ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 141 , 20/05/1999 s. 0045



ETA-sopimuksen liitteessä XIII olevan 64 kohdan a alakohdassa tarkoitetun asiakirjan 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukainen EFTAn valvontaviranomaisen antama tiedonanto (neuvoston asetus (ETY) N:o 2408/92, annettu 23 päivänä heinäkuuta 1992, yhteisön lentoliikenteen harjoittajien pääsystä yhteisön sisäisen lentoliikenteen reiteille) (1999/C 141/02) NORJASSA HARJOITETTAVALLE SÄÄNNÖLLISELLE LENTOLIIKENTEELLE ASETETTUJEN JULKISEN PALVELUN VELVOITTEIDEN POISTAMINEN 1. Norja on päättänyt yhteisön lentoliikenteen harjoittajien pääsystä yhteisön sisäisen lentoliikenteen reiteille 23 päivänä heinäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2408/92 4 artiklan 1 kohdan a ja d alakohdan mukaisesti poistaa 1. huhtikuuta 2000 alkaen julkisen palvelun velvoitteet säännölliseltä alueelliselta lentoliikenteeltä sellaisina kuin ne julkaistiin 20 päivänä kesäkuuta 1996 Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä C 177, seuraavasti: - numerolla 1 julkaistut julkisen palvelun velvoitteet seuraavilla reiteillä: - Vardøn ja Vesisaaren, Båtsfjordin, Berlevågin, Mehamnin, Honningsvågin, Hammerfestin, Hasvikin, Altan ja Tromssan välillä edestakaisin, - Hasvikin ja Vesisaaren, Båtsfjordin, Berlevågin, Mehamnin, Honningsvågin, Kirkkoniemen ja Altan välillä edestakaisin, - Tromssan ja Vesisaaren, Båtsfjordin, Berlevågin, Mehamnin, Honningsvågin ja Hammerfestin välillä edestakaisin, - numerolla 3 julkaistut julkisen palvelun velvoitteet seuraavalla reitillä: - Stokmarknes-Bodø v.v., - numerolla 5 julkaistut julkisen palvelun velvoitteet seuraavilla reiteillä: - Mo i Rana-Oslo v.v., - Mosjøen-Oslo v.v., - Sandnessjøen-Oslo v.v., - Brønnøysund-Oslo v.v., - numerolla 7 julkaistut julkisen palvelun velvoitteet seuraavilla reiteillä: - Ørsta-Volda-Ålesund v.v., 2. Kaikki muut julkisen palvelun velvoitteet, jotka Norja on julkaissut Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä C 177, 20.6.1996, ja C 136, 1.5.1997, korvataan 1 päivänä huhtikuuta 2000 julkisen palvelun velvoitteilla, jotka on julkaissut Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä C 141, 20.5.1999. 3. Lisätietoja saa osoitteesta: Ministry of Transport and Communications P.O. Box 8010 Dep N - 0030 Oslo Puhelin + 47 22 24 82 41 , faksi + 47 22 24 95 72 NORJASSA HARJOITETTAVALLE SÄÄNNÖLLISELLE LENTOLIIKENTEELLE ASETETTUJEN JULKISEN PALVELUN VELVOITTEIDEN POISTAMINEN 1. Norja on päättänyt yhteisön lentoliikenteen harjoittajien pääsystä yhteisön sisäisen lentoliikenteen reiteille 23 päivänä heinäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2408/92 4 artiklan 1 kohdan a ja d alakohdan mukaisesti poistaa 1. elokuuta 1999 alkaen julkisen palvelun velvoitteet säännölliseltä lentoliikenteeltä reiteillä Fagernes-Oslo v.v. ja Fagernes-Bergen v.v. sellaisina kuin ne julkaistiin 1 päivänä helmikuuta 1996 Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä C 28/96. 2. Lisätietoja saa osoitteesta: Ministry of Transport and Communications P.O. Box 8010 Dep N - 0030 Oslo Puhelin + 47 22 24 82 41 , faksi + 47 22 24 95 72.
Virallinen lehti nro C 274 , 19/10/1995 s. 0013 - 0013



