ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

määrää EFTAn valvontaviranomaisen maksamaan oikeudenkäyntikulut. Oikeusperusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet: — Eviny AS, jäljempänä ’kantaja’, on uusiutuvan energian alalla toimiva norjalainen yritys, joka on perustettu Norjan lainsäädännön mukaisesti ja joka tuottaa ja jakaa sähköä Länsi-Norjassa. — Päätös N:o 161/22/KOL, jäljempänä ’riidanalainen päätös’, annettiin sen jälkeen, kun norjalainen toimialajärjestö NELFO oli tehnyt 11 päivänä toukokuuta 2017 kantelun Bergenin kunnan myöntämästä valtiontuesta. — Riidanalaiset toimenpiteet koskevat Bergenin katuvaloinfrastruktuuriin liittyvien toiminta- ja ylläpitokustannusten ja pääomakustannusten liiallista korvaamista. — Kantaja vaatii riidanalaisen päätöksen kumoamista ja vetoaa seuraaviin kanneperusteisiin: — EFTAn valvontaviranomainen teki ilmeisen arviointivirheen soveltaessaan yrityksen käsitettä siten, että se katsoo katuvalojen omistuksen ja ylläpidon olevan taloudellista toimintaa; — EFTAn valvontaviranomainen teki ilmeisen arviointivirheen katsoessaan, että kantaja sai taloudellista etua liiallisten korvausten muodossa; — asiassa ei ole esiintynyt kilpailun vääristymistä tai kauppaan kohdistuvaa vaikutusta; — väitetty tuki on luokiteltava voimassa olevaksi tueksi, jota ei tarvitse periä takaisin; ja — riidanalainen päätös perustuu tosiseikkojen riittämättömään tarkasteluun, eikä siinä esitetä asianmukaisia perusteluja vastoin valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden sopimuksen 16 artiklaa.
1.

Liittyen ’saman ammatin’ arviointiin, ks. direktiivin 1 ja 4 artikla, pyydetään vastauksia seuraaviin kysymyksiin: a. Mikä on oikeudellinen arviointi ja mitkä ovat oikeudellisesti merkitykselliset tekijät sen määrittämiseksi, onko ammatti ’sama ammatti’ siinä valtiossa, jossa pätevyys on hankittu, ja vastaanottavassa valtiossa? b. Onko vastaanottavan valtion otettava ’samaa ammattia’ määriteltäessä huomioon ammattitoiminta, jota kyseinen hakija voi harjoittaa siinä valtiossa, jossa pätevyys on hankittu, ainoastaan valvonnan alaisena ja sillä edellytyksellä, että hän on aloittanut jatkokoulutuksen tai sitoutunut aloittamaan sen kahden vuoden kuluessa? Jos vastaus on myöntävä, onko sillä merkitystä, että hakija on päättänyt olla aloittamatta tällaista jatkokoulutusta tai sitoutumatta sen aloittamiseen? c. Mikä merkitys itsenäisyyden tasolla ammatin harjoittamisessa ja potilaista vastuussa olemisessa on sen määrittämisessä, onko kyseessä ’sama ammatti’?
3.

Onko asetuksen (EY) N:o 561/2006 6 artiklan 5 kohtaa tulkittava siten, että vaikka jäsenvaltio olisi käyttänyt kyseisen asetuksen 13 artiklan 1 kohdan m alakohdassa säädettyä poikkeusta, mikä tahansa asetuksen 4 artiklan e alakohdan mukaisesti käytetty aika ja ajoneuvojen ajamiseen käytetty aika (kussakin tapauksessa niiden matkojen osalta, joissa on käytetty rahaa ja/tai arvoesineitä kuljettavia erikoisajoneuvoja) on asetuksen 6 artiklan 5 kohdan mukaisesti kirjattava ”muuksi työksi”? Jos vastaus tähän kysymykseen on myöntävä, onko asetuksen (EY) N:o 561/2006 6 artiklan 5 kohtaa sovellettava myös silloin, kun asianomainen jäsenvaltio on myöntänyt vapautuksen kyseisille ajoneuvoille asetuksen (ETY) N:o 3821/85 3 artiklan 2 kohdan (nykyisin asetuksen (EU) N:o 165/2014 3 artiklan 2 kohta) mukaisesti?
—

Konkurrenten.no AS nosti 11 päivänä tammikuuta 2017 EFTAn tuomioistuimessa kanteen EFTAn valvontaviranomaisen toukokuussa 2015 tekemää päätöstä N:o 179/15/KOL vastaan. Valvontaviranomaisen päätös on vaikuttanut suoraan kantajaan, joka on pyytänyt tuomioistuinta hyväksymään sen väliintulijaksi asiassa E-1/17, Konkurrenten.no AS vastaan EFTAn valvontaviranomainen. Kantaja hyväksyttiin 12 päivänä heinäkuuta 2017 väliintulijaksi tuomioistuimen presidentin määräyksellä.
4.

