajoitetumpi rahoituspalvelujen tarjonta sen vuoksi haittaa niitä yhtä paljon. Toiseksi suurten yritysten tekemät investoinnit voivat tuottaa mittakaavaetuja, jotka vähentävät sijaintiin liittyviä alkukustannuksia ja jotka monilta osin eivät ole sidoksissa alueeseen, jolla investointi toteutetaan. Kolmanneksi investointeja suunnittelevilla suurilla yrityksillä on yleensä huomattavasti neuvotteluvoimaa viranomaisiin nähden, mikä saattaa johtaa tuen myöntämiseen tarpeettomasti tai perusteettomasti. Lisäksi voidaan todeta, että suuret yritykset ovat todennäköisemmin merkittäviä toimijoita kyseisillä markkinoilla ja sen vuoksi investointi, johon tukea myönnetään, voi vääristää kilpailua ja kauppaa sisämarkkinoilla.

14. ( 24 ). Koska suurten yritysten investointeihin myönnettävällä alueellisella tuella ei todennäköisesti ole kannustavaa vaikutusta, sen ei pääsääntöisesti voida katsoa soveltuvan ETA-sopimuksen toimintaan ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti, ellei sitä myönnetä alkuinvestointeihin, joilla luodaan uutta taloudellista toimintaa näillä c-alueilla näissä suuntaviivoissa esitettyjen edellytysten mukaisesti. […] ( 23 )

15. Alueellinen tuki, jonka tavoitteena on vähentää yrityksen juoksevia menoja, on toimintatukea. Toimintatuen katsotaan soveltuvan ETA-sopimuksen toimintaan vain, jos sen voidaan osoittaa olevan tarpeen alueen kehittämisen kannalta, esimerkiksi jos sen tavoitteena on vähentää tiettyjä vaikeuksia, joita pk-yritykset kohtaavat (ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisilla) erityisen epäedullisessa asemassa olevilla alueilla, tai jos sillä korvataan lisäkustannuksia, joita aiheutuu taloudellisen toiminnan harjoittamisesta syrjäisimmillä alueilla, tai jos sillä estetään tai vähennetään väestökatoa hyvin harvaan asutuilla alueilla.

16. Näitä suuntaviivoja ei sovelleta toimintatukeen, jota myönnetään yrityksille, joiden pääasiallinen toiminta kuuluu tilastollisen toimialaluokituksen NACE Rev. 2 ( 25 ) pääluokkaan K ”Rahoitus- ja vakuutustoiminta” tai joiden toiminta kattaa konsernin sisäiset toiminnot ja joiden pääasiallinen toiminta kuuluu NACE Rev. 2 -järjestelmän luokkaan 70.10 ”Pääkonttorien toiminta” tai 70.22 ”Muu liikkeenjohdon konsultointi”.

17. Alueellista tukea ei saa myöntää myöskään vaikeuksissa oleville yrityksille, sellaisina kuin ne määritellään näiden suuntaviivojen soveltamiseksi valtiontuesta rahoitusalan ulkopuolisten vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen annetuissa suuntaviivoissa ( 26 )

18. Arvioidessaan alueellista tukea, jota myönnetään yritykselle, jolle on annettu maksamaton perintämääräys sellaisen valvontaviranomaisen aikaisemman päätöksen perusteella, jossa tuki on todettu sääntöjenvastaiseksi ja ETA-sopimuksen toimintaan soveltumattomaksi, valvontaviranomainen ottaa huomioon vielä perimättä olevan tuen ( 27 )

2.2 Määritelmät

19. Näissä suuntaviivoissa tarkoitetaan: 1) ’a-alueilla’ ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisesti aluetukikartassa nimettyjä alueita ja ’c-alueilla’ ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti aluetukikartassa nimettyjä alueita; 2) ’tapauskohtaisella tuella’ tukea, jota ei myönnetä tukiohjelman perusteella; 3) ’mukautetulla tuen määrällä’ suuren investointihankkeen sallitun tuen enimmäismäärää, joka määritetään seuraavan laskentakaavan avulla: 3.1 mukautettu tuen määrä = R × (A + 0,50 × B + 0,34 × C) 3.2 jossa R on kyseiseen alueeseen sovellettava tuen enimmäisintensiteetti, lukuun ottamatta pk-yritysten tuki-intensiteetin lisäystä; A on 50 miljoonaa euroa tukikelpoisista kustannuksista, B on 50 miljoonan euron ja 100 miljoonan euron väliin jäävä osa tukikelpoisista kustannuksista ja C on tukikelpoisten kustannusten 100 miljoonaa euroa ylittävä osa; 4) ’tuki-intensiteetillä’ bruttoavustusekvivalenttia ilmaistuna prosentteina tukikelpoisista kustannuksista; 5) ’tukialueella’ joko a-aluetta tai c-aluetta; 6) ’investoinnin valmistumisajankohdalla’ hetkeä, jolloin kansalliset viranomaiset katsovat investoinnin olevan valmis, tai ajankohtaa kolme vuotta töiden aloittamisen jälkeen sen mukaan, kumpi ajankohta on aikaisempi; 7) ’tuen myöntämispäivällä’ päivää, jolloin tuensaajalle myönnetään laillinen oikeus tuensaantiin asiaan sovellettavan kansallisen lainsäädännön nojalla; 8) ’EU27:llä’ kaikkia 27:ää jäsenvaltiota (Pohjois-Irlantia lukuun ottamatta) (*); 8 a) ’ETA-valtioilla’ EU27:ää ja ETA:n EFTA-valtioita; 8 b) ’ETA:n EFTA-valtioilla’ Islantia, Liechtensteinia ja Norjaa; 9) ’arviointisuunnitelmalla’ asiakirjaa, joka kattaa yhden tai useamman tukiohjelman ja sisältää vähintään seuraavat seikat: arvioitavat tavoitteet, arviointikysymykset, tulosindikaattorit, arvioinnin suunniteltu suorittamismenetelmä, tiedonkeruuta koskevat vaatimukset, arvioinnin ehdotettu ajoitus, mukaan lukien väliarviointikertomuksen ja lopullisen arviointikertomuksen jättämispäivät, arvioinnin suorittavan riippumattoman elimen kuvaus tai kriteerit, joita käytetään sen valinnassa, ja tavat, joilla arviointi julkistetaan; 10) ’bruttoavustusekvivalentilla’ tuen diskontattua määrää, jos se olisi myönnetty tuensaajalle avustuksena, ennen veroja tai muita maksuja, laskettuna tuen myöntämisajankohtana tai tuen valvontaviranomaiselle ilmoittamisen ajankohtana, sen mukaan kumpi ajankohta on aikaisempi, sovellettavan diskonttokoron perusteella; 11) ’horisontaalisella alueellisella toimintatukiohjelmalla’ ohjelmaa, jonka perusteella yksittäisiä toimintatukia voidaan myöntää yrityksille, jotka määritellään ohjelmassa yleisesti ja abstraktilla tasolla, ilman muita täytäntöönpanotoimenpiteitä. Tätä määritelmää sovellettaessa toimialakohtaista tukiohjelmaa ei voida pitää horisontaalisena alueellisena toimintatukiohjelmana; 12) ’yksittäisellä tuella’ tapauskohtaista tukea tai yksittäisille tuensaajille tukijärjestelmän perusteella myönnettävää tukea; 13) ’alkuinvestoinnilla’ a) aineelliseen ja aineettomaan omaisuuteen tehtyä investointia, joka liittyy yhteen tai useampaan seuraavista: — uuden laitoksen perustaminen; — olemassa olevan laitoksen kapasiteetin lisääminen; — laitoksen tuotannon monipuolistaminen sellaisiin tuotteisiin (28), joita laitos ei ole aikaisemmin tuottanut; tai — investoinnin kohteena olevan tuotteen (tai tuotteiden) tuotantoprosessin perusteellinen muuttaminen laitoksessa; tai b) sellaisen laitoksen omaisuuden hankintaa, joka on suljettu tai olisi suljettu, jos sitä ei olisi ostettu. Pelkkää yrityksen osakkeiden hankkimista ei katsota alkuinvestoinniksi. Korvausinvestointi ei näin ollen ole alkuinvestointi; 14) ’alkuinvestoinnilla, jolla luodaan uutta taloudellista toimintaa’ a) aineelliseen ja aineettomaan omaisuuteen tehtyä investointia, joka liittyy yhteen tai useampaan seuraavista: — uuden laitoksen perustaminen; tai — laitoksen tuotannon monipuolistaminen, kunhan uusi toiminta ei ole samaa tai samankaltaista kuin kyseisessä laitoksessa on aikaisemmin harjoitettu; tai b) sellaisen laitoksen omaisuuden hankintaa, joka on suljettu tai olisi suljettu, jos sitä ei olisi ostettu, kunhan hankittua omaisuutta käyttämällä harjoitettava uusi toiminta ei ole samaa tai samankaltaista kuin ennen hankintaa kyseisessä laitoksessa harjoitettu toiminta. Pelkkää yrityksen osakkeiden hankkimista ei katsota alkuinvestoinniksi, jolla luodaan uutta taloudellista toimintaa; 15) ’aineettomalla omaisuudella’ omaisuutta, jolla ei ole fyysistä tai taloudellista ilmentymää, kuten patenttioikeuksia, lisenssejä, taitotietoa tai muuta henkistä omaisuutta; 16) ’työpaikkojen luomisella’ kyseisen laitoksen työntekijöiden määrän nettolisäystä verrattuna 12 edellisen kuukauden keskiarvoon niin, että luotujen työpaikkojen määrästä vähennetään kyseisellä kaudella menetetyt työpaikat, vuosityöyksikköinä ilmaistuna; 17) ’suurilla yrityksillä’ yrityksiä, jotka eivät ole tämän kappaleen kohdan 28 ehtojen mukaisesti pk-yrityksiä; 18) ’suurella investointihankkeella’ alkuinvestointia, jonka tukikelpoiset kustannukset ovat yli 50 miljoonaa euroa; 19) ’tuen enimmäisintensiteetillä’ tuki-intensiteettiä ilmaistuna aluetukikarttojen mukaisesti kohdassa 7.4 vahvistetulla tavalla, mukaan lukien pk-yritysten tuki-intensiteetin lisäys; 20) ’työntekijöiden määrällä’ vuosityöyksiköiden määrää eli vuoden aikana kokopäivätyössä olleen henkilöstön määrää; osa-aikatyötä sekä kausityötä tekevien määrä lasketaan vuosityöyksiköiden murto-osina; 21) […] (29); 22) ’toimintatuella’ tukea, jolla vähennetään yrityksen juoksevia kustannuksia; näihin sisältyvät sellaiset kustannusryhmät kuin henkilöstökustannukset, materiaalit, sopimusperusteiset palvelut sekä viestintä-, energia-, ylläpito-, vuokra- ja hallintokustannukset, mutta niihin eivät sisälly poisto- ja rahoituskustannukset, jos ne on sisällytetty tukikelpoisiin kustannuksiin alueellista investointitukea myönnettäessä; 23) ’aluetukikartalla’ luetteloa alueista, jotka ETA:n EFTA-valtio on nimennyt näissä suuntaviivoissa vahvistettujen edellytysten mukaisesti ja jotka valvontaviranomainen on hyväksynyt; 24) ’siirtämisellä’ saman tai samankaltaisen toiminnan tai sen osan siirtämistä ETA-sopimuksen yhden sopimuspuolen alueella sijaitsevasta toimipaikasta (alkuperäinen toimipaikka) ETA-sopimuksen toisen sopimuspuolen alueella sijaitsevaan toimipaikkaan, jossa tuettu investointi suoritetaan (tuettu toimipaikka). Siirtämisestä on kyse, jos alkuperäisessä ja tuetussa toimipaikassa tuotettu tuote palvelee ainakin osittain samaa tarkoitusta ja täyttää samantyyppisten asiakkaiden vaatimuksia tai tarpeita ja työpaikkoja menetetään samassa tai samankaltaisessa toiminnassa jossakin tuensaajan alkuperäisessä toimipaikassa ETA-alueella; 25) ’samalla tai samankaltaisella toiminnalla’ toimintaa, joka kuuluu samaan tilastollisen toimialaluokituksen (NACE Rev. 2) nelinumerotasoon (nelinumeroinen tunnus); 26) ’toimialakohtaisella tukiohjelmalla’ ohjelmaa, joka kattaa alle viiteen tilastollisen toimialaluokituksen NACE Rev. 2 nelinumerotasoon (nelinumeroinen tunnus) kuuluvia toimintoja; 27) ’investointihankekokonaisuudella’ alkuinvestointeja, jotka tuensaaja aloittaa konsernitasolla kolmen vuoden kuluessa päivästä, jona samaan tai samankaltaiseen toimintaan liittyvän toisen jo tuetun investoinnin työt ovat alkaneet samalla tason 3 tilastoalueella (30); 28) ’pk-yrityksillä’ yrityksiä, jotka täyttävät valvontaviranomaisen 19. huhtikuuta 2006 antamissa, mikroyrityksille sekä pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävää tukea koskevissa suuntaviivoissa esitetyt edellytykset (31); 29) ’töiden alkamisella’ joko investointiin liittyvien rakennustöiden alkamista tai ensimmäistä laillisesti velvoittavaa laitetilaussitoumusta tai muuta sitoumusta, joka tekee investoinnista peruuttamattoman, sen mukaan, kumpi tapahtuu aikaisemmin. Maan ostoa ja valmistelutöitä, kuten lupien hankkimista ja alustavien toteutettavuustutkimusten tekemistä, ei katsota töiden alkamiseksi. Yritysostoissa ’töiden alkamisella’ tarkoitetaan päivää, jona hankittuun yritykseen suoraan liittyvät omaisuuserät on hankittu; 30) ’harvaan asutuilla alueilla’ ETA:n EFTA-valtion kappaleen 169 mukaisesti nimeämiä alueita; 31) ’aineellisella omaisuudella’ maa-alueita, rakennuksia ja laitoksia, koneita ja laitteita ja vastaavia; 32) ’hyvin harvaan asutuilla alueilla’ tason 2 tilastoalueita, joilla on vähemmän kuin kahdeksan asukasta neliökilometrillä, tai tällaisten tilastoalueiden osia, jotka kyseinen ETA:n EFTA-valtio on nimennyt kappaleen 169 mukaisesti; 33) ’palkkakustannuksilla’ tuensaajan todellisuudessa maksamaa kokonaissummaa kyseisen työpaikan osalta; kustannuksiin sisältyvät bruttopalkka (ennen veroja) ja pakolliset maksut tietyltä ajalta, kuten sosiaaliturvamaksut sekä lasten ja vanhempien hoitokustannukset.

