ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 119/11

Borgarting lagmannsrettin 23. marraskuuta 2017 esittämä pyyntö saada EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antava lausunto asiassa Nye Kystlink AS vastaan Color Group AS ja Color Line AS

(Asia E-10/17)

(2018/C 119/12)

Borgarting lagmannsrett (Borgartingin muutoksenhakutuomioistuin) on pyytänyt EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antavaa lausuntoa 23. marraskuuta 2017 päivätyllä ja tuomioistuimen kirjaamoon 24. marraskuuta 2017 saapuneella kirjeellä asiassa Nye Kystlink AS vastaan Color Group AS ja Color Line AS. Pyyntö koskee seuraavia kysymyksiä:

1. Seuraako ETA-oikeudessa sovellettavasta vastaavuusperiaatteesta, että kun kanneoikeuden vanhentumista koskevan kansallisen lain mukaan sellaisiin rikosvahingon korvaamista koskeviin kanteisiin, joiden perustana on lainvoimainen rikostuomio, sovelletaan yhden vuoden erityistä vanhentumisaikaa, tätä vanhentumisaikaa on sovellettava vastaavalla tavalla myös silloin kun vahingonkorvauskanne perustuu ETA-sopimuksen 53 ja 54 artiklan rikkomiseen, jonka EFTAn valvontaviranomainen on lainvoimaisella päätöksellä vahvistanut ja josta se on määrännyt sakkoa?

2. Rajoittaako ETA-oikeuden tehokkuusperiaate ETA-valtioiden oikeutta soveltaa kolmen vuoden vanhentumisaikaa sellaisiin vahingonkorvauskanteisiin, jotka perustuvat ETA-sopimuksen 53 ja 54 artiklan rikkomiseen, kun vahinkoa kärsineen on vanhentumisajan kuluessa toimitettava asiaa koskeva tutkimus ja tämän velvollisuuden täyttäminen voi johtaa siihen, että vanhentumisaika umpeutuu ennen kuin EFTAn valvontaviranomainen ennättää antaa päätöksensä ETA-sopimuksen 53 ja 54 artiklan rikkomista koskevassa asiassa, jonka vahinkoa kärsinyt on pannut vireille?
1.3

Jos tuomioistuimen on tarkasteltava ETA-sopimuksen 31 artiklaa arvioidessaan hinnantasaamisasetuksen 8 §:n kolmannen kohdan laillisuutta, onko ETA-sopimuksen 31 artiklalla merkitystä vain silloin, kun on kyse niin sanotuista ”pöytäkirjan 3 mukaisista tuotteista”, vai katsotaanko tuen olevan kuljetustukea, jolla on merkitystä kaikkien tuoteryhmien kannalta, vaikka kuljetus koskisi vain osapuolen omia tuotteita?
1.

Estävätkö direktiivin 89/665/ETY 1 artiklan 1 kohta ja 2 artiklan 1 kohdan c alakohta tai muut direktiivin säännökset sellaiset vahinkojen korvaamista koskevat kansalliset säännöt, joiden mukaan vahinkojen korvaaminen sen perusteella, että hankintaviranomainen ei ole noudattanut hankintasopimuksia koskevia ETA:n oikeuden säännöksiä, edellyttää jotakin seuraavista: a) syyllisyyden olemassaolo ja vaatimus, että hankintaviranomaisen toiminnan on selvästi poikettava oikeutetusta toimintatavasta, b) aineellisen virheen olemassaolo silloin kun hankintaviranomaisen syyllisyys on osa kattavampaa kokonaisarviointia, c) hankintaviranomaisen tekemä aineellinen, merkittävä ja ilmeinen virhe?
1.