ETA-sopimuksen 61 artiklan ja valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 3 kohdan nojalla annettu valtion tuen hyväksyntä EFTAn valvontaviranomaisen päätös olla esittämättä vastaväitteitä (95/C 274/12) Myöntämispävä: 20 heinäkuuta 1995 EFTA-valtio: Islanti Tuen N:o: 95-005 Tuen nimike: Tuki laivojen rakentamiseen ja uudistamiseen vuonna 1995 Tuen tarkoitus: Sopimukseen perustuva tuotantotuki laivanrakennusteollisuudelle Tuen kansallinen oikeusperuste: - Hallituksen 27 päivänä tammikuuta 1995 tekemä päätös - Kauppa- ja teollisuusministeriön säännöt 27 päivältä kesäkuuta 1995 laivojen rakentamisesta ja uudistamisesta vuonna 1995 Arvioitu rahoitustarve: 40 miljoonaa Islannin kruunua Tuen määrä: - Alusten rakentamiseen, joiden bruttotilavuus on vähintään 100 ja joiden sopimusarvo ei ole suurempi kuin 10 miljoonaa ecua, sekä sellaisten alusten uudistamiseen, joiden bruttotilavuus on yli 1 000: 4,5 % - Alusten uudistamiseen, joiden sopimusarvo on yli 10 miljoonaa ecua: ei tukea Tuen kesto: Joulukuun 31 päivään 1995 asti Edellytykset: EFTA-sopimuksen liitteen XV 1 kohdan b alakohdassa mainitun säädöksen 12 artiklan mukaiset
Virallinen lehti nro L 383 , 31/12/1994 s. 0038 - 0039



EFTAN VALVONTAVIRANOMAISEN PÄÄTÖS N:o 190/94/COL, annettu 30 päivänä marraskuuta 1994, Newcastlen taudin tilanteesta EFTA-valtioissa ja niihin kuuluvilla alueilla tehdyn päätöksen 32/94/COL muuttamisesta EFTAN VALVONTAVIRANOMAINEN, joka ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta, sellaisena kuin se on mukautettuna Euroopan talousaluetta koskevaa sopimusta mukauttavalla pöytäkirjalla, ja erityisesti sen 17 artiklan sekä pöytäkirjassa 1 olevan 4 kohdan d alakohdan, ottaa huomioon Euroopan talousaluetta koskevan sopimuksen liitteessä I olevan I luvun 4 kohdassa tarkoitetun eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista yhteisön sisäisessä siipikarjan ja siitosmunien kaupassa ja tuonnissa kolmansista maista annetun säädöksen (Neuvoston direktiivi 90/539/ETY, jäljempänä "siipikarjasäädös") ja erityisesti sen 12 artiklan 2 kohdan, ottaa huomioon valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamista koskevan EFTA-valtioiden sopimuksen, sellaisena kuin se on mukautettuna valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamista koskevalla EFTA-valtioiden sopimusta muuttavalla pöytäkirjalla, ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan d alakohdan ja pöytäkirjassa 1 olevan 1 artiklan e alakohdan, sekä katsoo, että Norja, kuten on todettu 3 päivänä tammikuuta 1994, 24 päivänä syyskuuta 1994 ja 19 päivänä lokakuuta 1994 päivätyssä kirjeessä, katsoo täyttävänsä siipikarjasäädöksen 12 artiklan 2 kohdan vaatimukset, Norjassa ei ole havaittu esiintyvän Newcastlen tautia ja sitä vastaan rokottaminen on ollut kiellettyä yli vuoden, Norjassa siitoskanalat on tutkittu vähintään kerran vuodessa Newcastlen taudin varalta, tiloilla ei ole Newcastlen tautia vastaan rokotettua siipikarjaa, ja tässä päätöksessä määrätyt toimenpiteet ovat EFTAn valvontaviranomaista avustavan EFTAn eläinlääkintäkomitean lausunnon mukaiset, ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA: 1. Korvataan EFTAn valvontaviranomaisen päätöksen 32/94/COL liite tämän päätöksen liitteellä. 2. Tämä päätös tulee voimaan 1 päivänä joulukuuta 1994. 3. Tämä päätös on osoitettu EFTA-valtioille. 4. Tämä päätös on todistusvoimainen englannin kielellä. Tehty Brysselissä 30 päivänä huhtikuuta 1994. EFTAn valvontaviranomaisen puolesta Pekka SÄILÄ Kollegion jäsen LIITE Siipikarjasäädöksen 12 artiklan 2 kohdan vaatimukset täyttävät alueet Suomi: Kaikki alueet Ruotsi: Kaikki alueet Norja: Kaikki alueet
3.

