Ilmoitus kansallisten tuomioistuimien ja EFTAn valvontaviranomaisen välisestä yhteistyöstä ETA-sopimuksen 53 ja 54 artiklan soveltamisessa (95/C 112/07)

A. Tämä ilmoitus tehdään Euroopan talousyhteisöstä tehdyn sopimuksen (ETA-sopimuksen) sekä valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamista koskevan EFTA-valtioiden sopimuksen (valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen) sääntöjen mukaisesti.

B. Euroopan yhteisöjen komissio teki 13 päivänä helmikuuta 1993 ilmoituksen kansallisten tuomioistuimien ja komission välisestä yhteistyöstä EY:n perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan soveltamisessa (EYVL N:o C 39, 13.2.1993, s. 6). Tässä säädöksessä, joka ei ole sitova, on ne periaatteet ja säännöt, joita komissio noudattaa kilpailun alalla. Siinä selvitetään myös komission ja kansallisten tuomioistuimien väliset yhteistyötavat.

C. EFTAn valvontaviranomainen pitää edellä mainitun säädöksen aihetta ETA:n kannalta merkityksellisenä. Tasaveroisten kilpailuedellytysten ylläpitämiseksi ja ETA:n kilpailusääntöjen yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi kaikkialla Euroopan talousalueella EFTAn valvontaviranomainen tekee tämän ilmoituksen käyttäen täten niitä valtuuksia, jotka sille on myönnetty valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla. Se aikoo noudattaa tässä ilmoituksessa esitettyjä periaatteita ja sääntöjä soveltaessaan ETA:n kilpailusääntöjä.

D. Tämän ilmoituksen tarkoituksena on erityisesti saavuttaa tehokas yhteistyö EFTA-valtioiden (1) kansallisten tuomioistuimien ja EFTAn valvontaviranomaisen välillä. Siinä selvitetään, miten EFTAn valvontaviranomainen aikoo avustaa tällaisia kansallisia tuomioistuimia tekemällä tiivistä yhteistyötä ETA-sopimuksen 53 ja 54 artiklan soveltamiseksi yksittäisissä tapauksissa, ottaen aina huomioon kansallisten tuomioistuimien riippumattomuuden.

I. Johdanto

1. Yhtenäisen Euroopan talousalueen, missä tavarat, ihmiset, palvelut ja pääoma liikkuvat vapaasti, luominen antaa yrityksille mahdollisuuden aloittaa uutta toimintaa ETA:n alueella ja kuluttajille mahdollisuuden hyötyä lisääntyvästä kilpailusta. EFTAn valvontaviranomainen katsoo, että näitä etuja ei ole syytä vaarantaa yritysten rajoittavilla tai väärillä toimenpiteillä ja että ETA-sopimuksessa määritetyt tavoitteet antavat täten lisävahvistusta sellaisen järjestelmän tärkeydestä, joka varmistaa, ettei kilpailu vääristy.

2. Kansalliset kilpailuviranomaiset, kansalliset tuomioistuimet, yhteisön tuomioistuimet, EFTAn tuomioistuin sekä komissio ja EFTAn valvontaviranomainen ottavat kukin ETA:n kilpailusääntöjen päivittäisessä soveltamisessa hoitaakseen omat tehtävänsä ja velvollisuutensa siten kuin niistä on ETA-sopimuksessa määrätty. Jos kilpailuprosessi näyttää toimivan hyvin Euroopan talousalueella, näiden toimielinten välinen tehokas yhteistyö on turvattava.

3. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti EY:n perustamissopimuksen määräyksillä voi olla suora vaikutus siinä mielessä, että ne vaikuttavat sisäiseen oikeusjärjestykseen ilman minkään kansallisen toimenpiteen apua siinä määrin kuin niiden luonne tekee sen aiheelliseksi (2). Kansallisten tuomioistuimien on sovellettava tällaisia määräyksiä, kuten yhteisön asetuksiakin (jotka ovat luonteensa ja yhteisön järjestelmässä toimintansa puolesta lakeja, joita on sovellettava sellaisenaan) (3) ilman sellaisen oikeudellisen toimenpiteen väliintuloa, jonka tarkoituksena on siirtää yhteisön lakia kansalliseen lainsäädäntöön.

EFTAn valvontaviranomaisen mielestä näin ei ole asian laita ETA-lainsäädännön suhteen, kun on kyse EFTA-valtioista. Näissä valtioissa ETA-lainsäädännön sisäisiä vaikutuksia säätelee EFTA-valtioiden asianomainen perustuslaki, jollei ETA-sopimuksen pöytäkirjasta 35 muuta johdu. Tämän pöytäkirjan mukaisesti EFTA-valtioiden velvollisuus on varmistaa tarvittaessa erillisellä lainmääräyksellä, että täytäntöönpantujen ETA-sääntöjen ja muiden lainmääräysten välisissä konfliktitilanteissa täytäntöönpantuja ETA-sääntöjä sovelletaan ensisijaisesti. EFTAn tuomioistuimen mukaan tällaisten määräysten luonteelle on ominaista, että yksityisillä ihmisillä ja taloudellisilla toimijoilla on oltava täytäntöönpantujen ETA-sääntöjen ja kansallisten lainmääräysten välisissä konfliktitilanteissa oikeus vedota ja vaatia kansallisella tasolla mitä tahansa ETA-sopimuksen määräyksistä johdettavissa olevia oikeuksia, koska nämä määräykset otetaan tai ne on otettu vastaavan kansallisen oikeusjärjestyksen osaksi, jos ne ovat ehdottomia ja riittävän täsmällisiä (4).

