EFTAN VALVONTAVIRANOMAISEN PÄÄTÖS

N:o 339/98/KOL,

tehty 3 päivänä joulukuuta 1998,

Norjan hallituksen Arcus-yhtymälle antamasta rahoituksesta

(Tuki N:o 95-021 (Norja))

EFTAN VALVONTAVIRANOMAINEN, joka

ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen(1) ja erityisesti sen pöytäkirjan 26, sopimuksen 61, 62 ja 63 artiklan sekäa liitteessä XV olevassa 1 kohdassa tarkoitetun jäsenvaltioiden ja julkisten yritysten välisten taloudellisten suhteiden avoimuutta koskevan säädöksen,

ottaa huomioon EFTA-valtioiden välisen sopimuksen valvontaviranomaisen tuomioistuimen perustamisesta(2) ja erityisesti sen 24 artiklan ja pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan,

sekä katsoo seuraavaa:

I TOSISEIKAT

1. Taustaa ja kirjeenvaihtoa

Kun ETA-sopimus tuli voimaan 1 päivänä tammikuuta 1994, Norjan valtion omistamalla alkoholimonopolilla, A/S Vinmonopoletilla oli yksinoikeus tuoda maahan viinejä ja väkeviä alkoholijuomia, yksinoikeus viedä maasta väkeviä alkoholijuomia sekä yksinoikeus valmistaa alkoholia ja tislata uudelleen alkoholia teollisuuden tarpeisiin, alkoholijuomia kuluttajien käyttöön sekä isopropanolia. Tukkukaupassa edellytettiin, että viinin ja väkevien alkoholijuomien tuottajat myyvät tuotteitaan ainoastaan A/S Vinmonopoletille. Väkevien alkoholijuomien, viinien ja alkoholia yli 4,75 tilavuusprosenttia sisältävien oluiden (vahvojen oluiden) vähittäismyyntiä kuluttajille sai harjoittaa ainoastaan A/S Vinmonopolet.

Tutkittuaan alkoholijuomia koskevan Norjan lainsäädännön ja markkinointijärjestelyt valvontaviranomainen päätteli 30 päivänä joulukuuta 1994 antamassaan perustellussa lausunnossa (päätös N:o 335/94 KOL), että pitämällä voimassa alkoholijuomien tuontia, vientiä ja tukkukauppaa koskevat yksinoikeudet ja pitämällä voimassa alkoholijuomien vähittäismyyntimonopolin ja valmistuksen välisen institutionaalisen yhteyden Norja oli laiminlyönyt ETA-sopimuksen 11, 12 ja 16 artiklassa määrätyt velvoitteet.

Perustellun lausunnon seurauksena Norjan viranomaiset päättivät vuonna 1995 jakaa A/S Vinmonopoletin kahteen yhtymään(3). Vähittäismyyntitoiminnan oli määrä jatkua samannimisenä monopolina kuten ennenkin (A/S Vinmonopolet). Vientiin, tuontiin, tukkukauppaan ja tuotantoon liittyvä toiminta oli tarkoitus antaa erillisen yritysryhmittymän eli Arcus-yhtymän (jäljempänä "Arcus") hoidettavaksi. Arcus-yhtymä oli määrä perustaa siten, että siihen kuuluisi valtion 100-prosenttisesti omistama holdingyhtiö sekä kaksi yhtymän kokonaan omistamaa tytäryhtiötä, Arcus Produksjon AS ja Arcus Distributsjon AS. Osa entiselle A/S Vinmonopoletille kuuluvista varoista ja veloista oli tarkoitus siirtää Arcus-yhtymälle. Toimenpiteiden oli tarkoitus tulla voimaan vuoden 1996 alussa.

Valvontaviranomainen pyysi 23 päivänä marraskuuta 1995 päivätyllä kirjeellä (viite 95-6773 D) Norjan hallitusta lähettämään täydelliset tiedot Norjan alkoholijuomien markkinajärjestelyihin liittyvistä lainsäädännöllisistä seikoista ja hallinnollisista muutoksista. Kirjeessä ilmaistiin myös huolestuminen laiminlyöntejä koskevista korjaustoimenpiteistä, joita oli käsitelty valvontaviranomaisen 30 päivänä joulukuuta 1994 antamassa perustellussa lausunnossa, toisin sanoen toimenpiteistä, jotka oli saatettava päätökseen vuoden 1995 loppuun mennessä. Valvontaviranomainen kiinnitti Norjan viranomaisten huomion erityisesti ETA-sopimuksen 53-64 artiklassa oleviin kilpailusääntöihin.

Valvontaviranomainen ilmoitti Norjan hallitukselle 6 päivänä joulukuuta 1995 päivätyllä kirjeellä (viite 95-6989 D) saaneensa tietoja, joiden mukaan Arcus mahdollisesti saa julkista tukea lähinnä yritykselle siirrettyjen varojen aliarvostuksen muodossa. Viitaten valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 3 kohtaan valvontaviranomainen muistutti Norjan hallitusta EFTA-valtioiden velvollisuudesta ilmoittaa valvontaviranomaiselle tuen myöntämistä tai muuttamista koskevasta suunnitelmasta riittävän ajoissa, jotta se voi esittää huomautuksensa. Norjan hallitukselle ilmoitettiin lisäksi, että jos tämä velvollisuus laiminlyödään, tukea pidettäisiin laittomana ja valvontaviranomainen voisi vaatia sen takaisinperintää.

Norjan viranomaiset vastasivat 4 päivänä tammikuuta 1996 päivätyllä kirjeellä (viite 96-11 A), että niiden mielestä Arcusille siirrettyjä varoja ei ollut aliarvostettu eikä niillä sen vuoksi ollut mitään velvollisuutta tehdä ilmoitusta valvontaviranomaiselle. Norjan viranomaiset lupasivat kuitenkin toimittaa valvontaviranomaiselle yksityiskohtaisempia tietoja Arcusin arvon määrittämisestä ja rahoituksesta. Kyseiset tiedot toimitettiin valvontaviranomaiselle 11 päivänä maaliskuuta 1996 päivätyllä kirjeellä (viite 96-1362 A), johon sisältyi jäljennös Deloitte & Touche -nimisen konsultin laatimasta raportista (jäljempänä "D& T-raporitti"(4)), jossa käsitellään arvostusta ja aloittavan taseen laatimista A/S Vinmonopoletin yhtiöittämisen yhteydessä.

Valvontaviranomainen vastaanotti 22 päivänä joulukuuta 1995 päivätyssä kirjeessä (viite 95-7344 A) A/S Vinmonopoletin Arcusille siirtämien varojen arvostusta koskevan virallisen kantelun, jonka mukaan asiaan sisältyi ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Kantelija arvioi, että Arcusille siirretyt varat on todennäköisesti aliarvostettu 1,5 miljardilla Norjan kruunulla, mikä merkitsee sitä, että toisin kuin kilpailijansa, Arcusilta ei vaadita tavanomaista tuottoa käytettyjen varojen reaaliarvolle. Kantelija ilmaisi myös olevansa huolissaan siitä, että Arcusin väitettyä taloudellista etua voidaan käyttää kilpailijoiden hintojen auttamiseksi ja että tämä johtaa tilanteeseen, jossa estetään terve kilpailu ja kilpailijoiden tasaveroinen pääsy alkoholijuomien jakelumarkkinoille Norjassa.

Valvontaviranomainen ilmoitti Norjan viranomaisille kantelusta 1 päivänä huhtikuuta 1996 päivätyllä kirjeellä (viite 96-1374 D), jossa se kehotti niitä esittämään huomautuksensa kantelijan väitteistä. Samalla kirjeellä Norjan viranomaisia pyydettiin toimittamaan joitakin lisätietoja muun muassa mahdollisista suunnitelmista, jotka koskevat käyttöomaisuuden myymistä tai ylikapasiteetin käyttöä muuhun kuin alkoholijuomien valmistukseen ja kauppaan liittyvään toimintaan. Norjan viranomaiset vastasivat 7 päivänä toukokuuta 1996 päivätyllä kirjeellä (viite 96-2662 A), jonka mukaan A/S Vinmonopoletin uudelleenjärjestelyjen yhteydessä ei ollut myönnetty minkäänlaista valtiontukea. Samassa kirjeessä todettiin, että toistaiseksi suunnitteilla ei ollut merkittävän käyttöomaisuuden myyntiä. Muiden mahdollisten toimintojen osalta viitattiin erään farmasia-alan yrityksen kanssa tehtyyn sopimukseen, joka koskee varastotilan vuokralle antamista ja jakelupalvelujen tarjoamista. Lisäksi mainittiin, että sopimukseen perustuvasta toiminnasta saatavien tulojen arvioitu arvo sisällytettiin Arcusin aloittavaan taseeseen.

Valvontaviranomainen päätti 30 päivänä lokakuuta 1996 aloittaa valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen ja pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 2 kohdassa määrätyn virallisen tutkintamenettelyn (päätös N:o 246/97/KOL). Norjan hallitukselle ilmoitettiin asiasta lähettämällä samana päivänä päätöksen jäljennös, jolla sitä kehotettiin esittämään päätöstä koskevat huomautuksensa. Tutkintamenettelyn aloittamista koskeva päätös tehtiin rajoittamatta lopullisen päätöksen tulosta.

Päätöksen olennaiset kohdat julkaistiin ilmoituksena Euroopan yhteisöjen virallisen lehden ETA-osastossa ja sen ETA-täydennysosassa(5). Muut ETA-sopimuksen allekirjoittaneet EFTA-valtiot, EU:n jäsenvaltiot ja muut, joiden etua asia koskee, saivat siten tietää asiasta ja tilaisuuden esittää huomautuksensa kuukauden kuluessa julkaisemispäivästä. Euroopan komissiolle ilmoitettiin asiasta ETA-sopimuksen pöytäkirjan 27 mukaisesti toimittamalle sille päätöksen jäaljennös.

Valvontaviranomainen totesi tutkintamenettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään muun muassa, että Arcusin aloittava tase perustui optimaalista huonompaan yhtymän rakenteeseen. Tältä osin valvontaviranomainen totesi, että aloittava tase perustui olettamukseen, jonka mukaan Bergenissä ja Trondheimissa sijaitsevat tuotantolaitokset säilytettäisiin Oslossa sijaitsevien laitosten lisäksi. Lisäksi todettiin, että D& T-raportin mukaan odotettavissa oli taloudellista voittoa, jos tuotantotoiminta keskitettäisiin Osloon. Valvontaviranomainen ei ollut vakuuttunut siitä, että Norjan hallituksen käyttämä arvo vastaisi reaaliarvoa, jonka asiantunteva halukas ostaja olisi valmis maksamaan Arcusille siirretyistä varoista. Tämän vuoksi valvontaviranomainen katsoi, että tarkempi tutkimus oli tarpeen, jotta voitaisiin määrittää A/S Vinmonopoletilta siirrettyjen varojen oikea arvo. Valvontaviranomainen totesi myös, että se ei ole saanut mitään tietoja, jotka osoittaisivat Norjan viranomaisten asettaneen rajoituksia sille, kuinka Arcus voi käyttää A/S Vinmonopoletin rakenneuudistuskustannusten kattamiseen tekemän varauksen. Näin ollen valvontaviranomainen päätteli siinä vaiheessa, että rakenneuudistusta varten tehtyä 226 miljoonan Norjan kruunun varausta on pidettävä ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valtiontukena.

Vastauksena valvontaviranomaisen tekemään tutkintamenettelyn aloittamispäätökseen Norjan viranomaiset esittivät 13 päivänä joulukuuta 1996 päivätyllä kirjeellä (viite 96-7409 A) lisäperusteluja sille, miksi ne eivät katsoneet Arcusin rahoitukseen sisältyvän minkäänlaista valtiontukea. Ne huomauttivat muun muassa, että Arcus tarvitsisi Bergenissä ja Trondheimissa olevan varasto- ja kuljetuskapasiteetin. Ne olivat myös sitä mieltä, että kun Arcusin tarvitsemaa kapasiteettia koskeva arviointi suoritettiin, Oslossa sijaisevien uusien pullotus- ja varastotilojen rakennustyöt olivat kesken, mikä oli lisäperuste Bergenin ja Trondheimin kiinteistöjen säilyttämiselle. Viitaten rakenneuudistuskustannuksiin Norjan viranomaiset selittivät, että varaus oli tehty tarvittavien uudelleenjärjestelyjen ja A/S Vinmonopoletin tekemän henkilöstön vähentämistä koskevan päätöksen perusteella. Norjan viranomaiset päättelivät, että niiden mielestä A/S Vinmonopoletin uudelleenjärjestelyjen yhteydessä ei myönnetty minkäänlaista tukea varojen siirron tai taloudellisen avustuksen muodossa.