Palvelut ja alat, joita sopimuksentekomenettely mahdollisesti koskee: Yritysten Indre Namdal Trafikk AS, Namdalsbussen AS, Steinkjerbuss AS ja NettBuss Trøndelag AS matkustajille tarjoamat paikalliset/alueelliset linja-autoliikennepalvelut Overhallan, Namskoganin, Høylandetin, Grongin, Liernen, Røyrvikin, Snåsan, Fosnesin, Namsosin, Namdalseidin, Flatangerin, Verranin, Meråkerin, Stjørdalin ja Steinkjerin kuntien alueella Nord-Trøndelagin läänissä.
Virallinen lehti nro C 350 , 21/11/1996 s. 0006 - 0006



Lähtö- ja saapumisaikojen jakamista yhteisön lentoasemilla koskevista yhteisistä säännöistä 18 päivänä tammikuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 95/93 9 artiklan nojalla julkaistu ilmoitus (96/C 350/06) Lähtö- ja saapumisaikoja on varattu Oslon Fornebun lentoasemalla lentoliikennepalveluille Oslon ja Helgelandin reittialueen välillä sekä Oslon ja Sognin ja Fjordanen reittialueen välillä. Oslon Fornebun lentoasemalla mainituilla reiteillä kesän 1996 ja talven 1996-1997 aikataulukausilla käytössä olevat lähtö- ja saapumisajat on varattu seuraaville vastaaville aikataulukausille. Kesäkaudella 1996 käytössä olleet lähtö- ja saapumisajat on julkaistu kyseisille reittialueille määrätyissä julkisen liikenteen
1.

Onko vakuutus- ja jälleenvakuutustoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta 25 päivänä marraskuuta 2009 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2009/138/EY (Solvenssi II) (ETA-lainsäädännön kokoelma (EWR-Rechtssammlung): liite IX – 1.01) ja erityisesti sen 27 ja 28 artiklaa, ja muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta sekä direktiivien 73/239/ETY ja 88/357/ETY muuttamisesta 18 päivänä kesäkuuta 1992 annettua neuvoston direktiiviä 92/49/ETY (kolmas vahinkovakuutusdirektiivi), ja muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta, säännöksistä, joilla helpotetaan palvelujen tarjoamisen vapauden tehokasta käyttämistä, sekä direktiivin 73/239/ETY muuttamisesta 22 päivänä kesäkuuta 1988 annettua toista neuvoston direktiiviä 88/357/ETY ja erityisesti sen 1 artiklan b alakohtaa, 7 artiklan 1 kohdan a–c alakohtaa, 10 artiklaa, 11 artiklan 7 kohtaa ja 21 artiklaa, ja muun ensivakuutusliikkeen kuin henkivakuutusliikkeen aloittamista ja harjoittamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 24 päivänä heinäkuuta 1973 annettua ensimmäistä neuvoston direktiiviä 73/239/ETY ja erityisesti sen 13 ja 14 artiklaa tulkittava siten, että niillä annetaan oikeuksia valvotun ensivakuutusyrityksen velkojille, jotka eivät ole vakuutuksenottajia, vakuutettuja tai tämän vakuutusyrityksen edunsaajia tai tämän vakuutusyrityksen kanssa tehdyn vakuutussopimuksen muita osapuolia ja joille ei myöskään vahinkoa kärsineenä kolmantena osapuolena muutoin anneta suoraa oikeutta vaatia korvauksia kyseiseltä vakuutusyritykseltä vakuutuslainsäädäntöön perustuvan suhteen perusteella ja joiden vaatimukset eivät johdu vakuutussopimuksesta tai muusta toiminnasta, johon näitä oikeusperustoja voidaan soveltaa ensivakuutuksen yhteydessä, vaan joiden vaatimukset, kuten sellaisten hakijoiden vaatimukset, jotka ovat antaneet vakuutuksen kolmannelle osapuolelle, on ilmoitettu laajasti ymmärrettyinä takautumiskanteiksi suoraan valvottua ensivakuutusyritystä vastaan siinä mielessä, että toimivaltaisen viranomaisen, tässä tapauksessa vastaajan, on toteutettava valvontatoimia edellä lueteltujen direktiivien nojalla myös kyseisten velkojien etua silmällä pitäen ja suhteessa niihin perustuvien velvollisuuksien laiminlyöntiin, joista se on vastuussa velkojille syntyvien tappioiden osalta?
1.

