ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Tuomioistuimen päätös annettu 15 päivänä maaliskuuta 2002 asiassa E-9/00: EFTAn valvontaviranomainen vastaan Norjan kuningaskunta (Sopimusvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Alkoholijuomien valtion vähittäismyyntimonopoli - Alkoholijuomien anniskeluoikeudet - Syrjintä)



Virallinen lehti nro C 128 , 30/05/2002 s. 0019 - 0019



Tuomioistuimen päätös annettu 15 päivänä maaliskuuta 2002 asiassa E-9/00: EFTAn valvontaviranomainen vastaan Norjan kuningaskunta Sopimusvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Alkoholijuomien valtion vähittäismyyntimonopoli - Alkoholijuomien anniskeluoikeudet - Syrjintä (2002/C 128/08) Asiassa E-9/00: EFTAn valvontaviranomainen vastaan Norjan kuningaskunta esitetty pyyntö, jonka mukaan tuomioistuimen olisi julistettava Norjan kuningaskunnan laiminlyöneen Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen (jäljempänä "ETA-sopimuksen") seuraavien määräysten mukaiset velvoitteensa: 16 artikla: Soveltamalla vähittäiskaupassa kahdentyyppistä myyntiä, jonka perusteella pääasiassa kotimaassa valmistettuja oluita, joiden alkoholipitoisuus on 2,5-4,75 tilavuusprosenttia, saadaan myydä myös muualla kuin valtion omistaman alkoholijuomien vähittäismyyntimonopolin ("Vinmonopolet") myymälöissä, kun taas pääasiassa muista Euroopan talousalueeseen kuuluvista valtioista (jäljempänä "ETA-valtiot") tuotuja muita alkoholijuomia, joiden alkoholipitoisuus on sama, saadaan myydä ainoastaan alkoholimonopolin kautta; 11 artikla: Soveltamalla rajoittavampia säännöksiä pääasiassa muista ETA-valtioista tuotujen alkoholijuomien, joiden alkoholipitoisuus on 2,5-4,75 tilavuusprosenttia, anniskeluoikeuksiin verrattuna pääasiassa kotimaassa valmistettuihin oluisiin, joiden alkoholipitoisuus on sama, vaikka nämä säännökset eivät ole tarpeen tai oikeasuhteisia kansanterveyden suojelemiseksi ETA-sopimuksen 13 artiklan mukaisesti. EFTAn tuomioistuin, jonka muodostivat presidentti Thór Vilhjálmsson (esittelijä) ja tuomarit Carl Baudenbacher ja Per Tresselt, antoi 15 päivänä maaliskuuta 2002 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava: Norjan kuningaskunta on laiminlyönyt ETA-sopimuksen seuraavien määräysten mukaiset velvoitteensa: 16 artikla: Soveltamalla vähittaiskaupassa kahdentyyppistä myyntiä, jonka perusteella pääasiassa kotimaassa valmistettuja oluita, joiden alkoholipitoisuus on 2,5-4,75 tilavuusprosenttia, saadaan myydä myös muualla kuin valtion alkoholimonopolin ("Vinmonopolet") myymälöissä, kun taas pääasiassa muista ETA-valtioista tuotuja muita valmispakkauksiin pakattuja alkoholijuomia, joiden alkoholipitoisuus on sama, saadaan myydä ainoastaan alkoholimonopolin kautta, ja 11 artikla: Soveltamalla rajoittavampia säännöksiä pääasiassa muista ETA-valtioista tuotujen valmispakkauksiin pakattujen alkoholijuomien, joiden alkoholipitoisuus on 2,5-4,75 tilavuusprosenttia, anniskeluoikeuksiin verrattuna pääasiassa kotimaassa valmistettuihin oluisiin, joiden alkoholipitoisuus on sama. Nämä säännökset eivät ole tarpeen tai oikeasuhteisia kansanterveyden suojelemiseksi ETA-sopimuksen 13 artiklan mukaisesti.
Virallinen lehti nro C 223 , 05/08/1999 s. 0006