toteamaan, että koska Islanti ei ole toteuttanut säädetyssä määräajassa kaikkia tarvittavia toimia periäkseen tuensaajilta takaisin valtiontukea, joka on Islannin pääomasijoitusten kannustinjärjestelmästä 8 päivänä lokakuuta 2014 annetun EFTAn valvontaviranomaisen päätöksen N:o 404/14/KOL 2–5 artiklassa todettu ETA-sopimuksen toimintaan soveltumattomaksi, ja koska se ei ole peruuttanut säädetyssä määräajassa kyseisen päätöksen 7 artiklan kolmannessa virkkeessä tarkoitettuja mahdollisesti jäljellä olevia maksuja ja koska se ei ole toimittanut säädetyssä määräajassa EFTAn valvontaviranomaiselle kaikkia kyseisen päätöksen 8 artiklassa lueteltuja tietoja, Islanti on laiminlyönyt valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden sopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan II osan 14 artiklan 3 kohdan ja päätöksen N:o 404/14/KOL 6–8 artiklan mukaiset velvoitteensa.
1.

toteamaan, että jättäessään hyväksymättä Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä XIII olevassa 56v kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2005/35/EY, annettu 7 päivänä syyskuuta 2005, alusten aiheuttamasta ympäristön pilaantumisesta ja säännösten rikkomisista määrättävistä seuraamuksista), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sopimuksen pöytäkirjalla 1 ja 29 päivänä toukokuuta 2009 tehdyllä ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 65/2009, täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet ja/tai jättäessään ilmoittamatta kyseisistä toimenpiteistä valvontaviranomaiselle asetetun määräajan kuluessa Islanti on laiminlyönyt kyseisen säädöksen ja ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa;
3.

Jos vastaus toiseen kysymykseen on kielteinen, olisiko direktiivin 30 artiklan 1 kohtaa tulkittava niin, että osapuolen, jota vastaan purkamispyyntö on tehty, on osoitettava, että toimenpiteeseen sovellettavassa jäsenvaltion lainsäädännössä asetetut purkamisedellytykset eivät selvästikään täyty, esim. koska kyseisenlaisen toimenpiteen purkaminen ei ole sallittua?
—

ETA-sopimuksen liitteessä IX olevassa 19a kohdassa tarkoitetussa 30 päivänä toukokuuta 1994 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 94/19/EY, sellaisena kuin se on muutettuna, vahvistetaan talletussuojajärjestelmiä koskevat yhdenmukaistetut vähimmäissäännöt. Islanti saattoi tuolloin direktiivin 94/19/EY osaksi kansallista lainsäädäntöään talletussuojaa ja sijoittajien korvausjärjestelmiä koskevalla lailla N:o 98/1999. Direktiivin 94/19/EY mukaan talletussuojajärjestelmistä on korvattava kaikki saman tallettajan talletukset yhteensä 20 000 ecuun/euroon asti, jos talletuksia ei kyetä maksamaan.
1.

toteamaan, että jättämällä toteuttamatta määrätyssä ajassa kaikki toimenpiteet, joita tarvitaan ETA-sopimuksen liitteessä VII olevassa 1 kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2005/36/EY, annettu 7 päivänä syyskuuta 2005, ammattipätevyyden tunnustamisesta, sellaisena kuin se on muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 1430/2007, annettu 5 päivänä joulukuuta 2007, ammattitutkintojen tunnustamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/36/EY liitteiden II ja III muuttamisesta ja komission asetuksella (EY) N:o 755/2008, annettu 31 päivänä heinäkuuta 2008, ammattipätevyyden tunnustamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/36/EY liitteen II muuttamisesta), sellaisena kuin sitä on mukautettu ETA-sopimuksen pöytäkirjan 1 mukaisesti, täysimääräiseksi täytäntöönpanemiseksi, tai jättämällä ilmoittamatta näistä toimenpiteistä valvontaviranomaiselle, Liechtensteinin ruhtinaskunta ei ole täyttänyt direktiivin 63 artiklan 1 kohdassa ja ETA-sopimuksen 7 artiklassa tarkoitettuja velvollisuuksiaan, ja
Verwaltungsbeschwerdeinstanz des Fürstentums Liechtensteinin (Liechtensteinin ruhtinaskunnan hallintotuomioistuin) 12 päivänä maaliskuuta 2001 tekemään päätökseen perustuva pyyntö saada EFTAn tuomioistuimen neuvoa-antava lausunto Martin Franz Pucherin asiassa (Asia E-2/01)