EU:n tuomioistuin on katsonut, että SEUT-sopimuksen 21 artiklassa ja direktiivissä 2004/38/EY myönnetään oikeus oleskella vastaanottavassa valtiossa alaikäiselle lapselle, joka on toisen EU:n jäsenvaltion kansalainen ja täyttää direktiivin 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa vahvistetut edellytykset, ja että samojen säännösten mukaan vanhempi, joka on kyseisen alaikäisen pääasiallinen huoltaja, voi oleskella lapsen kanssa vastaanottavassa jäsenvaltiossa (katso esim. asia C-86/12, Alokpa, 29 kohta). Lisäksi EU:n tuomioistuin on todennut, että tällaista vanhempaa ei voida pitää direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna henkilönä, johon direktiiviä sovelletaan (ks. Alokpa, 24–26 kohta). Voiko vanhemman oleskeluoikeus edellä kuvatussa tilanteessa perustua pelkästään direktiiviin tai ETA-sopimukseen vai onko tällaisen oikeuden edellytyksenä, että direktiiviä sovelletaan yhdessä SEUT-sopimuksen 21 artiklan kanssa vai mahdollisesti että direktiiviä on tulkittava laajasti SEUT-sopimuksen 21 artiklan pohjalta?
—

Konkurrenten.no AS nosti 11 päivänä tammikuuta 2017 EFTAn tuomioistuimessa kanteen EFTAn valvontaviranomaisen 7 päivänä toukokuuta 2015 tekemää päätöstä N:o 179/15/KOL vastaan. Kantaja pyysi tuomioistuinta hyväksymään sen väliintulijaksi asiassa E-1/17, Konkurrenten.no AS vastaan EFTAn valvontaviranomainen. Pyyntö hyväksyttiin puheenjohtajan 12 päivänä heinäkuuta 2017 antamalla määräyksellä.
—

EFTAn valvontaviranomainen päätti AS Oslo Sporveierille ja AS Sporveisbussenelle mahdollisesti myönnettyä tukea koskevan muodollisen tutkintamenettelyn 19 päivänä joulukuuta 2012 antamallaan päätöksellä. EFTAn valvontaviranomainen antoi 8 päivänä toukokuuta 2013 päätöksen, joka koski yrityksille Kollektivtransportproduksjon AS, Oslo Vognselskap AS ja Unibuss AS mahdollisesti myönnettyä tukea. Kumpaakaan päätöstä ei ole vielä julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä tai sen ETA-täydennysosassa.
1.

Sallitaanko direktiivissä 96/71/EY, mukaan luettuna sen 3 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a ja/tai c alakohta (ks. toinen alakohta), että ETA-valtio takaa toisesta ETA-valtiosta alueelleen lähetetyille työntekijöille seuraavat työehdot ja -olot, jotka on hyväksytty direktiivin 3 artiklan 8 kohdan mukaisesti yleisesti sovellettaviksi julistetuilla valtakunnallisilla työehtosopimuksilla siinä ETA-valtiossa, jossa työ suoritetaan: a) normaali enimmäistyöaika; b) lisäpalkka perustuntipalkkaan työtehtävistä, jotka edellyttävät yöpymistä kodin ulkopuolella, lukuun ottamatta paikalta palkattuja työntekijöitä; ja c) matkakulut, ruoka- ja majoituskulut työtehtävistä, jotka edellyttävät yöpymistä kodin ulkopuolella, lukuun ottamatta paikalta palkattuja työntekijöitä? Onko niiden työntekijöiden määrällä, joihin kyseistä työehtosopimusta sovellettiin ennen sen julistamista yleisesti sovellettavaksi, vaikutusta edellä esitettyjen kysymysten vastauksiin?
1.