4. EFTA-valtioiden tämän ilmoituksen mukaisesti kansallisille tuomioistuimille tarjoama apu ja yhteistyö liittyy ensisijaisesti näissä tuomioistuimissa vireillä oleviin yksittäisiin tapauksiin ja ne toteutetaan asianomaiselle tuomioistuimelle suoraan annettujen tietojen tai vastausten muodossa. EFTAn valvontaviranomainen pyrkii kuitenkin myös, antaakseen ETA-sopimuksen kilpailusääntöjen tulkintaa koskevaa yleistä ohjausta taloudellisille toimijoille, kansallisille kilpailuviranomaisille ja kansallisille tuomioistuimille, käsittelemään sen toimivaltaan kuuluvia yksittäisiä tapauksia siten, että avoimuus ja näitä sääntöjä ja niiden soveltamista koskeva yleinen tietous lisääntyy.

5. EFTAn valvontaviranomainen voi soveltuvissa kohdin päättää asian käsittelyn kirjeitse sen sijaan, että tekisi muodollisen päätöksen asiasta. Tällaiset kirjeet saatetaan yleensä julkisiksi ja kerrotaan miksi, ja millä perusteella, kirje on lähetetty.

II. Valtuudet

6. EFTAn valvontaviranomainen on yhdessä komission kanssa kilpailupolitiikan täytäntöönpanosta ETA:n alueella vastuussa oleva hallinnollinen viranomainen, ja sen on tässä tarkoituksessa toimittava yleisen edun nimissä. Kansallisten tuomioistuimien tehtävänä on sitä vastoin turvata yksityishenkilöiden välisiä suhteita koskevat subjektiiviset oikeudet.

7. Näitä eri tehtäviä suorittaessaan kansallisilla tuomioistuimilla ja EFTAn valvontaviranomaisella on yhtäläiset oikeudet ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohdan ja 54 artiklan soveltamisessa. EFTAn valvontaviranomaisen kohdalla tämä oikeus myönnetään ETA-sopimuksen 55 artiklassa ja valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 4. Kansallisten tuomioistuinten kohdalla tämä oikeus perustuu siihen, että ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohta ja 54 artikla, jotka EFTAn valvontaviranomaisen mielestä täyttävät ne ETA-sopimuksen pöytäkirjan 35 olennaiset perusteet, että ne ovat ehdottomat ja riittävän täsmälliset, on otettu osaksi EFTA-valtioiden vastaavaa kansallista oikeusjärjestystä (5).

8. Tällä tavoin kansalliset tuomioistuimet voivat taata sovellettavan kansallisen prosessioikeuden mukaisesti, että kilpailusääntöjä noudatetaan yksityishenkilöiden etuja ajatellen. Lisäksi ne voivat 53 artiklan 2 kohdan nojalla määrittää, sovellettavan kansallisen prosessioikeuden mukaisesti, 53 artiklassa määrätyn kiellon siviilioikeudellisista vaikutuksista (6).

9. EFTAn valvontaviranomaisella ja komissiolla on kuitenkin valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 4 olevan II luvun 9 artiklan ja asetuksen N:o 17 (7) mukaisesti yksinoikeus ETA-sopimuksen 56 artiklassa määrätyin edellytyksin myöntää tietyntyyppisille sopimuksille, päätöksille ja yhdenmukaistetuille menettelytavoille tätä kieltoa koskeva vapautus. Toimivaltainen valvontaviranomainen voi käyttää 56 artiklan mukaisesti tätä oikeutta tekemällä päätöksen, joka koskee tietyn sopimuksen vapauttamista yksittäistapauksessa. Lisäksi ETA-sopimuksessa on yhteisön määräyksiä vastaavia säädöksiä, joissa myönnetään ryhmävapautuksia tietynlaisille sopimusryhmille, päätöksille ja yhdenmukaistetuille menettelytavoille.

10. Vaikka kansalliset tuomioistuimet eivät ole toimivaltaisia soveltamaan 53 artiklan 3 kohtaa, ne voivat kuitenkin soveltaa niitä ETA-sopimuksen säädöksiä, joissa määrätään mainitun määräyksen mukaisesta ryhmävapautuksesta. Tällaisten säädösten määräykset, jotka EFTAn valvontaviranomaisen mielestä täyttävät ne ETA-sopimuksen pöytäkirjan 35 olennaiset perusteet, että ne ovat ehdottomat ja riittävän täsmälliset, on otettu osaksi EFTA-valtioiden kansallista oikeusjärjestystä (8). Kansalliset tuomioistuimet voivat myös, sovellettavan kansallisen prosessioikeuden mukaisesti, soveltaa EFTAn valvontaviranomaisen tai komission 53 artiklan 3 kohdan mukaisesti tekemiä yksittäisiä vapautuspäätöksiä sekä komission EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan mukaisesti ennen ETA-sopimuksen voimaantuloa tekemää yksittäistä vapautuspäätöstä (9).

11. EFTAn valvontaviranomaisen ja kansallisten tuomioistuimien valtuudet eivät eroa ainoastaan tarkoitukseltaan ja sisällöltään, vaan myös käyttötavoiltaan. EFTAn valvontaviranomainen käyttää valtuuksiaan valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 4 olevassa II luvussa määrättyjen menettelytapasääntöjen mukaisesti, kun taas kansalliset tuomioistuimet käyttävät valtuuksiaan kansallisen prosessioikeuden yhteydessä.

12. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on määrännyt ne periaatteet, jotka määräävät ne menettelytavat ja oikeuskeinot, joiden avulla yhteisön jäsenvaltioiden kansallisissa tuomioistuimissa voidaan vedota sellaisenaan sovellettavaan yhteisön lainsäädäntöön.