Virallinen lehti nro C 242 , 30/08/2001 s. 0005 - 0005



Verwaltungsbeschwerdeinstanz des Fürstentums Liechtensteinin (Liechtensteinin ruhtinaskunnan hallintotuomioistuin) 12 päivänä maaliskuuta 2001 tekemään päätökseen perustuva pyyntö saada EFTAn tuomioistuimen neuvoa-antava lausunto Martin Franz Pucherin asiassa (Asia E-2/01) (2001/C 242/08) Verwaltungsbeschwerdeinstanz des Fürstentums Liechtenstein (Liechtensteinin ruhtinaskunnan hallintotuomioistuin) on esittänyt 12 päivänä maaliskuuta 2001 tekemäänsä päätökseen perustuvan pyynnön saada EFTAn tuomioistuimen neuvoa-antava lausunto Martin Franz Pucherin asiassa. Tuomioistuimen kirjaamoon 14 päivänä maaliskuuta 2001 saapunut pyyntö koskee seuraavia kysymyksiä: 1. Onko PGR:n 180a artiklan 1 kohdassa määrätyssä maassa oleskelua koskevassa edellytyksessä kysymys ETA-sopimuksen 4 artiklassa tarkoitetusta avoimesta tai peitellystä kansalaisuuteen perustuvasta syrjinnästä, ja onko kyseisessä edellytyksessä toisaalta kysymys ETA-sopimuksen 31 artiklassa määrätyn sijoittautumisvapauden rajoittamisesta? 2. Jos vastaus ensimmäiseen kysymykseen on myönteinen, onko tällainen syrjintä tai sijoittautumisvapauden rajoittaminen perusteltua yleiseen etuun ja erityisesti yleiseen järjestykseen ja/tai turvallisuuteen liittyvistä syistä (ks. ETA-sopimuksen 33 artikla)?
Virallinen lehti nro C 130 , 11/05/2000 s. 0012 - 0012



Hæstiréttur Íslandsin (Islannin korkein oikeus) 13 päivänä tammikuuta 2000 tekemän päätöksen mukainen Héraðsdómur Reykjavíkurin (Reykjavikin käräjäoikeus) pyyntö saada EFTAn tuomioistuimen neuvoa-antava lausunto asiassa Lánasýsla ríkisins v. Fjárfestingarbanka atvinnulífsins hf (Asia E-1/00) (2000/C 130/11) Héraðsdómur Reykjavíkur (Reykjavikin käräjäoikeus) on pyytänyt Eftan tuomioistuimelta neuvoa-antavaa lausuntoa, joka saapui tuomioistuimen kansliaan 7 päivänä helmikuuta 2000, asiassa Lánasýsla ríkisins vastaan Fjárfestingarbanka atvinnulífsins hf. seuraavasta kysymyksestä: Noudatetaanko Euroopan talousalueesta tehtyä sopimusta ja erityisesti sen 4, 40, 42 ja 61 artiklaa, jos sopimuspuolen laissa säädetään, että a) Luotonsaajan, jolla on oikeus valtiontakaukseen, on maksettava takausmaksu ulkomaisista mutta ei kotimaisista luotoista? b) luotonsaajan, jolla on oikeus valtiontakaukseen, on maksettava muissa ETA:n sopimusvaltioissa olevien laitosten antamista luotoista suurempi takausmaksu kuin kotimaisten laitosten antamista luotoista?
Virallinen lehti nro C 331 , 29/10/1998 s. 0024 - 0025