Jos vastaus kolmanteen kysymykseen on, että direktiivi 93/13/ETY ei rajoita kyseisen jäsenvaltion kolmannessa kysymyksessä tarkoitettua harkintavaltaa, neljäs kysymys on: pidetäänkö sopimusehtoa erikseen neuvoteltuna direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla, kun a) velkakirjassa, jonka kuluttaja allekirjoittaa luoton ottaessaan, mainitaan, että hänen velvoitteensa on sidottu indeksiin ja hinnanmuutoksien laskemiseksi käytettävä perusindeksi on määritelty velkakirjassa, b) velkakirjaan liittyy lyhennysaikataulu, jossa näkyvät arvioidut ja eritellyt lyhennykset, jotka pitää suorittaa luoton eräpäivinä, ja aikataulussa todetaan, että nämä arviot voivat muuttua velkakirjan indeksiehdon mukaisesti ja c) sekä kuluttaja että luotonantaja allekirjoittavat lyhennysaikataulun samalla kun kuluttaja allekirjoittaa velkakirjan?
1)

Voidaanko sellaisia varoja, jotka pankki A toimittaa pankille B ja jotka pankin B on maksettava takaisin pankille A määräpäivänä yhdessä erikseen neuvotellun koron kanssa, pitää talletusten vakuusjärjestelmästä annetun direktiivin 94/19/EY 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna talletuksena, vaikka kyseisiä varoja ei vastaanotettaessa talleteta pankissa B erilliselle A:n nimissä olevalle tilille, pankki B ei ole antanut varojen vastaanottamisesta osoituksena olevia asiakirjoja pankille A eikä suorittanut varoista maksuja talletus- ja investointisuojarahastoon eikä varoja ole kirjattu talletukseksi pankin B kirjanpitoon? Tässä tilanteessa oletuksena on, että molemmilla pankeilla on liikepankkitoimiluvat Euroopan talousalueen eri maissa.
2.

Riippumatta siitä, onko vastaus ensimmäiseen kysymykseen myönteinen, käräjäoikeus kysyy seuraavaa: Voidaanko työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevia ETA-sopimuksen määräyksiä ja erityisesti sopimuksen 28 ja 29 artiklaa tulkita niin, että Islannin eläkerahastojen perustamisasiakirjan sääntö — jonka mukaan erityisen korvausoikeuden (tulevan ajan oikeus) edellytyksenä on, että henkilö on maksanut vakuutusmaksuja eläkerahastojen yhteistyöstä tehdyn sopimuksen sopimuspuolena olevaan islantilaiseen eläkerahastoon vähintään kuuden kuukauden ajan onnettomuutta edeltävien 12 kuukauden aikana — on ETA-sopimuksen mukainen silloin, kun syy siihen, miksi henkilö ei täytä tätä edellytystä on se, että hän on muuttanut toiseen ETA-valtioon tehdäkseen aikaisempaa vastaavaa työtä, ja kun kyseinen henkilö on maksanut vakuutusmaksuja kyseisen valtion eläkerahastoon?
Transportbedriftenes Landsforeningin ja Nor-Way Bussekspress AS:n 18 päivänä syyskuuta 2003 EFTAn valvontaviranomaista vastaan nostama kanne - Asia E-3/03



Virallinen lehti nro C 294 , 04/12/2003 s. 0012 - 0012



Transportbedriftenes Landsforeningin ja Nor-Way Bussekspress AS:n 18 päivänä syyskuuta 2003 EFTAn valvontaviranomaista vastaan nostama kanne - Asia E-3/03 (2003/C 294/07) Transportbedriftenes Landsforening ja Nor-Way Bussekspress AS ovat nostaneet 18 päivänä syyskuuta 2003 EFTAn tuomioistuimessa kanteen EFTAn valvontaviranomaista vastaan. Kanteen esittivät asianajaja (Advokat) Jan Magne Langseth ja asianajaja (Advokat fullmektig) Gro Bergeius Andersen asianajotoimistosta Schjødt, Dronning Mauds gt. 11, N-0201 Oslo, Norja. Kantaja pyytää, että tuomioistuin 1. kumoaa EFTAn valvontaviranomaisen 16 päivänä heinäkuuta 2003 asiassa 140/03/COL tekemän päätöksen, ja 2. määrää EFTAn valvontaviranomaisen maksamaan kantajien oikeudenkäyntikulut. Kantajien mukaan EFTAn valvontaviranomaisen asiassa 140/03/COL tekemää päätöstä leimaavat perustelujen puutteellisuus ja virheet tosiseikkojen arvioinnissa sekä ETA-sopimuksen mukaista valtiontuen käsitettä koskevat ilmeiset arviointivirheet ja virheet tämän käsitteen soveltamisessa. Näitä ovat mm. - valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 2 artiklan mukaisen kuulemismenettelyn noudattamatta jättäminen, - direktiivin 92/82/ETY 5 artiklan 1 kohdan soveltaminen, joka ei ole osa ETA-sopimusta, - virheellinen ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan soveltaminen, ja pääteltyään, että vuoroliikenteeseen sovellettu Norjan toimilupajärjestelmä on valtiontukea, neuvoston asetuksen 1191/69 soveltaminen, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston asetuksella 1893/91, ja - ETA-sopimuksen 59 artiklan käsittelemättä jättäminen.
Oslon käräjäoikeuden (Oslo byrett) 22. elokuuta 2001 tekemän päätöksen mukainen pyyntö saada EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antava lausunto asiassa CIBA Specialty Chemicals ym. vastaan Norjan hallitus edustajanaan paikallishallinto- ja aluekehitysministeriö (Asia E-6/01)