"Vaikka perustamissopimus on mahdollistanut useissa tapauksissa yksityishenkilöiden ryhtymisen välittömiin toimenpiteisiin silloin, kun se on aiheellista, tuomalla asiansa tuomioistuimen käsittelyyn, tarkoituksena ei ollut luoda uusia oikeuskeinoja kansallisille tuomioistuimille muun yhteisön lainsäädännön kuin jo kansallisessa lainsäädännössä määrätyn lainsäädännön noudattamisen varmistamiseksi. Toisaalta . . . kansallisessa lainsäädännössa määrättyjen kaikentyyppisten toimien on oltava käytettävissä niiden yhteisön määräysten noudattamisen varmistamiseksi, joilla on suora vaikutus, samoin luvallisuutta ja menettelyä koskevin edellytyksin, jotka olisivat voimassa, jos olisi kyse kansallisen lainsäädännön noudattamisen varmistamisesta" (10).

13. EFTAn valvontaviranomainen katsoo, että näitä periaatteita sovelletaan myös ETA:n kilpailusääntöjä vastaan rikottaessa; yksittäisillä ihmisillä ja yrityksillä olisi oltava mahdollisuus käyttää kaikkia EFTA-valtioiden kansallisen lainsäädännön määräämiä oikeuskeinoja samoin edellytyksin kuin jos kyseessä olisi vastaava kansallista lainsäädäntöä vastaan tehty rikkomus. Tämä tasavertainen kohtelu ei koske ainoastaan kilpailusääntöjä vastaan tehdyn rikkomuksen varmaa havaitsemista, vaan se kattaa kaikki ne oikeudelliset keinot, joilla voidaan myötävaikuttaa oikeudellisen suojan tehokkuuteen. EFTAn valvontaviranomaisen mielestä kansallisten tuomioistuimien olisi toteutettava lisätoimenpiteitä ja kieltomääräyksellä tehokkaasti päätettävä ETA:n kilpailusääntöjen vastaiset rikkomukset ja niiden olisi myönnettävä korvausta rikkomusten takia kärsityistä vahingoista silloin, kun tällaiset oikeuskeinot ovat käytettävissä samanlaiseen kansalliseen lainsäädäntöön liittyvissä oikeudenkäynneissä.

14. EFTAn valvontaviranomainen katsoo, että kansallisen kilpailulainsäädännön samanaikainen soveltaminen on yhdenmukainen ETA-lainsäädännön soveltamisen kanssa, jollei se heikennä ETA:n kilpailusääntöjen ja niiden täytäntöönpanemiseksi toteutettujen toimenpiteiden tehokkuutta ja yhdenmukaisuutta (11). Ristiriidoista, jotka voivat syntyä, kun kansallista ja ETA:n kilpailulainsäädäntöä sovelletaan samanaikaisesti, määrätään ETA-sopimuksessa siten, että ETA-lainsäädäntöä sovelletaan ensisijaisesti. Tämän periaatteen tarkoituksena on estää kansalliset toimenpiteet, jotka voisivat vaarantaa ETA-sopimuksen määräysten täysimääräisen tehokkuuden.

III. Kansallisten tuomioistuimien ETA-sopimuksen 53 ja 54 artiklan soveltaminen

15. Kansallisen tuomioistuimen saattaa täytyä tehdä päätös ETA-sopimuksen 53 ja 54 artiklan soveltamisesta useissa oikeudenkäyntitilanteissa. Siviililainsäädännön oikeudenkäynneissä kahdenlaiset kanteet näyttävät erityisen todennäköisiltä: sopimuksiin liittyvät kanteet ja korvauskanteet. Ensinnä mainitussa tapauksessa vastaaja tavallisesti nojautuu 53 artiklan 2 kohtaan riitauttaessaan sopimusvelvoitteet, joihin kantaja on vedonnut. Jälkimmäisessä tapauksessa 53 ja 54 artiklan sisältämät kiellot tulisivat tavallisesti kyseeseen päätettäessä, onko väitettyyn vahinkoon johtanut menettelytapa lainvastainen.

16. Tällaisissa tilanteissa se, että 53 artiklan 1 kohta ja 54 artikla, jotka EFTAn valvontaviranomaisen mielestä täyttävät ne ETA-sopimuksen pöytäkirjan 35 olennaiset perusteet, että ne ovat ehdottomat ja riittävän täsmälliset, on otettu osaksi EFTA-valtioiden kansallista oikeusjärjestystä, antaa kansallisille tuomioistuimille riittävät valtuudet noudattaa velvollisuuttaan antaa tuomio (12). Näitä valtuuksiaan käyttäessään niiden on kuitenkin otettava huomioon EFTAn valvontaviranomaisen tai komission valtuudet välttääkseen päätökset, jotka voisivat olla ristiriidassa EFTAn valvontaviranomaisen tai komission tekemien tai suunnittelemien päätösten kanssa riippuen siitä, kumpi näistä viranomaisista on toimivaltainen päättämään yksittäisestä tapauksesta ETA-sopimuksen 56 artiklan määräysten mukaisesti, kun sovelletaan 53 artiklan 1 kohtaa, 54 artiklaa ja 53 artiklan 3 kohtaa (13). Lisäksi kansallisten tuomioistuimien on noudatettava komission päätöstä, joka on tehty EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan mukaisesti ennen ETA-sopimuksen voimaantuloa (14).

17. Yhteisön kilpailusääntöjä koskevassa oikeuskäytännössään tuomioistuin on kehittänyt joukon periaatteita, joiden ansiosta tällaiset ristiriitaiset päätökset voidaan välttää (15). EFTAn valvontaviranomainen on sitä mieltä, että tuomioistuimet voisivat ottaa nämä periaatteet huomioon seuraavalla tavalla.