TUOMIOISTUIMEN PÄÄTÖS, tehty 3 päivänä maaliskuuta 1999, asiassa E-4/97: Norjan pankkiyhdistys vastaan EFTAn valvontaviranomainen EFTAn valvontaviranomaisen päätöksen kumoamiseksi nostettu kanne - valtiontuki - EFTA-sopimuksen 59 artiklan 2 kohdan mukaiset poikkeukset - menettely (1999/C 223/06) Asiassa E-4/97: Norjan pankkiyhdistys vastaan EFTAn valvontaviranomainen - 9 päivänä heinäkuuta 1997 ETA-sopimuksen kilpailu- ja valtiontukimääräysten väitetystä rikkomisesta Norjan valtion asuntorakennuspankin puite-ehtojen mukaisesti tehdyn EFTAn valvontaviranomaisen päätöksen N:o 177/97/KOL kumoaminen; tuomioistuin, jonka muodostivat presidentti Bjørn Haug, sekä tuomarit Carl Baudenbacher ja Thór Vilhjálmsson (esittelijä), antoi 3 päivänä maaliskuuta 1999 tuomionsa, jonka tuomiolauselma on seuraava: 1. Kumotaan 9 päivänä heinäkuuta 1997 tehty EFTAn valvontaviranomaisen päätös N:o 177/97/KOL. 2. Määrätään EFTAn valvontaviranomainen vastaamaan kantajan kustannuksista sekä prosessiedellytysten käsittelyssä että itse asian käsittelyssä. Norjan valtio väliintulijana, Islannin valtio ja Euroopan yhteisöjen komissio vastaavat kukin omista kustannuksistaan.
EFTAN TUOMIOISTUIMEN NEUVOA-ANTAVA LAUSUNTO 27 päivänä kesäkuuta 1997 asiassa E-6/96 (Oslon byrettin tekemä neuvoa-antavaa lausuntoa koskeva pyyntö): Tore Wilhelmsen AS v. Oslo kommune (1) (Alkoholin myynti - Kaupalliset valtion monopolit - Tavaroiden vapaa liikkuvuus) (97/C 282/09)

(Työjärjestyksen 27 artiklan 5 kohdan mukaan todistusvoimainen englannin ja norjan kielillä)

Asiassa E-6/96: valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden sopimuksen 34 artiklan mukaisesti kyseisessä tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa Tore Wilhelmsen AS v. Oslo kommune (Oslon kunta) Oslon byrettin (Oslon käräjäoikeus), Norja tekemä neuvoa-antavaa lausuntoa koskeva pyyntö ETA-sopimuksen 11, 13 ja 16 artiklan tulkinnasta EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa: presidentti Bjørn Haug, tuomarit Thór Vilhjálmsson ja Carl Baudenbacher (esittelijänä toimiva tuomari) sekä kansliapäällikkö Per Christiansen, on 27 päivänä kesäkuuta 1997 antanut neuvoa-antavan lausunnon, jonka tuomiolauselma on seuraava:

1. Enemmän kuin 4,75 tilavuusprosenttia alkoholia sisältävää olutta koskeva valtion vähittäismyyntimonopoli on yhteen sopiva ETA-sopimuksen 16 artiklan kanssa, jos kyseisestä yksinoikeudesta ei lain nojalla tai tosiasiallisesti seuraa syrjintää kotimaisten tuotteiden ja muista jäsenvaltioista tuotavien tuotteiden välillä.

2. Kieltäytyminen enemmän kuin 4,75 tilavuusprosenttia alkoholia sisältävää olutta koskevan myyntiluvan myöntämisestä vetoamalla alkoholin valtion vähittäismyyntimonopolia koskevaan yksinoikeuteen voi johtaa lain nojalla tapahtuvaan tai tosiasialliseen syrjintään kotimaisten tuotteiden ja muista jäsenvaltioista tuotujen tuotteiden välillä. Siinä määrin kuin näin tapahtuu, tällainen kieltäytyminen on yhteen sopimaton ETA-sopimuksen 11 artiklassa ilmaistujen tavaroiden vapaan liikuvuuden periaatteiden kanssa.