3. ILMOITUSTA EDELLYTTÄVÄ ALUEELLINEN TUKI

20. ETA:n EFTA-valtioiden on periaatteessa ilmoitettava alueellinen tuki valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden sopimuksen pöytäkirjassa 3, jäljempänä ’pöytäkirja 3’, olevan I osan 1 artiklan 3 kohdan mukaisesti, lukuun ottamatta toimenpiteitä, jotka täyttävät ETA-sopimuksen liitteeseen XV sisällytetyssä ryhmäpoikkeusasetuksessa säädetyt edellytykset ( 32 )

21. Valvontaviranomainen soveltaa näitä suuntaviivoja ilmoitusta edellyttäviin aluetukiohjelmiin ja yksittäisiin alueellisiin tukiin.

22. Ilmoitetussa tukijärjestelmässä myönnettyyn yksittäiseen tukeen sovelletaan pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohdan mukaista ilmoitusvelvollisuutta, jos tuki kaikki lähteet huomioon otettuna ylittää yleisessä ryhmäpoikkeusasetuksessa ( 33 ) säädetyn alueellisen investointituen yksittäisen ilmoituskynnysarvon.

23. Ilmoitetussa tukijärjestelmässä myönnettyyn yksittäiseen tukeen sovelletaan myös pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohdan mukaista ilmoitusvelvollisuutta, paitsi jos tuensaaja a) on vahvistanut, että se ei ole kahden tuen hakemista edeltävän vuoden aikana siirtänyt toimintoja toimipaikkaan, jossa on tarkoitus toteuttaa alkuinvestointi, johon tukea saadaan, ja b) on sitoutunut siihen, ettei se tällä tavoin siirrä toimintoja kahden vuoden aikana alkuinvestoinnin loppuun saattamisesta.

4. AVUSTUSKELPOISET KUSTANNUKSET

4.1 Investointituki

24. Seuraavat kustannukset ovat tukikelpoisia: 1) aineelliseen ja aineettomaan omaisuuteen tehtyjen investointien kustannukset; tai 2) alkuinvestoinnin seurauksena luotujen työpaikkojen odotetut palkkakustannukset laskettuina kahden vuoden ajalta; tai 3) kohtien 1 ja 2 kustannusten osien yhdistelmä, joka ei kuitenkaan ole suurempi kuin kohdista 1 tai 2 suuremman määrä.

25. Jos tukikelpoiset kustannukset määritetään aineelliseen ja aineettomaan omaisuuteen tehtäviin investointeihin liittyvien kustannusten perusteella, tukikelpoisia ovat vain omaisuuteen liittyvät kustannukset, jotka muodostavat osan alkuinvestoinnista kohteena olevalla tukialueella sijaitsevaan tuensaajan toimipaikkaan.

26. Poikkeuksena kappaleen 25 ehdosta tavarantoimittajien koneistusta ( 34 ) koskeva omaisuuserä voidaan sisällyttää ne hankkineen (tai valmistaneen) yrityksen tukikelpoisiin kustannuksiin, jos koneistusta käytetään täysi vähimmäispitoaika, joka on viisi vuotta suurissa yrityksissä ja kolme vuotta pk-yrityksissä, tuensaajan käsittely- tai kokoonpanotoiminnassa, joka liittyy suoraan tuensaajan tuettuun alkuinvestointiin perustuvaan tuotantoprosessiin. Tätä poikkeusta sovelletaan, jos toimittajan laitos sijaitsee tukialueella ja toimittaja itse ei saa alueellista investointitukea tai pk-yritysten investointitukea ryhmäpoikkeusasetuksen 17 artiklan mukaisesti kyseistä omaisuuserää varten, ja tuki-intensiteetti ei ylitä toimittajan laitoksen sijaintipaikkaan sovellettavaa tuen enimmäisintensiteettiä. Suurten investointihankkeiden tuki-intensiteetin mahdollisia mukautuksia sovelletaan myös tavarantoimittajien koneistusta koskevan omaisuuserän kuluihin laskettuun tukeen. Kulujen katsotaan olevan osa alkuinvestoinnin kokonaiskustannuksia.

4.1.1 Investointikustannusten perusteella lasketut tukikelpoiset kustannukset

27. Hankittujen omaisuuserien on oltava uusia, paitsi kun on kyse pk-yrityksistä tai yritysostosta ( 35 )

28. Pk-yritysten osalta enintään 50 prosenttia investointiin liittyvistä alustavista selvityksistä tai neuvontapalveluista aiheutuvista kustannuksista voidaan myös ottaa huomioon tukikelpoisina kustannuksina.

29. Suurille yrityksille tuotantoprosessin perusteelliseen muutokseen myönnettävän tuen osalta tukikelpoisten kustannusten on oltava suuremmat kuin poistot, jotka on tehty uudistettavaan toimintaan liittyvästä omaisuudesta kolmen edeltävän verovuoden aikana.

30. Olemassa olevan laitoksen tuotannon monipuolistamiseen myönnetyn tuen osalta tukikelpoisten kustannusten on oltava vähintään 200 prosenttia suuremmat kuin uudelleen käytettävän omaisuuden kirjanpitoarvo töiden alkamista edeltävänä verovuonna.

31. Kustannukset, jotka liittyvät aineellisen omaisuuden vuokraamiseen, voidaan ottaa huomioon seuraavien edellytysten täyttyessä: 1) Maa-alueisiin ja rakennuksiin liittyvän vuokrasopimuksen on oltava voimassa vähintään viisi vuotta investoinnin arvioidun valmistumisajankohdan jälkeen, jos kyseessä on suuri yritys, ja kolme vuotta, jos kyseessä on pk-yritys. 2) Laitoksen tai koneiden vuokrasopimus on tehtävä rahoitusleasingin muodossa ja siihen on sisällyttävä velvoite, jonka mukaan tuensaajan on ostettava kyseinen omaisuuserä vuokrasopimuksen päätyttyä.

32. Jos kyseessä on kappaleen 19 kohdan 13 alakohdassa b tai kappaleen 19 kohdan 14 alakohdassa b tarkoitettu alkuinvestointi, huomioon olisi periaatteessa otettava ainoastaan kustannukset, jotka aiheutuvat omaisuuserien ostamisesta ostajasta riippumattomilta kolmansilta osapuolilta. Jos pieni yritys siirtyy alkuperäisen omistajan perheenjäsenelle tai entiselle työntekijälle, luovutaan kuitenkin edellytyksestä, jonka mukaan omaisuuserät on ostettava kolmansilta osapuolilta, jotka ovat ostajasta riippumattomia. Kauppa on toteutettava markkinaehdoin. Jos laitoksen omaisuuserän hankintaan liittyy aluetukikelpoinen lisäinvestointi, tämän lisäinvestoinnin tukikelpoiset kustannukset olisi lisättävä laitoksen omaisuuserien hankinnasta aiheutuviin kustannuksiin.

33. Suurten yritysten tapauksessa aineettoman omaisuuden kustannuksista tukikelpoisiksi katsotaan ainoastaan enintään 50 prosenttia alkuinvestoinnin tukikelpoisista kokonaiskustannuksista. Pk-yritysten tapauksessa tukikelpoisia on 100 prosenttia aineettoman omaisuuden kustannuksista.

34. Aineettoman omaisuuden, joka voidaan ottaa huomioon laskettaessa investointikustannuksia, on pysyttävä kyseisellä alueella eikä sitä saa siirtää muille alueille. Tässä tarkoituksessa aineettoman omaisuuden on täytettävä seuraavat ehdot: 1) sitä on käytettävä ainoastaan tukea saavassa laitoksessa; 2) sen on oltava poistokelpoista; 3) se on ostettava markkinaehdoin kolmansilta osapuolilta, jotka ovat ostajasta riippumattomia; 4) sen on sisällyttävä tuensaajayrityksen varoihin ja liityttävä hankkeeseen, jota varten tukea myönnetään, vähintään viiden vuoden ajan (kolmen vuoden ajan, kun kyseessä on pk-yritys).

4.1.2 Palkkakustannusten perusteella lasketut tukikelpoiset kustannukset

35. Alueellinen tuki voidaan laskea myös alkuinvestoinnin seurauksena luotujen työpaikkojen arvioitujen palkkakustannusten perusteella. Tuella voidaan korvata vain työpaikkojen luomiseen liittyvät palkkakustannukset kahden vuoden ajalta, eikä tuki-intensiteetti saa ylittää kyseisellä alueella sovellettavaa tuki-intensiteettiä.

36. Jos tukikelpoiset kustannukset lasketaan kappaleen 35 mukaisesti arvioitujen palkkakustannusten perusteella, seuraavien edellytysten on täytyttävä: 1) investointihankkeella on luotava työpaikkoja; 2) työpaikat on täytettävä kolmen vuoden kuluessa investoinnin loppuun saattamisesta; 3) kaikki investoinnin avulla luodut työpaikat on säilytettävä kyseisellä alueella vähintään viiden vuoden ajan tai pk-yritysten tapauksessa kolmen vuoden ajan siitä ajankohdasta, kun työpaikka täytettiin ensimmäisen kerran.

4.2 Toimintatuki

37. Toimintatukiohjelmissa tukikelpoiset kustannukset on määriteltävä etukäteen ja niiden on liityttävä kokonaisuudessaan ongelmiin, jotka tuella on tarkoitus ratkaista ETA:n EFTA-valtion osoittamalla tavalla.

38. […].

5. ALUEELLISEN TUEN SOVELTUVUUDEN ARVIOINTI

39. Valvontaviranomainen katsoo, että alueellinen tukitoimenpide on ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan mukainen vain, jos tuella edistetään aluekehitystä ja alueellista yhteenkuuluvuutta. Tavoitteena on oltava joko a-alueiden taloudellisen kehityksen edistäminen tai c-alueiden kehityksen edistäminen (kohta 5.1), ja lisäksi sen on täytettävä seuraavat kriteerit: 1) kannustava vaikutus: tuen on muutettava yritysten toimintaa niin, että ne toteuttavat sellaisen ylimääräisen toimen, jota ne eivät toteuttaisi ilman tukea tai toteuttaisivat rajoitetusti tai eri tavalla tai eri paikassa (kohta 5.2); 2) tukitoimenpiteiden tarve: valtiontukitoimenpide on kohdennettava tilanteeseen, jossa tuella saadaan aikaan sellainen merkittävä vaikutus, johon ei päästä markkinoiden omin toimin, esimerkiksi korjaamalla markkinoiden toimintapuute tai puuttumalla oikeudenmukaisuutta tai koheesiota koskevaan ongelmaan (kohta 5.3); 3) tukitoimenpiteen tarkoituksenmukaisuus: ehdotetun tukitoimenpiteen on oltava tavoitteen saavuttamiseen soveltuva politiikan väline (kohta 5.4); 4) tuen oikeasuhteisuus (tuen rajaaminen välttämättömään): tuen määrä on rajattava vähimmäismäärään, joka tarvitaan investointien tai toimintojen lisäämiseksi kyseisellä alueella (kohta 5.5); 5) kilpailuun ja ETA-valtioiden väliseen kauppaan kohdistuvien kohtuuttomien kielteisten vaikutusten välttäminen: myönteisten vaikutusten on oltava kilpailua ja kauppaa koskevan tuen kielteisiä vaikutuksia suuremmat (kohta 5.6); 6) tuen läpinäkyvyys: ETA-valtioilla, valvontaviranomaisella, talouden toimijoilla ja kansalaisilla on oltava mahdollisuus saada helposti käyttöönsä kaikki tarvittavat säädökset ja muut tuen myöntämistä koskevat tarpeelliset tiedot (kohta 5.7).

40. Eräiden tukiohjelmamuotojen kokonaisvaikutuksen selvittämiseksi voidaan lisäksi edellyttää jakson 6 mukaisen jälkiarvioinnin tekemistä. Valvontaviranomainen voi tällaisissa tapauksissa rajoittaa järjestelmien kestoa (yleensä enintään neljään vuoteen), ja myöhemmin voidaan tehdä uusi ilmoitus järjestelmän voimassaolon jatkamiseksi.

41. Jos valtiontukitoimenpide tai toiminto, jota sillä rahoitetaan, on ETA-lainsäädännön asiaankuuluvan säännöksen vastainen tai sen ehdot (mukaan lukien rahoitusmenetelmä, kun se kuuluu erottamattomasti valtiontukitoimenpiteeseen) ovat ETA-lainsäädännön asiaankuuluvan säännöksen vastaisia, tukea ei voida pitää ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvana ( 36 )

5.1 Aluekehityksen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden edistäminen

42. Alueellisen tuen ensisijaisena tavoitteena on epäedullisessa asemassa olevien ETA:n alueiden taloudellinen kehitys. Edistämällä ja helpottamalla tukialueiden kestävää kehitystä tuella vahvistetaan taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta vähentämällä alueiden välisen kehityksen tasoeroja.

5.1.1 Investointitukiohjelmat

43. Alueellisten tukiohjelmien olisi oltava olennainen osa alueellista kehitysstrategiaa, jolla on selvästi määritellyt tavoitteet.