1. 53 artiklan 1 ja 2 kohdan sekä 54 artiklan soveltaminen

18. Kansallisten tuomioistuimien on vastattava kysymykseen, rikkooko kyseinen sopimus, päätös tai menettelytapa 53 artiklan 1 kohdassa tai 54 artiklassa määrättyjä kieltoja. Ennen tähän kysymykseen vastaamista kansalliset tuomioistuimet voivat varmistaa, onko sopimus, päätös ja menettelytapa jo ollut jonkin hallinnollisen viranomaisen, erityisesti EFTAn valvontaviranomaisen tai komission, tekemän päätöksen tai antaman lausunnon tai muun virallisen kirjelmän kohteena. Tällaiset kirjelmät saattavat antaa kansallisille tuomioistuimille huomionarvoisia tietoja päätöksen tekemiseksi, vaikka tuomioistuimet eivät olekaan niihin virallisesti sidottuja. Tässä yhteydessä olisi huomattava, että kaikki EFTAn valvontaviranomaisen tai komission käsittelyt eivät johda viralliseen päätökseen, vaan asioita voidaan myös päättää kirjein. Vaikka tällainen kirje ei sido kansallisia tuomioistuimia, kirjeessä esitetty lausunto muodostaa kuitenkin tekijän, jonka kansalliset tuomioistuimet voivat ottaa huomioon tutkiessaan, ovatko kyseiset sopimukset tai menettelytapa 53 artiklan määräysten mukaisia (16).

19. Jos EFTAn valvontaviranomainen tai komissio ei ole tehnyt samaa sopimusta, päätöstä tai menettelytapaa koskevaa ratkaisua, kansallisten tuomioistuimien ohjenuorana voi aina olla kyseistä ETA-lakia tulkitessaan EFTAn tuomioistuimen ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö sekä EFTAn valvontaviranomaisen ja komission voimassa olevat päätökset, samoin kuin vastaavaa yhteisön lakia koskevat tuomioistuimen ja komission asianomainen oikeuskäytäntö ja päätökset. Kansalliset tuomioistuimet ovat velvollisia ETA-sopimuksen määräyksiä soveltaessaan, siinä määrin kuin ne ovat sisällöltään samanlaisia vastaavan yhteisön lain sisällön kanssa, tulkitsemaan niitä yhdenmukaisesti ennen ETA-sopimuksen allekirjoittamispäivää tehtyjen tuomioistuimen asianomaisten ratkaisujen kanssa (17). Kansalliset tuomioistuimet voivat myös etsiä ohjeita niistä yleisistä ilmoituksista, joissa EFTAn valvontaviranomainen on määritellyt ne sopimusryhmät, joita 53 artiklan 1 kohdassa määrätty kielto ei koske (18).

20. Tältä pohjalta kansallisten tuomioistuimien olisi yleensä voitava päättää, onko käsiteltävänä oleva menettelytapa yhdenmukainen 53 artiklan 1 kohdan ja 54 artiklan kanssa. Jos kuitenkin EFTAn valvontaviranomainen tai komissio on aloittanut menettelyn samaan menettelytapaan liittyvässä asiassa, kansalliset tuomioistuimet voivat, jos katsovat sen tarpeelliseksi oikeusvarmuuden takia, keskeyttää asian käsittelyn odottaessaan viranomaisen toiminnan tulosta (19). Asian käsittelyn keskeyttäminen saattaa myös tulla kysymykseen silloin, kun kansalliset tuomioistuimet haluavat pyytää EFTAn valvontaviranomaiselta tietoja tämän ilmoituksen IV osassa tarkoitettujen järjestelyjen mukaisesti. Lopuksi kansalliset tuomioistuimet voivat milloin tahansa keskeyttää asian käsittelyn pyytääkseen EFTAn tuomioistuimen neuvoa-antavaa lausuntoa valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen 34 artiklan mukaisesti.

21. Jos kansalliset tuomioistuimet kuitenkin päättävät tehdä päätöksen ja huomaavat, että edellytykset 53 artiklan 1 kohdan tai 54 artiklan soveltamiseksi eivät täyty, niiden olisi jatkettava käsittelyä tällaisen huomion pohjalta, vaikka kyseisestä sopimuksesta, päätöksestä tai yhdenmukaistetusta menettelytavasta on ilmoitettu EFTAn valvontaviranomaiselle. Kun toisiseikkojen arviointi osoittaa, että ehdot 53 artiklan 1 kohdan tai 54 artiklan soveltamiseksi täyttyvät, kansallisten tuomioistuimien on määrättävä, että kyseinen menettelytapa rikkoo 53 artiklan 1 kohtaa tai 54 artiklaa, ja niiden on toteutettava aiheellisia toimenpiteitä, mukaan lukien niitä, jotka liittyvät sovellettavan siviililainsäädännön mukaisen pakollisen kiellon rikkomisesta aiheutuviin seuraamuksiin.

2. 53 artiklan 3 kohdan soveltaminen

22. Jos kansallinen tuomioistuin päättää, että sopimus, päätös tai yhdenmukaistettu menettelytapa on kielletty 53 artiklan 1 kohdassa, sen on tarkistettava, myönnetäänkö sille 53 artiklan 3 kohdan mukainen vapautus. Tässä kohdin saattaa syntyä useita eri tilanteita.

23. Kansallisen tuomioistuimen on noudatettava EFTAn valvontaviranomaisen tai komission tekemiä vapautuspäätöksiä sekä komission ennen ETA-sopimuksen voimaantuloa EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan mukaisesti tekemiä vapautuspäätöksiä (20). Tästä johtuen sen on pidettävä kyseistä sopimusta, päätöstä tai yhdenmukaistettua menettelytapaa yhdenmukaisena ETA-lainsäädännön kanssa ja tunnustettava täysin sen siviililainsäädännölliset vaikutukset. Tässä mielessä olisi mainittava kirjeet, joissa EFTAn valvontaviranomainen tai komission palveluyksiköt toteavat, että ehdot 53 artiklan 3 kohdan soveltamiseksi ovat täyttyneet. EFTAn valvontaviranomainen katsoo, että kansalliset tuomioistuimet voivat ottaa tällaiset kirjeet huomioon tosiasiallisina osina.