Sellainen valtion vähittäismyyntimonopolia koskevan yksinoikeuden laajuuden määritelmä, joka pitää sisällään enemmän kuin 4,75 tilavuusprosenttia alkoholia sisältävän oluen, on syrjivä ja ETA-sopimuksen 11 ja 16 artiklan nojalla kielletty. Toimenpide on ETA-sopimuksen 13 artiklan nojalla kuitenkin perusteltavissa kansanterveydellisillä syillä edellyttäen, että 4,75 alkoholitilavuusprosentin rajaa ei ole otettu käyttöön kotimaisten tuotteiden suojelemiseksi ulkomaisia tuotteita vastaan.

Kansallinen oikeussäännös, jolla automaattisesti annetaan tukkumyyntiä koskeva lupa - joka on edellytys enemmän kuin 4,75 tilavuusprosenttia alkoholia sisältävän oluen myymiselle alkoholin vähittäismyyntimonopolille kyseisessä jäsenvaltiossa - kotimaiselle oluentuottajalle mutta ei ulkomaiselle oluentuottajalle, on ETA-sopimuksen 11 ja 16 artiklassa kielletty syrjivä toimenpide, jota ei voida perustella ETA-sopimuksen 13 artiklalla, koska toimenpide ei ole oikein suhteutettu siihen tavoitteeseen, joka on vahvan oluen saatavuuden rajoittaminen kuluttajiin nähden.

(1) EYVL C 37, 6.2.1997, s. 15.
Virallinen lehti nro C 037 , 06/02/1997 s. 0014 - 0014



NEUVOA-ANTAVA LAUSUNTO, 25 päivänä syyskuuta 1996, asiassa E-3/95 (Stavangerin raastuvanoikeuden (Stavanger byrett) neuvoa-antavaa lausuntoa koskeva pyyntö), Torgeir Langeland vastaan Norske Fabricom A/S (1) (Neuvoston direktivi 77/187/ETY - Eläke-etujen sürto) (97/C 37/08) (Oikeudenkäyntijärjestyksen 27 artiklan 5 kohdan nojalla englannin- ja norjankieliset lausunnot ovat todistusvoimaisia) Asiassa E-3/95, jossa Stavangerin raastuvanoikeus (Stavanger byrett), Norja, on pyytänyt tuomioistuimelta valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden välisen sopimuksen 34 artiklan nojalla neuvoa-antavaa lausuntoa raastuvanoikeudessa vireillä olevassa asiassa Torgeir Langeland vastaan Norske Fabricom A/S työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 14 päivänä helmikuuta 1977 annetun neuvoston direktivin 77/187/ETY tulkinnasta, tuomioistuin, toimien kokoonpanossa, presidentti Bjørn Haug, tuomarit Thór Vilhjálmsson (esittelijä) ja Carl Baudenbacher, kirjaaja, Per Christiansen, on antanut 25 päivänä syyskuuta 1996 neuvoa-antavan lausunnon, jonka päätöslauselma on seuraava: 1. ETA-sopimuksen liitteessä XVIII olevassa 23 kohdassa tarkoitetun säädöksen (työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 14 päivänä helmikuuta 1977 annettu neuvoston direktiivi 77/187/ETY) 3 artiklan 3 kohdan mukaan työnantajan velvollisuus suorittaa lisäeläkejärjestelmien vakuutusmaksuja työntekijän hyväksi ei siirry. 2. Työntekijä ei voi luopua direktiivin 77/187/ETY, sellaisena kuin se on ETA-sopimuksen osana, velvoittavissa säännöksissä hänelle annetuista oikeuksista edes silloin, kun oikeuksista luopumisen haitat korvautuvat sellaisilla eduilla, ettei työntekijä ole yleisesti ottaen aikaisempaa huonommassa asemassa. Direktiivi ei kuitenkaan estä muuttamasta työsuhdetta uuden työnantajan kanssa tehtävällä sopimuksella sellaisissa tapauksissa, joissa ei ole kyse yrityksen luovutuksesta, jos muutos sallitaan asiaa koskevassa kansallisessa lainsäädännössä. (1) EYVL N:o C 149, 23.5.1996, s. 11.
Virallinen lehti nro C 051 , 02/03/1995 s. 0005 - 0005



TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS, annettu 25 päivänä marraskuuta 1994, asiassa E-6/94: Reinhard Helmers vastaan EFTA:n valvontaviranomainen ja Ruotsin kuningaskunta (Menettely - Tutkittavaksi ottaminen) (95/C 51/05) Asiassa E-6/94, Reinhard Helmers vastaan EFTA:n valvontaviranomainen ja Ruotsin kuningaskunta - hakemus määräykseksi, jossa EFTA:n valvontaviranomaista vaaditaan tekemään päätös koskien Ruotsin hallituksen väitettyä ETA-sopimuksen rikkomista - tuomioistuin, johon kuuluivat: Leif Sevón, presidentti (esittelevä tuomari), Björn Haug ja Kurt Herndl, tuomareita, Heikki Kanninen, apulaiskansliapäällikkö, antoi 25 päivänä marraskuuta 1994 määräyksen, jonka päätöslauselmaosa on seuraava: 1. Hakemus jätetään tutkimatta, 2. asia poistetaan tuomioistuimen diaarista.
(5)

Elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevä pysyvä komitea sopi kokouksessaan 18 päivänä kesäkuuta 2008 salmonellan valvontaohjelmia käsittelevästä komission yksiköiden valmisteluasiakirjasta ”Guidance document on the minimum requirements for Salmonella control programmes to be recognised equivalent to those approved for Sweden and Finland in respect of meat and eggs of Gallus gallus”, jäljempänä ’ohjeet’ (9).
(56)

Myös 101 Reykjavík Fasteignasala on tehnyt riippumattoman arvioinnin vuoden 2005 yleisestä vuokrasopimuksesta (41). Arviointi on päivätty 15 päivänä lokakuuta 2015. Se perustuu yksittäisten kiinteistöjen arvoon ja kuntoon; kiinteistöt arvioitiin ja tarkastettiin yksitellen. Arvioinnissa tarkastellaan kiinteistöjen kuntoa ja aluetta silloin, kun yleinen vuokrasopimus tehtiin vuonna 2005, sekä tuolloin vallinneita markkinaolosuhteita. Arvioijan päätelmä on, että lokakuussa 2005 kiinteistöjen kuukausittainen vuokra-arvo kokonaisuudessaan oli 1 870 000 Islannin kruunua. Vuoden 2005 yleisen vuokrasopimuksen mukaisesti kuukausivuokraksi määrättiin kuitenkin yhteensä 2 000 000 Islannin kruunua, joka laskettiin uudestaan joka kuukausi kuluttajahintaindeksin mukaisesti (42). Asiantuntija-arvioinnin mukaan ÍG:n maksama kuukausivuokra on siis suurempi kuin markkinavuokra.
Kansallinen oikeusperusta (mainitaan julkaisuviite)

FHF:n toiminta rahoitetaan 7. heinäkuuta 2000 annettuun lakiin N:o 68 ja sen nojalla annettuihin muihin säädöksiin perustuvalla kalanvientiverolla. Vuotuisen määrärahan myöntää kauppa-, teollisuus- ja kalastusministeriö. Vuositulot ovat viime vuosina (2010–2013) olleet 167–185 milj. Norjan kruunua. FHF:n johtokunta on päättänyt perustaa T&K-tuen rahoitusohjelman, jonka tuensaajat ovat yrityksiä. Kauppa-, teollisuus- ja kalastusministeriö on hyväksynyt ohjelman.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 66/27

EFTAn valvontaviranomaisen tiedonanto kolmessa EFTA-valtiossa 1. tammikuuta 2013 alkaen voimassa olevista valtiontuen takaisinperintäkoroista sekä viite- ja diskonttokoroista

(Julkaistu 14 päivänä heinäkuuta 2004 tehdyn valvontaviranomaisen päätöksen N:o 195/04/KOL 10 artiklan mukaisesti (EUVL L 139, 25.5.2006, s. 37, ja ETA-täydennysosa N:o 26/2006, 25.5.2006, s. 1))