Oslo byrettin (Oslon käräjäoikeus) 14 päivänä toukokuuta 1998 tekemällään päätöksellä esittämä pyyntö saada EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antava lausunto asiassa Blyth Software Ltd vastaan AlphaBit AS (Asia E-4/98) (98/C 331/10) Norjalainen Oslo byrett (Oslon käräjäoikeus) päätti 14 päivänä toukokuuta 1998 tekemällään päätöksellä esittää EFTAn tuomioistuimelle pyynnön, joka saapui tuomioistuimen kansliaan 2 päivänä kesäkuuta 1998, saada asiassa Blyth Software Ltd vastaan AlphaBit AS neuvoa-antava lausunto seuraavista kysymyksistä: 1. Onko ETA-sopimuksen 4 artiklan vastaista, että kansallisissa oikeusmenettelysäännöissä annetaan norjalaiselle tuomioistuimelle mahdollisuus päättää vastaajan pyynnöstä, että toimipaikkaansa (kotipaikkaansa) jossakin muussa ETA-valtiossa kuin Norjassa pitävän yrityksen, joka nostaa kanteen Norjassa toimipaikkaansa (kotipaikkaansa) pitävää yritystä vastaan, on asetettava vakuus oikeudenkäyntikuluja varten, kun tällaista vakuutta ei voida vaatia oikeushenkilöiltä, joiden toimipaikka (kotipaikka) on Norjassa? 2. Jos tällainen vaatimus ei lähtökohtaisesti ole ETA-sopimuksen mukainen, onko ETA-sopimuksen 4 artiklan kuitenkin tulkittava tarkoittavan sitä, että vakuuden vaatimista oikeudenkäyntikuluja varten voidaan pitää oikeutettuna (kohtuullisena) ja lain tarkoituksen ja objektiivisen oikeusperustan
TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 14 päivänä joulukuuta 2021,

asiassa E-2/21

Norep AS v. Haugen Gruppen AS

(Itsenäiset kauppaedustajat – Direktiivi 86/653/ETY – 1 artiklan 2 kohta – ”Kauppaedustajan” käsite – Tavaroiden myynnistä tai ostosta neuvotteleminen päämiehen puolesta)

(2022/C 153/08)

Asiassa E-2/21, Norep As v. Haugen Gruppen AS, Norjan korkein oikeus (Norges Høyesterett) on esittänyt valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden välisen sopimuksen 34 artiklan nojalla tuomioistuimelle PYYNNÖN, joka koskee jäsenvaltioiden itsenäisiä kauppaedustajia koskevan lainsäädännön yhteensovittamisesta 18 päivänä joulukuuta 1986 annetun neuvoston direktiivin 86/653/ETY tulkintaa. Tuomioistuimen presidentti (esittelevä tuomari) Páll Hreinsson sekä tuomarit Per Christiansen ja Bernd Hammermann antoivat 14 päivänä joulukuuta 2021 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

1. Jäsenvaltioiden itsenäisiä kauppaedustajia koskevan lainsäädännön yhteensovittamisesta 18 päivänä joulukuuta 1986 annetun neuvoston direktiivin 86/653/ETY 1 artiklan 2 kohtaa ja erityisesti ilmaisua ”neuvotella” on tulkittava siten, että kauppaedustajan ei välttämättä edellytetä osallistuvan suoraan asiakkaiden päämiehelle tekemiin tilauksiin ja että tilaukset voivat myös mennä suoraan asiakkailta päämiehelle.
3.

Direktiivin 2004/38/EY 32 artiklassa tarkoitettu olennainen muutos on sellainen, joka poistaa perusteet direktiivin VI lukuun perustuvalta alkuperäiseltä päätökseltä rajoittaa liikkumisvapautta henkilön käyttäytymisen pohjalta. Ei voida olettaa, että henkilön käyttäytymisessä ei tule tapahtumaan olennaista muutosta, ja lisäksi kukin hakemus on arvioitava tapauskohtaisesti. Huomioon on otettava kaikki seikat, jotka voivat osoittaa henkilön käyttäytymisessä tapahtuneen olennaisen muutoksen. Tämä riippuu henkilön käyttäytymisestä ja sen yhteiskunnalle muodostamasta uhasta. Kaikki todisteet siitä, että henkilö on osallistunut myönteiseen ja lailliseen toimintaan, jonka perusteella on epätodennäköistä, että hän palaisi karkottamiseen johtaneeseen toimintaan, on otettava huomioon. Tällaisia seikkoja voivat olla muun muassa todisteet siitä, että henkilö ei enää ole syyllistynyt rikoksiin, todisteet uudelleensopeutumisesta vastaanottavaan yhteiskuntaan ja pysyvän taloudellisen toiminnan aloittamisesta ja jatkamisesta, psykologisten arviointien tulokset, uskottavat katumuksen ilmaukset, todisteet myönteisestä ja rakentavasta osallistumisesta yhteiskunnan toimintaan ja erityisesti ETA-maan kansalaisen sopeuttaminen yhteiskuntaan siinä valtiossa, johon hän on aidosti kotoutunut.
TUOMIOISTUIMEN TUOMIO