24. Sopimukset, päätökset ja yhdenmukaistetut menettelytavat, jotka kuuluvat sellaisen säädöksen soveltamisalaan, joka vastaa ETA-sopimuksen liitteessä XIV tarkoitettua yhteisön ryhmävapautusasetusta, vapautetaan ilman eri toimenpiteitä 53 artiklan 1 kohdassa määrätystä kiellosta. (21).

25. Sopimuksia, päätöksiä ja yhdenmukaistettuja menettelyjä, jotka eivät kuulu ryhmävapautusasetusta vastaavan säädöksen soveltamisalaan, ja joista ei ole tehty yksittäistä vapautuspäätöstä tai kirjettä, voidaan EFTAn valvontaviranomaisen mielestä tarkastella seuraavasti.

26. Kansallinen tuomioistuin voi ensin tutkia, ovatko vapautuksen varmistamiseksi tarvittavat menetelmälliset edellytykset täyttyneet, erityisesti onko sopimuksesta, päätöksestä tai yhdenmukaistetusta menettelytavasta asianmukaisesti ilmoitettu EFTAn valvontaviranomaiselle tai komissiolle valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 4 olevan II luvun 4 artiklan 1 kohdan tai vastaavasti asetuksen N:o 17 mukaisesti (22). Jos tällaista ilmoitusta ei ole tehty, ja valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 4 olevan II luvun 4 artiklan 2 kohdan ja vastaavasti asetuksen N:o 17 mukaisesti 53 artiklan 3 kohdan mukainen vapautus ei voi tulla kysymykseen, joten kansallinen tuomioistuin voi päättää 53 artiklan 2 kohdan mukaisesti, että sopimus, päätös tai yhdenmukaistettu menettelytapa on mitätön.

27. Kun sopimuksesta, päätöksestä tai yhdenmukaistetusta menettelytavasta on asianmukaisesti ilmoitettu EFTAn valvontaviranomaiselle tai komissiolle, kansallinen tuomioistuin voi arvioida, millä todennäköisyydellä vapautus myönnettäisiin kyseisessä asiassa EFTAn tuomioistuimen, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen oikeuskäytännön, aiempien EFTAn valvontaviranomaisen ja komission tekemien päätösten, ETA-sopimuksen liitteessä XIV tarkoitettuja yhteisön ryhmävapautusasetuksia vastaavien säädösten ja tuomioistuimen, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ja komission EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohtaan liittyvien oikeuskäytännön ja aikaisempien päätösten mukaisesti kehitettyjen asiaankuuluvien perusteiden pohjalta.

28. Kun kansallinen oikeusistuin on tällä tavoin varmistanut, että kyseiselle sopimukselle, päätökselle tai yhdenmukaistetulle menettelytavalle ei voida myöntää yksittäistä vapautusta, se voi toteuttaa tarvittavia toimenpiteitä 53 artiklan 1 ja 2 kohdan vaatimusten mukaisesti. Toisaalta, jos kansallinen tuomioistuin on sitä mieltä, että yksittäinen vapautus on mahdollinen, sen olisi sovellettavan kansallisen prosessioikeuden mukaisesti keskeytettävä asian käsittely odottaessaan toimivaltaisen valvontaviranomaisen päätöstä. Jos kansallinen tuomioistuin keskeyttää asian käsittelyn, se voi kuitenkin sovellettavan kansallisen lain sääntöjen mukaisesti ottaa käyttöön tarpeellisiksi katsomiaan väliaikaisia toimenpiteitä.

29. Edellä sanottu ei kuitenkaan koske niitä sopimuksia, päätöksiä ja yhdenmukaistettuja menettelytapoja, jotka olivat voimassa ETA-sopimuksen voimaantulohetkellä ja joista on ilmoitettu EFTAn valvontaviranomaiselle tai komissiolle kuuden kuukauden kuluessa sopimuksen voimaantulopäivästä. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on ollut sitä mieltä, että kansallisten tuomioistuimien on katsottava niiden sopimusten, päätösten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen, jotka olivat voimassa ennen asetuksen N:o 17 voimaantuloa ja joista on asianmukaisesti ilmoitettu komissiolle, olevan voimassa niin kauan kuin komissio tai jäsenvaltioiden viranomaiset eivät ole tehneet kieltopäätöstä tai lähettäneet sopimuspuolille asian käsittelyn päättymisestä kertovaa kirjettä (23). EFTAn valvontaviranomainen katsoo, että samantapaista ehdollisen voimassaolon periaatetta voidaan soveltaa ETA:n kilpailusääntöjen suhteen edellä mainittuihin sopimusryhmään, päätöksiin ja yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin.

30. EFTAn valvontaviranomainen on tietoinen, että edellä esitetyt kansallisten tuomioistuimien 53 ja 54 artiklan soveltamista koskevat näkökohdat voivat olla monimutkaisia ja joskus riittämättömiä, jotta mainitut tuomioistuimet voisivat suorittaa oikeudellisen tehtävänsä asianmukaisesti. Asia saattaa erityisesti olla näin, kun 53 artiklan 1 kohdan ja 54 artiklan käytännön soveltaminen aiheuttaa oikeudellisia tai taloudellisia vaikeuksia silloin, kun toimivaltainen valvontaviranomainen on aloittanut menettelyn samassa asiassa tai kun sopimukselle, päätökselle tai yhdenmukaistetulle menettelytavalle voidaan myöntää yksittäinen vapautus 53 artiklan 3 kohdan tarkoittamassa merkityksessä. Kansalliset tuomioistuimet voivat tuoda tällaiset asiat EFTAn tuomioistuimeen neuvoa-antavan lausunnon saamiseksi valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen 34 artiklan mukaisesti. Ne voivat myös käyttää hyväkseen EFTAn valvontaviranomaisen apua jäljempänä esitettyjen menettelyjen mukaisesti.