julistamaan, että jättäessään hyväksymättä toimenpiteet, jotka ovat tarpeen Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä VII olevassa 1 kohdassa ja 1 kohdan 2 luetelmakohdassa tarkoitettujen säädösten (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2005/36/EY, annettu 7 päivänä syyskuuta 2005, ammattipätevyyden tunnustamisesta, sellaisena kuin se on muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 1430/2007, annettu 5 päivänä joulukuuta 2007, ammattitutkintojen tunnustamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/36/EY liitteiden II ja III muuttamisesta), kumpikin sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sopimuksen pöytäkirjalla 1, saattamiseksi täysimääräisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä, tai jättäessään ilmoittamatta kyseisistä toimenpiteistä valvontaviranomaiselle määräajan kuluessa Norjan kuningaskunta on laiminlyönyt direktiivin 63 artiklan 1 kohdan ja ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa; ja
1.

julistaisi, että Liechtensteinin ruhtinaskunta on laiminlyönyt ETA-sopimuksen liitteessä VI olevassa 1 kohdassa tarkoitetun säädöksen (neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71, annettu 14 päivänä kesäkuuta 1971, sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sen pöytäkirjalla 1, 19 artiklan 1 ja 2 kohdan, 25 artiklan 1 kohdan ja 28 artiklan 1 kohdan mukaiset velvoitteensa; sekä
EFTAn valvontaviranomaisen 19 päivänä joulukuuta 2003 Norjan kuningaskuntaa vastaan nostama kanne (Asia E-4/03)



Virallinen lehti nro C 051 , 26/02/2004 s. 0004 - 0004



EFTAn valvontaviranomaisen 19 päivänä joulukuuta 2003 Norjan kuningaskuntaa vastaan nostama kanne (Asia E-4/03) (2004/C 51/05) EFTAn valvontaviranomainen on nostanut 19 päivänä joulukuuta 2003 EFTAn tuomioistuimessa kanteen Norjan kuningaskuntaa vastaan. EFTAn valvontaviranomaisen asiamiehinä kanteen esittivät osastopäällikkö Niels Fenger sekä käsittelijä Arne Torsten Andersen, jotka toimivat oikeus- ja hallintoasioiden osastolla osoitteessa Rue de Trèves 74, B-1040 Bryssel. Kantaja pyytää, että tuomioistuin 1. julistaisi, että Norja on laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä II olevan XIX luvun 1 kohdassa mainitun säädöksen (teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 22 päivänä kesäkuuta 1998 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/34/EY, sellaisena kuin se on muutettuna ja mukautettuna ETA-sopimuksen pöytäkirjassa N:o 1) 8 artiklan mukaiset velvoitteensa hyväksymällä 28 päivänä elokuuta 1998 rahapelien tyyppihyväksyntää koskevan asetuksen N:o 853 (Forskrift av 28. august 1998 nr. 853 om typegodkjenning av gevinstautomater) ilmoittamatta asetuksesta sen valmisteluvaiheessa EFTAn valvontaviranomaiselle, sekä 2. määräisi Norjan kuningaskunnan maksamaan oikeuskäsittelystä aiheutuvat kustannukset. Oikeusperusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet: - Teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 22 päivänä kesäkuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/34/EY, sellaisena kuin se on muutettuna (jäljempänä "säädös"), 8 artikla velvoittaa Norjan ilmoittamaan EFTAn valvontaviranomaiselle välittömästi teknisiä määräyksiä koskevat ehdotukset. - Säädöksen 8 artiklassa mainittuja erikoistapauksia lukuun ottamatta säädöksen 9 artiklassa edellytetään, että EFTA-valtioiden on lykättävä teknisten määräysten antamista kolmella kuukaudella siitä päivästä alkaen, jolloin niistä on ilmoitettu EFTAn valvontaviranomaiselle.
Gulating lagmannsrettin 27. syyskuuta 2001 tekemän päätöksen mukainen pyyntö saada EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antava lausunto asiassa Hegelstad Eiendomsselskap A. B. Hegelstad ym. vastaan Hydro Texaco AS (Asia E-7/01)