Norjan panimoiden ja kivennäisvesituottajien yhdistys (Norsk Bryggeri- og Mineralvannindustris Forening) noudatti valvontaviranomaisen kehotusta esittää huomautuksensa mahdollisesta Arcusille myönnetystä valtiontuesta 12 päivänä maaliskuuta 1997 päivätyllä faksilla (viite 97-1656 A) eli asetetun kuukauden määräajan kuluessa. Yhdistys ilmoitti yleisesti kannattavansa kantelijan ja valvontaviranomaisen esittämiä näkemyksiä. Yhdistys viittasi muun muassa siihen, että aineellisen käyttöomaisuuden arvo oli määritetty poikkeuksellisen pieneksi. Yhdistys viittasi myös Arcusin suunnitelmiin muuttaa osa tuotantolaitoksistaan oluen valmistukseen sopiviksi ja ilmaisi olevansa huolissaan siitä, että tällöin tuotanto perustuisi edullisella hinnalla hankittujen kiinteistöjen käyttöön ja rakenneuudistuskustannusten kattamiseksi annettuun rahoitukseen. Lisäksi yhdistys ilmaisi olevansa huolissaan Arcusin mahdollisuuksista käyttää hyväkseen suurtuotannon etuja ja synergiaetuja tuotannossa, jakelussa ja myynnissä, koska Arcusilla oli monopoli väkevien alkoholijuomien valmistajana. Tällaisten etujen sanottiin olevan muiden juomien valmistajien ulottumattomissa. Yhdistys katsoi myös, että, Arcusin jakelutoimintaan liittyi mahdollisesti väkevien alkoholijuomien, viinien ja oluiden eri tuoteryhmien välistä ristikkäistukea. Yhdistyksen esittämät huomautukset toimitettiin edelleen Norjan viranomaisille 8 päivänä syyskuuta 1997 päivätyllä kirjeellä 1997 (viite 97-5809 D).

Norjan viranomaiset vastasivat 3 päivänä marraskuuta 1997 päivätyllä kirjeellä (viite 97-6979 A), jonka mukaan Arcus oli huhtikuusta 1997 lähtien tehtyjen sopimusten mukaisesti siirtänyt pullotustoiminnan paikalliseen Hardanger Bryggeri A/S -nimiseen panimoon ja hankkinut samanaikaisesti kyseisen panimon osakkeita. Norjan viranomaiset katsoivat, että Arcusin ryhtyminen Hardanger Bryggeri A/S:n osakkaaksi oli tavanomainen liiketoimi ja että liiketoimeen käytetyt rahat eivät liittyneet millään tavalla rakenneuudistuskustannusten rahoittamiseen eikä Arcusin varojen arvostukseen. Ne selittivät lisäksi, että Arcus oli ostanut olemassa olevan panimon osakkeita kaupallisessa tarkoituksessa ja siten harjoittanut tavanomaista liiketoimintaa, jota sen on voitava jatkaa vapaasti siitä huolimatta, että Arcusilla oli monopoli väkevien alkoholijuomien valmistajana. Mahdollisista väitetyistä ristikkäistuista Norjan viranomaiset totesivat, että kantelut, joita oli aiemmin tehty EFTA:n valvontaviranomaiselle ja Norjan kilpailuviranomaiselle, oli saatettu päätökseen ilman kummankaan viranomaisen puuttumista asiaan millään tavalla.

Viimeksi mainitun asian osalta voidaan todeta, että vuosina 1996-97 valvontaviranomainen tutki kilpailuun liittyviä kanteluja alennuksista, joita Arcus Distribusjon AS oli tarjonnut Norjassa toimiville viinien ja väkevien alkoholijuomien maahantuojille ja edustajille. Kyseisiin kanteluihin ei kuitenkaan liittynyt ristikkäistukea koskevia seikkoja. Asioiden tutkiminen lopetettiin sen jälkeen, kun Arcus lupasi muuttaa toimintansa ETA:n kilpailusääntöjen mukaiseksi. Tämän ansiosta myös Norjan kilpailuviranomaisen oli mahdollista lopettaa samankaltaiset tutkimukset.

Virallisen tutkintamenettelyn ulkopuolella valvontaviranomainen on saanut kirjeitä osapuolilta, joiden taloudellisiin intresseihin kuuluvat sekä tukkukauppa että alkoholijuomien jakeluun ja valmistukseen liittyvä toiminta. Kirjeitä on saatu sekä Norjasta että muista ETA-valtioista peräisin olevilta osapuolilta, ja niissä tuodaan poikkeuksetta esille vakava huoli Norjan hallituksen Arcusille antamasta rahoituksesta.

Valvontaviranomaisen jatkettua Norjan hallituksen Arcusille antaman rahoituksen tutkintaa kävi ilmi, että tiettyjä tutkinnan tulokseen todennäköisesti vaikuttavia seikkoja oli selvitettävä tarkemmin. Tämän vuoksi valvontaviranomainen pyysi lisätietoja 11 päivänä toukokuuta 1998 päivätyllä kirjeellä (viite 98-3094 D). Samassa kirjeessä se kehotti Norjan viranomaisia esittämään huomautuksensa joistakin valvontaviranomaisen alustavista havainnoista. Valvontaviranomainen pyysi toimittamaan lisätietoja sekä esittämään havaintojaan rakenneuudistusvarauksesta ja valvontaviranomaisen optimaalista huonommaksi kutsumasta Arcusin rakenteesta, minkä lisäksi se otti esille muitakin asioita. Valvontaviranomainen asetti muun muassa kyseenalaiseksi suhteellisen korkeaksi katsomansa diskonttokoron käytön D& T-raporttiin sisältyvässä Arcusin arvoa koskevassa laskelmassa(6). Lisäksi valvontaviranomainen pyysi tietoja Trondheimissa sijaitsevaan Arcusin kiinteistöön liitetystä ympäristövelvoitteesta. A/S Vinmonopolet varasi Arcusille 30 miljoonaa Norjan kruunua kyseisen velvoitteen kattamiseksi kun Arcus aloitti toimintansa.

Norjan viranomaiset vastasivat 9 päivänä kesäkuuta 1998 (viite 98-3978 A) ja 30 päivänä heinäkuuta 1998 (viite 98-5053 A) päivätyillä kirjeillä. Valvontaviranomaisen väittämän optimaalista huonomman rakenteen osalta ne korostivat, että työntekijöiden lakot ja levottomuudet oli otettava huomioon arvioitaessa mahdollisuuksia lopettaa tuotantotoiminta Bergenissä ja Trondheimissä ja että alkuperäinen päätös olla myymättä oli järkevä. Rakenneuudistusvarojen käytöstä esitettiin tarkempia tietoja. Norjan viranomaiset korostivat, että henkilöstön vähentämistä oli lykätty alkuperäiseen suunnitelmaan verrattuna varsinkin Bergenissä Hardanger Bryggeri A/S:ää koskevan hankkeen epäonnistuttua. Ne puolustivat aloittavan taseen vahvistamisen yhteydessä käytettyä diskonttaustekijää. Lisäksi ne totesivat, että Trondheimin kiinteistöstä oli tehty alustava myyntisopimus.

Käsitellessään Arcusin aloittavaan taseeseen liittyviä seikkoja valvontaviranomainen päätti turvautua ulkopuoliseen asiantuntemukseen ja antoi oslolaisen KPMG Management Consulting AS:n tehtäväksi laatia Arcusin arvon määrittämistä koskeva raportti(7). Raportti toimitettiin Norjan viranomaisille 3 päivänä marraskuuta 1998 päivätyllä kirjeellä (viite 98-7466 D). Norjan viranomaiset esittivät raporttia koskevat huomautuksensa 17 päivänä marraskuuta 1998 päivätyllä kirjeellä (viite 98-7850 A).

Valvontaviranomainen sai 6 päivänä marraskuuta 1998 Norjan viranomaisilta faksin (viite 98-7556 A), jonka oheen oli liitetty Arcusin hallitukselle lähetetty Norjan kauppa- ja teollisuusministeriön kirjeen jäljennös. Kirjeessä Arcusille ilmoitettiin, että valtio arvioi vuodelta 1998 maksettavien osinkojen määräksi noin 150 miljoonaa Norjan kruunua. Tämän arvion osalta ministeriö viittasi rakenneuudistukseen tarkoitettuihin varoihin, jotka on kirjattu satunnaisina tuloina, ja totesi, että arvot materiaalistuvat myytäessä käyttöomaisuutta.

2. Arcus-yhtymä

2.1 Perustaminen ja organisaatio

Norjan hallitus päätti perustaa Arcus AS:n holdingyhtiönä, jonka vastuuvelvollisuus on rajoitettu ja jonka valtio omistaa 100-prosenttisesti(8). Lisäksi päätettiin perustaa kaksi Arcus AS:n kokonaan omistamaa tytäryhtiötä, Arcus Produkter AS and Arcus Distribusjon AS. Valmistauduttaessa A/S Vinmonopoletin yhtiöittämiseen perustettiin syyskuussa 1995 Arcus-yritysryhmittymä, jonka alkupääoma oli 50000 Norjan kruunua ja jonka A/S Vinmonopolet omisti.

A/S Vinmonopoletin pilkkominen merkitsi sitä, että tuotantoon ja jakeluun liittyvät varat ja velat siirrettiin Arcus AS:lle, joka puolestaan jakoi ne edelleen kahden tytäryhtiön kesken. Vähittäismyyntimonopoliin liittyvät varat ja velat säilyivät A/S Vinmonopoletilla. A/S Vinmonopoletin osakepääoma ja muu oma pääoma jaettiin suhteessa arvioituihin vähittäismyyntimonopolissa säilyviin eriin ja Arcusille siirrettyihin eriin. Arcusin omistusoikeudet päätettiin siirtää A/S Vinmonopoletilta Norjan teollisuus- ja energiaministeriölle 1 päivänä tammikuuta 1996. Samana päivänä A/S Vinmonopolet siirsi varat ja velat Arcusille, joka ryhtyi hoitamaan sen tuotanto- ja jakelutoimintaa. Korvauksena Arcusille siirretyistä eristä valtio sai uuden omistajan eli teollisuus- ja energiaministeriön kautta holdingyhtiön osakkeita.

Arcus-yhtymään kuuluvat yritykset harjoittavat pääasiallisesti seuraavanlaista toimintaa:

Arcus Produkter AS:llä on (aiemmin A/S Vinmonopoletilla ollut) yksinoikeus väkevien alkoholijuomien valmistukseen Norjassa. Yrityksen tuotantotoiminta käsittää väkevien alkoholijuomien valmistuksen lisäksi kotimaisten ja ulkomaisten viinien ja väkevien alkoholijuomien pullotuksen. Yritys myy tuotteitaan vähittäismyyntimonopolille, hotelleille, ravintoloille ja verovapaille myymälöille. Lisäksi se vie tuotteitaan ulkomaille ja myy teolliseen ja lääketieteelliseen käyttöön tarkoitettua alkoholia.

Arcus Distribusjon AS, jonka nimi muutettiin tammikuussa 1998 Vectura AS:ksi, harjoittaa alkoholijuomien tuontia, varastointia ja jakelua. Yritys myy palvelujaan tuottajille, muille tukkukauppiaille ja kyseisten tuotteiden maahantuojille sekä toimittaa tuotteita vähittäismyyntimonopolille, hotelleille ja ravintoloille.

Arcus AS on holdingyhtiö, joka omistusoikeuksiin liittyvien tehtäviensä lisäksi huolehtii yhtymän nimissä yleisistä palveluista, kuten rahoituksesta, laskentatoimesta, tietotekniikasta ja henkilöstöhallinnosta. Arcusin toiminnan alkamisen jälkeen on perustettu kaksi uutta tytäryhtiötä. Arcus Eiendom ANS perustettiin 9 päivänä syyskuuta 1996 huolehtimaan Arcusin kiinteistöhallinnosta. Exar AS perustettiin 13 päivänä tammikuuta 1998 vastaamaan Bergenissä sijaitsevista Arcusin tuotantolaitoksista. On todettu, että Exar AS ei harjoita minkäänlaista toimintaa(9).

Kun Arcus-yritysryhmittymä perustettiin, siihen kuuluivat Oslossa, Bergenissä ja Trondheimissa sijaitsevat kolme tuotantolaitosta varastoineen sekä väkevien alkoholijuomien uudelleentislauslaitos Hamarissa.

2.2 Aloittava tase

Valmistellessaan A/S Vinmonopoletin pilkkomista omistaja eli Norjan sosiaali- ja terveysministeriö, antoi Deloitte & Touche -nimiselle konsultille (jäljempänä "D& T") tehtäväksi laatia raportti, johon sisältyisi ehdotus niitä toimintoja koskevaksi aloittavaksi taseeksi, jotka oli tarkoitus erottaa A/S Vinmonopoletista. D& T-raportti(10), joka on päivätty 25 päivänä syyskuuta 1995, oli Norjan hallituksen suurkäräjille tekemän Arcusin aloittavan taseen laatimista koskevan ehdotuksen perusta(11). Suurkäräjille esitetyn aloittavan taseen luvut vastasivat D& T-raportissa esitettyjä lukuja. Taulukossa 1 esitetään aloittava tase eriteltynä. Marraskuussa 1995 tehdyssä ehdotuksessa viitattiin aloittavaan taseeseen, joka olisi laadittava 1 päivänä tammikuuta 1996. Lopullista aloittavaa tasetta ei voitu laatia ennen kuin A/S Vinmonopoletin tilinpäätös vuodelta 1995 oli laadittu. Taulukossa 1 esitetään myös lopulliseen aloittavaan taseeseen sisältyvät luvut. Aloittavassa taseessa eriteltiin kutakin kolmea Arcus-yhtymään kuuluvaa yhtiötä-Arcus Produksjon A/S, Arcus Distribusjon A/S, ja holdingyhtiö Arcus A/S-koskevat tiedot. Tässä päätöksessä esitetään ainoastaan koko Arcus-yhtymän yhdistetyt luvut.