IV. Kansallisten tuomioistuimien ja EFTAn valvontaviranomaisen välinen yhteistyö

31. ETA-sopimuksen 3 artikla, jota muokataan ja joka suurelta osin on EY:n perustamissopimuksen 5 artiklan kaltainen, velvoittaa sopimuspuolet toteuttamaan kaikkia asianmukaisia toimenpiteitä ETA-sopimuksen edellyttämien velvollisuuksien täyttämisen varmistamiseksi ja sen puitteissa tehtävän yhteistyön helpottamiseksi.

Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on määrännyt, että komissiolla on EY:n perustamissopimuksen 5 artiklan nojalla velvollisuus tehdä vilpitöntä yhteistyötä niiden yhteisön jäsenvaltioiden oikeusviranomaisten kanssa, jotka ovat vastuussa sen varmistamisesta, että yhteisön lainsäädäntöä sovelletaan ja noudatetaan kansallisessa oikeusjärjestelmässä (24). EFTAn valvontaviranomainen katsoo, että sitä sitoo samanlainen vilpittömän yhteistyön velvollisuus EFTA-valtioiden kansallisia tuomioistuimia kohtaan vastaavan ETA-sopimuksen 3 artiklan ja valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen 2 artiklan nojalla. Se on edelleen sitä mieltä, että tällainen yhteistyö saattaa olla tärkeä tekijä ETA:n kilpailusääntöjen tehokkaan ja yhdenmukaisen soveltamisen varmistamisessa. EFTAn valvontaviranomainen aikoo näiden näkökohtien perusteella tehdä yhteistyötä EFTA-valtioiden kansallisten tuomioistuimien kanssa seuraavalla tavalla.

32. EFTAn tuomioistuimen, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen oikeuskäytäntö sekä EFTAn valvontaviranomaisen ja komission ETA-sopimuksen 53 ja 54 artiklan ja (soveltuvin osin) EY:n perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan mukaiset päätökset, yhteisön ryhmävapautusasetuksia vastaavat säädökset ja EFTAn valvontaviranomaisen tekemät yleiset ilmoitukset ovat kaikki laki- tai selityslähteitä, jotka voivat olla avuksi kansallisten tuomioistuimien tutkiessa yksittäisiä tapauksia.

33. Jos nämä lähteet eivät riitä, kansalliset tuomioistuimet voivat, kansallisen prosessioikeutensa sallimissa rajoissa, pyytää EFTAn valvontaviranomaiselta seuraavia tietoja.

34. Ensinnäkin kansalliset tuomioistuimet voivat pyytää menettelytapoihin liittyviä tietoja nähdäkseen, onko jokin tietty asia EFTAn valvontaviranomaisen käsiteltävänä, onko jostakin asiasta ilmoitettu, onko EFTAn valvontaviranomainen aloittanut virallisen menettelyn vai onko se jo ottanut kantaa virallisella päätöksellä tai kirjeellä. Kansalliset tuomioistuimet voivat myös tarvittaessa kysyä EFTAn valvontaviranomaiselta, kauanko aikaa todennäköisesti tarvitaan ilmoitettuja sopimuksia tai käytäntöjä koskevan yksittäisen vapautuksen myöntämiseen tai eväämiseen siten, että ne voisivat määrittää edellytykset asian käsittelyn lykkäämiselle tai päättää, onko väliaikaisia toimenpiteitä otettava käyttöön (25). EFTAn valvontaviranomainen puolestaan pyrkii antamaan etusijan asioille, joiden käsittely riippuu tällä tavoin lykätystä kansallisesta käsittelystä, erityisesti, kun siviilioikeudellisen riidan tulos riippuu niistä.

35. Toiseksi, jos 53 artiklan 1 kohdan tai 54 artiklan soveltaminen tuottaa kansallisille tuomioistuimille erityisiä vaikeuksia, ne voivat pyytää EFTAn valvontaviranomaiselta yleisluonteisia oikeusopillisia tietoja. EFTAn valvontaviranomainen ei vastauksissaan arvioi tapauksen asiasisältöä. Lisäksi, jos kansalliset tuomioistuimet eivät ole varmoja, voidaanko EFTAn valvontaviranomaiselle ilmoitetusta riitautetusta sopimuksesta, päätöksestä tai yhdenmukaistetusta menettelystä myöntää yksittäinen vapautus, ne voivat pyytää valvontaviranomaiselta väliaikaislausuntoa.

36. EFTAn valvontaviranomaisen vastaukset eivät sido niitä pyytäneitä tuomioistuimia. EFTAn valvontaviranomainen tekee vastauksissaan selväksi, että sen näkemys ei ole lopullinen eikä se vaikuta kansallisen tuomioistuimen oikeuteen pyytää EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antavaa lausuntoa valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen 34 artiklan mukaisesti.

37. Lopuksi kansalliset tuomioistuimet voivat saada EFTAn valvontaviranomaiselta tosiasioihin perustuvia tietoja: tilastotietoja, markkinatutkimuksia ja taloudellisia analyyseja. EFTAn valvontaviranomainen pyrkii antamaan nämä tiedot tiedoksi seuraavassa kohdassa esitetyissä rajoissa tai osoittamaan, mistä niitä voi hankkia.

38. Asianmukaisen lainkäytön etujen nimissä EFTAn valvontaviranomaisen olisi vastattava oikeusopillisia tietoja ja tosiasiatietoja koskeviin pyyntöihin mahdollisimman lyhyessä ajassa. EFTAn valvontaviranomainen ei voi suostua tällaisiin pyyntöihin, elleivät useat edellytykset täyty. Ensinnäkin tarvittavien tietojen on todella oltava valvontaviranomaisen käytettävissä. Toiseksi EFTAn valvontaviranomainen voi antaa nämä tiedot tiedoksi ainoastaan siltä osin kuin oikeudenmukainen hallinnollinen käytännön yleisperiaate sen sallii.