Virallinen lehti nro C 081 , 04/04/2002 s. 0019 - 0019



Gulating lagmannsrettin 27. syyskuuta 2001 tekemän päätöksen mukainen pyyntö saada EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antava lausunto asiassa Hegelstad Eiendomsselskap A. B. Hegelstad ym. vastaan Hydro Texaco AS (Asia E-7/01) (2002/C 81/08) Norjalainen Gulating lagmannsrett (Gulatingin laamanninoikeus) on esittänyt 27. syyskuuta 2001 tekemäänsä päätökseen perustuvan pyynnön saada EFTAn tuomioistuimen neuvoa-antava lausunto asiassa Hegelstad Eiendomsselskap A. B. Hegelstad ym. vastaan Hydro Texaco AS. Pyyntö saapui tuomioistuimen kirjaamoon 3. lokakuuta 2001 ja koskee seuraavia kysymyksiä: 1. Kuuluuko EFTA-sopimuksen 53 artiklan 3 kohdan mukaisen ryhmäpoikkeuksen soveltamisalaan (vrt. 4 joulukuuta 1992 annetun asetuksen N:o 964 II luvun 10 §) sellainen riippumattoman huoltoaseman hoitajan (ja samalla omistajan) sekä poltto- ja voiteluaineita toimittavan yhtiön yhteistoimintasopimus, jonka sopimusehtojen mukaan - tavarantoimittajalla on yksinoikeus poltto- ja voiteluaineiden toimittamiseen jakelijalle sopimuksen koko voimassaoloajan, - tavarantoimittajalla on siinä tapauksessa, että jakelija aloittaa velkasaneerausmenettelyn tai joutuu konkurssiin, oikeus lunastaa huoltoaseman omistusoikeus 4 miljoonan Norjan kruunun hintaan maarekisteriin merkityn hinnan mukaisesti tai vaihtoehtoisesti oikeus leasing-vuokrasopimukseen, jonka vuokra määräytyy sopimuskauden mukaan, - huoltoaseman omistaja/jakelija ei voi irtisanoa sopimusta eikä muuttaa sopimusehtoja 15 vuoden ajanjakson aikana, kun taas tavarantoimittaja voi irtisanoa sopimuksen kolme kuukautta ennen kyseisen ajanjakson päättymistä? 2. Siinä tapauksessa, että 53 artiklan 3 kohdan mukaista ryhmäpoikkeusta ei voida soveltaa, onko yhteistoimintasopimus 53 artiklan 1 kohdan vastainen? 3. Mitä oikeusvaikutuksia mahdollisella ristiriitatilanteella on ja mitä määräaikoja asiassa on noudatettava?
Virallinen lehti nro C 368 , 21/12/2000 s. 0010 - 0010



Héraðsdómur Reykjavíkurin (Reykjavikin käräjäoikeuden) esittämä pyyntö saada EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antava lausunto asiassa Halla Helgadóttir vastaan Daníel Hjaltason ja Iceland Insurance Company Ltd (Asia E-7/00) (2000/C 368/17) Héraðsdómur Reykjavíkur (Reykjavikin käräjäoikeus) on esittänyt EFTAn tuomioistuimelle neuvoa-antavaa lausuntoa koskevan pyynnön, joka saapui tuomioistuimen kansliaan 10 päivänä heinäkuuta 2000, asiassa Halla Helgadóttir vastaan Daníel Hjaltason ja Iceland Insurance Company Ltd seuraavista kysymyksistä: 1. Onko Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevien jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen lähentämisestä 24 päivänä huhtikuuta 1972 annetun Euroopan talousyhteisön neuvoston direktiivin 72/166/ETY, 30 päivänä joulukuuta 1983 annetun neuvoston direktiivin 84/5/ETY ja 14 päivänä toukokuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/232/ETY, sellaisina kuin ne ovat muutettuina, määräysten mukaista määrittää liikennevakuutuksen perusteella vahingonkärsineelle maksettava korvaus sellaisten kansallisen vahingonkorvausoikeuden säännösten mukaisesti, joissa muiden kuin taloudellisten menetysten (vammautumisen) perusteella määrätään vakioitu korvaus pysyvän vammautumisen (työkyvyttömyyden) asteesta riippumatta, kun vahingonkärsineen työtulojen ansaitsemiskyky on onnettomuuden tapahtuma-ajankohtana vähäinen tai työtuloja ei ole lainkaan. 2. Jos ensimmäiseen kysymykseen annettu vastaus on myönteinen, määrätäänkö direktiiveissä vahingonkärsineelle kyseisessä tapauksessa maksettavasta vähimmäiskorvauksesta? 3. Jos toiseen kysymykseen annettu vastaus on myönteinen, millä perusteella vahingonkärsineelle tällaisessa tapauksessa maksettava vähimmäiskorvaus on määritettävä ja erityisesti mikä merkitys on tässä yhteydessä annettava diskonttauksen ja tulojen osalta erilaisiin lähtökohtiin perustuville vakuutusmatemaattisille laskelmille? 4. Onko tässä yhteydessä merkityksellistä, onko vahingonkärsinyt oikeutettu muista lähteistä maksettavaan korvaukseen?
Virallinen lehti nro C 084 , 19/03/1998 s. 0014 - 0014