Taulukko 1

Arcus-yhtymän aloittava tase

>TAULUKON PAIKKA>

Aloittavan taseen laatiminen perustui seuraaviin periaatteisiin ja oletuksiin:

Deloitte & Touche määritti Arcus-yhtymän arvon nykyarvomenetelmän perusteella. Lyhyesti sanottuna kyseistä menetelmää sovellettaessa tulevat tuotot ja kustannukset arvioidaan markkinoiden kehitystä, operatiivisen toiminnan kustannuksia ym. koskevien oletusten perusteella. Toiminnan arvoksi määritetään oletettujen tulevien nettotuottojen kokonaismäärä nykyarvoonsa diskontattuna. Diskonttaustekijä vastaa prosentteina ilmaistua tuottovaatimusta. Laskelmat perustuivat oletukseen, jonka mukaan nykyinen tuotantorakenne, johon kuuluvat Oslon/Hamarin, Bergenin ja Trondheimin kiinteistöt, säilyy.

Deloitte & Touche laski Arcusin operatiivisen toiminnan (Arcus Produkter AS ja Arcus Distribusjon AS) nykyarvoksi 203 miljoonaa Norjan kruunua. Tämä arvo oli ratkaiseva määritettäessä Arcusin käyttöomaisuuden arvoa, joka arvioitiin 175 miljoonaksi Norjan kruunuksi ottaen huomioon muut varat ja velat. Osakepääoman katsottiin vastaavan arvioitua 203 miljoonan Norjan kruunun nykyarvoa.

Entisen A/S Vinmonopoletin käyttöpääoman pilkkominen viittasi siihen, että Arcusille oli tarkoitus varata 154 miljoonaa Norjan kruunua, joka ilmeni osittain käteisvaroina ja talletuksina ja joka kirjattiin taseeseen muuna omana pääomana, jolloin oman pääoman kokonaismäärä oli 357 miljoonaa Norjan kruunua (203 + 154). Fuusion purkamista koskevien periaatteiden mukaisesti 230 miljoonaa Norjan kruunua kirjattiin taseeseen muina lyhytaikaisina saamisina ja osakkeina. Tavanomaisten (lyhyt- ja pitkäaikaisten) velkojen määräksi kirjattiin 202 miljoonaa Norjan kruunua (175 + 27).

Monopolin purkamisen jälkeisen rakenneuudistuksen kustannuksiksi arvioitiin 236,7 miljoonaa Norjan kruunua. Tarkempia tietoja esitetään jäljempänä II jakson 2.2 kohdassa. Tämä määrä diskontattiin 226 miljoonaksi Norjan kruunuksi, joka kirjattiin ehdotetun aloittavan taseen vastattaviin. Kyseisten kustannusten kattamiseksi A/S Vinmonopoletin oletettiin siirtävän vastaava määrä Arcusille. Tämän vuoksi kyseiset 226 miljoonaa Norjan kruunua kirjattiin ehdotetun aloittavan taseen käteisvaroihin ja talletuksiin. Tällä tavoin rakenneuudistuskustannukset erotettiin yhtymän nykyarvon arvioinnista.

Trondheimissa sijaitsevaan Arcusin kiinteistöön liittyvän ympäristövelvoitteen arvoksi arvioitiin 30 miljoonaa Norjan kruunua (ks. jäljempänä oleva II jakson 2.3 kohta). Kyseisten kustannusten kattamiseksi A/S Vinmonopoletin oletettiin tässäkin tapauksessa siirtävän vastaavan määrän Arcusille. Tämän vuoksi kyseiset 30 miljoonaa Norjan kruunua kirjattiin ehdotetun aloittavan taseen käteisvaroihin ja talletuksiin. Lisäksi ympäristövelvoite kirjattiin rakenneuudistuskustannusten tavoin vastattaviin.

Näiden toimenpiteiden seurauksena laadittiin ehdotus aloittavaksi taseeksi, jossa vastattavien kokonaismäärä oli 458 miljoonaa Norjan kruunua. Oman pääoman arvoksi määritettiin 357 miljoonaa Norjan kruunua. Vaihto-omaisuuden arvoksi arvioitiin 640 miljoonaa Norjan kruunua ja käyttöomaisuuden arvoksi 175 miljoonaa Norjan kruunua. Tämä arvo vastasi Arcusin lukuisten kiinteistöjen, tuotantolaitosten ja kaluston arvioitua arvoa.

Ehdotettua aloittavaa tasetta käytettiin tosiasiallisten päätösten perustana. Arcusilla oli perustettaessa 357 miljoonan Norjan kruunun oma pääoma, josta 203 miljoonaa Norjan kruunua oli osakepääomaa. Kiinteistöjen, tuotantolaitosten ja kaluston muodostaman käyttöomaisuuden arvoksi määritettiin 175 miljoonaa Norjan kruunua. A/S Vinmonopoletilta siirrettiin 256 miljoonaa Norjan kruunua rakenneuudistuskustannusten ja ympäristövelvoitteiden kattamiseksi. Kuten taulukosta 1 käy ilmi, ainoa tärkeähkö ero ehdotetun aloittavan taseen ja lopullisen aloittavan taseen välillä oli tavanomaisten (lähinnä lyhytaikaisten) velkojen pienentyminen sekä vastaava vaihto-omaisuuden pienentyminen käytännön syistä.

Norjan hallitus totesi suurkäräjille tekemässään ehdotuksessa(12), että Arcusin odotettiin tuottavan omalle pääomalle tyydyttävän tuoton, joka määriteltiin 10-12 prosentiksi verojen jälkeen.

2.3 A/S Vinmonopoletin kustannukset

Arcusin arvioidun arvon perusteella vaikutti siltä, että sen arvioitu tuleva kassavirta ei riittäisi tuottamaan ennen fuusion purkamista A/S Vinmonopoletin tilinpäätökseen kirjattua tuottoa. Tämän vuoksi A/S Vinmonopoletin pääoman arvoa vuoden 1995 tilinpäätöksessä päätettiin alentaa. Kiinteän pääoman arvoa alennettiin alkuperäisestä 791 miljoonan Norjan kruunun arvosta 476 miljoonan Norjan kruunun verran 315 miljoonaan Norjan kruunuun(13). Jäljelle jäänyt pääoman arvo puolestaan jaettiin Arcusin aloittavaan taseeseen kirjattavaan käyttöomaisuuteen ja vähittäismyyntimonopolissa säilyvään käyttöomaisuuteen. Satunnaiset 476 miljoonan Norjan kruunun poistokustannukset kirjattiin A/S Vinmonopoletin vuoden 1995 tilinpäätökseen rakenneuudistuksen ja ympäristövelvoitteiden kattamiseksi siirrettyjen 256 miljoonan Norjan kruunun lisäksi. Näin ollen A/S Vinmonopoletin vuoden 1995 tileihin kirjattiin fuusion purkamisen seurauksena 732 miljoonan Norjan kruunun satunnaiset kulut, katso taulukko 2.

Taulukko 2

A/S Vinmonopoletin satunnaiset kulut vuonna 1995

>TAULUKON PAIKKA>

Lähde:

A/S Vinmonopoletin vuosikertomus vuodelta 1995.

2.4 Likvidaatioarvo

Norjan viranomaiset esittivät valvontaviranomaisen pyynnöstä arvion Arcusille siirrettyjen varojen likvidaatioarvosta. Arvio esitetään taulukossa 3.

Taulukko 3

Arcusin likvidaatioarvo

>TAULUKON PAIKKA>

Lähde:

Teollisuus- ja energiaministeriön kirje, päivätty 7 päivältä toukokuuta 1996 (viite 96-2662 A).

Kiinteistöjen arvoa koskevan arvioinnin suoritti riippumaton arvioija. Tuotantokaluston nettomyyntiarvon arvioi Arcus. Irtisanomisiin liittyvät kustannukset arvioitiin D& T-raportin sekä A/S Vinmonopoletin ja sen henkilöstön välisten aiempien sopimusten perusteella. Arcus arvioi muut likvidaatiokulut.

2.5 Toiminta markkinoilla, kauppa ja taloudelliset tulokset

Norjassa otettiin käyttöön vuoden 1996 alussa uusi alkoholijuomilla käytävää kauppaa koskeva järjestelmä, jonka mukaisesti Norjan viranomaiset myöntävät alkoholijuomien jakelu-, vienti- ja tuontilisenssit(14) Yhtään lisenssiä ei ollut myönnetty 1 päivään tammikuuta 1996 mennessä. Näin ollen kun Arcus Distribusjon aloitti toimintansa, se toimi tosiasiallisesti jonkin aikaa monopolina. Muut toimijat saivat myöhemmin vuonna 1996 oikeudet harjoittaa alkoholijuomien tuontia, vientiä ja jakelua. Vuonna 1997 Arcus Distribusjon AS:lla oli 65 prosentin markkinaosuus kaikista alkoholijuomatoimituksista vähittäismyyntimonopolille sekä hotelli- ja ravintola-alalle(15).

Arcus Produkter AS:n osuus viinien ja väkevien alkoholijuomien kokonaismyynnistä pieneni vuosina 1996 ja 1997 verrattuna entisen A/S Vinmonopoletin vastaaviin osuuksiin. Markkinaosuuksien pieneneminen koski vähemmän Arcusin omia tuotemerkkejä kuin muita sen toimittamia tuotemerkkejä, joita yritys tuo maahan säiliöissä ja pullottaa. Vuonna 1997 yli 33 prosenttia kaikista kuluttajille myydyistä viineistä ja väkevistä alkoholijuomista oli Arcus Produkter AS:n valmistamia tai pullottamia(16) Viennin osuudeksi vuonna 1996 ilmoitettiin viisi prosenttia kokonaismyynnistä(17), ja Saksan kerrottiin olevan viennin pääasiallinen markkina-alue.

Koska Norjassa ei käytännöllisesti katsoen harjoiteta ollenkaan viinin valmistusta ja koska Arcus Produkter AS:lla on yksinoikeus väkevien alkoholijuomien valmistukseen, kaikki väkevät alkoholijuomat ja lähes kaikki Arcusiin kuuluvien yritysten säiliöissä tai pullotettuina ostamat viinit ovat tuontitavaraa. Euroopan talousalueen maat kuuluvat kyseisten tuotteiden tärkeimpien alkuperämaiden joukkoon.

Arcusin vuosikertomus vuodelta 1996 osoittaa, että Arcusin kokonaistulot valmisteverojen vähentämisen jälkeen olivat 1296 miljoonaa Norjan kruunua. Liiketoiminnan tulos oli 26,6 miljoonaa Norjan kruunua. Rahoitustoimista saatiin nettotuloja 13,7 miljoonaa Norjan kruunua. Rakenneuudistusvarauksesta kirjattiin 62,1 miljoonaa Norjan kruunua satunnaisiin tuloihin, jolloin vuositulokseksi saatiin 102,4 miljoonaa Norjan kruunua. Osinkoina vähennettiin 16,1 miljoonaa Norjan kruunua(18) (ks. taulukko 4).

Vuonna 1997 Arcus ilmoitti kokonaistuloikseen valmisteverojen jälkeen 1245 miljoonaa Norjan kruunua. Koska nykyiset operatiivisen toiminnan juoksevat kustannukset olivat suuremmat kuin juoksevat tulot, liiketoiminnan tulos oli 12,8 miljoonan Norjan kruunun verran negatiivinen. Arcusin kokonaistulos kyseisenä vuonna oli kuitenkin 27,8 miljoonan Norjan kruunun verran voitollinen. Tähän tulokseen päästiin 10,7 miljoonan Norjan kruunun nettorahoitustulojen ansiosta sekä kirjaamalla satunnaisina tuloina 39,0 miljoonaa Norjan kruunua (josta 38,3 miljoonaa rakenneuudistusvarauksesta); satunnaisina kuluina vähennettiin 9,1 miljoonaa Norjan kruunua. Vuonna 1997 ei jaettu osinkoa.

Taulukko 4

Arcus-yhtymä: taloudellinen tulos vuosina 1996 ja 1997

>TAULUKON PAIKKA>

Lähteet:

Arcusin vuosikertomukset vuosilta 1996 ja 1997.