39. Esimerkiksi valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen 14 artiklassa, sellaisena kuin sitä kilpailusääntöjä sovellettaessa tarkoitetaan pöytäkirjassa 4 olevassa II luvun 20 artiklassa, edellytetään, että EFTAn valvontaviranomainen ei paljasta luonteensa perusteella salassa pidettäviä tietoja. Lisäksi ETA-sopimuksen 3 artiklasta ja valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen 2 artiklasta johtuva vilpittömän yhteistyön velvoite koskee kansallisten tuomioistuimien ja EFTAn valvontaviranomaisen välistä suhdetta eikä se koske riidan osapuolten asemaa näiden tuomioistuimien käsittelyssä. EFTAn valvontaviranomaisen on amicus curiae:n ominaisuudessa kunnioitettava oikeudellista puolueettomuutta ja objektiivisuutta. Tämän vuoksi se ei suostu sellaisia tietoja koskeviin pyyntöihin, jotka kuuluvat tässä ilmoituksessa kuvattujen yhteistyömenettelyjen piiriin, jollei pyyntö tule kansalliselta tuomioistuimelta joko suoraan tai epäsuoraan sellaisten osapuolten kautta, jotka kyseinen tuomioistuin on määrännyt hankkimaan tiettyjä tietoja.

V. Loppuhuomautukset

40. Tämä ilmoitus ei koske kuljetusalan kilpailusääntöjä. Se ei myöskään koske ETA-sopimuksen pöytäkirjassa 25 määrättyjä hiiltä ja terästä koskevia kilpailusääntöjä.

41. Tämä ilmoitus on ohjeellinen eikä se millään tavoin rajoita ETA-sopimuksessa yksityishenkilöille tai yrityksille myönnettyjä oikeuksia.

42. Tämä ilmoitus ei rajoita sellaisten ETA-sopimuksen määräysten tulkitsemista, jotka saattavat olla Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tai EFTAn tuomioistuimen antamia.

(1) Tässä ilmoituksessa viittaukset EFTA-valtioihin tarkoittavat EFTA-valtioita, joiden osalta ETA-sopimus on tullut voimaan.

(2) Katso esim. asia 26/62, Van Gend en Loos v. Nederlandse administratie der belastingen, [1963] ECR 1; asia 28/67, Firma Molkerei-Zentrale Westfalen/Lippe GmbH v. Hauptzollamt Paderborn, [1968] ECR 143.

(3) Katso esim. asia 43/71, Politi v. Italian tasavallan valtiovarainministeriö, [1971] ECR 1039.

(4) Katso asia E-1/94, 16.12.1994 tehdyn päätöksen 77 kohta (ei vielä kertomuksessa).

(5) Katso tämän ilmoituksen 3 kohta.

(6) Katso Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätökset asiassa 56/65, LTM v. MBU, [1966] ECR 337, asiassa 48/72, Brasserie de Haecht v. Wilkin-Janssen, [1973] ECR 77 ja asiassa 319/82, Ciments et Bétons v. Kerpen & Kerpen, [1983] ECR 4173, jotka koskevat EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan vastaavaa määräystä.

ETA-sopimuksen 6 artiklassa määrätään, että siltä osin kuin tämän sopimuksen määräykset ovat sisällöltään samoja kuin vastaavat Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen tai Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamissopimuksen taikka näitä kahta perustamissopimusta sovellettaessa annettujen säädösten säännöt, määräyksiä tulkitaan niitä täytäntöön pantaessa ja sovellettaessa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ennen tämän sopimuksen allekirjoittamista antamien merkityksellisten ratkaisujen mukaisesti, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta oikeuskäytännön kehittämistä tulevaisuudessa.

(7) Neuvoston asetus N:o 17, annettu 6 päivänä helmikuuta 1962: Ensimmäinen asetus perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan täytäntöönpanosta (EYVL N:o 13, 21.2.1962, s. 204/62; erikoisnumero 1959-62, s. 87).

(8) Katso tämän ilmoituksen 3 kohta.

(9) ETA-sopimuksen pöytäkirjassa 21 olevassa 13 artiklassa määrätään, että niille sopimuksille, päätöksille ja yhtenäistetyille menettelytavoille, joille on ennen sopimuksen voimaantuloa myönnetty yksittäispoikkeus EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan nojalla, ovat sopimuksen määräyksiä sovellettaessa edelleen vapautettuja kiellosta poikkeuksen myöntämispäätöksessä määrättyyn päivään asti tai kunnes EY:n komissio toisin päättää, sen mukaan, kumpi näistä päivistä on aikaisempi.

(10) Asia 158/80, Rewe v. Hauptzollamt Kiel, [1981] ECR 1805, 44 kohta; katso myös asia 33/76, Rewe v. Landwirtschaftskammer Saarland, [1976] ECR 1989; asia 79/83, Hartz v. Deutsche Tradax, [1984] ECR 1921; Case 199/82, Amministrazione delle Finanze dello Stato v. San Giorgio, [1983] ECR 3595.

(11) Katso Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätökset asiassa 14/68, Walt Wilhelm ja muut asianosaiset v. Bundeskartellamt, [1969] ECR 1; yhdistetyt asiat 253/78 ja 1-3/79, Procureur de la République v. Giry and Guerlain, [1980] ECR 2327.

(12) Katso tämän ilmoituksen 3 kohta.

(13) Katso Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätös asiassa C-234/89, Delimitis v. Henninger Bräu, [1991] ECR I-935, 47 kohta.

(14) Katso ETA-sopimuksen pöytäkirjassa 21 oleva 13 artikla.

(15) Asia 48/72, Brasserie de Haecht v. Wilkin-Janssen, [1973] ECR 77; asia 127/73, BRT v. Sabam, [1974] ECR 51; asia C-234/89, Delimitis v. Henninger Bräu, [1991] ECR I-935.