2013/C 66/07

Peruskorot lasketaan valvontaviranomaisen valtiontukisuuntaviivojen viite- ja diskonttokorkojen laskentamenetelmää koskevan luvun mukaisesti, sellaisena kuin se on muutettuna valvontaviranomaisen 17 päivänä joulukuuta 2008 tekemällä päätöksellä N:o 788/08/KOL. Sovellettavan viitekoron määrittämiseksi peruskorkoon on lisättävä asianmukainen korkomarginaali valtiontukisuuntaviivojen mukaisesti. Diskonttokoron osalta tämä tarkoittaa, että peruskorkoon on lisättävä 100 peruspisteen korkomarginaali. Myös takaisinperintäkorko lasketaan normaalisti lisäämällä peruskorkoon 100 peruspistettä, kuten säädetään 17 päivänä joulukuuta 2008 tehdyssä valvontaviranomaisen päätöksessä N:o 789/08/KOL, jolla muutetaan 14 päivänä heinäkuuta 2004 tehtyä valvontaviranomaisen päätöstä N:o 195/04/KOL (EUVL L 340, 22.12.2010, s. 1, ja ETA-täydennysosa N:o 72/2010, 22.12.2010, s. 1). Peruskorot ovat seuraavat:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 384/12

EFTAn valvontaviranomaisen tiedonanto kolmessa EFTA-valtiossa 1. elokuuta 2012 alkaen voimassa olevista valtiontuen takaisinperintäkoroista sekä viite- ja diskonttokoroista

(Julkaistu valvontaviranomaisen 14 päivänä heinäkuuta 2004 tekemän päätöksen N:o 195/04/KOL (1) 10 artiklan mukaisesti)

2012/C 384/10

Peruskorot lasketaan valvontaviranomaisen valtiontuen suuntaviivojen viite- ja diskonttokorkojen määrittämismenetelmää koskevan luvun mukaisesti, sellaisena kuin se on muutettuna valvontaviranomaisen 17 päivänä joulukuuta 2008 tekemällä päätöksellä N:o 788/08/KOL (2). Sovellettavan viitekoron määrittämiseksi peruskorkoon on lisättävä asianmukainen korkomarginaali valtiontuen suuntaviivojen mukaisesti. Diskonttokoron osalta tämä tarkoittaa, että peruskorkoon on lisättävä 100 peruspisteen suuruinen korkomarginaali. Takaisinperintäkorko lasketaan yleensä myös lisäämällä peruskorkoon 100 peruspistettä valvontaviranomaisen 17 päivänä joulukuuta 2008 tekemän päätöksen N:o 789/08/KOL (3) mukaisesti, jolla muutettiin valvontaviranomaisen 14 päivänä heinäkuuta 2004 tekemää päätöstä N:o 195/04/KOL (4).

Islanti Liechtenstein Norja 1.1.2012–31.5.2012 4,70 0,31 3,57 1.6.2012–31.7.2012 4,70 0,38 3,57 1.8.2012– 5,90 0,38 3,57

(1) EUVL L 139, 25.5.2006, s. 37, ja ETA-täydennysosa N:o 26, 25.5.2006, s. 1.

(2) EUVL L 105, 21.4.2011, s. 32, ja ETA-täydennysosa N:o 23, 21.4.2011, s. 1.

(3) EUVL L 340, 22.12.2010, s. 1, ja ETA-täydennysosa N:o 72, 22.12.2010, s. 1.

(4) Ks. konsolidoitu toisinto osoitteessa http://www.eftasurv.int/media/decisions/195-04-col.pdf
(196)

Menettelyn aloittamisesta tekemässään päätöksessä valvontaviranomainen epäili lisäksi niiden sopimusten kannustavaa vaikutusta, jotka tehtiin datakeskuksen rakentamistöiden alettua vuonna 2008 (103). Kannustava vaikutus on perusedellytys sille, että tukea voitaisiin pitää aluetukisuuntaviivojen mukaisena ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvana tukena. Keskeinen osatekijä aluetukien arvioinnissa on se, onko ehdotettu tuki tarpeen tuensaajan kannustamiseksi tekemään investointeja, joita ei muuten tehtäisi tukialueilla. Tästä syystä on selvitettävä, onko tuki tarpeen tuensaajan kannustamiseksi tekemään kyseinen investointi eli auttaisiko tuki todellisuudessa tuensaajaa mukauttamaan toimintaansa niin, että se toteuttaisi investoinnin kyseisellä tukialueella eikä jossain muualla. Aluetuki voi siis olla ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan määräysten mukainen vain, jos se on kannustanut tekemään kyseessä olevan investoinnin tietyllä maantieteellisellä tukialueella (104).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 136/7