II ARVIOINTI

1. Periaatteet

1.1 Soveltamisalaan kuuluvat tuotteet

Valvontaviranomainen toteaa, että Arcusin toiminta liittyy ETA-sopimuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden valmistukseen ja kauppaan (katso ETA-sopimuksen 8 artikla, 23 artiklan b kohta sekä pöytäkirjat 3, 8 ja 47). Tällaisia tuotteita ovat muun muassa olut ja väkevät alkoholijuomat, jotka mainitaan ETA-sopimuksen pöytäkirjassa 3 olevissa taulukoissa I ja II(19).

Näin ollen varojen siirtämistä A/S Vinmonopoletilta Arcusille on tarkasteltava ETA-sopimuksen sekä valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen valtiontukisääntöjen mukaisesti. Lisäksi on syytä muistaa, että valtiontukisäännöt koskevat myös palvelualaa.

1.2 61 artiklan 1 kohta

ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa määrätään seuraavaa:"Jollei tässä sopimuksessa toisin määrätä, EY:n jäsenvaltion tai EFTA-valtion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu tämän sopimuksen toimintaan, siltä osin kuin se vaikuttaa sopimuspuolten väliseen kauppaan."

Tämä tarkoittaa, että ollakseen ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea toimenpiteen on:

1) oltava myönnetty valtion varoista muodossa tai toisessa,

2) suosittava jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ja

3) vääristettävä tai uhattava vääristää kilpailua ja vaikutettava sopimuspuolten väliseen kauppaan.

Valtion varat

Kaikkiin tarkasteltavana oleviin toimenpiteisiin sisältyy valtion varojen käyttöä, sillä niissä on kyse kokonaan valtion omistuksessa olevalta A/S Vinmonopoletilta Arcusille siirretyt varat eli käyttöomaisuus ja rahavarat. Vakiintuneen oikeuskäytännön(20) mukaisesti A/S Vinmonopoletin kaltaiselta valtion omistamalta yhtiöltä siirretyt varat voivat sisältyä ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun "valtion varoista" myönnetyn tuen käsitteeseen siinä missä suoraan valtiolta siirretyt varatkin. Koska varat voivat olla "muodossa tai toisessa", sekä rahavarat että käyttöomaisuus sekä muutkin etuudet kuuluvat ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan. Näin ollen ensimmäinen edellytys täyttyy kaikkien tässä päätöksessä tarkasteltavana olevien toimenpiteiden osalta sikäli kuin niihin todetaan sisältyvän taloudellisia etuja.

Jotakin yritystä suosivat toimenpiteet

Toisen edellytyksen osalta on ilmeistä, että siltä osin kuin toimenpiteiden avulla annetaan mahdollisuus hankkia rahavaroja tai käyttöomaisuutta edullisin ehdoin, edunsaajana ovat tietyt yritykset, nimittäin Arcus-yhtymään kuuluvat yritykset.

Kilpailuun ja kauppaan kohdistuva vaikutus

Arcus Produkter AS:n valmistamat väkevät alkoholijuomat kilpailevat Norjan markkinoilla ja vientimarkkinoilla välittömästi samankaltaisten muissa ETA-maissa valmistettujen juomien kanssa. Arcus Produkter AS tuo maahan väkeviä alkoholijuomia ja viinejä säiliöissä pullotettavaksi ja jälleenmyytäväksi. Vectura AS (entinen Arcus Distribusjon AS) on koti- ja ulkomaisten väkevien alkoholijuomien ja viinien tukkukaupan ja jakelun osalta Norjan markkinoiden tärkein toimija. Tätä toimintaa harjoitetaan kilpaillen muiden kyseisiä juomia maahan tuovien ja myyvien yritysten kanssa. Markkinoilla harjoitettavan toiminnan, kaupan ja taloudellisen tuloksen osalta viitataan tämän päätöksen I jakson 2.5 kohtaan.

Näin ollen kaikki Arcusin rahoitukseen liittyvät taloudelliset edut vääristävät tai uhkaavat vääristää kilpailua ja vaikuttavat ETA-sopimusalueella käytävään kauppaan ja ovat siten ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Jos rahoitukseen liittyy tällaisia etuja, kolmas edellytys täyttyy.

Lisäksi on tarkasteltava ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan osalta, käykö Norjan hallituksen Arcusille antamasta rahoituksesta ilmi, että Arcusia on "suosittu" ja missä määrin näin on tapahtunut, sekä todettava ja määriteltävä mahdollisen valtiontuen osuus. Valvontaviranomaisen tutkimusten tulokset esitellään tämän päätöksen II jakson 2 kohdassa.

1.3 Markkinataloudessa toimivaa sijoittajaa koskeva periaate

Kun valvontaviranomainen arvioi, sisältyykö EFTA-valtion ja julkisen yrityksen välisiin rahoitustapahtumiin valtiontukea, se soveltaa niin sanottua markkinataloudessa toimivaa sijoittajaa koskevaa periaatetta, joka on esitetty valvontaviranomaisen 19 päivänä tammikuuta 1994 antamien ja julkaisemien valtiontukea koskevien menettelysääntöjen ja aineellisten sääntöjen(21) (jäljempänä "valtiontukea koskevat suuntaviivat") 19 ja 20 luvussa. Kyseisen periaatteen tarkoituksena on varmistaa, että samankaltaisilla aloilla ja vastaavissa talous- ja rahoitustilanteissa toimivia julkisia ja yksityisiä yrityksiä kohdellaan tasaveroisesti niille myönnettävän rahoituksen ja julkisen tuen eri muotojen osalta. Jos julkisia varoja annetaan julkisille yrityksille edullisemmilla ehdoilla (eli taloudellisesti halvemmalla) kuin yksityinen omistaja luovuttaisi varoja vastaavassa rahoitus- ja kilpailutilanteessa, julkinen yritys saa omistajiltaan etua, jota yksityiset yritykset eivät voi saada. Jos julkisten varojen edullisempaa luovutusta ei käsitellä tukena ja arvioida ETA-sopimuksessa tarkoitettujen poikkeuksien mukaisesti, loukataan julkisten ja yksityisten yritysten yhdenvertaisen kohtelun periaatetta(22).

Valtion tukea koskevien suuntaviivojen 20.3.2 kohdan mukaisesti valvontaviranomainen soveltaa markkinataloudessa toimivaa sijoittajaa koskevaa periaatetta vertailukohtana, jonka perusteella määritellään, onko kyseessä tuki, ja jos on, kuinka suuresta tuesta on kyse. (korostus lisätty)

Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tulkintoihin(23) perustuvan, valvontaviranomaisen käyttämän testin avulla on tarkoitus selvittää, olisiko yksityinen osakas vastaavissa olosuhteissa ja ennakoidun kannattavuuden mukaisesti, ottamatta huomioon sosiaalisia, aluepoliittisia tai alakohtaisia näkökohtia, ryhtynyt samaan pääomahuoltoon, vertaa valtiontukea koskevien suuntaviivojen 20.3.4 kohta. (korostus lisätty)

Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on todennut tulkitessaan markkinataloudessa toimivaa sijoittajaa koskevaa periaatetta, että "yksityisen sijoittajan toiminnan, johon talouspoliittisiin tavoitteisiin pyrkivän julkisen sijoittajan toimenpidettä on verrattava, ei tarvitse vastata tavanomaisen sijoittajan toimintaa, jossa pääomaa sijoitetaan tarkoituksena saada voittoa suhteellisen lyhyellä aikavälillä; sen on kuitenkin vähintään vastattava yleistä tai alakohtaista rakennepolitiikkaa harjoittavan yksityisen holdingyhtiön tai yksityisen yritysryhmittymän toimintaa, jota ohjailevat pitkän aikavälin tuotto-odotukset"(24).

2. Valtiontukea koskeva arviointi

2.1 A/S Vinmonopoletilta Arcusille siirretyn käyttöomaisuuden arvo

2.1.1 Alustavat huomautukset

Valvontaviranomainen katsoo, että nykyarvomenetelmä, jota Norjan viranomaiset käyttivät arvon määrittämisessä ja joka esitetään D& T-raportissa, on tarkoituksenmukainen arvioitaessa investointeja, joista sijoittaja on kiinnostunut pitkällä aikavälillä, kuten Norjan hallitus tarkasteltavana olevassa asiassa.

Yrityksen arvon määrittäminen, jollaisen Norjan viranomaiset ovat suorittaneet tarkasteltavana olevassa asiassa, riippuu monista harkintaan perustuvista olettamuksista. Valvontaviranomaisen tarkoituksena ei ole syrjäyttää sijoittajan harkintaa omilla arvioillaan(25). Tämän vuoksi valvontaviranomainen ei ole asettanut kyseenalaisiksi D& T-raportissa esitettyjä lukuisia yksityiskohtaisia olettamuksia ja laskelmia, jotka liittyvät markkinaennusteisiin, oletettuihin katteisiin, arvioituihin kustannuksiin ja likviditeettitarpeisiin. Valvontaviranomainen on kuitenkin todennut, että Deloitte & Touche ilmaisee raportissaan pitävänsä Arcusin arvon laskentaa varovaisena. Tämä selittyy sekä Norjan osakeyhtiölakiin sisältyvillä käyttöomaisuuden arvioinnin varovaisuutta koskevilla säännöillä että olettamuksella, jonka mukaan yritystä ei pantaisi myyntiin markkinoilla. Se on myös todennut, että Norjan hallituksen olisi toteutettava varsin voimakkaita poliittisia toimenpiteitä rajoittaakseen alkoholin kulutusta Deloitte & Touchen laskelmiin sisältyvien markkinoiden kasvuolettamusten mukaisesti, joten markkinaennusteet ovat ilmeisestikin varovaisia.

Aloittavan taseen yksittäisten erien osalta valvontaviranomainen ei näe syytä vastustaa lyhytaikaisiin saamisiin ja osakkeisiin eikä lyhyt- ja pitkäaikaisiin velkoihin kirjattuja arvoja. Sama koskee 154 miljoonan Norjan kruunun suuruista oman pääoman lisäystä käyttöpääoman tarpeen kattamiseksi. Näiden erien oletetaan ilmentävän varojen ja velkojen järkevää jakaumaa tarkasteltavana olevan fuusion purkamisen seurauksena ja antavan käyttöön nykyisten likviditeettitarpeiden kattamiseen tarvittavat varat. Valvontaviranomainen ei kuitenkaan hyväksy käyttöomaisuuden arvon määritystä eikä osakepääoman muodossa suoritettua korvausta, jonka valtio sai näiden varojen siirrosta (ks. II jakson 2.1.2-2.1.4 kohta). Jäljempänä käsitellään erikseen siirtoja, joilla katetaan rakenneuudistukseen ja ympäristövelvoitteisiin liittyvät velat.

Tarkastellessaan Arcusin arvon määrittämistä ja sitä, onko sen yhteydessä myönnetty valtiontukea, valvontaviranomainen toimii epäilemättä jälkiviisaasti (vertaa valtiontukea koskevien suuntaviivojen 20.5.2 kohta). Valvontaviranomaisen suorittama tarkastelu perustuu vastaavasti tietoihin, jotka olivat Norjan viranomaisten käytettävissä kun varat siirrettiin A/S Vinmonopoletilta Arcusille.

2.1.2 Optimaalista huonompi rakenne

Valvontaviranomainen totesi tutkintamenettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään, että Arcusin oma pääoman arvioitu arvo, 357 miljoonaa Norjan kruunua, viittasi laskelmaan, joka perustui Arcus-yhtymän optimaalista huonommaksi katsottavaan rakenteeseen.

Valvontaviranomaisen suorittama tutkimus on vahvistanut edellä esitetyn havainnon. Erityisesti D& T-raporttiin(26) ja A/S Vinmonopoletin liiketoimintasuunnitelmaan sisältyvät tiedot osoittavat, että Norjan viranomaiset perustivat arvionsa taloudellisesti huonompaan Arcusin tuotantorakenteeseen, toisin sanoen tuotantorakenteeseen, jonka avulla Arcus ei saisi toiminnastaan suurimpia mahdollisia nykyarvoa vastaavia tuloja. Tässä yhteydessä on syytä muistaa, että aloittava tase perustui olettamukseen, jonka mukaan nykyinen tuotantorakenne säilytetään.

A/S Vinmonopoletin liiketoimintasuunnitelma esitettiin vuonna 1995, ja siitä kävi ilmi, että viinien ja väkevien alkoholijuomien pullottaminen tulisi Bergenissä ja Trondheimissa paljon kalliimmaksi kuin Arcusin uudessa Oslon tuotantolaitoksessa(27). Näin ollen jo syksyllä 1995 oli selvää, että Arcusin tuotantotoiminnan jatkamiselle Bergenissä ja Trondheimissa ei ollut taloudellisia perusteita.