(16) Katso Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätös asiassa 99/79, Lancôme v. Etos, [1980] ECR 2511, 11 kohta.

(17) ETA-sopimuksen 6 artikla. Sopimuksen allekirjoittamispäivä oli 2.5.1992.

(18) Katso EFTAn valvontaviranomaisen ilmoitukset seuraavista:

- kauppaedustajien kanssa solmitut yksinmyynti- ja yksinostosopimukset EYVL N:o L 153, 18.6.1994, s. 23),

- sopimukset, päätökset ja yhtenäistetyt menettelytavat yritysten välisen yhteistyön alalla (EYVL N:o L 153, 18.6.1994, s. 25),

- tiettyjen alihankintasopimusten arviointi (EYVL N:o L 153, 18.6.1994, s. 30),

- vähämerkityksiset sopimukset (EYVL N:o L 153, 18.6.1994, s. 32).

(19) Katso Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätös asiassa C-127/73, BRT v. Sabam, [1974] ECR 51, 21 kohta. EFTAn valvontaviranomaisen tai komission menettely aloitetaan määräävällä säädöksellä. Pelkkää asiakirjojen saapumista koskevaa vahvistusta ei voida pitää sellaisenaan määräävänä säädöksenä; asia 48/72, Brasserie de Haecht v. Wilkin-Janssen, [1973] ECR 77, 16 ja 17 kohta.

(20) Katso ETA-sopimuksen pöytäkirjassa 21 oleva 13 artikla.

(21) Luettelo EFTAn valvontaviranomaisen antamista asiaankuuluvista säädöksistä ja virallisista selityksistä on tämän ilmoituksen liitteessä.

(22) On huomattava, ettei ole väliä, onko sopimuksesta, päätöksestä tai yhtenäistetystä menettelytavasta ilmoitettu valvontaviranomaiselle, joka on ETA-sopimuksen 56 artiklan mukaisesti toimivaltainen päättämään asiasta. Katso ETA-sopimuksen pöytäkirjassa 23 oleva 10 artikla.

(23) Asia 48/72, Brasserie de Haecht v. Wilkin-Janssen, [1973] ECR 77; asia 59/77, De Bloos v. Bouyer, [1977] ECR 2359; asia 99/79, Lancôme v. Etos, [1980] ECR 2511.

(24) Asia C-2/88 Imm., Zwartveld, [1990] ECR I-3365, 18 kohta; asia C-234/89, Delimitis v. Henninger Bräu, [1991] ECR I-935, 53 kohta.

(25) Katso tämän ilmoituksen 20 ja 28 kohta.

LIITE

ETA-SOPIMUKSEN LIITTEESSÄ XIV TARKOITETUT YHTEISÖN RYHMÄVAPAUTUSASETUKSIA VASTAAVAT SÄÄDÖKSET JA EFTAN VALVONTAVIRANOMAISEN SELITYKSET

I. Yksinmyynti- ja yksinostosopimukset

1. ETA-sopimuksen liitteessä XIV olevassa 2 kohdassa tarkoitettuja yksinmyyntisopimuksia koskevaa komission asetusta (ETY) N:o 1983/83 vastaava säädös.

2. ETA-sopimuksen liitteessä XIV olevassa 3 kohdassa tarkoitettuja yksinostosopimuksia koskevaa komission asetusta (ETY) N:o 1984/83 vastaava säädös.

3. EFTAn valvontaviranomaisen ilmoitus ETA-sopimuksen liitteessä XIV olevassa 2 ja 3 kohdassa tarkoitetuista säädöksistä (EYVL N:o L 153, 18.6.1994, s. 13).

4. EFTAn valvontaviranomaisen ilmoitus ETA-sopimuksen liitteessä XIV olevassa 2 ja 3 kohdassa tarkoitettuja säädöksiä koskevan ilmoituksen muuttamisesta (EYVL N:o L 186, 21.7.1994, s. 69).

5. ETA-sopimuksen liitteessä XIV olevassa 4 kohdassa tarkoitettua moottoriajoneuvojen myynti- ja huoltosopimuksia koskevaa komission asetusta (ETY) N:o 123/85 vastaava asetus.

6. EFTAn valvontaviranomaisen ilmoitus ETA-sopimuksen liitteessä XIV olevassa 4 kohdassa tarkoitetusta säädöksestä (EYVL N:o L 153, 18.6.1994, s. 20).

7. EFTAn valvontaviranomaisen ilmoitus moottoriajoneuvojen välittäjien toiminnan selventämisestä (EYVL N:o L 186, 21.7.1994, s. 70).

II. Lisenssi- ja luvakesopimukset

1. ETA-sopimuksen liitteessä XIV olevassa 5 kohdassa tarkoitettua patenttilisenssisopimuksia koskevaa komission asetusta (ETY) N:o 2349/84 vastaava säädös.

2. ETA-sopimuksen liitteessä XIV olevassa 8 kohdassa tarkoitettua luvakesopimuksia koskevaa komission asetusta (ETY) N:o 4087/88 vastaava säädös.

3. ETA-sopimuksen liitteessä XIV olevassa 9 kohdassa tarkoitettua taitotietoa koskevia lisenssisopimuksia koskevaa komission asetusta (ETY) N:o 556/89 vastaava säädös.

III. Yhteistyösopimukset

1. ETA-sopimuksen liitteessä XIV olevassa 6 kohdassa tarkoitettua erikoistumissopimuksia koskevaa komission asetusta (ETY) N:o 417/85 vastaava säädös.

2. ETA-sopimuksen liitteessä XIV olevassa 7 kohdassa tarkoitettua tutkimus- ja kehitystyösopimuksia koskevaa komission asetusta (ETY) N:o 418/85 vastaava säädös.