44. ETA:n EFTA-valtioiden olisi osoitettava, että ohjelma on johdonmukainen kyseisen alueen kehitysstrategian kanssa ja edistää sitä. Osoittaakseen tämän ETA:n EFTA-valtiot voivat viitata aikaisempiin valtiontukiohjelmien arviointeihin, tukea myöntävien viranomaisten suorittamiin vaikutustenarviointeihin tai asiantuntijalausuntoihin. Jotta voidaan varmistaa, että tukiohjelma edistää kehitysstrategiaa, siihen on sisällyttävä menetelmä, jonka avulla tuen myöntävät viranomaiset voivat asettaa investointihankkeet tärkeysjärjestykseen ja valita investointihankkeet, jotka täyttävät ohjelman tavoitteet (esimerkiksi käyttämällä muodollista pisteytystä).

45. Aluetukiohjelmia voidaan ottaa käyttöön a-alueilla pk-yritysten tai suurten yritysten tekemien alkuinvestointien tukemiseksi. C-alueilla aluetukiohjelmia voidaan ottaa käyttöön pk-yritysten tekemien alkuinvestointien ja suurten yritysten tekemien uuteen taloudelliseen toimintaan liittyvien alkuinvestointien tukemiseksi.

46. Myöntäessään ohjelman perusteella tukea yksittäisiin investointihankkeisiin tukea myöntävän viranomaisen on vahvistettava, että valittu hanke edistää ohjelman tavoitetta ja kyseisen alueen kehitysstrategiaa. ETA:n EFTA-valtioiden olisi tässä tarkoituksessa käytettävä tietoja, jotka tukihakemuksen tekijä antaa hakemuksessa, jossa se kuvailee alueelle tehtävän investoinnin myönteisiä vaikutuksia alueen kehitykseen ( 37 )

47. Jotta voidaan varmistaa, että investoinnilla on todellinen ja kestävä vaikutus kyseisen alueen kehitykseen, investointi on säilytettävä alueella vähintään viiden vuoden ajan investoinnin toteuttamisesta, tai kolmen vuoden ajan, jos on kyse pk-yrityksestä ( 38 )

48. Varmistaakseen, että investointi on toteuttamiskelpoinen, ETA:n EFTA-valtion on tarkistettava, että tuensaaja rahoittaa vähintään 25 prosenttia ( 39 ) tukikelpoisista kustannuksista joko omista varoistaan tai ulkopuolisella rahoituksella, johon ei liity julkista tukea ( 40 )

49. Jotta valtiontukitoimenpiteet eivät johtaisi ympäristöhaittoihin, ETA:n EFTA-valtioiden on myös varmistettava, että ETA:n ympäristönsuojelulainsäädäntöä noudatetaan: erityisesti on otettava huomioon tarve suorittaa ympäristövaikutusten arviointi silloin, kun sitä edellytetään lainsäädännössä, ja tarve huolehtia kaikkien asiaankuuluvien lupien saamisesta.

5.1.2 Ilmoitusta edellyttävä yksittäinen investointituki

50. Osoittaakseen ilmoitusta edellyttävän yksittäisen investointituen vaikutuksen aluekehitykseen ETA:n EFTA-valtiot voivat käyttää esimerkiksi jäljempänä mainittuja indikaattoreita, jotka voivat olla suoria (esimerkiksi välittömien työpaikkojen luominen) tai välillisiä (esimerkiksi paikallinen innovointi). 1) Investoinnin luomien välittömien työpaikkojen määrä on tärkeä osoitus hankkeen vaikutuksesta aluekehitykseen ja alueelliseen yhteenkuuluvuuteen. Lisäksi olisi otettava huomioon luotujen työpaikkojen laatu ja pysyvyys sekä niiden edellyttämä koulutustaso. 2) Vielä enemmän uusia työpaikkoja saattaa syntyä paikalliseen (ali)hankkijaverkostoon, mikä helpottaa investoinnin integroimista alueelle ja varmistaa heijastusvaikutusten leviämisen laajemmalle. Sen vuoksi myös välillisten työpaikkojen määrä on huomioon otettava indikaattori. 3) Tuensaajan sitoumus järjestää laajalti koulutusta työvoiman yleis- ja erityistaitojen parantamiseksi otetaan huomioon aluekehitystä ja alueellista yhteenkuuluvuutta edistävänä tekijänä. Lisäksi painotetaan erityisesti nuorten työharjoittelua tai oppisopimuskoulutusta ja koulutusta, joka parantaa työntekijöiden taitoja ja työllistyvyyttä yrityksen ulkopuolella. 4) Ulkoisia mittakaavaetuja tai muita alueen kehityksestä johtuvia hyötyjä voi syntyä läheisyyden vaikutuksesta (klusterointivaikutus). Saman alan yritysten klusterointi eli keskittäminen antaa yksittäisille laitoksille mahdollisuuden erikoistua enemmän, mikä lisää tehokkuutta. Tämän indikaattorin merkitys määritettäessä vaikutusta aluekehitykseen ja alueelliseen yhteenkuuluvuuteen riippuu kuitenkin klusterin kehitysvaiheesta. 5) Investointeihin liittyy teknistä tietämystä, mikä voi olla merkittävän teknologiansiirron lähde (tiedon leviäminen). Teknologiapainotteisilla aloilla tehtäviin investointeihin liittyy todennäköisemmin teknologiansiirtoa alueelle. Osaamisen levittämisen taso ja erityislaatuisuus ovat myös tärkeitä seikkoja tältä osin. 6) Hankkeen vaikutus alueen kykyyn luoda uutta teknologiaa paikallisen innovaatiotoiminnan kautta voidaan myös ottaa huomioon. Yhteistyö paikallisten tutkimus- ja tiedonlevitysorganisaatioiden, kuten korkeakoulujen tai tutkimuslaitosten, kanssa voidaan myös katsoa myönteiseksi tekijäksi. 7) Investoinnin kesto ja mahdolliset myöhemmät lisäinvestoinnit ovat osoitus yrityksen kestävästä sitoutumisesta alueella.

51. ETA:n EFTA-valtiot voivat käyttää tuensaajan liiketoimintasuunnitelmaa, joka saattaa sisältää tietoja luotujen työpaikkojen lukumäärästä, maksettavista palkoista (kotitalouksien varallisuuden lisääntyminen heijastusvaikutuksena), paikallisilta tuottajilta tehtyjen hankintojen määrästä sekä investoinnin luomasta liikevaihdosta ja siitä johtuvan verotulojen lisäyksen mahdollisesta myönteisestä vaikutuksesta alueeseen.

52. Ilmoitusta edellyttävään yksittäiseen investointitukeen sovelletaan kappaleiden 47–49 vaatimuksia.

53. Tapauskohtaisen tuen ( 41 ) osalta ETA:n EFTA-valtioiden on osoitettava kappaleiden 50–52 vaatimusten täyttymisen lisäksi, että hanke on johdonmukainen kyseisen alueen kehitysstrategian kanssa ja edistää sitä.

5.1.3 Toimintatukiohjelmat

54. Toimintatukiohjelmat edistävät tukialueiden kehitystä ainoastaan, jos kyseisten alueiden haasteet on selvästi yksilöity etukäteen. Taloudellisen toiminnan houkuttelemiseen tai säilyttämiseen liittyvät esteet voivat olla niin vaikeita tai pysyviä, että investointituki ei ehkä yksinään riitä alueiden kehittämiseen.

55. Jos tuen tarkoituksena on vähentää tiettyjä pk-yritysten a-alueilla kohtaamia vaikeuksia, ETA:n EFTA-valtioiden on osoitettava näiden erityisten vaikeuksien olemassaolo ja laajuus sekä se, että toimintatukiohjelma on tarpeen, koska näitä erityisiä vaikeuksia ei voida voittaa investointituella.

56. […].

57. ETA:n EFTA-valtioiden, jotka aikovat myöntää toimintatukea väestökadon estämiseksi tai vähentämiseksi harvaan ja hyvin harvaan asutuilla alueilla, on osoitettava alueeseen ilman toimintatukea kohdistuva väestökadon riski.

5.2 Kannustava vaikutus

5.2.1 Investointituki

58. Alueellisen tuen katsotaan soveltuvan ETA-sopimuksen toimintaan vain, jos sillä on kannustava vaikutus. Alueellisella tuella katsotaan olevan kannustava vaikutus silloin, kun tuki muuttaa yrityksen toimintaa siten, että se harjoittaa sellaista alueen kehitystä edistävää ylimääräistä toimintaa, jota se ei harjoittaisi ilman tukea tai harjoittaisi rajoitetusti tai eri tavalla taikka eri paikassa. Tuella ei saa kattaa yritykselle toiminnasta joka tapauksessa aiheutuvia kustannuksia, eikä sillä saa korvata taloudelliseen toimintaan liittyvää tavanomaista liiketoimintariskiä.

59. Kannustava vaikutus voidaan osoittaa kahdella eri tavalla: 1) tuki kannustaa tekemään myönteisen investointipäätöksen alueelle, koska investointi ei muutoin olisi tuensaajalle riittävän kannattava missään ETA-alueella (42) (skenaario 1, investointipäätös), 2) tuki kannustaa sijoittamaan suunnitellun investoinnin kyseiselle alueelle muun alueen sijaan, koska se korvaa kyseiselle alueelle sijoittautumiseen liittyvät nettohaitat ja kustannukset (skenaario 2, sijaintipaikkaa koskeva päätös).

60. Jos tuki ei muuta tuensaajan toimintaa edistämällä (ylimääräisiä) alkuinvestointeja kyseisellä alueella, voidaan katsoa, että sama investointi tehtäisiin alueella myös ilman tukea. Tällaisella tuella ei siis ole riittävää kannustavaa vaikutusta aluekehitystä ja alueellista yhteenkuuluvuutta koskevan tavoitteen saavuttamiseksi, eikä sen voida katsoa soveltuvan ETA-sopimuksen toimintaan näiden suuntaviivojen mukaisesti.

61. Jos alueellinen tuki myönnetään koheesiopoliittisista rahastoista investointeihin, jotka ovat tarpeen ETA:n oikeudessa vahvistettujen normien saavuttamiseksi, tuella voidaan kuitenkin katsoa olevan kannustava vaikutus, jos ilman tukea investointi ei olisi ollut riittävän kannattava, jotta tuensaaja olisi tehnyt sen kyseisellä alueella, mikä olisi johtanut alueella sijaitsevan laitoksen sulkemiseen.

5.2.1.1 Investointitukiohjelmat

62. Yksittäisen investoinnin työt saa aloittaa vasta tukihakemuksen jättämisen jälkeen.

63. Jos työt aloitetaan ennen kuin tukihakemus on jätetty, kyseiselle yksittäiselle investoinnille myönnetyn tuen ei katsota soveltuvan ETA-sopimuksen toimintaan.

64. ETA:n EFTA-valtioiden on käytettävä tukihakemuksen vakiomallia, joka sisältää vähintään kaikki liitteessä VII luetellut tiedot. Pk-yritysten ja suurten yritysten on perusteltava hakulomakkeessa, mitä tapahtuisi, jos ne eivät saisi tukea, ja ilmoitettava, kumpi kappaleessa 59 kuvailtu skenaario on kyseessä.

65. Suurten yritysten on lisäksi todistettava asiakirjoin hakulomakkeessa esitetyt vaihtoehtoista tilannetta koskevat tiedot. Tämä velvoite ei koske pk-yrityksiä, jotka hakevat jostakin ohjelmasta myönnettävää tukea, jota ei tarvitse ilmoittaa.

66. Tuen myöntävän viranomaisen on suoritettava vaihtoehtoista tilannetta koskeva luotettavuustarkastus ja todennettava, että alueellisella tuella on jommankumman kappaleessa 59 kuvaillun skenaarion mukainen kannustava vaikutus. Vaihtoehtoinen tilanne on uskottava, jos se on todellinen ja liittyy päätöksenteossa huomioon otettaviin tekijöihin ajankohtana, jolloin tuensaaja tekee investointipäätöksen.

5.2.1.2 Ilmoitusta edellyttävä yksittäinen investointituki

67. Kappaleissa 62–66 esitettyjen vaatimusten lisäksi ETA:n EFTA-valtioiden on ilmoitusta edellyttävän yksittäisen tuen osalta toimitettava selkeät todisteet siitä, että tuella on vaikutusta investointipäätökseen tai sijaintipaikan valintaan ( 43 ) . Niiden on ilmoitettava, kumpi kappaleessa 59 kuvailtu skenaario pätee kyseisessä tapauksessa. Kokonaisvaltaisen arvioinnin suorittamiseksi ETA:n EFTA-valtioiden on toimitettava sekä hanketta koskevat tiedot että kattava kuvaus vaihtoehtoisesta skenaariosta, jossa mikään ETA-alueen viranomainen ei myönnä tuensaajalle tukea.

68. Skenaariossa 1 ETA:n EFTA-valtiot voisivat todistaa tuen kannustavan vaikutuksen toimittamalla yrityksen asiakirjoja, jotka osoittavat, että investointi ei olisi ollut riittävän kannattava ilman tukea.

69. Skenaariossa 2 ETA:n EFTA-valtiot voisivat todistaa tuen kannustavan vaikutuksen toimittamalla yrityksen asiakirjoja, jotka osoittavat, että investoinnin sijoittamisesta kyseiselle alueelle aiheutuvia kustannuksia ja hyötyjä on verrattu tilanteeseen, jossa investointi toteutetaan vaihtoehtoisella alueella (vaihtoehtoisilla alueilla). Valvontaviranomainen tarkastaa, ovatko vertailut realistisia.

70. ETA:n EFTA-valtioita kehotetaan käyttämään yritysten hallintoelinten aitoja ja virallisia asiakirjoja, riskiarviointeja (mukaan lukien sijaintipaikkaan liittyvien riskien arviointi), tilinpäätöksiä, sisäisiä liiketoimintasuunnitelmia, asiantuntijalausuntoja ja muita arvioitavaan investointihankkeeseen liittyviä selvityksiä. Asiakirjojen on oltava uusia investointia ja sen sijaintipaikkaa koskevaan päätöksentekoprosessiin nähden. Asiakirjat, jotka sisältävät tietoja kysyntä-, kustannus- ja talousennusteista, ja asiakirjat, jotka on toimitettu investointikomitealle ja joissa kuvaillaan investointiskenaarioita, tai asiakirjat, jotka on tarkoitettu rahoituslaitoksille, voivat auttaa ETA:n EFTA-valtioita osoittamaan hankkeen kannustavan vaikutuksen.