D& T-raportissa todetaankin, että Arcusin tuotantotoiminnasta saatava tuotto ei riittäisi kattamaan Bergenin ja Trondheimin arvioituja markkinahintaisia vuokria. Lisäksi D& T-raportin liitteessä 1 todetaan selkeästi, että Arcus saisi pääomavoittoa, jos se päättäisi myydä Bergenin ja Trondheimin kiinteistöt. On myös syytä olettaa, että vaihtoehtoisesti Arcus voisi saada lisätuloja antamalla kyseiset kiinteistöt vuokralle tai käyttämällä niitä itse uudenlaiseen liiketaloudelliseen toimintaan.

Deloitte & Touche esitti raportissaan laskelmia taloudellisista voitoista, joita voitaisiin saavuttaa keskittämällä tuotantotoiminta uuteen Oslon tuotantolaitokseen. Nykyarvomenetelmää soveltamalla tällaisen nykyistä taloudellisemman rakenteen lisänykyarvoksi arvioitiin 202 miljoonaa Norjan kruunua, kiinteistöjen myyntitulojen arvo mukaan luettuna. Tämä arvio ei perustunut Bergenissä ja Trondheimissa harjoitettavan toiminnan välittömään lopettamiseen. Tosiasiallisesti arvio perustui olettamukseen, jonka mukaan kyseiset tuotantolaitokset myytäisiin vuonna 1999. Lisäksi oletettiin, että Oslossa olisi toteutettava joitakin investointeja, että rakenneuudistuksesta aiheutuisi joitakin ylimääräisiä kustannuksia ja että pienempien henkilöstökulujen ansiosta saavutettaisiin säästöjä.

Käsitellessään A/S Vinmonopoletin fuusion purkamiseen liittyviä kustannuksia (katso myös edellä oleva taulukko 2) Deloitte & Touche totesi raportissaan, että kyseiset kustannukset johtuvat osittain siitä, että Arcusin oletettiin toteuttavan "pehmeämpiä" rakenneuudistustoimenpiteitä kuin mihin markkinoilla toimivalla itsenäisellä yrityksellä olisi varaa. Tämä vahvistetaan edellä mainitussa, 9 päivänä kesäkuuta 1998 päivätyssä kirjeessä, jossa tuodaan esille Norjan viranomaisten halu valita optimaalista huonompi rakenne työntekijöiden lakkojen ja levottomuuksien välttämiseksi.

Norjan viranomaiset väittivät 13 päivänä joulukuuta 1996 päivätyssä kirjeessään, ettei ollut mahdollista osoittaa, että tuotantolaitoksilla olisi tulevaisuudessa mahdollisesti lisäansioita tuottavaa ylikapasiteettia ja että yritys ei todennäköisesti kykenisi lähitulevaisuudessa uudistamaan rakenteitaan kustannusten vähentämiseksi. Tuotantolaitosten rakenneuudistusta ei näin ollen voitaisi sisällyttää aloittavaan taseeseen. Valvontaviranomainen on kuitenkin todennut viitaten A/S Vinmonopoletin vuosikertomukseen vuodelta 1995 ja Arcusin vuosikertomukseen vuodelta 1996, että Oslon uudet automaattiset varastotilat olivat valmiit ja otettiin käyttöön jo 1 päivänä marraskuuta 1995. Uusi Oslon tuotantolaitos, johon kuuluvat säiliöissä toimitettavien viinien ja väkevien alkoholijuomien vastaanottolaitteet ja kolme uutta pullotuslinjaa, testattiin ja säädettiin syksyn 1995 aikana. Kyseiset laitteet olivat kaikin puolin käyttökunnossa 1 päivästä tammikuuta 1996.

Viitaten edellä mainittuihin seikkoihin valvontaviranomainen katsoo, että Norjan viranomaisten arviointi poikkeaa siitä, miten markkinataloudessa toimiva järkevä sijoittaja olisi toiminut Arcusin perustamisen aikaan käytettävissä olleiden tietojen perusteella(28). Olisi pitänyt olla selvää, että ylikapasiteettia olisi havaittavissa suhteellisen pian, minkä vuoksi Bergenin ja Trondheimin kiinteistöt olisi voitu asettaa käytettäväksi vaihtoehtoiseen toimintaan tai myytäväksi lähitulevaisuudessa. Kuten edellä esitettiin, D& T-raportissa tosiasiallisesti esitettiin tätä hahmotelmaa koskevia vaihtoehtoisia laskelmia.

Kuten edellä todettiin, Norjan viranomaiset huomauttivat 9 päivänä kesäkuuta 1998 päivätyssä kirjeessään, että työntekijöiden vastalauseet oli otettava huomioon, millä haluttiin todistaa alkuperäisen päätöksen järkevyyttä. Edellä II jakson 1.3 kohdassa mainittujen valtiontukea koskevien suuntaviivojen mukaisesti sosiaaliset näkökohdat eivät kuitenkaan yksistään riitä perusteluksi optimaalista huonomman rakenteen ylläpitämiselle. Lisäksi järkevä sijoittaja ei tarkasteltavana olevan asian tapaan aiheuttaisi itselleen kustannuksia säilyttämällä tehottoman tuotantorakenteen, jos tästä saatavat edut jäävät kustannuksia pienemmiksi. Norjan viranomaiset eivät ole millään tavalla osoittaneet, että työntekijöiden mahdollisten levottomuuksien välttämisestä saatavat edut olisivat suuremmat kuin tehottoman tuotantorakenteen säilyttämisen kustannukset. Kuten edellä todettiin, Deloitte & Touche laski näiden järkevän tuotantorakenteen ansiosta saatavia voittoja vastaavien kustannusten olevan 202 miljoonaa Norjan kruunua, mikä perustuu muun muassa olettamukseen, jonka mukaan tosiasiallinen rakenneuudistus toteutettaisiin yli kolme vuotta analyysin suorittamisen ja asian kannalta merkityksellisten päätösten tekemisen jälkeen.

Kuten jäljempänä II jakson 2.2 kohdassa todetaan, rakenneuudistuskustannusten kattamiseen varattu 226 miljoonan Norjan kruunun määräraha on lisätodiste Arcusin aloittavaan taseeseen kirjatun käyttöomaisuuden ja oman pääoman aliarvostuksesta. Ennustetun tulevan nettotuottovirran nykyarvoksi arvioitiin 203 miljoonaa Norjan kruunua. Tämänkaltaisessa tapauksessa ei ole taloudellisesti järkevää kohdentaa 226 miljoonaa Norjan kruunua rakenneuudistuskustannusten kattamiseen, koska asetettaessa yritykset selvitystilaan on mahdollisuus muuttaa merkittäviä arvoja rahaksi senkin jälkeen, kun kaikkia työntekijöitä koskevat velvoitteet on täytetty (ks. edellä oleva I jakson 2.4 kohta). Vain suuremmaksi arvioitu nykyarvo voisi puoltaa tällaista varojen kohdentamista.

Todettakoon lopuksi, että päätös jatkaa tuotantotoimintaa Bergenissä ja Trondheimissa poikkeaa markkinataloudessa toimivaa sijoittajaa koskevasta periaatteesta.

D& T-raportissa korostetaan, että järkevämmän tuotantorakenteen 202 miljoonaksi Norjan kruunuksi arvioitu lisäarvo oli hyvin epävarmalla pohjalla. Raportissa ei kuitenkaan pidetä arviota kenenkään kannalta puolueellisena. Valvontaviranomainen haluaa huomauttaa, että D& T-raportissa esitetyn arvion kaltaiset arviot perustuvat epävarmoihin olettamuksiin, olipa sitten kyseessä alkuperäisen arvon tai lisäarvon laskeminen. Epävarmuus merkitsee sitä, että tulokset voivat olla ennustettua parempia tai huonompia. Kaiken kaikkiaan valvontaviranomainen ei näe syytä poiketa D& T-raportissa esitetystä 202 miljoonan Norjan kruunun lisäarvoa koskevasta ennusteesta lukuun ottamatta Trondheimin kiinteistön ympäristövelvoitteeseen liittyvää erityistä osaa.

Mainittuun 202 miljoonan Norjan kruunun lisäarvoon päästiin muun muassa olettamalla, että Trondheimin kiinteistö myydään vuonna 1999 arvioituun 45 miljoonan Norjan kruunun hintaan. Tästä määrästä vähennettiin neljä miljoonaa Norjan kruunua, jonka oletettiin vastaavan ympäristövelvoitteita (ks. jäljempänä oleva II jakson 2.3 kohta). Koska aloittavaan taseeseen kirjattiin erillinen 30 miljoonan Norjan kruunun ympäristövelvoite, arvioituun 202 miljoonan lisäarvoon on lisättävä neljä miljoonaa Norjan kruunua, jonka nykyarvoksi on laskettu kolme miljoonaa Norjan kruunua.

Arcusin eli toimivan yrityksen arvon määrittämisen olisi täytynyt perustua kaikkein kannattavinta varojen käyttöä ilmentävään taloudelliseen rakenteeseen. Tämän vuoksi valvontaviranomainen on päätellyt D& T-raportissa esitettyjen laskelmien ja markkinataloudessa toimivaa sijoittajaa koskevan periaatteen perusteella, että käyttöomaisuus ja oma pääoma on kirjattu Arcusin aloittavaan taseeseen 205 miljoonan Norjan kruunun verran liian pieneksi. Tässä yhteydessä viitataan myös aiemmin todettuun aloittavan taseen laatimisen yhteydessä suoritettujen arviointien varovaisuuteen.

2.1.3 Pääomakustannus

Pääomakustannus, eli hinta, jolla sijoittaja olisi halukas järjestämään varoja yrityksen käyttöön, on vertailukohta, jonka perusteella toimenpide on arvioitava arvioitaessa, voiko yksityinen sijoittaja hyväksyä sijoitetusta omasta pääomasta saatavan tuoton tai veloitetun koron. Analyytikot käyttävät pääomakustannuksen laskennassa yleisesti Capital Asset Pricing Model -menetelmiä (CAPM).

D& T-raportissa esitetty Arcusin pääomakustannus perustui laskelmiin, jotka oli laadittu soveltaen yleisiä CAPM-menetelmiä. Pääomakustannus (diskonttokorot) kerrottiin kuitenkin 1,35:lla Arcusin osakkeiden huonon likviditeetin korvaamiseksi (niin sanottu likviditeettilisä, katso D& T-raportin s. 62). Vuotuinen pääomakustannus määriteltiin viinien ja väkevien alkoholijuomien valmistuksen osalta 10,3 prosentiksi, teollisuuden tarpeisiin valmistettavan alkoholin osalta 12,2 prosentiksi ja jakelutoiminnan osalta 11,9 prosentiksi.

Nykyarvomenetelmään perustuva pitkäaikaisten hankkeiden ja yrityksiin tehtävien investointien arvon määrittäminen riippuu hyvin paljon diskonttokorosta. Jos pääomakustannus määritetään liian suureksi, kassavirran nykyarvolla mitattu hankkeen tai yrityksen arvo arvioidaan liian pieneksi. Kääntäen ilmaistuna arvo on liian suuri, jos pääomakustannus määritetään liian pieneksi.

Tavallisesti likviditeettilisä lisätään tuottovaatimukseen, jos kyseessä on investointi osakkeisiin, joita ei noteerata pörssissä. Tällaista lisää voidaan pitää korvauksena osakkeiden myyntiin liittyvistä vaikeuksista. Sijoittajalle, joka aikoo hankkia osakkeita pitkäksi ajaksi eikä aio myydä niitä lähitulevaisuudessa, likviditeettilisällä ei ole merkitystä. Varsinkin kun liiketapahtuma koskee kokonaista yhtiötä eikä vain tiettyjä osakkeita, likviditeettilisän sisällyttämisellä laskelmiin on sitäkin vähemmän merkitystä.

Valvontaviranomainen totesi 11 päivänä toukokuuta 1998 Norjalle lähettämässään kirjeessä, että pitkän aikavälin sijoittajilla ei ole syytä vaatia korvausta hankittavien varojen heikkoon likviditeettiin liittyvistä kustannuksista. Valvontaviranomainen viittasi myös siihen, että Norjan viitekorkokanta (ja diskonttokorkokanta) oli 8,19 prosenttia vuonna 1995 ja 7,00 prosenttia vuonna 1996, toisin sanoen paljon matalampi kuin D& T-raportissa käytetyt korkokannat.

Viitaten edellä II jakson 1.3 kohdassa mainittuun Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tulkintaan markkinataloudessa toimivaa sijoittajaa koskevasta periaatteesta valvontaviranomainen on päätellyt, että A/S Vinmonopoletin varojen siirtoa Arcusille olisi arvioitava pitkän aikavälin sijoittajan näkökulmasta. Asiakirjoissa ei ole mitään tietoa, jonka mukaan Norjan hallitus olisi katsonut Arcusin omistuksen olevan luonteeltaan lyhytaikaista tai että sen Arcusille antamaa rahoitusta olisivat ohjailleet lyhyen aikavälin voittoja koskevat seikat. Näin ollen valvontaviranomainen toteaa, että Norjan hallituksen vaatimukset saada korvaus Arcusin osakkeiden heikosta likviditeetistä eivät vastaa pitkän aikavälin sijoittajan toimintaa. Valvontaviranomainen katsoo, että D& T-raportissa 35 prosentin suuruiseksi määritelty likviditeettilisä on poistettava ja että Arcusin pääomakustannusta on tarkistettava vastaavasti. Jos tämä tarkistus tehdään ja jos erilaiset riskitekijät otetaan huomioon, valvontaviranomainen voi hyväksyäHa D& T-raportissa käytetyt pääomakustannustekijät.