EFTAn valvontaviranomaisen 18 päivänä joulukuuta 1997 Norjan kuningaskuntaa vastaan nostama kanne (Asia E-10/97) (98/C 84/06) EFTAn valvontaviranomainen on nostanut 18 päivänä joulukuuta 1997 EFTAn tuomioistuimessa kanteen Norjan kuningaskuntaa vastaan. EFTAN valvontaviranomaisen asiamiehenä kanteen esitti Håkan Berglin, joka toimii päällikkönä oikeus- ja hallintoasioiden osastolla, Rue de Trèves 74, B-1040 Bryssel. Kantaja pyytää, että tuomioistuimen olisi 1. julistettava, että jättäessään asetetun määräajan kuluessa antamatta Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä XVIII olevassa 2 kohdassa tarkoitetun säädöksen (neuvoston direktiivi 78/610/ETY, annettu 29 päivänä kesäkuuta 1978, vinyylikloridimonomeerille altistuvien työntekijöiden terveyden suojelemista koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä), sellaisena kuin se on mukautettuna Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen pöytäkirjassa N:o 1, noudattamiseksi tarvittavat kansalliset säännökset Norjan kuningaskunta on laiminlyönyt kyseessä olevan säädöksen 11 artiklan ja Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa; 2. määrättävä Norjan kuningaskunta maksamaan oikeuskäsittelystä aiheutuvat kustannukset. Oikeudellinen perusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet: - Kesäkuun 29 päivänä 1978 annetussa neuvoston direktiivissä 78/610/ETY määritellään joitakin vaatimuksia vinyylikloridimonomeerille altistuvien työntekijöiden terveyden suojelemiseksi. - Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 7 artiklan mukaan säädökset, joihin sopimuksen liitteissä tai ETA:n sekakomitean päätöksissä viitataan taikka jotka sisältyvät niihin, sitovat sopimuspuolia, ja ne ovat osa tai ne saatetaan osaksi sopimuspuolten oikeusjärjestystä. - Vinyylikloridimonomeerille altistuvien työntekijöiden terveyden suojelemista koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 29 päivänä kesäkuuta 1978 annettuun neuvoston direktiiviin 78/610/ETY viitataan Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä XVIII olevassa 2 kohdassa. - Säädöksen 11 artiklasta, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen pöytäkirjassa N:o 1, seuraa, että Norjan oli 1 päivään tammikuuta 1994 mennessä saatettava osaksi oikeusjärjestystään säädöksen noudattamiseksi tarvittavat lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset ja ilmoitettava EFTAn valvontaviranomaiselle viipymättä tätä varten toteutetuista toimenpiteistä. - Norja ei ollut toteuttanut säädöksen noudattamiseksi tarvittavia lainsäädäntötoimenpiteitä edellä mainitun määräajan umpeutumiseen mennessä. Tällaisia toimenpiteitä ei ollut toteutettu myöskään EFTAn valvontaviranomaisen antamassa perustellussa lausunnossa - jossa se pyysi Norjaa toteuttamaan säädöksen noudattamiseksi tarvittavat toimenpiteet - asetettuun määräaikaan mennessä. Näin ollen Norja on laiminlyönyt kyseessä olevan säädöksen 11 artiklan ja Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 7 artiklan mukaiset