EFTAn valvontaviranomaisen tiedonanto kolmessa EFTA-valtiossa 1. tammikuuta 2012 alkaen voimassa olevista valtiontuen takaisinperintäkoroista sekä viite- ja diskonttokoroista

(Julkaistu 14 päivänä heinäkuuta 2004 tehdyn valvontaviranomaisen päätöksen N:o 195/04/KOL 10 artiklan mukaisesti (EUVL L 139, 25.5.2006, s. 37, ja ETA-täydennysosa N:o 26/2006, 25.5.2006, s. 1))

2012/C 136/04

Peruskorot lasketaan 17 päivänä joulukuuta 2008 tehdyllä valvontaviranomaisen päätöksellä N:o 788/08/KOL muutettujen valvontaviranomaisen valtiontukisuuntaviivojen viite- ja diskonttokorkojen vahvistamismenetelmää koskevan luvun mukaisesti. Sovellettavan viitekoron määrittämiseksi peruskorkoon on lisättävä asianmukainen korkomarginaali valtiontukisuuntaviivojen mukaisesti. Diskonttokoron osalta tämä tarkoittaa, että peruskorkoon on lisättävä 100 peruspisteen korkomarginaali. Myös takaisinperintäkorko lasketaan normaalisti lisäämällä peruskorkoon 100 peruspistettä, kuten määrätään 17 päivänä joulukuuta 2008 tehdyssä valvontaviranomaisen päätöksessä N:o 789/08/KOL, jolla muutetaan 14 päivänä heinäkuuta 2004 tehtyä valvontaviranomaisen päätöstä N:o 195/04/KOL (EUVL L 340, 22.12.2010, s. 1, ja ETA-täydennysosa N:o 72/2010, 22.12.2010, s. 1).
(9)

Asuntorahoitusrahasto on julkisoikeudellinen valtion elin (vrt. asuntolain 4 pykälä), ja sellaisena sillä on kaikkiin valtion laitoksiin sovellettavien Islannin julkisoikeuden kirjoittamattomien sääntöjen nojalla oikeus saada sen kaikki velvoitteet kattava valtiontakaus. Takausta sovelletaan kaikkiin valtion laitoksiin riippumatta niiden perustamisajankohdasta tai niiden toiminnan luonteesta. Kuten edellä mainittiin, asuntorahoitusrahastolla on valtion takaus, koska valtiolla on asuntorahoitusrahaston omistajana rajoittamaton vastuu sen veloista. Tämä merkitsee sitä, että valtiolla on vastuu kaikista asuntorahoitusrahaston velvoitteista, sillä takausta ei ole kytketty mihinkään erityiseen asuntorahoitusrahaston rahoitustoimeen eikä sitä ole rajattu mihinkään kiinteään enimmäismäärään. Tämä ilmenee myös maksukyvyttömyyslain nro 21/1991 (lög um gjaldþrotaskipti o.fl.) 5 pykälän 3 momentista, jossa säädetään, että asuntorahoitusrahaston kaltaisiin elimiin ei sovelleta konkurssia eikä muita maksukyvyttömyysmenettelyjä.
8.

Tällä luvulla ei siis luoda uusia oikeuksia tai velvollisuuksia eikä muuteta niitä oikeuksia ja velvollisuuksia, jotka on määritelty ETA-sopimuksessa, pöytäkirjassa 3 ja 14 päivänä heinäkuuta 2004 tehdyssä päätöksessä N:o 195/04/KOL (6), sellaisina kuin ne ovat muutettuina ja sellaisina kuin niitä on tulkittu EFTAn tuomioistuimen ja Euroopan unionin tuomioistuinten oikeuskäytännössä.
(61)