Pääomakustannusten tarkistusvaatimus merkitsee sitä, että Arcusin varoista saatavan nettokassavirran nykyarvo oli arvioitu 59 miljoonaa Norjan kruunua liian pieneksi(29).

2.1.4 Päätelmät

Edellä 2.1.2 ja 2.1.3 kohdassa esitetyt seikat merkitsevät sitä, että Arcusin aloittava tase ei vastannut parasta arviota A/S Vinmonopoletilta siirrettyjen varojen reaaliarvosta. Tämä koskee Arcusin käyttöomaisuuden lisäarvoa sen parhaan käytön mukaan (205 miljoonaa Norjan kruunua) sekä pääomakustannustekijää (59 miljoonaa Norjan kruunua), jolloin varojen aliarvostus on yhteensä 264 miljoonaa Norjan kruunua.

Näin ollen Norjan viranomaiset todellakin antoivat Arcusin hankkia liiketapahtuman aikoihin kyseessä olevaa käyttöomaisuutta alle sen reaaliarvon. Arcusille siirrettyjen varojen aliarvostus merkitsee sitä, että niiden osakkeiden arvo, jotka valtio sai korvauksena varoista, määritettiin vastaavasti 264 miljoonaa Norjan kruunua liian pieneksi.

A/S Vinmonopoletilta siirretyt varat annettiin siis Arcusille edullisemmilla ehdoilla kuin yksityinen omistaja luovuttaisi varoja vastaavassa rahoitus- ja kilpailutilanteessa (vrt. valtiontukea koskevien suuntaviivojen 20.3.1 kohta). Näin ollen varoja siirrettiin A/S Vinmonopoletilta eli valtion omistamalta yritykseltä Arcusille ilman, että valtio olisi saanut koko arvoa vastaavan korvauksen. Tosiasiallisesti liiketapahtumasta aiheutui A/S Vinmonopoletille fuusion purkamisen vuoksi poistokustannuksia (ks. taulukko 2), jotka määritettiin 264 miljoonaa Norjan kruunua liian suuriksi. Lopuksi voidaan siis todeta, että liiketapahtuma toteutettiin ehdoin, joihin sisältyi ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea 264 miljoonan Norjan kruunun arvosta.

2.2 Rakenneuudistuskustannukset

Syksyllä 1995 oli selvää, että Arcus saisi maksettavakseen organisaatiomuutoksiin liittyviä kustannuksia ja että Arcus-yhtymään kuuluvien yritysten olisi tehtävä tiettyjä investointeja muun muassa sopeutuakseen uuteen markkinatilanteeseen(30). Arcusin rakenneuudistuskustannuksia koskevia arvioita esitetään D& T-raportin 9 luvussa (ks. jäljempänä oleva taulukko 5).

Taulukko 5

Arvioidut rakennekustannukset

>TAULUKON PAIKKA>

Lähde:

D& T-raportti.

A/S Vinmonopolet teki paikallisten ammattiyhdistysten kanssa vuosina 1993 ja 1995 kaksi henkilöstöhallintoa koskevaa pöytäkirjaa(31). Kumpikin pöytäkirja raukesi ilman eri toimenpiteitä 31 päivänä joulukuuta 1997. Vuoden 1993 pöytäkirja koski erityisesti sisäistä rekrytointia ja henkilöstön siirtoja, siirroista ja irtisanomisista suoritettavia korvauksia koskevia sääntöjä, varhaiseläkkeitä, henkilöstön vähentämistä ja koulutustoimenpiteitä. Vuoden 1995 pöytäkirja, joka täydensi vuoden 1993 pöytäkirjaa, koski erityisesti toimenpiteitä, jotka olivat saaneet alkunsa Norjan hallituksen 13 päivänä helmikuuta 1995 tekemästä päätöksestä poistaa A/S Vinmonopoletilta yksinoikeudet viinien ja väkevien alkoholijuomien tuontiin ja tukkukauppaan. Jälkimmäiseen pöytäkirjaan sisältyy yksityiskohtaisempia määräyksiä varhaiseläkkeen yhteydessä suoritettavasta korvauksesta, entisen alkoholimonopolin ulkopuoliseen työhön valmentavista koulutustoimenpiteistä, palkattomasta vapaasta sekä työhön liittyvästä vakuutuksesta.

D& T-raportissa esitetty arvio rakenneuudistuskustannuksista perustui olettamuksiin, jotka vastasivat arvoa määritettäessä oletettuun henkilöstön määrään. Huomioon otettiin myös vuosina 1993 ja 1995 tehdyistä kahdesta pöytäkirjasta aiheutuvat oikeudet ja velvollisuudet. Rakenneuudistusvaraus asetettiin Arcusin käyttöön. Yrityksellä oli valtuudet päättää itse sille myönnettyjen varojen käytöstä.

D& T raportissa kuvattujen rakenneuudistustoimenpiteiden mukaisesti Arcusin henkilöstöä oli määrä vähentää 245 työntekijällä eli 621:stä 376:een henkilöön(32). Suunnitellusta henkilöstön vähentämisestä 65 prosenttia oli tarkoitus toteuttaa vuonna 1996 ja loput vuonna 1997. Vuosina 1996 ja 1997 on irtisanoutunut tai irtisanottu noin 150 työntekijää, jotka on korvattu esimerkiksi markkinointialaa hallitsevilla työntekijöillä. Arcus ilmoitti työntekijöidensä määräksi 685 vuoden 1996 lopussa ja 716 vuoden 1997 lopussa(33). Näin ollen Arcusin henkilöstön määrä oli vuoden 1997 lopussa huomattavasti suurempi kuin Norjan hallituksen suurkäräjille tekemässä ehdotuksessa(34), jonka mukaan henkilöstöä oli tarkoitus vähentää. Vuoden 1997 loppuun mennessä Arcusin henkilöstön määrä oli tosiasiallisesti kasvanut sen jälkeen, kun Arcus erotettiin A/S Vinmonopoletista.

Valvontaviranomainen on tutkinut Norjan toimittamia tietoja, joista käy ilmi, kuinka Arcus on käyttänyt rakenneuudistusvarausta (ks. jäljempänä oleva taulukko 6).

Taulukko 6

Rakenneuudistusvarauksen kohdentaminen

>TAULUKON PAIKKA>

Lähde:

Norjan kauppa- ja teollisuusministeriö.

Valvontaviranomainen myöntää, että markkinataloudessa toimiva järkevä sijoittaja olisi saattanut pitkän aikavälin tuotto-odotuksien ohjailemana panna säästöön suhteellisen suuriakin rahamääriä suojatakseen investointiensa arvoa ilman, että kyseessä olisi ollut ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tuki.

Kohdennetut rakenneuudistusvarat olivat kuitenkin huomattavat suhteessa kyseessä olevaan varallisuuteen. Tämä käy ilmi erityisen selkeästi, jos rakenneuudistusvarausta verrataan yhtiön aloittavaan taseeseen ja arvioituun likvidaatioarvoon. Arcusin likvidaatioarvoksi arvioitiin 387 miljoonaa Norjan kruunua työntekijöitä koskevien oikeudellisten velvoitteiden ja muiden likvidaatiokulujen vähentämisen jälkeen (ks. taulukko 3). Tietoisena tällaisesta määrästä järkevä sijoittaja ei olisi sijoittanut 226:ta miljoonaa Norjan kruunua ainoastaan huomatakseen, että yhtiön arvo kyseisen lisäyksen jälkeen oli vain 357 miljoonaa Norjan kruunua. Näin suuri sijoitus olisi taloudellisesti kannattava vain, jos varojen reaaliarvo olisi huomattavasti suurempi. Tämä korostaa edellä esitettyä seikkaa: aloittava tase ei vastannut yhtiön reaaliarvoa.

Kuten edellä todettiin, Arcusille siirrettyjen varojen aliarvostus 264 miljoonan Norjan kruunulla merkitsi vastaavansuuruista korvauksena saatujen osakkeiden aliarvostusta. Näin ollen valvontaviranomainen katsoo, että Arcusin oman pääoman arvoksi olisi pitänyt määrittää 621 miljoonaa Norjan kruunua (357 + 264), rakenneuudistusta varten tehty 226 miljoonan Norjan kruunun varaus mukaan luettuna. Ennen kyseisen varauksen tekemistä Arcusin arvoksi toimivana yrityksenä olisi arvioitu 395 miljoonaa Norjan kruunua (621-226), joka olisi ylittänyt arvioidun 387 miljoonan Norjan kruunun suuruisen likvidaatioarvon. Tämän vuoksi valvontaviranomainen ei ole periaatteessa esittänyt vastalauseita rakenneuudistukseen liittyvien kustannusten kattamiseksi tehtävälle huomattavalle varaukselle.

Valvontaviranomainen katsoo kuitenkin, että järkevä sijoittaja olisi antanut tällaista rahoitusta ainoastaan tietyin edellytyksin, jotka eivät kaikilta osin täyty tarkasteltavana olevassa asiassa. Kun Arcus perustettiin, oli hyvin epävarmaa, toteutuisivatko todellisten rakenneuudistuskustannusten määrät ja milloin rakenneuudistuskustannukset erääntyisivät maksettaviksi. Valvontaviranomainen katsoo, että tällaisessa tilanteessa saattaisi olla järkevää panna alkuvaiheessa säästöön tietty määrä, mutta järkevä sijoittaja ei suostuisi vastaamaan rakenneuudistuskustannuksista ennen niiden erääntymistä eikä antamaan enempää varoja kuin mitä kyseiseen tarkoitukseen tarvitaan.

Valvontaviranomainen ei ole havainnut Norjan viranomaisten osoittaneen, että rakenneuudistusvaraukseen olisi liitetty mitään erityisiä ehtoja. Valvontaviranomaisen käsityksen mukaan määrä asetettiin Arcusin omaan käyttöön, ja Arcus onkin kirjannut huomattavia rakenneuudistusvarauksen osia satunnaisina tuloina. Toisin sanoen osia rakenneuudistusvarauksesta voidaan pitää ainoastaan toimintatukena, joka on tavallisesti ETA-sopimuksen 61 artiklan vastaista.

Rakenneuudistustoimenpiteet oli tarkoitus toteuttaa Arcusin kahden ensimmäisen toimintavuoden aikana. Suunnitelmien mukaan (vrt. edellä oleva taulukko 5) yli 70 prosenttia rakenneuudistuskustannuksista toteutuisi suunnitellun rakenneuudistuskauden ensimmäisenä vuotena. Valvontaviranomainen on todennut, että kahden vuoden rakenneuudistuskausi vastasi A/S Vinmonopoletin ja paikallisten ammattiyhdistysten välisten alkuperäisten pöytäkirjojen voimassaoloaikaa. Lisäksi valvontaviranomainen on todennut, että Norjan hallitus viivytteli myöntäessään lisenssejä niille, jotka halusivat päästä markkinoille kilpailemaan Arcusin kanssa. Tämän vuoksi Arcusin tosiasiallinen monopoliasema säilyi suuren osan vuodesta 1996. Valvontaviranomaisen näkemyksen mukaan Arcusilla ei ollut vaikutusta lisenssien myöntämisessä tapahtuneisiin viivästyksiin. Näin ollen valvontaviranomainen myöntää, että Arcus on kohdannut tiettyjä ennalta arvaamattomia esteitä suunniteltuun rakenneuudistukseen ja henkilöstön vähentämiseen tarvittavan ajan osalta.

Norjan viranomaiset ilmoittivat 9 päivänä kesäkuuta 1998 päivätyssä kirjeessään (viite 98- 3978-A), että joitakin ammattiyhdistysten kanssa tehtyihin alkuperäisiin pöytäkirjoihin liittyviä velvoitteita ei ollut täytetty niiden voimassaoloaikana eli 31 päivään joulukuuta 1997 mennessä. Lisäksi ne ilmoittivat Arcusin tehneen vuosina 1997 ja 1998 kaksi uutta sopimusta(35), joilla muutettiin alkuperäisiä pöytäkirjoja. Kumpikin sopimus koskee ennen 11 päivää kesäkuuta 1993 A/S Vinmonopoletin palvelukseen otettua henkilöstöä sekä alkuperäisten pöytäkirjojen kanssa samaan rakenneuudistusprosessiin liittyviä velvoitteita. Sopimusvelvoitteet olisi Norjan viranomaisten mukaan täytettävä vuoden 1998 aikana. Valvontaviranomainen katsoo, että rakenneuudistusvaraukseen sisältyviä varoja voi olla perusteltua käyttää vuonna 1998 henkilöstöön liittyvien rakenneuudistuskustannusten rahoittamiseen A/S Vinmonopoletin ja paikallisten ammattiyhdistysten välisten alkuperäisten pöytäkirjojen periaatteiden mukaisesti.