71. skenaariossa 1 kannattavuustaso voidaan arvioida käyttämällä menetelmiä, jotka ovat yleisesti käytössä kyseisellä toimialalla ja joita voivat olla menetelmät, joiden avulla arvioidaan hankkeen nettonykyarvo Tässä yhteydessä ja erityisestikannattavuustaso voidaan arvioida käyttämällä menetelmiä, jotka ovat yleisesti käytössä kyseisellä toimialalla ja joita voivat olla menetelmät, joiden avulla arvioidaan hankkeen nettonykyarvo ( 44 ) , sisäinen tuottoprosentti ( 45 ) tai sijoitetun pääoman keskimääräinen tuotto. Hankkeen kannattavuutta verrataan tuensaajan muihin samantapaisiin investointihankkeisiin soveltamiin tavanomaisiin tuottoprosentteihin. Jos näitä tuottoprosentteja ei ole käytettävissä, hankkeen kannattavuutta on verrattava tuensaajan pääomakustannuksiin kokonaisuutena tarkasteltuna tai kyseisen alan yleisiin tuottoprosentteihin.

72. Jos tuki ei muuta tuensaajan toimintaa edistämällä (ylimääräisiä) investointeja alueella, alueeseen ei kohdistu myönteistä vaikutusta. Tämän vuoksi tuen ei katsota soveltuvan ETA-sopimuksen toimintaan, jos näyttää siltä, että sama investointi tehtäisiin alueella myös ilman tuen myöntämistä.

5.2.2 Toimintatukiohjelmat

73. Toimintatukiohjelmissa tuella katsotaan olevan kannustava vaikutus, jos on todennäköistä, että taloudellinen toiminta kyseisellä alueella vähenisi merkittävästi ilman tukea niiden ongelmien vuoksi, jotka tuella on tarkoitus ratkaista.

74. Valvontaviranomainen katsoo tämän vuoksi, että toimintatuki kannustaa lisäämään taloudellista toimintaa alueella, jos ETA:n EFTA-valtio on osoittanut näiden ongelmien olemassaolon ja huomattavan merkityksen kyseisellä alueella (ks. kappaleet 54–57).

5.3 Tukitoimenpiteiden tarve

75. Jotta voidaan arvioida, onko valtiontuki tarpeen aluekehitystä ja alueellista yhteenkuuluvuutta koskevan tavoitteen saavuttamiseksi, on ensin tarkasteltava ongelmaa. Valtiontuki olisi kohdennettava tilanteisiin, joissa tuella saadaan aikaan sellainen merkittävä vaikutus, johon ei päästä markkinoiden omin toimin. Tämä on erityisen tärkeää tilanteissa, joissa julkisia resursseja on vähän.

76. Valtiontukitoimenpiteillä voidaan tietyin edellytyksin korjata markkinoiden toimintapuutteita ja siten parantaa markkinoiden tehokasta toimintaa ja kilpailukykyä. Kun markkinoilla saavutetaan tehokkaita tuloksia, jotka kuitenkin ovat epätyydyttäviä oikeudenmukaisuuden tai koheesion kannalta, valtiontukea voidaan käyttää suotavamman ja oikeudenmukaisemman markkinatilanteen saavuttamiseksi.

77. Niiden alueiden kehittämiseen myönnetyn tuen osalta, jotka on sisällytetty aluetukikarttaan näiden suuntaviivojen jakson 7 mukaisesti, valvontaviranomainen katsoo, riittävää talouskehitystä ja alueellista yhteenkuuluvuutta ei saavuteta markkinoiden toimin ilman valtion toimenpiteitä. Sen vuoksi tuen myöntäminen kyseisille alueille katsotaan tarpeelliseksi.

5.4 Alueellisen tuen tarkoituksenmukaisuus

78. Tukitoimenpiteen on oltava kyseisen poliittisen tavoitteen saavuttamiseen soveltuva väline. Tukitoimenpiteen ei katsota soveltuvan ETA-sopimuksen toimintaan, jos sama aluekehitykseen ja alueelliseen yhteenkuuluvuuteen kohdistuva myönteinen vaikutus saadaan aikaan vähemmän vääristävillä politiikan välineillä tai muilla vähemmän vääristävillä tukivälineillä.

5.4.1 Asianmukaisuus verrattuna vaihtoehtoisiin politiikan välineisiin

5.4.1.1 Investointituki

79. Alueellinen investointituki ei ole ainoa ETA:n EFTA-valtioiden käytettävissä oleva politiikan väline, jolla voidaan tukea investointeja ja työpaikkojen luomista tukialueilla. ETA:n EFTA-valtiot voivat toteuttaa muita toimenpiteitä, joita voivat olla esimerkiksi infrastruktuurin kehittäminen, koulutuksen laadun parantaminen tai liiketoimintaympäristön parantaminen.

80. Ilmoittaessaan investointitukiohjelmasta ETA:n EFTA-valtioiden on perusteltava, miksi alueellinen tuki on tarkoituksenmukainen väline alueen kehittämisen tukemiseen.

81. Jos ETA:n EFTA-valtio päättää ottaa käyttöön toimialakohtaisen tukiohjelman, sen on osoitettava käyttöönoton edut verrattuna monialaiseen ohjelmaan tai muihin politiikan vaihtoehtoihin.

82. Valvontaviranomainen ottaa erityisesti huomioon ETA:n EFTA-valtioiden ehdotetusta tukiohjelmasta esittämät vaikutustenarvioinnit. Tässä voidaan ottaa vastaavasti huomioon jälkikäteen tehtyjen jaksossa 6 kuvattujen arviointien tulokset analysoitaessa ehdotetun ohjelman tarkoituksenmukaisuutta.

83. Tapauskohtaisen investointituen osalta ETA:n EFTA-valtioiden on osoitettava, kuinka alueen kehitystä voidaan edistää kyseisellä tuella paremmin kuin tukiohjelmasta myönnettävällä tuella tai muunlaisilla toimenpiteillä.

5.4.1.2 Toimintatukiohjelmat

84. ETA:n EFTA-valtioiden on osoitettava, että tuki on tarkoituksenmukainen ohjelman tavoitteen saavuttamiseksi suhteessa ongelmiin, jotka tuella on tarkoitus ratkaista. Tuen tarkoituksenmukaisuuden osoittamiseksi ETA:n EFTA-valtiot voivat laskea tuen määrän etukäteen kiinteänä summana, joka kattaa ennakoidut lisäkustannukset tiettynä aikana. Tavoitteena on kannustaa yrityksiä rajoittamaan kustannuksia ja kehittämään liiketoimintaansa ajan mittaan tehokkaammin ( 46 )

5.4.2 Asianmukaisuus verrattuna muihin tukivälineisiin

85. Alueellista tukea voidaan myöntää eri muodoissa. ETA:n EFTA-valtioiden on kuitenkin varmistettava, että tuki myönnetään muodossa, josta todennäköisesti aiheutuu vähiten kaupan ja kilpailun vääristymiä. Jos tuki myönnetään muodossa, joka tarjoaa suoran rahallisen edun (esimerkiksi suorat avustukset, vapautukset veroista, sosiaaliturvamaksuista tai muista pakollisista maksuista tai niiden alennukset tai maa-alueiden, tavaroiden tai palvelujen tarjoaminen edulliseen hintaan), ETA:n EFTA-valtioiden on osoitettava, miksi muut kilpailua tai kauppaa mahdollisesti vähemmän vääristävät tukimuodot, kuten takaisinmaksettavat ennakot tai velka- tai pääomainstrumentteihin perustuvat tukimuodot (esimerkiksi halpakorkoiset lainat tai korkotuet, valtion takaukset tai edullisin ehdoin toteutettu omistusosuuden hankinta tai muunlainen pääomasijoitus), eivät ole tarkoituksenmukaisia.

86. Jälkikäteen tehtyjen jaksossa 6 kuvattujen arviointien tulokset voidaan ottaa huomioon arvioitaessa ehdotetun tukivälineen tarkoituksenmukaisuutta.

5.5 Tukimäärän oikeasuhteisuus (tuen rajaaminen vähimmäismäärään)

5.5.1 Investointituki

87. Alueellisen tuen määrä on rajattava vähimmäismäärään, joka tarvitaan investointien tai toimintojen lisäämiseksi kyseisellä alueella.

88. Ennustettavuuden ja tasapuolisten toimintaedellytysten varmistamiseksi valvontaviranomainen soveltaa investointitukeen tuen enimmäisintensiteettejä ( 47 )

89. Jos on kyse alkuinvestointihankkeesta, tuen myöntävän viranomaisen on laskettava tuen enimmäisintensiteetti ja tuen enimmäismäärä ( 48 ) (suurten investointihankkeiden tapauksessa mukautettu tuen määrä ( 49 ) ja siihen liittyvä vähennetty tuki-intensiteetti) tukea myönnettäessä tai ilmoitettaessa siitä valvontaviranomaiselle sen mukaan, kumpi ajankohta on aikaisempi.

90. Koska suuret investointihankkeet aiheuttavat todennäköisesti enemmän kilpailun ja kaupan vääristymistä, näiden hankkeiden tuen määrä ei saa ylittää mukautettua tuen määrää.

91. Jos alkuinvestointi on osa investointihankekokonaisuutta ja kyseinen kokonaisuus on suuri investointihanke, kokonaisuuden tuen määrä ei saa ylittää mukautettua tuen määrää. Tätä sääntöä varten sovellettava valuuttakurssi ja diskonttokorot ovat niitä, joita sovelletaan päivänä, jona investointihankekokonaisuuden ensimmäisen hankkeen tuki myönnetään.

92. Tuen enimmäisintensiteeteillä on kaksi tarkoitusta.

93. Ensinnäkin ilmoitusta edellyttävien tukiohjelmien osalta tuen enimmäisintensiteetit toimivat pk-yritysten kannalta ns. safe harbour -poikkeuksina: jos tuki-intensiteetti ei ylitä sallittua enimmäisrajaa, tuen katsotaan olevan oikeasuhteinen.

94. Toiseksi tuen enimmäisintensiteettejä käytetään kaikissa muissa tapauksissa ylärajana sovellettaessa kappaleissa 95–97 kuvattua ylimääräisiä nettokustannuksia koskevaa lähestymistapaa.

95. Yleensä valvontaviranomainen katsoo ilmoitusta edellyttävä tuen rajoittuvan vähimmäismäärään, jos tuen määrä vastaa investoinnista kyseisellä alueella aiheutuvia ylimääräisiä nettokustannuksia verrattuna vaihtoehtoiseen tilanteeseen, jossa tukea ei myönnettäisi ( 50 ) , ja ylärajana käytetään tuen enimmäisintensiteettejä. Samoin kuin kun on kyse ilmoitettujen tukiohjelmien puitteissa suurille yrityksille myönnetystä investointituesta, ETA:n EFTA-valtioiden on huolehdittava siitä, että tuen määrä rajoittuu välttämättömään vähimmäismäärään, soveltamalla ylimääräisiä nettokustannuksia koskevaa lähestymistapaa, ja ylärajana käytetään tuen enimmäisintensiteettejä.

96. Sen vuoksi skenaarion 1 mukaisissa tilanteissa (investointipäätökset) tuen määrän ei pitäisi ylittää vähimmäismäärää, joka tarvitaan hankkeen saattamiseksi riittävän kannattavaksi, esimerkiksi sen sisäisen tuottoprosentin korottamiseksi niin, että se ylittää ne tavanomaiset tuottoprosentit, joita yritys soveltaa muissa samankaltaisissa investointihankkeissa, tai niin, että sisäinen tuottoprosentti ylittää tuensaajan pääomakustannukset kokonaisuutena tarkasteltuna tai alan yleiset tuottoprosentit.

97. Skenaarion 2 mukaisissa tilanteissa (sijaintipaikkaa koskevat kannustimet) tuen määrä ei saisi ylittää kohdealueen investoinnin nettonykyarvon ja vaihtoehtoisen sijaintipaikan investoinnin nettonykyarvon välistä erotusta. Kaikki asiaankuuluvat kustannukset ja hyödyt on otettava huomioon, mukaan lukien hallinto- ja kuljetuskustannukset, koulutustuen ulkopuolelle jäävät koulutuskustannukset sekä palkkaerot. Jos vaihtoehtoinen sijaintipaikka on ETA-alueella, kyseisen toisen sijaintipaikan tukia ei kuitenkaan voida ottaa huomioon.

98. Kannustavan vaikutuksen arvioinnissa käytettäviä laskelmia voidaan käyttää myös arvioitaessa tuen oikeasuhteisuutta. ETA:n EFTA-valtioiden on osoitettava tuen oikeasuhteisuus esimerkiksi kappaleessa 70 tarkoitetuilla asiakirjoilla.

99. Investointitukea voidaan myöntää samanaikaisesti useasta alueellisesta tukiohjelmasta tai se voi kasautua tapauskohtaisen alueellisen tuen kanssa sillä edellytyksellä, että eri lähteistä myönnettävä tuki yhteensä ei ylitä hankekohtaista tuen enimmäisintensiteettiä, joka ensimmäisen tuen myöntävän viranomaisen on laskettava ennakkoon. Kasautuminen sallitaan sellaisen minkä tahansa muun valtiontuen kanssa, joka liittyy samoihin, osittain tai kokonaan päällekkäisiin tukikelpoisiin kustannuksiin, ainoastaan silloin, kun se ei johda kyseiseen tukeen sovellettavien temaattisten sääntöjen nojalla sovellettavan tuen enimmäisintensiteetin tai enimmäismäärän ylittymiseen. Kasautumista koskevia tarkastuksia on tehtävä sekä silloin, kun tuki myönnetään, että silloin, kun se maksetaan ( 51 ) . Jos ETA:n EFTA-valtio sallii yhdestä ohjelmasta myönnettävän valtiontuen kasautumisen muista ohjelmista myönnettävien valtiontukien kanssa, sen on määritettävä kussakin ohjelmassa menetelmä, jolla varmistetaan tässä kappaleessa asetettujen ehtojen noudattaminen.