annettu 10 päivänä marraskuuta 2021

asiassa E-17/20

Zvonimir Cogelja vastaan Islannin terveysvirasto (Embætti landlæknis),

(Henkilöiden ja palvelujen vapaa liikkuvuus – Direktiivi 2005/36/EY – Muodollista pätevyyttä osoittavat asiakirjat – Asiakirjojen antaminen – Toimivaltainen viranomainen)

(2022/C 69/12)

Asiassa E-17/20, Zvonimir Cogelja vastaan Islannin terveysvirasto (Embætti landlæknis), Reykjavikin käräjäoikeus (Héraðsdómur Reykjavíkur) on esittänyt valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden välisen sopimuksen 34 artiklan nojalla tuomioistuimelle PYYNNÖN, joka koskee ammattipätevyyden tunnustamisesta 7 päivänä syyskuuta 2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/36/EY, sellaisena kuin se on mukautettuna Euroopan talousalueesta tehtyyn sopimukseen, tulkintaa ja erityisesti sen 25 artiklan yhdessä sen 3 artiklan 1 kohdan c alakohdan, 21 artiklan ja 26 artiklan kanssa, tulkintaa. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Páll Hreinsson, presidentti, ja tuomarit Per Christiansen (esittelevä tuomari) ja Bernd Hammermann, on antanut 10 päivänä marraskuuta 2021 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

Jotta ETA-valtion toimivaltainen viranomainen voi antaa muodollista pätevyyttä osoittavat asiakirjat lääketieteen erikoistumiskoulutuksesta ammattipätevyyden tunnustamisesta 7 päivänä syyskuuta 2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/36/EY 25 artiklan mukaisesti, sen on voitava arvioida ja vahvistaa, että muodollista pätevyyttä osoittavien asiakirjojen antamiselle asetetut vaatimukset täyttyvät. Tämä on mahdollista, jos ETA-valtio tarjoaa omalla alueellaan direktiivin 2005/36/EY vähimmäisvaatimukset täyttävää lääketieteen erikoistumiskoulutusta. Muussa tapauksessa kyseisellä toimivaltaisella viranomaisella on oltava käytössään järjestelmä, jolla varmistetaan, että direktiivin 2005/36/EY 25 artiklassa säädettyjen vaatimusten täyttyminen tarkistetaan; tällainen voi olla esimerkiksi opetussuunnitelma tai vastaava asiakirja, jossa kuvataan kokonaisvaltainen koulutusohjelmaa. Jos näin ei ole, kyseinen toimivaltainen viranomainen ei saa antaa tällaisia muodollista pätevyyttä osoittavia asiakirjoja direktiivin 2005/36/EY nojalla.
TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 17 päivänä marraskuuta 2020,

asiassa E-9/19

Abelia ja WTW AS

vastaan

EFTAn valvontaviranomainen

(EFTAn valvontaviranomaisen päätöksen kumoamiseksi nostettu kanne – Valtiontuki – Sähköiset terveyspalvelut – Tutkittavaksi ottaminen – Asema asianomaisena osapuolena – Epäilyt tai vakavat vaikeudet – Yrityksen käsite)

(2021/C 75/05)

Asiassa E-9/19, Abelia ja WTW AS vastaan EFTAn valvontaviranomainen, on esitetty KUMOAMISKANNE, joka koskee EFTAn valvontaviranomaisen 10 päivänä heinäkuuta 2019 antamaa päätöstä N:o 57/19/KOL, jossa päätetään lopettaa asian käsittely aloittamatta muodollista tutkintamenettelyä siitä, onko sähköisten terveyspalveluiden ja niiden digitaalisen infrastruktuurin julkinen rahoitus Norjan terveydenhuoltojärjestelmässä sekä tiettyjen tukipalvelujen ja rekisterien tarjoaminen Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Páll Hreinsson, presidentti, ja tuomarit Per Christiansen ja Bernd Hammermann (esittelevä tuomari), on antanut 17 päivänä marraskuuta 2020 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