Valvontaviranomainen tekee seuraavat rakenneuudistusvarauksen käyttöä koskevat päätelmät noudattaen markkinataloudessa toimivaa sijoittajaa koskevaa periaatetta:

- Arcus on käyttänyt varauksesta vuosina 1996-1997 henkilöstön vähentämiseen ja varhaiseläkkeisiin liittyvien kustannusten kattamiseen 49,2 miljoonaa Norjan kruunua (vertaa taulukko 6), johon ei sisälly tukea. Kyseisillä kustannuksilla tarkoitetaan kuluja, jotka liittyvät A/S Vinmonopoletin sopimusvelvoitteisiin(36) entisiä työntekijöitään kohtaan.

- Arcus on käyttänyt osan rakenneuudistusvarauksesta kattaakseen tuotteiden parantamiseen ja profilointiin, muun muassa nimen, logon ja merkkien muuttamiseen sekä henkilöstön alustavaan uudelleenkoulutukseen, liittyviä kustannuksia, joiden on todettu olevan kaupallisesti perusteltuja käynnistyskustannuksia. Samaten Arcus on käyttänyt rakenneuudistusvarausta kattaakseen muun muassa liiketoimintasuunnitelmaa, oikeudellista apua, logistiikkaa, tietotekniikan hallintaa sekä Arcus Produkter AS:n ja Arcus Distribusjon AS:n organisaatiomuutoksia koskevaan konsulttiapuun liittyviä kustannuksia, jotka ovat välttämättömiä investointeja Arcusin sopeuttamiseksi uusiin markkinaolosuhteisiin. Arcusin edellä mainittuihin tarkoituksiin käyttämään osaan varauksesta, yhteensä 19,7 miljoonaan Norjan kruunuun, ei sisälly valtiontukea.

- Arcus on käyttänyt vuoden 1997 lopussa jäljellä olleen 56,7 miljoonan Norjan kruunun suuruisen osan rakenneuudistusvarauksesta (katso taulukko 6) kattaakseen henkilöstöön liittyviä rakenneuudistuskustannuksia vuodesta 1998 tämän päätöksen tekopäivään asti henkilöstön vähentämisen viivästymisen vuoksi; tähänkään ei sisälly tukea, sikäli kuin kyseiset kustannukset liittyvät A/S Vinmonopoletin ja paikallisten ammattiyhdistysten työntekijöiden hyväksi tekemistä alkuperäisistä pöytäkirjoista aiheutuviin velvoitteisiin.

- Arcus on kohdentanut vuosina 1996 ja 1997 rakenneuudistusvarauksesta yhteensä 100,4 miljoonaa Norjan kruunua satunnaisiin tuloihin. Norjan viranomaiset eivät ole esittäneet taloudellisia perusteita, jotka oikeuttaisivat Arcusin kirjaamaan osan rakenneuudistusvarauksesta satunnaisina tuloina. Mainittu 100,4 miljoonan Norjan kruunun määrä sekä rakenneuudistukseen käyttämättömien (alun perin 226 miljoonan Norjan kruunun suuruisten) rakenneuudistusvarojen kertynyt korko, joka on laskettu 1 päivästä tammikuuta 1996 käyttäen Norjaan sovellettavaa viitekorkoa(37), ovat 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea. Samoin on pääteltävä rakenneuudistusvarauksen niistä osista, jotka olivat jäljellä vuoden 1997 lopussa ja joita ei ole vuodesta 1998 tämän päätöksen tekopäivään mennessä kirjattu henkilöstöön liittyvien rakenneuudistuskustannusten kattamiseen.

2.3 Ympäristövelvoitteet

A/S Vinmonopolet siirsi Arcusille samanaikaisesti rakenneuudistusvarauksen kanssa 30 miljoonan Norjan kruunun suuruisen ympäristövarauksen. Norjan viranomaiset ovat perustelleet kyseisen rahoituksen antamista viitaten oletettuihin kustannuksiin, jotka aiheutuvat pilaantuneen pohjaveden puhdistamisesta joidenkin Trondheimin kiinteistöjen osien alla. Pilaantuminen on saanut alkunsa vanhasta, saastuneesta teollisuusjätteestä eikä Arcusin tai A/S Vinmonopoletin toiminnasta.

Valvontaviranomainen on todennut, että arvioitaessa Arcusin aloittavaa tasetta oli olemassa kaksi erilaista arviota ympäristövelvoitteeseen liittyvistä kustannuksista. Riippumaton arvioija, joka arvioi Trondheimin kiinteistön arvon (ks. edellä oleva II jakson 2.1.2 kohta), laski velvoitteen arvoksi neljä miljoonaa Norjan kruunua. Valvontaviranomaisella ei ole tietoa tämän arvion perustana käytetyistä yksityiskohtaisista olettamuksista. Toisen arvion laati A/S Vinmonopolet. Eri kustannustekijöiden yksityiskohtaisen arvion perusteella A/S Vinmonopolet arvioi kustannusten olevan 30 miljoonaa Norjan kruunua. Arvio perustui osittain Norjan geologian tutkimuslaitoksen aiemmin laatimiin arvioihin.

Puhdistuskustannuksista esitettyjen varsin erilaisten arvioiden lisäksi Arcusin perustamisen aikoihin oli ja valvontaviranomaisen tietojen perusteella on edelleen hyvin epävarmaa, milloin ympäristöviranomaisen toivoma kiinteistön puhdistaminen mahdollisesti toteutuisi. Valvontaviranomainen on todennut, että kiinteistön alueella toteutettiin tiettyjä varotoimia vuosina 1992-1993 ja että nykyisin tilannetta tarkkaillaan ja arvioidaan yhdessä ympäristöviranomaisten kanssa(38),

Valvontaviranomainen myöntää, että Trondheimissa sijaitsevaan Arcusin kiinteistöön liittyy ympäristövelvoite. Soveltaessaan markkinataloudessa toimivaa sijoittajaa koskevaa periaatetta valvontaviranomainen ei kuitenkaan voi katsoa, että olisi ollut perusteltua antaa Arcusille 30 miljoonaa Norjan kruunua kyseisen velvoitteen kattamiseen. Koska sitoumus olisi ollut varsin epävarma ja koska ei ollut tiedossa, milloin se toteutuisi tulevaisuudessa, järkevä sijoittaja ei olisi antanut kohdennettuja varoja.

Todettakoon lopuksi, että valvontaviranomainen ei esitä vastalauseita sille, että ympäristövelvoite esitettiin Arcusin aloittavansa taseessa ja että sen määräksi kirjattiin 30 miljoonaa Norjan kruunua. On kuitenkin todettava, että taloudellinen etu, joka on saatu 1 päivänä tammikuuta 1996 saadusta 30,0 miljoonan Norjan kruunun määrärahasta sekä kyseisestä määrästä kertyneestä korosta laskettuna samasta päivästä käyttäen Norjaan sovellettavaa viitekorkoa, on 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea.

3. ETA-sopimuksen 61 artiklan 2 ja 3 kohta

Valvontaviranomainen ei ole saanut Norjan viranomaisilta mitään tietoa, jonka perusteella ne katsovat, että asiaan voidaan soveltaa jotakin ETA-sopimuksen 61 artiklan 2 tai 3 kohdan mukaista poikkeuslauseketta; pikemminkin Norja katsoo, että Arcusin perustamiseen ei liity mitään tukea. Havaittuaan, että Arcusin perustamiseen tosiasiallisesti kuitenkin sisältyy ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja tukieriä, valvontaviranomainen on tutkinut kyseiset erät 61 artiklan muiden kohtien perusteella mahdollisesti myönnettävien poikkeusten varalta.

Valvontaviranomainen ei voi pitää Arcusille myönnettyä tukea ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvana 61 artiklan 2 kohdan nojalla, koska tuki ei vastaa mitään kyseisissä määräyksissä kuvattua tapausta. Sama koskee 61 artiklan 3 kohdan b ja d kohtaa, koska asian tosiseikat osoittavat selkeästi, että kyseiset määräykset eivät ole asian kannalta merkityksellisiä.

ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan a ja c kohdassa määrätään poikkeuksista, jotka koskevat tiettyjen alueiden kehityksen edistämiseksi tai helpottamiseksi myönnettävää tukea. Arcusille myönnetty tuki ei täytä kyseisten määräysten mukaisten poikkeuksien edellytyksiä, sikäli kuin poikkeukset koskevat aluetukea, eivätkä Norjan viranomaiset ole esittäneetkään tukitoimenpiteille tällaisia alueellisia perusteluja. Valvontaviranomainen tähdentää, että Arcusin kiinteistöt sijaitsevat Oslossa/Hamarissa, Bergenissä ja Trondheimissa, toisin sanoen alueilla, jotka eivät ole aluetukeen oikeutettuja 61 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan nojalla.

ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitetun poikkeuksen eli "tietyn taloudellisen toiminnan edistämiseksi" myönnettävän tuen osalta valvontaviranomainen voi katsoa pelastus- ja rakenneuudistustuen soveltuvan ETA-sopimuksen toimintaan, jos se täyttää tietyt edellytykset (vrt. valtiontukea koskevien suuntaviivojen 16 luku, joka koskee vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenteiden uudistamiseksi myönnettävää tukea). Koska Arcusin ei kuitenkaan voida katsoa olevan vaikeuksissa, kyseisiä suuntaviivoja ei voida soveltaa. Edes sitä osaa rakenneuudistusvarauksesta, joka määriteltiin edellä valtiontueksi, ei käytetty rakenneuudistukseen. Näin ollen tätäkin tukea pidetään ETA-sopimuksen 61 artiklan vastaisena.

Valtiontukea koskevien suuntaviivojen 15 luvun mukaan valvontaviranomainen voi tietyin edellytyksin hyväksyä ympäristönsuojeluun tarkoitetun tuen. Koska mitään puhdistustoimenpidettä koskevaa nimenomaista vaatimusta ei ole toteutettu Arcusin perustamisen jälkeen, ei ole perusteita myöntää poikkeusta edellä II jakson 2.3 kohdassa kuvatulle ympäristövaraukselle tai sen osalle.

4. Menettelyyn liittyvien velvoitteiden laiminlyöminen

Toimenpiteistä, joiden on tämän päätöksen II jakson 2.1, 2.2 ja 2.3 kohdassa todettu sisältävän tukea, ei ole ilmoitettu valvontaviranomaiselle. Toimenpiteet on toteutettu ilman valvontaviranomaisen hyväksyntää. Kyseinen tuki, josta ei ole tehty ilmoitusta, on menettelyyn liittyviin perustein laiton rikkoessaan valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 3 kohdan viimeistä virkettä (vrt. valtiontukea koskevien suuntaviivojen 3 ja 6 luku). Tuki ei myöskään sovellu ETA-sopimuksen toimintaan, koska mitään sopimuksen 61 artiklan 2 ja 3 kohdassa määrättyä poikkeusta ei voida soveltaa (vrt. edellä oleva II jakson 3 kohta).

Laitonta tukea koskevissa kielteisissä päätöksissä EFTAn valvontaviranomainen määrää aikaisemmin vallinneen tilanteen palauttamiseksi yleensä kyseisen EFTA-valtion perimään tuen takaisin tuensaajalta.

5. Perintä

Valvontaviranomainen on päätellyt, että Arcus sai käyttöomaisuutta, jonka arvo määritettiin 264 miljoonaa Norjan kruunua liian pieneksi ja että valtio sai korvaukseksi osakkeita, joiden aliarvostus oli samansuuruinen. Virheettömässä aloittavassa taseessa käyttöomaisuus ja osakkeiden arvo olisivat olleet 264 miljoonaa Norjan kruunua kirjattuja lukuja suuremmat. Arvoltaan 264 miljoonan Norjan kruunun suuruinen tuki on siis perittävä takaisin. Kun otetaan huomioon asian taustatekijät ja tarkoitus palauttaa aikaisemmin vallinnut tilanne, perintä voidaan toteuttaa siten, että valtio saa 264 miljoonaa Norjan kruunua osakepääoman lisäyksenä, joka kirjataan korjattuun aloittavaan taseeseen 1 päivästä tammikuuta 1996.

Arcusin korjattua arvoa koskeva arvio 1 päivästä tammikuuta 1996 perustuu suurelta osin olettamukseen, jonka mukaan vuonna 1999 oli tarkoitus toteuttaa tuotantorakenteen ja kiinteistöhallinnon järkeistämistoimenpiteitä. Kun otetaan huomioon tämä ja tosiasiallinen kehitys, tilivuosien 1996 ja 1997 osinkoja ei ole tarpeen periä takaisin.