100. Jos kyseessä on alkuinvestointi, joka liittyy Euroopan alueellinen yhteistyö -tavoitteen (Interreg) tukemista koskevista erityissäännöksistä annetussa asetuksessa ( 52 ) vahvistettuihin Euroopan alueellisen yhteistyön hankkeisiin, tuen enimmäisintensiteettiä alueella, jolla alkuinvestointi toteutetaan, sovelletaan kaikkiin hankkeeseen osallistuviin tuensaajiin. Jos alkuinvestointi toteutetaan vähintään kahdella tukialueella, alkuinvestointiin myönnettävän tuen enimmäisintensiteetti on se, jota sovelletaan alueeseen, jolla suurin määrä tukikelpoisia kustannuksia aiheutuu. Suurten yritysten c-alueilla toteuttamiin alkuinvestointeihin voidaan myöntää alueellista tukea Euroopan alueellisen yhteistyön hankkeiden puitteissa vain, jos investoinneilla luodaan uutta taloudellista toimintaa.

5.5.2 Toimintatukiohjelmat

101. ETA:n EFTA-valtioiden on osoitettava, että tuen taso on oikeassa suhteessa ongelmiin, jotka tuella on tarkoitus ratkaista.

102. ETA:n EFTA-valtioiden on täytettävä erityisesti seuraavat edellytykset: 1) tuki on laskettava suhteessa ennalta määriteltyihin tukikelpoisiin kustannuksiin, jotka liittyvät kokonaisuudessaan ongelmiin, jotka tuella on tarkoitus ratkaista ETA:n EFTA-valtion osoittamalla tavalla; 2) tuki on rajattava tiettyyn osuuteen näistä etukäteen määritellyistä tukikelpoisista kustannuksista, eikä se saa ylittää kyseisiä kustannuksia; 3) tuensaajakohtaisen tukimäärän on oltava oikeassa suhteessa kunkin tuensaajan todellisuudessa kohtaamiin ongelmiin.

103. Tuen tasoa on alennettava asteittain ohjelman keston aikana, kun on kyse tuesta pk-yritysten a-alueilla kohtaamien erityisten vaikeuksien lieventämiseksi ( 53 ) . Tämä ei koske ohjelmia, joilla vähennetään väestökatoa harvaan ja hyvin harvaan asutuilla alueilla.

5.6 Kilpailuun ja kauppaan kohdistuvien kohtuuttomien kielteisten vaikutusten välttäminen

104. Jotta tuki soveltuu ETA-sopimuksen toimintaan, tukitoimenpiteen kielteisten vaikutusten, jotka ilmenevät kilpailun vääristymisenä ja vaikutuksena ETA-valtioiden väliseen kauppaan, on oltava rajalliset eivätkä ne saa ylittää myönteisiä vaikutuksia sellaisessa laajuudessa, että se olisi yleisen edun vastaista.

5.6.1 Yleisiä näkökohtia

105. Punnitessaan tuen myönteisiä kokonaisvaikutuksia (kohta 5.1) suhteessa sen kilpailuun ja kauppaan kohdistuviin kielteisiin vaikutuksiin valvontaviranomainen voi ottaa tarvittaessa huomioon myös tuen muut myönteiset vaikutukset alueellisen kehityksen ja yhteenkuuluvuuden edistämisen lisäksi. Näin voi olla esimerkiksi silloin, jos todetaan, että alkuinvestointi luo paikallisia työpaikkoja, käynnistää uutta toimintaa ja/tai luo paikallisia tuloja, mutta lisäksi edistää huomattavasti digitaalista siirtymää tai siirtymää kohti ympäristön kannalta kestävää toimintaa, kuten vähähiilistä, ilmastoneutraalia tai ilmastonmuutosta sietävää toimintaa. Valvontaviranomainen kiinnittää erityisesti huomiota Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2020/852 ( 54 ) , ns. EU:n luokitusjärjestelmäasetuksen, 3 artiklaan, ”ei merkittävää haittaa” -periaate mukaan lukien, ja tarvittaessa muihin vastaaviin arviointitapoihin. Lisäksi valvontaviranomainen voi kilpailuun ja kauppaan kohdistuvia kielteisiä vaikutuksia arvioidessaan tarvittaessa ottaa huomioon tuetun toiminnan kielteiset ulkoisvaikutukset, jos ne vaikuttavat haitallisesti ETA-valtioiden väliseen kilpailuun ja kauppaan yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla luomalla tai pahentamalla markkinoiden tehottomuutta ( 55 )

106. Alueellisen tuen mahdollisesti aiheuttamat kielteiset vaikutukset voidaan jakaa kahteen kilpailua ja kauppaa mahdollisesti vääristävään päätyyppiin. Näitä ovat tuotemarkkinavääristymät ja sijaintipaikkaa koskevat vaikutukset. Molemmat vääristymät voivat johtaa allokatiiviseen tehottomuuteen (joka haittaa sisämarkkinoiden taloudellista suorituskykyä) ja jakautumisongelmiin (taloudellisen toiminnan jakautuminen eri alueille).

107. Yksi mahdollinen valtiontuen haittavaikutus on se, että tuki estää markkinoita tuottamasta tehokkaita tuloksia niin, että tehokkaimmat tuottajat palkittaisiin ja vähiten tehokkaille tuottajille aiheutuisi paineita parantaa tehokkuuttaan, järjestää toimintansa uudelleen tai poistua markkinoilta. Valtiontuki, joka lisää huomattavasti kapasiteettia tehottomilla markkinoilla, voi kohtuuttomasti vääristää kilpailua, sillä liikakapasiteetin luominen tai säilyttäminen voi johtaa voittomarginaaleihin kohdistuviin paineisiin ja kilpailijoiden investointien vähenemiseen tai jopa niiden poistumiseen markkinoilta. Tämä voi johtaa tilanteeseen, jossa kilpailijat, jotka muutoin kykenisivät kilpailemaan markkinoilla, ajetaan markkinoilta. Tuki saattaa myös estää yrityksiä tulemasta markkinoille tai laajentumasta niillä ja vähentää kilpailijoiden kannusteita innovoida. Tämä saattaa johtaa tehottomiin markkinarakenteisiin, jotka ovat pitkällä aikavälillä haitallisia myös kuluttajien kannalta. Tuen saatavuus voi lisäksi johtaa siihen, että mahdollisista tuensaajista tulee ylimielisiä tai riskihakuisempia. Pitkällä aikavälillä sillä on todennäköisesti kielteinen vaikutus alan kokonaistulokseen.

108. Tuella voi olla myös vääristäviä vaikutuksia, sillä se voi lisätä tuensaajan huomattavaa markkinavoimaa tai säilyttää sen. Myös silloin kun tuki ei vahvista huomattavaa markkinavoimaa suoraan, se voi lisätä sitä välillisesti estämällä olemassa olevien kilpailijoiden laajentumisen, aiheuttamalla niiden poistumisen markkinoilta tai estämällä uusien kilpailijoiden tulon markkinoille.

109. Tuotemarkkinoihin kohdistuvien vääristymien lisäksi alueellinen tuki vaikuttaa lähtökohtaisesti myös taloudellisen toiminnan sijaintiin. Jos yhdelle alueelle investoidaan tuen johdosta, toinen alue menettää kyseisen mahdollisuuden. Nämä kielteiset vaikutukset alueilla, joihin tuki vaikuttaa epäsuotuisasti, voivat aiheuttaa taloudellisen toiminnan ja työpaikkojen häviämistä myös alihankkijoiden keskuudessa. Kielteiset vaikutukset voivat johtaa myös myönteisten ulkoisvaikutusten (esimerkiksi klusterivaikutuksen, tiedon leviämisen ja koulutuksen) menettämiseen.

110. Alueellisen tuen maantieteellinen kohdentaminen erottaa alueellisen tuen muista horisontaalisen tuen muodoista. Alueelliselle tuelle on ominaista, että sen tarkoituksena on vaikuttaa sijoittajien investointihankkeiden sijaintipaikan valintaan. Kun alueellisella tuella korvataan alueellisista rajoitteista johtuvia lisäkustannuksia ja tuetaan lisäinvestointeja tukialueilla viemättä investointeja pois muilta yhtä kehittyneiltä tai vähemmän kehittyneiltä tukialueilta, se vaikuttaa sekä alueen kehitykseen että koheesioon ja loppujen lopuksi hyödyttää koko Euroopan talousaluetta. Alueellisen tuen mahdollisia negatiivisia vaikutuksia sijoittautumiseen on jo rajoitettu aluetukikartoissa, joissa määritellään alueet, joilla alueellista tukea voidaan myöntää, ottaen huomioon alueellista taloudellista kehitystä ja koheesiota koskevat tavoitteet sekä hyväksyttävät tuen enimmäisintensiteetit. Arvioitaessa tuen vaikutusta alueen kehitykseen ja alueelliseen yhteenkuuluvuuteen on kuitenkin tärkeää ymmärtää, mitä olisi tapahtunut ilman tukea.

5.6.2 Kilpailua ja kauppaa selvästi haittaavat vaikutukset

111. Valvontaviranomainen yksilöi useita tilanteita, joissa alueellisen investointituen kielteiset vaikutukset kilpailuun ja ETA-valtioiden väliseen kauppaan ovat selvästi myönteisiä vaikutuksia suuremmat, jolloin tuen ei todennäköisesti katsota soveltuvan ETA-sopimuksen toimintaan.

5.6.2.1 Liikakapasiteetin luominen absoluuttisesti taantuvilla markkinoilla

112. Kuten kappaleessa 107 tuodaan esiin, arvioidessaan tuen kielteisiä vaikutuksia valvontaviranomainen ottaa huomioon hankkeesta johtuvan tuotantokapasiteetin lisäyksen, kun on kyse tehottomista markkinoista.

113. Kun valtiontuki mahdollistaa markkinoiden tuotantokapasiteettia lisäävät investoinnit, on vaarana, että tuki vaikuttaa kielteisesti tuotantoon tai investointeihin ETA-alueen muissa osissa. Tämä on erityisesti todennäköistä silloin, kun kapasiteetin lisäys ylittää markkinoiden kasvun tai markkinoilla on liikakapasiteettia.

114. Näin ollen silloin, kun investointi johtaa liikakapasiteetin luomiseen tai lisääntymiseen rakenteellisesti absoluuttisesti taantuvilla markkinoilla (eli supistuvilla markkinoilla) ( 56 ) , valvontaviranomainen katsoo, että tuella on kielteinen vaikutus, jota myönteiset vaikutukset eivät todennäköisesti kompensoi. Tämä koskee erityisesti skenaarion 1 tilanteita (investointipäätökset).

115. Skenaarion 2 mukaisissa tilanteissa (sijaintipaikkaa koskevat päätökset), joissa investointi tehtäisiin joka tapauksessa samoille maantieteellisille markkinoille tai poikkeustapauksessa eri maantieteellisille markkinoille mutta joissa myynti kohdistuu samoille maantieteellisille markkinoille, tuki vaikuttaa vain sijaintipaikkaa koskevaan päätökseen – mikäli se on rajoitettu vähimmäismäärään, joka tarvitaan sijaintipaikkaa koskevan haitan kompensoimiseksi, eikä se lisää tuensaajan maksuvalmiutta. Tässä tilanteessa investointihanke loisi lisäkapasiteettia kyseisillä maantieteellisillä markkinoilla tuesta riippumatta. Näin ollen myönteiset tulokset liikakapasiteetin suhteen olisivat periaatteessa samat tuesta riippumatta. Jos vaihtoehtoinen investoinnin sijaintipaikka on kuitenkin eri maantieteellisillä markkinoilla ja tuki johtaa liikakapasiteetin luomiseen rakenteellisesti absoluuttisesti taantuvilla markkinoilla, pätevät kappaleen 114 päätelmät.

5.6.2.2 Koheesion vastaiset vaikutukset

116. Kuten kappaleissa 109 ja 110 todetaan, arvioidessaan tuen kielteisiä vaikutuksia valvontaviranomaisen on otettava huomioon sen vaikutukset taloudellisen toiminnan sijaintipaikkaan.

117. Skenaarion 2 mukaisissa tilanteissa (sijaintipaikkaa koskevat päätökset), joissa investointi olisi ilman tukea sijoitettu alueelle, jonka alueellinen tuki-intensiteetti ( 57 ) on sama tai korkeampi kuin kohdealueen intensiteetti, kyseessä on kielteinen vaikutus, jota myönteiset vaikutukset eivät todennäköisesti kompensoi, koska se tuki on jo lähtökohtaisesti vastoin alueellisen tuen perusteita.

5.6.2.3 Toiminnon siirto

118. Kun arvioidaan ilmoitusta edellyttäviä toimenpiteitä, valvontaviranomainen pyytää kaikki tarvittavat tiedot, joiden perusteella se voi arvioida, johtaisiko valtiontuki todennäköisesti merkittävään työpaikkojen menetykseen olemassa olevilla sijaintipaikoilla ETA-alueella. Jos tällaisessa tilanteessa tuensaaja voi investoinnin avulla siirtää toiminnon kohdealueelle ja jos tuen ja toiminnon siirron välillä on syy-yhteys, kyseessä on kielteinen vaikutus, jota myönteiset seikat eivät todennäköisesti kompensoi.

5.6.3 Investointitukiohjelmat

119. Investointitukiohjelmat eivät saa johtaa merkittäviin kilpailun ja kaupan vääristymiin. Vaikka vääristymien voidaan katsoa olevan rajoitettuja yksittäisellä tasolla (jos kaikki investointituelle asetetut edellytykset täyttyvät), tukiohjelmat voivat silti johtaa suuriin vääristymiin kasautumisen vuoksi. Tällaiset vääristymät voivat vaikuttaa tuotosmarkkinoihin luomalla tai pahentamalla liikakapasiteettia tai johtamalla tiettyjen tuensaajien huomattavan markkinavoiman syntymiseen, lisääntymiseen tai säilymiseen tavalla, jolla on kielteinen vaikutus dynaamisiin kannusteisiin. Tukiohjelmien puitteissa myönnetty tuki voi myös johtaa merkittävään taloudellisen toiminnan menetykseen muilla ETA-sopimuksen piiriin kuuluvilla alueilla. Jos tukiohjelma keskittyy tietyille aloille, tällaisten vääristymien riski on vielä suurempi.