Edellä mainittujen suuntaviivojen 4 kohdan 9–13 alakohdassa todetaan seuraavaa: ”Tällaisissa olosuhteissa julkinen tai julkisesti tuettu vientiluottovakuutuksenantaja, joka vakuuttaa muita kuin markkinariskejä valtion lukuun tai valtion takaamana, voi vakuuttaa nämä tilapäisesti muihin kuin markkinariskeihin kuuluvat riskit. Vakuutuksenantajan on sopeutettava perimänsä vakuutusmaksut mahdollisimman lähelle yksityisten vientiluottovakuutuksenantajien vastaavasta riskistä perimiä maksuja. EFTA-valtion, joka aikoo käyttää poikkeuslauseketta, on viipymättä ilmoitettava suunnittelemastaan päätöksestä EFTAn valvontaviranomaiselle. Ilmoitukseen on liitettävä markkinakatsaus, joka osoittaa, että yksityisiltä vakuutusmarkkinoilta ei ole saatavissa kyseiset riskit kattavaa vakuutusta. Toimitettaviin todisteisiin on sisällyttävä kahden suuren ja tunnetun kansainvälisesti toimivan yksityisen vientiluottovakuutuspalvelujen tarjoajan ja yhden kansallisen luottovakuutuspalvelujen tarjoajan lausunnot, joiden mukaan poikkeuslausekkeen soveltaminen voidaan todeta perustelluksi. Vaihtoehtoisesti näyttö siitä, että riskin kattaminen ei ole mahdollista yksityisillä vakuutusmarkkinoilla, voidaan osoittaa markkinakatsauksella, jonka on laatinut valvontaviranomaisen luotettavana ja puolueettomana pitämä riippumaton konsultti. Ilmoituksessa on lisäksi oltava kuvaus ehdoista, joita julkinen tai julkisesti tuettu vientiluottovakuutuksenantaja aikoo soveltaa näihin riskeihin. Valvontaviranomainen tutkii kahden kuukauden kuluessa kyseisen ilmoituksen vastaanottamisesta, onko poikkeuslausekkeen soveltaminen edellä esitettyjen ehtojen ja ETA-sopimuksen määräysten mukaista. Jos valvontaviranomainen katsoo, että poikkeuslausekkeen käytölle asetetut ehdot täyttyvät, sen myönteinen päätös on voimassa kaksi vuotta päätöksen tekopäivästä sillä edellytyksellä, että poikkeuslausekkeen käyttöön oikeuttavat markkinaolosuhteet eivät muutu kyseisen ajanjakson aikana. Lisäksi valvontaviranomainen voi EFTA-valtioita asiasta kuultuaan muuttaa poikkeuslausekkeen soveltamisehtoja, ja se voi myös tehdä päätöksen poikkeuslausekkeen soveltamisen lopettamisesta tai sen korvaamisesta muulla asianmukaisella järjestelmällä.”
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 171/33

EFTAn valvontaviranomaisen tiedonanto kolmessa EFTA-valtiossa 1 huhtikuuta 2009 alkaen voimassa olevista valtiontuen takaisinperintäkoroista sekä viite- ja diskonttokoroista

(Julkaistu tehdyn valvontaviranomaisen päätöksen N:o 195/04/KOL 10 artiklan mukaisesti (EUVL L 139, 25.5.2006, s. 37, ja ETA-täydennysosa N:o 26/2006, 25.5.2006, s. 1))

2009/C 171/05

Peruskorot lasketaan 17 päivänä joulukuuta 2008 tehdyllä valvontaviranomaisen päätöksellä N:o 788/08/KOL muutettujen valvontaviranomaisen valtiontukisuuntaviivojen viite- ja diskonttokorkojen laskentamenetelmää koskevan luvun mukaisesti. Sovellettavan viitekoron määrittämiseksi peruskorkoon on lisättävä asianmukainen korkomarginaali valtiontukisuuntaviivojen mukaisesti. Diskonttokoron osalta tämä tarkoittaa, että peruskorkoon on lisättävä 100 peruspisteen suuruinen korkomarginaali. Myös takaisinperintäkorko lasketaan normaalisti lisäämällä peruskorkoon 100 peruspistettä, kuten määrätään 17 päivänä joulukuuta 2008 tehdyssä valvontaviranomaisen päätöksessä N:o 789/08/KOL, jolla muutetaan 14 päivänä heinäkuuta 2004 tehtyä valvontaviranomaisen päätöstä N:o 195/04/KOL (julkaistu EUVL:ssä L 139, 25.5.2006, s. 37, ja ETA-täydennysosassa N:o 26/2006, 25.5.2006, s. 1).
Tuen enimmäisintensiteetti

Asetuksen (EY) N:o 70/2001, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 364/2004, 4 artiklan 2–6 kohdan ja 5 a ja 5 c artiklan mukainen