Rakenneuudistuskustannusten kattamiseen tarkoitettu määräraha, joka kohdennettiin satunnaisiin tuloihin vuosina 1996 ja 1997, yhteensä 100,4 miljoonaa Norjan kruunua, on maksettava takaisin valtiolle. Rakenneuudistuskustannusten kattamiseen tarkoitettujen varojen 31 päivänä joulukuuta 1997 jäljellä ollut osa, jota ei ole käytetty henkilöstöön liittyvien rakenneuudistuskustannusten kattamiseen vuodesta 1998 tämän päätöksen tekopäivään mennessä, on maksettava takaisin valtiolle. Rakenneuudistukseen käyttämättömien rakenneuudistusvarojen kertynyt korko laskettuna 1 päivästä tammikuuta 1996 on maksettava takaisin valtiolle. Tällöin korkokantana käytetään Norjan viitekorkokantaa, kuten todettiin edellä II jakson 2.2 kohdassa (katso alaviite 42).

Valtiolle on maksettava takaisin 30 miljoonan Norjan kruunun suuruinen ympäristövaraus sekä sen 1 päivästä tammikuuta 1996 kertynyt korko käyttäen Norjan viitekorkokantaa.

6. Raportointi

Avoimuutta koskevassa direktiivissä(39) EFTA-valtiot velvoitetaan varmistamaan, että julkiselle yritykselle myönnetyistä varoista ja niiden käyttötarkoituksista kerrotaan avoimesti, kun kyseisen yrityksen liikevaihto ennen veroja on 40 miljoonaa ecua(40) tai enemmän.

Voidakseen tarkkailla ETA-sopimuksen 61 artiklan noudattamista valvontaviranomainen katsoo, että Norjan viranomaisia on pyydettävä toimittamaan Arcusin osalta avoimuutta koskevan direktiivin 1, 2 ja 3 artiklassa luetellut tiedot sekä niiden lisäksi jäljennökset Arcusin vuosikertomuksista ja Arcusin vuotuisten yhtiökokousten pöytäkirjoista sekä lausunnon Norjan viranomaisten osinkopolitiikasta Arcusin osalta.

Norjan viranomaisten on toimitettava edellä mainitut tiedot 15 työpäivän kuluessa Arcusin vuosikertomuksen julkaisupäivästä, joka tapauksessa kuuden kuukauden kuluessa tilivuoden päättymisestä.

ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1. Arcus-yhtymään kuuluville yrityksille myönnetty julkinen avustus, johon kuuluvat:

a) A/S Vinmonopoletilta siirretyt varat, joiden hankinta-arvo on 264 miljoonaa Norjan kruunua alle kauppa-arvon;

b) 100,4 miljoonaa Norjan kruunua 226 miljoonan Norjan kruunun suuruisesta rakenneuudistusvarauksesta;

c) vuoden 1997 lopussa rakenneuudistusvarauksesta jäljellä olleet 56,7 miljoonaa Norjan kruunua, sikäli kuin niitä ei ole käytetty kattamaan henkilöstöön liittyviä rakenneuudistuskustannuksia vuodesta 1998 tämän päätöksen tekopäivään;

d) Trondheimissa sijaitseviin Arcusin kiinteistöihin kuuluvaan saastuneeseen kaatopaikkaan liittyvä 30 miljoonan Norjan kruunun suuruinen ympäristövaraus; ja

e) rakenneuudistukseen käyttämättömien b ja c kohdassa tarkoitettujen rakenneuudistusvarojen ja d kohdassa tarkoitetun ympäristövarauksen kertyneet korot,

on ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Lisäksi se on myönnetty valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 3 kohdan menettelyä koskevien vaatimusten vastaisesti eikä täytä ETA-sopimuksen 61 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisten poikkeusten edellytyksiä. Näin ollen avustus ei sovellu sopimuksen toimintaan.

2. Norjan on toteutettava seuraavat korjaavat toimenpiteet:

a) Arcusille siirretyn käyttöomaisuuden aliarvostuksen kautta saatu 264 miljoonan Norjan kruunun suuruinen tuki on perittävä takaisin. Perintä voidaan toteuttaa siten, että valtio saa 264 miljoonaa Norjan kruunua osakepääoman lisäyksenä, joka kirjataan korjattuun aloittavaan taseeseen 1 päivästä tammikuuta 1996.

b) Vuosina 1996 ja 1997 satunnaisiin tuloihin kirjattu 100,4 miljoonan Norjan kruunun suuruinen osa rakenneuudistusvarauksesta on perittävä takaisin.

c) Vuoden 1997 lopussa rakenneuudistusvarauksesta jäljellä olleet 56,7 miljoonaa Norjan kruunua on perittävä takaisin, sikäli kuin niitä ei ole käytetty kattamaan henkilöstöön liittyviä rakenneuudistuskustannuksia vuodesta 1998 tämän päätöksen tekopäivään.

d) Ympäristövaraus, jonka suuruus on 30 miljoonaa Norjan kruunua, on perittävä takaisin.

e) Rakenneuudistukseen käyttämättömien 226 miljoonan Norjan kruunun rakenneuudistusvarojen kertyneet korot on perittävä takaisin laskettuna 1 päivästä tammikuuta 1996. Suuruudeltaan 30 miljoonan Norjan kruunun ympäristövarauksen kertyneet korot on perittävä takaisin. Korkokantana käytetään Norjan viitekorkokantaa (katso valtiontukea koskevien suuntaviivojen 33.2 kohta ja tämän päätöksen II jakson 2.2 kohdassa määritetyt korkokannat). Korot lasketaan perimispäivään asti.

f) Korvaukset ja takaisinmaksut suoritetaan noudattaen Norjan lainsäädännön mukaisia menettelyjä ja määräyksiä.

3. Norjan hallituksen on ilmoitettava valvontaviranomaiselle säännöllisesti vuosittain taloudellisista suhteistaan Arcusiin toimittamalla ETA-sopimuksen liitteessä XV olevassa 1 kohdassa tarkoitetun säädöksen (komission direktiivin 80/723/ETY) 1, 2 ja 3 artiklassa luetellut tiedot sekä niiden lisäksi jäljennökset Arcusin vuosikertomuksista ja Arcusin vuotuisten yhtiökokousten pöytäkirjoista sekä lausunto Norjan viranomaisten osinkopolitiikasta Arcusin osalta.

Norjan viranomaisten on toimitettava vaaditut tiedot 15 työpäivän kuluessa Arcusin vuosikertomuksen julkaisupäivästä, joka tapauksessa kuuden kuukauden kuluessa tilivuoden päättymisestä.

4. Norjan hallituksen on ilmoitettava valvontaviranomaiselle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta sen noudattamiseksi toteuttamansa toimenpiteet.

5. Tämä päätös, joka on todistusvoimainen englanninkielisenä, on osoitettu Norjalle.

Tehty Brysselissä 3 päivänä joulukuuta 1998.

EFTAn valvontaviranomaisen puolesta

Knut ALMESTAD

Puheenjohtaja

(1) Jäljempänä "ETA-sopimus".

(2) Jäljempänä "valvonta- ja tuomioistuinsopimus".

(3) Suurkäräjille tehdyt esitykset St prp N:o 49 (1994-95) ja St prp N:o 11 (1995-96).

(4) "Verdsettelser og fastsettelse av åpningsbalanser ved deling av A/S Vinmonopolet", laatinut Deloitte & Touche Norjan sosiaali- ja terveysministeriön toimeksiannosta, Oslo 25.9.1995.

(5) EYVL C 45, 13.2.1997, s. 5, ja sen ETA-täydennysosa.

(6) Arcusin arvon arvioimiseksi käytetty nykyarvomenetelmä merkitsee sitä, että diskonttokoron nostamisen seurauksena yrityksen arvo laskee. Asiaa selvitetään tarkemmin jäljempänä II jakson 2.1.3 kohdassa.

(7) KPMG Management Consulting AS:n laatima Arcus-yritysryhmittymän arvon määrittämistä koskeva selonteko, Oslo 2.5.1997.

(8) Suurkäräjille tehdyt esitykset St prp N:o 49 (1994-95) ja St prp N:o 11 (1995-96).

(9) Arcusin vuosikertomus vuodelta 1997.

(10) Vrt. ed.

(11) Suurkäräjille tehty esitys St prp N:o 11 (1995-96).

(12) Suurkäräjille tehty esitys St prp N:o 11 (1995-96).

(13) A/S Vinmonopoletin vuosikertomus vuodelta 1995.

(14) Ot. prp. N:o 51 1994-95, Forslag til lov om endringer i alkoholloven (ny bevillingsordning for engrossalg av alkoholholdig drikk mv), II osa.

(15) Arcusin vuosikertomus vuodelta 1997.

(16) Arcusin vuosikertomus vuodelta 1997.

(17) Arcusin vuosikertomus vuodelta 1996.

(18) Se on 4,5 prosenttia aloittavan taseen mukaisesta Arcusin omasta pääomasta (357 miljoonaa Norjan kruunua).

(19) Toisaalta useimmat viinit eivät kuulu ETA-sopimuksen yleiseen soveltamisalaan. ETA-sopimuksen konkreettisen soveltamisalan osalta katso seuraavat EFTAn tuomioistuimen neuvoa-antavat lausunnot: Restamark, asia E-1/94, EFTAn tuomioistuimen kertomus 1.1.1994-30.6.1995 (36-43 kohta); Wilhelmsen, asia E-6/96, EFTAn tuomioistuimen kertomus vuodelta 1997 (17-33 kohta).

(20) Asia 78/76, Steinike ja Weinlig v. Saksa, Kok. 1977, s. 595; asia C-305/89, Italia v. komissio (Alfa Romeo), Kok. 1991, s. I-1603; asia 303/88, Italia v. komissio (ENI-Lanerossi), Kok. 1991, s. I-1433.

(21) EYVL L 231, 3.9.1994, ja EYVL:n ETA-täydennysosa N:o 32, 3.9.1994.

(22) Vertaa ETA-sopimuksen 125 artikla.

(23) Asia 234/84, Belgia v. komissio (Meura), Kok. 1986, s. 2263, 14 kohta; asia 40/85, Belgia v. komissio (Boch II), Kok. 1986, s. 2321, 13 kohta.

(24) Asia C-305/89, Italia v. komissio (Alfa Romeo), Kok. 1991, s. I-1603, 20 kohta.

(25) Valtion tukea koskevat suuntaviivat, 20.5.1 kohta.

(26) D& T-raportti, s. 59 ja liite 1.

(27) PA Consulting, vrt. ed.

(28) Lisäksi on syytä mainita, että aiemmin Bergenissä tapahtunut pullotus ja valmistus siirrettiin Osloon 1 päivänä heinäkuuta 1997. Vastaavat toiminnot siirrettiin Trondheimista Osloon 30. kesäkuuta 1998 mennessä.

(29) Valvontaviranomaisen arvio, joka perustuu D& T-raportin 12 luvussa esitettyihin kassavirtoihin ja jossa sovelletaan viinien ja väkevien alkoholijuomien valmistukseen 7,6 prosentin, teollisuuden tarpeisiin valmistettavaan alkoholiin 9,0 prosentin ja jakelutoimintaan 8,8 prosentin diskonttokorkoa.

(30) D& T-raportin 9. luku.

(31) "Protokoll - Tiltak ved personaltilpasninger i Vinmonopolet av 11.6.1993" ja "Tilleggsprotokoll om tiltak ved personaltilpasninger i Vinmonopolet av 8.6.1995".

(32) D& T-raportti, s. 39 ja s. 42.

(33) Vertaa Arcusin vuosikertomus vuodelta 1997, s. 8.

(34) St. prp. N:o 11 (1995-96).

(35) "Tilleggsavtale 2 - Tilleggsprotokoll Tiltak ved personaltilpasninger i Arcus-selskapene av 12. februar 1997" ja "Avtale om tiltak i forbindelse med personalmessige tilpasninger i Arcus Gruppen, Oslo og Hamar av 11. mai 1998".

(36) "Protokoll - Tiltak ved personaltilpasninger i Vinmonopolet av 11.6.1993" ja "Tilleggsprotokoll om tiltak ved personaltilpasninger i Vinmonopolet av 8.6.1995".

(37) Norjan viitekorkokantana sovellettavasta korkotyypistä määrätään valtiontukea koskevien suuntaviivojen 33.2 kohdassa (entinen 27.3.f kohta). Tosiasiallisesti sovellettavat korkokannat ovat seuraavat: vuonna 1996: 7,00 prosenttia, 1.1.1997-30.5.1997: 6,24 prosenttia, 1.6.1997-31.12.1997: 5,05 prosenttia, 1.1.1998-30.5.1998: 5,63 prosenttia, 1.6.1998 alkaen: 6,75 prosenttia.

(38) Vertaa Arcusin vuosikertomukset vuosilta 1996 ja 1997.

(39) ETA-sopimuksen liitteessä XV olevassa 1 kohdassa tarkoitettu säädös (jäsenvaltioiden ja julkisten yritysten välisten taloudellisten suhteiden avoimuudesta 25 päivänä kesäkuuta 1980 annettu komission direktiivi 80/723/ETY).

(40) Nykyisten vaihtokurssien perusteella noin 350 miljoonaa Norjan kruunua.