120. Sen vuoksi ETA:n EFTA-valtioiden on osoitettava, että kielteiset vaikutukset rajoittuvat vähimmäismäärään ottaen huomioon esimerkiksi hankkeiden koon, yksittäiset ja kumulatiiviset tukimäärät, oletetut tuensaajat ja kohdealojen ominaispiirteet. Jotta valvontaviranomainen voi arvioida todennäköisiä kielteisiä vaikutuksia, ETA:n EFTA-valtiot voivat toimittaa kaikki käytettävissään olevat vaikutustenarvioinnit ja samanlaisista aikaisemmista tukiohjelmista jälkikäteen tehdyt arvioinnit.

121. Myöntäessään ohjelman perusteella tukea yksittäisiin hankkeisiin tukea myöntävän viranomaisen on todennettava ja vahvistettava, että tuki ei johda kappaleissa 111–118 kuvattuihin selvästi kielteisiin vaikutuksiin. Tämä todentaminen voidaan tehdä niiden tietojen perusteella, jotka tuensaaja on toimittanut tukea hakiessaan, ja vakiomuotoisessa tukihakemuksessa annetun ilmoituksen perusteella, jossa olisi mainittava vaihtoehtoinen sijaintipaikka, jos tukea ei myönnetä.

5.6.4 Ilmoitusta edellyttävä yksittäinen investointituki

122. Arvioidessaan yksittäisen tuen kielteisiä vaikutuksia valvontaviranomainen tekee eron kappaleissa 96 ja 97 kuvailtujen kahden vaihtoehtoisen tilanteen välillä.

5.6.4.1 Skenaarion 1 tilanteet (investointipäätökset)

123. Skenaarion 1 mukaisissa tilanteissa valvontaviranomainen keskittyy erityisesti kielteisiin vaikutuksiin, jotka liittyvät taantuvien alojen liikakapasiteetin kasvuun, markkinoilta poistumisen ehkäisemiseen ja huomattavan markkinavoiman käsitteeseen. Näitä kielteisiä vaikutuksia kuvaillaan kappaleissa 124–133 ja ne on tasapainotettava tuen myönteisten vaikutusten kanssa. Jos kuitenkin havaitaan, että tuki johtaisi kappaleessa 114 kuvailtuihin selviin kielteisiin vaikutuksiin, on epätodennäköistä, että myönteiset vaikutukset kompensoivat kielteiset vaikutukset, eikä tuen voida katsoa soveltuvan ETA-sopimuksen toimintaan.

124. Kilpailuun ja kauppaan kohdistuvien mahdollisten vääristymien kartoittamiseksi ja arvioimiseksi ETA:n EFTA-valtioiden olisi toimitettava todisteita, joiden perusteella valvontaviranomainen voi määrittää kyseiset tuotemarkkinat (tuotteet, joihin tuensaajan toiminnan muuttuminen vaikuttaa) ja vaikutuksen piiriin kuuluvat kilpailijat ja asiakkaat/kuluttajat. Kyseessä oleva tuote on tyypillisesti investointihankkeen kattama tuote ( 58 ) . Kun hanke koskee välituotetta, jota ei juurikaan myydä markkinoilla, kyseinen tuote voi olla myös tuotantoketjun jälkipään tuote. Merkityksellisiin tuotemarkkinoihin kuuluvat kyseinen tuote ja tuotteet, joita kuluttaja (tuotteiden ominaisuuksien, hintojen tai käyttötarkoituksen vuoksi) tai tuottaja (tuotantolaitteiden joustavuuden vuoksi) pitää sen korvaavina tuotteina.

125. Valvontaviranomainen soveltaa useita perusteita arvioidessaan näitä mahdollisia vääristymiä, kuten kyseisten tuotemarkkinoiden rakennetta, markkinoiden toimintaa (taantuvat vai kasvavat markkinat), tuensaajan valintaprosessia, markkinoille tulon ja sieltä poistumisen esteitä sekä tuotteiden erilaistamista.

126. Jos yritys järjestelmällisesti tukeutuu valtiontukeen, se voi olla osoitus siitä, että yritys ei kestä kilpailua omin voimin tai että se saa kohtuutonta etua kilpailijoihin verrattuna.

127. Valvontaviranomainen erottaa kaksi pääasiallista tuotemarkkinoihin kohdistuvien mahdollisten kielteisten vaikutusten lähdettä: 1) tapaukset, joissa kapasiteetin lisäys johtaa liikakapasiteettiin tai pahentaa jo olemassa olevaa liikakapasiteettia erityisesti taantuvilla markkinoilla; 2) tapaukset, joissa tuensaajalla on huomattava markkinavoima.

128. Arvioidessaan, voidaanko tuen avulla luoda tai säilyttää tehottomia markkinarakenteita, valvontaviranomainen ottaa huomioon hankkeesta johtuvan tuotantokapasiteetin lisäyksen ja sen, onko kyse tehottomista markkinoista.

129. Jos kyseessä ovat kasvavat markkinat, on yleensä vähemmän syytä huoleen siitä, että tuella on kielteinen vaikutus dynaamisiin kannusteisiin tai että se kohtuuttomasti estää markkinoilta poistumista tai markkinoille tuloa.

130. Enemmän huolta aiheuttaa tilanne, jossa on kyse taantuvista markkinoista. Valvontaviranomainen erottaa toisistaan tapaukset, joissa markkinat ovat pitkällä aikavälillä rakenteellisesti taantuvat (eli ne supistuvat), ja tapaukset, joissa markkinat ovat suhteellisesti taantuvat (eli ne kasvavat edelleen mutta eivät ylitä vertailukohteena olevaa kasvua).

131. Markkinoiden tehottomuutta mitataan yleensä ottamalla vertailukohdaksi ETA-alueen bruttokansantuote (BKT) kolmen vuoden ajalta ennen hankkeen aloittamista (vertailuarvo). Sitä voidaan mitata myös seuraavien 3–5 vuoden ennustetun kasvun perusteella. Tähän liittyviä indikaattoreita voivat olla kyseisten markkinoiden ennustettu kasvu, odotettu kapasiteetin käyttöaste ja kapasiteetin lisäyksen todennäköinen vaikutus kilpailijoihin hintojen ja voittomarginaalien välityksellä.

132. Joissain tapauksissa kyseisten tuotemarkkinoiden kasvu ETA-alueella ei ehkä ole asianmukainen vertailukohde tarkasteltaessa tuen vaikutuksia, erityisesti silloin, kun maantieteelliset markkinat ovat maailmanlaajuiset. Tällaisissa tapauksissa valvontaviranomainen tarkastelee tuen vaikutusta kyseisiin markkinarakenteisiin, erityisesti sitä, voiko tuen myöntäminen johtaa ETA-alueella toimivien tuottajien syrjäytymiseen markkinoilta.

133. Arvioidessaan huomattavan markkinavoiman olemassaoloa valvontaviranomainen ottaa huomioon tuensaajan aseman tietyn ajanjakson aikana ennen tuen saantia ja oletetun markkina-aseman investoinnin toteuttamisen jälkeen. Valvontaviranomainen ottaa huomioon sekä tuensaajan että sen kilpailijoiden markkinaosuudet ja muita asiaankuuluvia tekijöitä. Se arvioi esimerkiksi markkinarakennetta tarkastelemalla markkinoiden keskittymistä, markkinoille tulon mahdollisia esteitä ( 59 ) , ostajien neuvotteluvoimaa ( 60 ) sekä laajentumisen tai markkinoilta poistumisen esteitä.

5.6.4.2 Skenaarion 2 tilanteet (sijaintipaikkaa koskevat päätökset)

134. Jos vertailuanalyysi osoittaa, että investointi olisi tehty ilman tukea toisessa paikassa (skenaario 2) kyseisen tuotteen samoilla maantieteellisillä markkinoilla, ja jos tuki on oikeasuhteista, liikakapasiteettiin tai huomattavaan markkinavoimaan liittyvä tulos on todennäköisesti periaatteessa sama tuesta riippumatta. Tällaisissa tapauksissa on todennäköistä, että tuen myönteiset vaikutukset ovat suuremmat kuin rajalliset kielteiset vaikutukset kilpailuun. Jos vaihtoehtoinen sijaintipaikka on ETA-alueella, valvontaviranomainen on kuitenkin erityisen huolestunut vaihtoehtoiseen sijaintipaikkaan liittyvistä kielteisistä vaikutuksista. Jos tuki näin ollen johtaa kappaleissa 117 ja 118 kuvailtuihin selviin kielteisiin vaikutuksiin, on epätodennäköistä, että mahdolliset myönteiset vaikutukset kompensoivat kielteiset vaikutukset, ja tuen ei todennäköisesti katsota soveltuvan ETA-sopimuksen toimintaan.

5.6.5 Toimintatukiohjelmat

135. Jos tuki on välttämätön ja oikeasuhteinen kohdassa 5.1.3 esitetyn aluekehityksen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden edistämisen saavuttamiseksi, on todennäköistä, että tuen myönteiset vaikutukset kompensoivat sen kilpailuun ja ETA-valtioiden väliseen kauppaan kohdistuvat kielteiset vaikutukset. Joissain tapauksissa tuki voi kuitenkin johtaa markkinarakenteen tai toimialan tai teollisuusalan ominaispiirteiden muuttumiseen niin, että se voi merkittävästi vääristää kilpailua asettamalla markkinoille tulolle tai niiltä poistumiselle esteitä, johtamalla korvaavuusvaikutuksiin tai muuttamalla kauppavirtojen suuntaa. Näissä tapauksissa on epätodennäköistä, että myönteiset vaikutukset kompensoivat havaitut kielteiset vaikutukset.

5.7 Avoimuus

136. ETA:n EFTA-valtioiden on julkaistava seuraavat tiedot Euroopan komission valtiontukien avoimuusmoduulissa ( 61 ) tai kattavalla valtiontukisivustolla kansallisella tai alueellisella tasolla: 1) yksittäisen tuen myöntämistä koskevan päätöksen tai hyväksytyn tukiohjelman ja sen täytäntöönpanosääntöjen koko teksti tai linkki siihen; 2) tiedot kustakin myönnetystä yli 100 000 euron suuruisesta yksittäisestä tuesta liitteessä VIII esitetyn rakenteen mukaisesti.

137. Euroopan alueellisen yhteistyön hankkeille myönnetyn tuen osalta kappaleessa 136 tarkoitetut tiedot on julkaistava sen ETA-valtion verkkosivustolla, jossa kyseessä oleva hallintoviranomainen ( 62 ) sijaitsee. Yhteistyöhön osallistuvat ETA-valtiot voivat vaihtoehtoisesti päättää, että niistä kukin julkaisee omalla alueellaan toteutettuja tukitoimenpiteitä koskevat tiedot verkkosivustollaan.

138. ETA:n EFTA-valtioiden on järjestettävä kappaleessa 136 tarkoitetut kattavat valtiontukien verkkosivustonsa siten, että tiedot löytyvät helposti. Tiedot on julkaistava sellaisessa avoimessa taulukkodatamuodossa, joka mahdollistaa hakujen tekemisen sekä tietojen poimimisen, lataamisen ja julkaisemisen helposti internetissä, esimerkiksi csv- tai xml-muodossa. Verkkosivuston on oltava suuren yleisön käytettävissä ilman rajoituksia, kuten käyttäjän aikaisempaa rekisteröitymistä.

139. Veroetuuksiin perustuvien ohjelmien tapauksessa kappaleen 136 kohdan 2 edellytysten katsotaan täyttyvän, jos ETA:n EFTA-valtiot julkaisevat vaaditut tiedot yksittäisistä tukimääristä seuraavia vaihteluvälejä käyttäen (miljoonaa euroa): 0,1–0,5; 0,5–1; 1–2; 2–5; 5–10; 10–30; 30–60; 60–100; 100–250; sekä 250 ja sitä suuremmat.

140. Kappaleen 136 kohdassa 2 mainitut tiedot on julkaistava kuuden kuukauden kuluessa tuen myöntämisestä. Veroetuutena myönnettävän tuen tapauksessa tiedot on julkaistava vuoden kuluessa veroilmoituksen määräpäivästä ( 63 ) . Jos on kyse sääntöjenvastaisesta tuesta, jonka todetaan myöhemmin soveltuvan ETA-sopimuksen toimintaan, ETA:n EFTA-valtioiden on julkaistava nämä tiedot jälkikäteen kuuden kuukauden kuluessa valvontaviranomaisen päätöksen päivämäärästä. ETA-sopimuksen mukaisten valtiontukisääntöjen täytäntöönpanon valvonnan mahdollistamiseksi tiedot on asetettava saataville vähintään 10 vuoden ajaksi tuen myöntämisestä.

141. Valvontaviranomainen julkaisee verkkosivustollaan linkit kappaleessa 136 tarkoitetuille valtiontukisivustoille.

6. ARVIOINTI

142. Varmistaakseen, että kilpailun ja kaupan vääristyminen on rajallista, valvontaviranomainen voi edellyttää, että kappaleessa 143 tarkoitetuille tukiohjelmille tehdään jälkiarviointi. Arvioinnit tehdään tukiohjelmille, joissa mahdollinen kilpailun vääristyminen on erityisen suurta, eli ne voivat uhata rajoittaa tai vääristää kilpailua merkittävästi, jos niiden täytäntöönpanoa ei tarkisteta hyvissä ajoin.