Tuomioistuin

1. hylkää kanteen perusteettomana;
TUOMIOISTUIMEN TUOMIO

annettu 13 päivänä joulukuuta 2019

asiassa E-1/18

EFTAn valvontaviranomainen

vastaan

Norjan kuningaskunta

(Direktiivi 2006/54/EY – työehdot ja -olot – vanhempainetuudet)

(2020/C 90/03)

Asiassa E-1/18, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Norjan kuningaskunta, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään tuomioistuinta toteamaan, että Norja ei ole täyttänyt ETA-sopimuksen liitteessä XVIII olevassa 21b kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/54/EY, annettu 5 päivänä heinäkuuta 2006, miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa (uudelleenlaadittu toisinto)) 14 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on pitänyt voimassa säännökset, kuten Norjan sosiaaliturvalain 14-13 §:n ensimmäisen, toisen ja kolmannen momentin ja 14-14 §:n ensimmäisen momentin, joiden mukaan isän oikeus vanhempainetuuksiin riippuu äidin tilanteesta, kun taas äidin oikeus etuuksiin ei riipu isän tilanteesta. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Páll Hreinsson, presidentti, Bernd Hammermann (esittelevä tuomari) ja Siri Teigum (ad hoc -tuomari), on antanut 13 päivänä joulukuuta 2019 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

Tuomioistuin

1. hylkää hakemuksen;
TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 14 päivänä kesäkuuta 2018,

asiassa E-12/17

EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti

(EFTA-valtion velvoitteiden laiminlyönti – täytäntöönpanon laiminlyönti – asetus (EU) N:o 448/2013)

(2018/C 414/09)

Asiassa E-12/17, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään tuomioistuinta toteamaan, että Islanti on laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa, koska se ei ole saattanut osaksi sisäistä oikeusjärjestystään kyseisen sopimuksen liitteessä IX olevassa 31bbc kohdassa tarkoitettua säädöstä (komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 448/2013, annettu 15 päivänä toukokuuta 2013, menettelystä EU:n ulkopuolelle sijoittautuneen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan viitejäsenvaltion määrittämiseksi Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/61/EU nojalla), sellaisena kuin se on mukautettuna sopimuksen pöytäkirjalla 1. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Páll Hreinsson, presidentti, ja tuomarit Per Christiansen ja Bernd Hammermann (esittelevä tuomari), on antanut 14 päivänä kesäkuuta 2018 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

Tuomioistuin

1. toteaa, että Islanti on laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa, koska se ei ole saattanut osaksi sisäistä oikeusjärjestystään kyseisen sopimuksen liitteessä IX olevassa 31bbc kohdassa tarkoitettua säädöstä (komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 448/2013, annettu 15 päivänä toukokuuta 2013, menettelyn vahvistamisesta EU:n ulkopuolelle sijoittautuneen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan viitejäsenvaltion määrittämiseksi Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/61/EU nojalla), sellaisena kuin se on mukautettuna sopimuksen pöytäkirjalla 1, ja
Tuomioistuimen määräys,

annettu 26 päivänä heinäkuuta 2019,

asiassa E-1/17 COSTS

Nettbuss AS vastaan Konkurrenten.no AS

(Oikeudenkäyntikulujen vahvistaminen – Korvattavat oikeudenkäyntikulut – Viivästyskorot)

(2019/C 378/05)

Asiassa E-1/17, COSTS, Nettbuss AS vastaan Konkurrenten.no AS, on esitetty HAKEMUS tuomioistuimen 22 päivänä joulukuuta 2017 asiassa E-1/17, Konkurrenten.no vastaan EFTAn valvontaviranomainen, EFTAn oikeustapauskokoelma 2017, s. 989, antamassa tuomiossa määräämien oikeudenkäyntikulujen vahvistamiseksi. Tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Páll Hreinsson, presidentti ja esittelevä tuomari, ja tuomarit Bernd Hammermann ja Ola Mestad (ad hoc), antoi 26 päivänä heinäkuuta 2019 määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:

1. Niiden kulujen määräksi, jotka Konkurrenten.no AS:n on maksettava Nettbuss AS:lle, vahvistetaan 351 738 Norjan kruunua.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 224/16

TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 31 päivänä maaliskuuta 2017,

asiassa E-13/16

EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti

(EFTA-valtion velvollisuuksien laiminlyönti – Täytäntöönpanon laiminlyönti – Direktiivi 2000/30/EY – Tekniset tienvarsitarkastukset)

(2017/C 224/07)

Asiassa E-13/16, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään tuomioistuinta toteamaan, että Islanti on laiminlyönyt ETA-sopimuksen liitteessä XIII olevassa 17h kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/30/EY, annettu 6 päivänä kesäkuuta 2000, Euroopan yhteisössä liikennöivien hyötyajoneuvojen teknisistä tienvarsitarkastuksista) mukaiset velvoitteensa, koska se ei ole ottanut käyttöön säädöksen 3 artiklan 1 kohdassa vaadittuja teknisiä tienvarsitarkastuksia. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti, ja tuomarit Per Christiansen ja Páll Hreinsson (esittelevä tuomari), on antanut 31 päivänä maaliskuuta 2017 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

Tuomioistuin

1. toteaa, että Islanti on laiminlyönyt velvoitteensa, jotka johtuvat Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä XIII olevan II luvun 17h kohdassa tarkoitetusta säädöksestä (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/30/EY, annettu 6 päivänä kesäkuuta 2000, Euroopan yhteisössä liikennöivien hyötyajoneuvojen teknisistä tienvarsitarkastuksista), sellaisena kuin se on mukautettuna sopimukseen sen pöytäkirjalla 1, koska se ei ole ottanut säädetyssä määräajassa käyttöön säädöksen 3 artiklan 1 kohdassa vaadittuja teknisiä tienvarsitarkastuksia;
1.

Kun työntekijä, kuten valittaja, joutuu tavanomaisen työaikansa ulkopuolella käyttämään aikaa matkoihin, joiden määrä- tai lähtöpaikka on muu kuin hänen vakituinen tai tavanomainen työpaikkansa, ja matkat tehdään sellaisten työntekijän toimien tai työtehtävien vuoksi, jotka työnantaja on hänelle määrännyt, kyseinen matka-aika on direktiivin 2003/88/EY 2 artiklassa tarkoitettua työaikaa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 33/6

TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS,

annettu 31 päivänä maaliskuuta 2016,

asiassa E-4/15

Islannin rahoituspalveluyhdistys (Samtök fjármálafyrirtækja) vastaan EFTAn valvontaviranomainen

(EFTAn valvontaviranomaisen päätöksen kumoamiseksi nostettu kanne – Valtiontuki – Asiavaltuus – Yhdistysmuoto)

(2017/C 33/05)

Asiassa E-4/15 Islannin rahoituspalveluyhdistys (Samtök fjármálafyrirtækja) vastaan EFTAn valvontaviranomainen on esitetty kumoamiskanne, joka koskee EFTAn valvontaviranomaisen 16 päivänä heinäkuuta 2014 antamaa päätöstä N:o 298/14/KOL, annettu tiedoksi EUVLssä C 400, 13.11.2014, s. 13, ja ETA-täydennysosassa N:o 66, 13.11.2014, s. 1, jäljempänä ’valituksen kohteena oleva päätös’, lopettaa Islannin asuntorahoitusrahastolle (Íbúðalánasjóður) myönnettyä voimassa olevaa tukea koskevan asian käsittely. EFTAn tuomioistuin toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti ja esittelevä tuomari, ja tuomarit Per Christiansen ja Páll Hreinsson, antoi 31 päivänä maaliskuuta 2016 määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:

1. kanne jätetään tutkimatta;

2. Islannin rahoituspalveluyhdistys (Samtök fjármálafyrirtækja) vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan EFTAn valvontaviranomaisen oikeudenkäyntikulut;