143. Jälkiarviointeja saatetaan edellyttää tukiohjelmissa, joiden budjetti on suuri tai joihin sisältyy uusia ominaispiirteitä, tai kun on odotettavissa merkittäviä markkinoihin, teknologiaan tai sääntelyyn liittyviä muutoksia. Arviointeja edellytetään joka tapauksessa ohjelmissa, joissa valtiontukibudjetti tai kirjatut menot ovat jonakin vuotena yli 150 miljoonaa euroa tai koko niiden keston aikana yli 750 miljoonaa euroa. Viimeksi mainittu tarkoittaa ohjelman ja mahdollisten sitä edeltävien ohjelmien, joilla on vastaava tavoite ja maantieteellinen alue, yhdistettyä kestoa alkaen 1. tammikuuta 2022. Ottaen huomioon arvioinnin tavoitteet ja sen, että vältetään kohtuuttoman hallinnollisen rasituksen kohdistuminen ETA:n EFTA-valtioihin, jälkiarvioinnit ovat välttämättömiä vain silloin, kun tukiohjelman kokonaiskesto ylittää kolme vuotta alkaen 1. tammikuuta 2022.

144. Jälkiarviointia koskevasta vaatimuksesta voidaan luopua niissä tukiohjelmissa, jotka seuraavat välittömästi ohjelmaa, jolla on ollut samanlainen tavoite ja maantieteellinen alue ja jolle on tehty arviointi, josta on laadittu lopullinen arviointikertomus valvontaviranomaisen hyväksymän arviointisuunnitelman mukaisesti ja josta ei ole saatu kielteisiä tuloksia. Jos ohjelman lopullinen arviointikertomus ei ole hyväksytyn arviointisuunnitelman mukainen, ohjelma on keskeytettävä välittömästi.

145. Arvioinnissa olisi pyrittävä tarkistamaan, onko tukiohjelman ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvuuden taustalla olevat oletukset ja edellytykset täytetty, erityisesti tukitoimenpiteen välttämättömyys ja tehokkuus sen yleisten ja erityisten tavoitteiden perusteella. Siinä olisi arvioitava myös ohjelman vaikutusta kilpailuun ja kauppaan.

146. Olennainen osa valvontaviranomaisen tekemää ohjelman arviointia on arviointisuunnitelman luonnos, joka ETA:n EFTA-valtioiden on ilmoitettava kappaleen 143 mukaisen arviointivaatimuksen piiriin kuuluvista tukiohjelmista seuraavasti: 1) yhdessä tukiohjelman kanssa, jos ohjelman valtiontukibudjetti on jonakin vuotena yli 150 miljoonaa euroa tai ohjelman koko keston aikana yli 750 miljoonaa euroa; 2) 30 työpäivän kuluessa merkittävästä muutoksesta, joka kasvattaa ohjelman budjetin jonakin vuotena yli 150 miljoonaan euroon tai ohjelman koko keston aikana 750 miljoonaan euroon; 3) 30 työpäivän kuluessa siitä, kun ohjelman viralliseen tilinpäätökseen on kirjattu yli 150 miljoonan euron menot joltakin vuodelta.

147. Arviointisuunnitelman luonnoksen on oltava valvontaviranomaisen esittämien yhteisten menetelmällisten periaatteiden mukainen ( 64 ) . ETA:n EFTA-valtioiden on julkaistava valvontaviranomaisen hyväksymä arviointisuunnitelma.

148. Jälkiarvioinnin tekijän on oltava tuen myöntävästä viranomaisesta riippumaton asiantuntija, ja arviointi on tehtävä arviointisuunnitelman mukaisesti. Jokaiseen arviointiin on sisällyttävä vähintään yksi väliarviointikertomus ja yksi lopullinen arviointikertomus. ETA:n EFTA-valtioiden on julkaistava molemmat kertomukset.

149. Jälkiarviointikertomus on toimitettava valvontaviranomaiselle riittävän ajoissa, jotta valvontaviranomainen voi arvioida tukijärjestelmän voimassaolon mahdollista jatkamista, ja viimeistään yhdeksän kuukautta ennen sen voimassaolon päättymistä. Kyseistä aikaa voidaan lyhentää ohjelmissa, joihin kohdistuu arviointivaatimus niiden kahden viimeisen toteutusvuoden aikana. Arvioinnin tarkka laajuus ja järjestelyt määritetään tukiohjelman hyväksymispäätöksessä. Kaikkia myöhempiä tukitoimenpiteitä, joilla on vastaava tavoite, koskevissa ilmoituksissa on kuvailtava, miten arvioinnin tulokset on otettu huomioon.

7. ALUETUKIKARTAT

150. Valvontaviranomainen esittää tässä jaksossa perusteet, joiden pohjalta voidaan määrittää ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan edellytysten mukaiset alueet. Alueiden, jotka täyttävät kyseiset edellytykset ja jotka ETA:n EFTA-valtiot haluavat nimetä a- tai c-alueiksi ( 65 ) , on käytävä ilmi aluetukikartasta, josta on ilmoitettava valvontaviranomaiselle ja joka tämän on hyväksyttävä ennen kuin alueellista tukea voidaan myöntää kyseisillä alueilla sijaitseville yrityksille.

151. Aluetukikartoissa on myös määritettävä kyseisiin alueisiin hyväksytyn kartan voimassaoloaikana sovellettavat tuen enimmäisintensiteetit.

152. Kun harkinnanvaraisia tukitoimenpiteitä koskevat tukihakemukset on jätetty jo ennen kartan voimaantuloa, alkuperäisessä tukihakemuksessa määriteltyä ”tarpeelliseksi katsottua tuen määrää” ei pidä muuttaa takautuvasti hankkeen töiden aloittamisen jälkeen näiden suuntaviivojen perusteella mahdollisesti saatavilla olevan korkeamman tuki-intensiteetin perustelemiseksi, jotta tuen kannustava vaikutus säilyy.

153. Näiden suuntaviivojen perusteella saatavilla olevaa tuen enimmäisintensiteettiä voidaan soveltaa veroetuuksiin perustuvissa automaattisissa tukijärjestelmissä vain hankkeisiin, jotka on aloitettu päivänä, jona kyseisen tuen enimmäisintensiteetin korotusta alettiin soveltaa kansallisten sääntöjen mukaisesti, tai tämän päivän jälkeen. Hankkeisiin, jotka on aloitettu ennen kyseistä päivää, sovelletaan edelleen edellisen aluetukikartan nojalla hyväksyttyä tuen enimmäisintensiteettiä.

7.1 Alueelliseen tukeen oikeutettujen alueiden väestökattavuus

154. Koska aluetuen myöntäminen on poikkeus Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määrätystä yleisestä valtiontukikiellosta, komissio katsoo, että EU27:n a- ja c-alueiden yhteenlasketun väestömäärän on oltava pienempi kuin ei-nimettyjen alueiden. Nimettyjen EU27:n alueiden kokonaisväestökattavuuden olisi sen vuoksi oltava vähemmän kuin 50 prosenttia EU27:n väestömäärästä.

155. Alueellisia valtiontukia koskevissa suuntaviivoissa vuosille 2014–2020 ( 66 ) komissio asetti a- ja c-alueiden kokonaiskattavuudeksi 47 prosenttia EU28:n väestöstä. Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan erottua EU:sta komissio katsoo, että EU27:n kokonaisväestökattavuuden lisääminen 48 prosenttiin on asianmukaista.

156. Näin ollen voimassa olevissa alueellisia valtiontukia koskevissa komission suuntaviivoissa ( 67 ) jäsenvaltioiden a- ja c-alueiden enimmäiskattavuudeksi on asetettu 48 prosenttia EU27:n väestöstä.

156 a. Valvontaviranomainen yhtyy komission näkemykseen. Näin ollen näissä suuntaviivoissa olisi vahvistettava vastaava kokonaiskattavuuden enimmäismäärä koko ETA-alueelle, johon ETA:n EFTA-valtiot kuuluvat. Tämä ETA-alueen kattava enimmäismäärä saadaan lisäämällä ETA:n EFTA-valtioiden väestömäärä komission suuntaviivoissa vahvistettuun enimmäiskattavuutta koskevaan laskelmaan. Näin ollen kaikkien a- ja c-alueiden enimmäiskattavuudeksi on näissä suuntaviivoissa asetettu 48 prosenttia ETA-alueen kokonaisväestöstä Eurostatin vuoden 2018 tietojen perusteella.

7.2 ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeus

157. ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan a alakohdassa määrätään, että ”tukea taloudellisen kehityksen edistämiseksi alueilla, joilla elintaso on poikkeuksellisen alhainen tai joilla vajaatyöllisyys on vakava ongelma” voidaan pitää ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvana. Unionin tuomioistuimen mukaan se, että Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdassa käytetään poikkeuksesta määrättäessä ilmaisuja ”poikkeuksellinen” ja ”vakava”, osoittaa, että mainittu alakohta koskee vain sellaisia alueita, joilla taloudellinen tilanne on äärimmäisen epäsuotuisa, kun sitä verrataan koko unioniin ( 68 )

158. Valvontaviranomainen katsoo, että ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan a alakohdassa määrätyt edellytykset täyttyvät niiden tason 2 tilastoalueiden osalta, joiden bruttokansantuote (BKT) asukasta kohden on enintään 75 prosenttia ETA:n keskiarvosta ( 69 )

159. Näin ollen ETA:n EFTA-valtiot voivat nimetä seuraavat alueet a-alueiksi: 1) Tason 2 tilastoalueet, joiden BKT asukasta kohden ostovoimastandardina (70) ilmaistuna on enintään 75 prosenttia ETA:n keskiarvosta (perustuen niiden kolmen viimeisen vuoden keskiarvoon, joilta Eurostatin tiedot ovat saatavilla (71); 2) […].

160. Kunkin ETA:n EFTA-valtion tukikelpoiset a-alueet on lueteltu liitteessä I. Yksikään ETA:n EFTA-valtioiden alue ei täyttänyt ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan a alakohdassa määrätyn poikkeuksen edellytyksiä silloin, kun nämä suuntaviivat hyväksyttiin.

7.3 ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeus

161. ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaan ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvana voidaan pitää ”tukea tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseksi, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla”. Yhteisöjen tuomioistuimen mukaan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeuksessa sallitaan tiettyjen alueiden kehittäminen, mitä ei rajoiteta 107 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitetuilla taloudellisilla edellytyksillä, jos tuki ”ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla”. Tämä määräys antaa komissiolle toimivallan hyväksyä tuen taloudellisen kehityksen edistämiseen sellaisilla jäsenvaltion alueilla, jotka ovat epäedullisessa asemassa kansalliseen keskiarvoon nähden ( 72 ) . Valvontaviranomainen katsoo, että sama pätee ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohtaan.

162. C-alueiden enimmäisväestökattavuus ETA-alueella, jäljempänä ’c-väestökattavuus’, saadaan vähentämällä ETA:n tukikelpoisten a-alueiden väestömäärä kappaleen 156 a mukaisesta koko ETA-alueen enimmäisväestökattavuudesta.

163. C-alueita on kahdenlaisia: 1) alueet, jotka täyttävät tietyt määritetyt edellytykset ja jotka ETA:n EFTA-valtio voi sen vuoksi nimetä c-alueiksi ilman lisäperusteluja, jäljempänä ’ennalta määritellyt c-alueet’; 2) alueet, jotka ETA:n EFTA-valtio voi oman harkintansa mukaan nimetä c-alueiksi sillä edellytyksellä, että se osoittaa kyseisten alueiden täyttävän tietyt sosioekonomiset kriteerit, jäljempänä ’ennalta määrittelemättömät c-alueet’.

7.3.1 Ennalta määritellyt c-alueet

7.3.1.1 C-väestökattavuuden jakaminen ennalta määritellyille c-alueille

165. Valvontaviranomainen katsoo, että ETA:n EFTA-valtioiden c-väestökattavuuden on oltava riittävä, jotta c-alueiksi voidaan nimetä alueet, joiden väestötiheys on alhainen.

166. Seuraavat alueet katsotaan ennalta määritellyiksi c-alueiksi: 1) […]; 2) harvaan asutut alueet: Tason 2 tilastoalueet, joilla on vähemmän kuin 8 asukasta neliökilometrillä, tai tason 3 tilastoalueet, joilla on vähemmän kuin 12,5 asukasta neliökilometrillä (perustuen Eurostatin tietoihin väestötiheydestä vuonna 2018).

167. Ennalta määritellyn c-väestökattavuuden jako kunkin ETA:n EFTA-valtion osalta esitetään liitteessä I. Tätä väestökattavuusjakoa voidaan käyttää vain ennalta määriteltyjen c-alueiden nimeämiseen.

7.3.1.2 Ennalta määriteltyjen c-alueiden nimeäminen

168. ETA:n EFTA-valtiot voivat nimetä c-alueiksi kappaleessa 166 tarkoitetut ennalta määritellyt c-alueet.

169. Harvaan asuttujen alueiden osalta ETA:n EFTA-valtioiden olisi periaatteessa nimettävä c-alueiksi tason 2 tilastoalueet, joilla on vähemmän kuin 8 asukasta neliökilometrillä, tai tason 3 tilastoalueet, joilla on vähemmän kuin 12,5 asukasta neliökilometrillä. ETA:n EFTA-valtiot voivat kuitenkin nimetä osia tason 3 tilastoalueista, joilla on vähemmän kuin 12,5 asukasta neliökilometrillä, tai muita kyseisten tason 3 tilastoalueiden viereisiä yhtenäisiä alueita, jos näillä alueilla on vähemmän kuin 12,5 asukasta neliökilometrillä. Hyvin harvaan asuttujen alueiden osalta ETA:n EFTA-valtiot voivat nimetä tason 2 tilastoalueita, joilla on vähemmän kuin 8 asukasta neliökilometrillä, tai muita kyseisten tason 2 tilastoalueiden viereisiä alueita, jos näillä alueilla on vähemmän kuin 8 asukasta neliökilometrillä eikä hyvin harvaan asuttujen alueiden ja harvaan asuttujen alueiden väestö yhdessä ylitä kappaleessa 167 tarkoitettua c-väestökattavuutta.

7.3.2 Ennalta määrittelemättömät c-alueet

7.3.2.1 Menetelmä ennalta määrittelemättömän c-väestökattavuuden jakamiseksi ETA:n EFTA-valtioiden kesken

170. Ennalta määrittelemättömien c-alueiden enimmäisväestökattavuus ETA-alueella saadaan vähentämällä EU27:n ja ETA:n EFTA-valtioiden tukikelpoisten a-alueiden ja ennalta määriteltyjen c-alueiden väestömäärä kappaleen 156 a mukaisesta koko ETA-alueen enimmäisväestökattavuudesta. Ennalta määrittelemätön c-väestökattavuus jaetaan ETA:n EFTA-valtioiden kesken soveltaen liitteessä III esitettyä menetelmää.

7.3.2.2 Suojatoimenpiteet ja vähimmäisväestökattavuus

171. Jotta voitaisiin varmistaa jatkuvuus aluetukikartoissa ja kaikkien jäsenvaltioiden vähimmäistoimintamahdollisuudet, komissio katsoo, ettei minkään jäsenvaltion pitäisi menettää yli 30:ä prosenttia kokonaisväestökattavuudestaan kauteen 2017–2020 verrattuna ja että kaikilla jäsenvaltioilla olisi oltava vähimmäisväestökattavuus.

172. Tämän johdosta poikkeuksena komission suuntaviivojen kappaleen 156 mukaiseen koko enimmäisväestökattavuuteen komissio korotti kunkin jäsenvaltion c-väestökattavuutta niin, että 1) kunkin kyseessä olevan jäsenvaltion a- ja c-kokonaisväestökattavuutta ei supisteta enempää kuin 30 prosenttia verrattuna kauteen 2017–2020 (74); 2) kaikkien jäsenvaltioiden väestökattavuus on vähintään 7,5 prosenttia sen kansallisesta väestöstä (75).

172 a. Valvontaviranomainen yhtyy komission näkemykseen. Näin ollen c-väestökattavuutta korotetaan siten, että Liechtensteinin väestökattavuus on vähintään 7,5 prosenttia maan väestöstä.

173. Ennalta määrittelemätön c-väestökattavuus, mukaan luettuina suojatoimenpiteet ja vähimmäisväestökattavuus, esitetään kunkin ETA:n EFTA-valtion osalta liitteessä I.

7.3.2.3 Ennalta määrittelemättömien c-alueiden nimeäminen

174. Valvontaviranomainen katsoo, että ETA:n EFTA-valtioiden c-alueiden nimeämisessä käyttämien perusteiden olisi heijastettava erilaisia tilanteita, joissa alueellisen tuen myöntäminen voi olla perusteltua. Perusteiden olisi näin ollen kohdistuttava sosioekonomisiin, maantieteellisiin tai rakenteellisiin ongelmiin, joita todennäköisesti esiintyy c-alueilla, ja niiden olisi taattava riittävässä määrin, ettei aluetuen myöntäminen vaikuta kaupankäynnin edellytyksiin yhteisen edun vastaisella tavalla.

175. ETA:n EFTA-valtiot voivat näin ollen nimetä c-alueiksi ennalta määrittelemättömät c-alueet, jotka on määritelty seuraavien kriteerien perusteella: 1) Arviointikriteeri 1: vierekkäiset alueet, joilla on vähintään 100 000 asukasta (76). Näiden on sijaittava sellaisilla tason 2 tai 3 tilastoalueilla, joiden i) BKT asukasta kohti on alle ETA:n keskiarvon tai vastaa sitä, tai ii) työttömyysaste on vähintään 115 prosenttia kansallisesta keskiarvosta (77). 2) Arviointikriteeri 2: tason 3 tilastoalueet, joiden asukasmäärä on alle 100 000 ja joiden i) BKT asukasta kohti on alle ETA:n keskiarvon tai vastaa sitä, tai ii) työttömyysaste on vähintään 115 prosenttia kansallisesta keskiarvosta. 3) Arviointikriteeri 3: saaret tai vierekkäiset alueet, joille on ominaista samanlainen maantieteellinen eristyneisyys (esimerkiksi niemimaat tai vuoristoalueet) ja joiden i) BKT asukasta kohti on alle ETA:n keskiarvon tai vastaa sitä (78), tai ii) työttömyysaste on vähintään 115 prosenttia kansallisesta keskiarvosta (79), tai iii) asukasmäärä on alle 5 000. 4) Arviointikriteeri 4: Tason 3 tilastoalueet tai tason 3 tilastoalueiden osat, jotka muodostavat vierekkäisiä alueita, jotka ovat a-alueen vieressä tai jotka jakavat maarajan ETA:n tai Euroopan vapaakauppaliiton (EFTA) ulkopuolisen maan kanssa. 5) Arviointikriteeri 5: vierekkäiset alueet, joilla on vähintään 50 000 asukasta (80) ja jotka ovat suuren rakennemuutoksen tai vakavan suhteellisen taantuman kohteena, edellyttäen, että kyseiset alueet eivät sijaitse tason 3 tilastoalueilla tai vierekkäisillä alueilla, jotka täyttävät edellytykset tulla nimetyiksi ennalta määritellyiksi alueiksi tai jotka voidaan nimetä arviointikriteerien 1–4 mukaisesti (81).

177. Se, onko kussakin ETA:n EFTA-valtiossa sallittua väestökattavuutta noudatettu, arvioidaan ottamalla huomioon kyseisten alueiden kokonaisväestömäärä viimeisimpien kansallisen tilastolaitoksen julkaisemien tilastotietojen perusteella.

7.4 Alueelliseen investointitukeen sovellettavat tuen enimmäisintensiteetit

178. Valvontaviranomainen katsoo, että alueelliseen investointitukeen sovellettavissa tuen enimmäisintensiteeteissä on otettava huomioon ETA:n eri alueiden kehityserojen luonne ja suuruus. Tämän vuoksi a-alueiden tuki-intensiteettien olisi oltava korkeammat kuin c-alueiden.

7.4.1 A-alueiden tuen enimmäisintensiteetit

179. A-alueiden tuki-intensiteetti suurille yrityksille saa olla enintään: 1) 50 prosenttia tason 2 tilastoalueilla, joiden BKT asukasta kohden on enintään 55 prosenttia ETA:n keskiarvosta; 2) 40 prosenttia tason 2 tilastoalueilla, joiden BKT asukasta kohden on yli 55 prosenttia ja enintään 65 prosenttia ETA:n keskiarvosta; 3) 30 prosenttia tason 2 tilastoalueilla, joiden BKT asukasta kohden on yli 65 prosenttia ETA:n keskiarvosta.

180. […].

181. Kappaleessa 179 vahvistettuja tuki-intensiteettejä voidaan myös korottaa kohdissa 7.4.4 ja 7.4.5 tarkoitetuilla alueilla niin, että kyseisen alueen tuki-intensiteetti suurille yrityksille on enintään 70 prosenttia.

7.4.2 C-alueiden tuen enimmäisintensiteetit

182. Tuki-intensiteetti suurille yrityksille saa olla enintään: 1) 20 prosenttia harvaan asutuilla alueilla ja alueilla (tason 3 tilastoalueet tai tason 3 tilastoalueiden osat), jotka jakavat maarajan ETA:n tai EFTAn ulkopuolisen maan kanssa; 2) 15 prosenttia entisillä a-alueilla; 3) 10 prosenttia ennalta määrittelemättömillä c-alueilla, joiden BKT asukasta kohden on yli 100 prosenttia ETA:n keskiarvosta ja työttömyysaste alle 100 prosenttia ETA:n keskiarvosta; 4) 15 prosenttia muilla ennalta määrittelemättömillä c-alueilla.

183. Entisillä a-alueilla kappaleen 182 kohdan 2 mukaista 15 prosentin tuki-intensiteettiä voidaan korottaa enintään 5 prosenttiyksikköä 31. joulukuuta 2024 asti.

184. Jos c-alue on a-alueen vieressä, niillä c-alueella olevilla tason 3 tilastoalueilla tai tason 3 tilastoalueiden osilla, jotka ovat a-alueen vieressä, kappaleessa 182 määrättyjä tuki-intensiteettejä voidaan korottaa tarvittaessa niin, että kyseisten kahden alueen tuki-intensiteettien erotus ei ylitä 15:tä prosenttiyksikköä.

185. Kappaleessa 182 määritettyjä tuki-intensiteettejä voidaan korottaa myös kohdassa 7.4.5 tarkoitetuilla alueilla.

7.4.3 Pk-yritysten korotetut tuki-intensiteetit

186. Edellä kohdissa 7.4.1 ja 7.4.2 esitettyjä tuen enimmäisintensiteettejä voidaan korottaa enintään 20 prosenttiyksikköä pienten yritysten osalta ja enintään 10 prosenttiyksikköä keskisuurten yritysten osalta ( 85 )

7.4.4 Oikeudenmukaisen siirtymän rahaston tuensaajiksi nimettyjen alueiden korotetut tuki-intensiteetit (86)

7.4.5 Väestökadosta kärsivien alueiden korotetut tuki-intensiteetit

188. Edellä kohdassa 7.4.1 määrättyjä tuen enimmäisintensiteettejä voidaan korottaa 10 prosenttiyksikköä ja kohdassa 7.4.2 määrättyjä tuen enimmäisintensiteettejä voidaan korottaa 5 prosenttiyksikköä sellaisten tason 3 tilastoalueiden osalta, joiden kärsimä väestökato on yli 10 prosenttia kaudella 2009–2018 ( 88 )

7.5 Aluetukikarttojen ilmoittaminen ja arviointi

189. Kun nämä suuntaviivat on julkaistu, kunkin ETA:n EFTA-valtion olisi ilmoitettava valvontaviranomaiselle aluetukikartta, jota sovelletaan 1. tammikuuta 2022–31. joulukuuta 2027. Kussakin ilmoituksessa olisi esitettävä liitteen V mukaiset tiedot.

190. Valvontaviranomainen tutkii jokaisen ETA:n EFTA-valtion ilmoittaman aluetukikartan ja tekee päätöksen kartan hyväksymisestä, jos kartta on näiden suuntaviivojen edellytysten mukainen. Kaikki aluetukikartat julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja sen ETA-täydennysosassa, ja ne muodostavat olennaisen osan näitä suuntaviivoja.

7.6 Muutokset

7.6.1 Väestökattavuusmarginaali

191. ETA:n EFTA-valtio voi omasta aloitteestaan määrittää kansallisen väestökattavuusmarginaalin, joka koostuu kyseisen ETA:n EFTA-valtion enimmäisväestökattavuuden, sellaisena kuin valvontaviranomainen ( 89 ) on sen kohdentanut, ja aluetukikartassa nimettyjen a- ja c-alueiden väestökattavuuden välisestä erosta.

192. Jos ETA:n EFTA-valtio päättää luoda tällaisen marginaalin, se voi koska tahansa käyttää marginaalia lisätäkseen karttaan uusia c-alueita, kunnes kansallinen enimmäisväestökattavuus on saavutettu. Tätä varten ETA:n EFTA-valtio voi käyttää Eurostatin, kansallisen tilastolaitoksensa tai muiden tunnustettujen lähteiden toimittamia uusimpia sosioekonomisia tietoja. C-alueiden väestö olisi laskettava alustavaa karttaa laadittaessa käytettyjen väestötietojen perusteella.

193. ETA:n EFTA-valtion on tehtävä ilmoitus valvontaviranomaiselle joka kerta, kun se aikoo käyttää väestökattavuusmarginaalia uusien c-alueiden lisäämiseen ennen muutoksen tekemistä.

7.6.2 Väliarviointi

194. Aluetukikarttojen väliarviointi, jossa otetaan huomioon päivitetyt tilastotiedot, tehdään vuonna 2023. Valvontaviranomainen ilmoittaa kesäkuuhun 2023 mennessä väliarviointia koskevat tiedot.

8. VUOSILLE 2014–2020 ANNETTUJEN ALUEELLISIA VALTIONTUKIA KOSKEVIEN SUUNTAVIIVOJEN MUUTTAMINEN

195. ETA:n EFTA-valtio voi myös muuttaa vuosien 2014–2021 aluetukikarttaansa kappaleen 189 mukaisessa ilmoituksessaan ( 90 ) korvatakseen alueet, jotka ovat tukikelpoisia vuosille 2014–2020 annettujen alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen perusteella, alueilla, jotka ovat tukikelpoisia sen kartan perusteella, jonka valvontaviranomainen hyväksyy näiden suuntaviivojen kappaleen 190 mukaisesti. Arvioitu aluetukikartta on voimassa siitä päivästä, jona valvontaviranomaisen päätös vuosien 2014–2021 aluetukikartan ilmoitetusta muutoksesta hyväksytään, 31. joulukuuta 2021 asti. Päätöksessä ilmoitetaan lisäksi muutetun vuosien 2014–2021 aluetukikartan mukaisesti tukikelpoisten alueiden tuen enimmäisintensiteetit, jotka vastaavat vuosille 2014–2020 annetuissa alueellisia valtiontukia koskevissa suuntaviivoissa vahvistettuja tuen enimmäisintensiteettejä. Muutettu kartta on olennainen osa vuosille 2014–2020 annettuja alueellisia valtiontukia koskevia suuntaviivoja kyseisten suuntaviivojen kappaleen 157 mukaisesti.

196. Muutetaan alueellisia valtiontukia koskevat suuntaviivat vuosille 2014–2020 seuraavasti: 1) Korvataan kappaleen 20 kohta q seuraavasti: ”’aluetukikartalla’ luetteloa alueista, jotka ETA:n EFTA-valtio on nimennyt näissä suuntaviivoissa tai 1. tammikuuta 2022 alkaen sovellettavissa valtiontukea koskevissa suuntaviivoissa vahvistettujen edellytysten mukaisesti ja jotka valvontaviranomainen on hyväksynyt;” 2) Lisätään kappaleen 161 jälkeen seuraava kappale 161 a: ”5.6.3 1. tammikuuta 2022 alkaen sovellettavista alueellisia valtiontukia koskevista suuntaviivoista aiheutuva muutos 161 a. ETA:n EFTA-valtio voi pyytää aluetukikarttansa muuttamista 1. tammikuuta 2022 alkaen sovellettavien alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen kohdan 7.6 mukaisesti.”

9. ALUETUKISÄÄNTÖJEN SOVELTAMISAL