Virallinen lehti nro C 335 , 29/11/2001 s. 0021 - 0021



Oslon käräjäoikeuden (Oslo byrett) 22. elokuuta 2001 tekemän päätöksen mukainen pyyntö saada EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antava lausunto asiassa CIBA Specialty Chemicals ym. vastaan Norjan hallitus edustajanaan paikallishallinto- ja aluekehitysministeriö (Asia E-6/01) (2001/C 335/07) Oslo byrett (Oslon käräjäoikeus) on esittänyt 22. elokuuta 2001 tekemäänsä päätökseen perustuvan pyynnön saada EFTAn tuomioistuimen neuvoa-antava lausunto asiassa CIBA Specialty Chemicals ym. vastaan Norjan hallitus edustajanaan paikallishallinto- ja aluekehitysministeriö. Pyyntö saapui tuomioistuimen kirjaamoon 31. elokuuta 2001 ja koskee seuraavaa kysymystä: Onko ETA:n sekakomitealla 22. kesäkuuta 1995 annetun yhteisen lausuman jälkeen valtuudet päättää, että Norja voi hyväksyä poikkeuksia voimassa olevasta yhteisön säännöstöstä? Nämä poikkeukset voivat vastata esimerkiksi poikkeuksia, jotka sisältyivät 26. maaliskuuta 1999 annettuun ETA:n sekakomitean yhteiseen lausumaan, sellaisena kuin EFTAn tuomioistuin on tulkinnut sitä asiassa E-2/00.
Virallinen lehti nro C 130 , 11/05/2000 s. 0012 - 0012



Oslo byrettin (Oslon käräjäoikeus) 22 päivänä helmikuuta 2000 tekemällään päätöksellä esittämä pyyntö saada EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antava lausunto asiassa Allied Colloids ym. vastaan Norjan hallitus edustajanaan paikallishallinto- ja aluekehitysministeriö (Asia E-2/00) (2000/C 130/12) Oslo byrett (Oslon käräjäoikeus) on esittänyt EFTAn tuomioistuimelle neuvoa-antavaa lausuntoa koskevan pyynnön, joka saapui tuomioistuimen kansliaan 25 päivänä helmikuuta 2000, asiassa Allied Colloids ym. vastaan Norjan hallitus edustajanaan paikallishallinto- ja aluekehitysministeriö, seuraavasta kysymyksestä: Annetaanko ETA:n sekakomitean istunnossa 22 päivänä kesäkuuta 1995 hyväksytyssä yhteisessä julistuksessa, joka koskee ETA-sopimuksen liitteessä II olevan XV luvun liitettä II myöhempine muutoksineen, Norjalle toimivalta ottaa käyttöön merkintää koskeva vaatimus sellaiselle polyakryyliamidille, jossa on vähemmän kuin 0,1 prosenttia akryyliamidia, 27 päivänä 1967 annetun neuvoston asetuksen 67/548/ETY, myöhempine muutoksineen, ja 7 päivänä kesäkuuta 1988 annetun neuvoston asetuksen 88/379/ETY, myöhempine muutoksineen, mukaisesti?
Virallinen lehti nro C 282 , 18/09/1997 s. 0013 - 0013



Oslo byrettin 22 päivänä huhtikuuta 1997 tekemällään päätöksellä esittämä pyyntö saada EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antava lausunto asiassa Fridtjof Frank Gundersen vastaan Oslo kommune (Asia E-1/97) (97/C 282/10) Norjalainen Oslo byrett (Oslon raastuvanoikeus) päätti 22 päivänä huhtikuuta 1997 tekemällään päätöksellä esittää EFTAn tuomioistuimelle pyynnön, joka saapui tuomioistuimen kansliaan 19 päivänä huhtikuuta 1997, saada asiassa Fridtjof Frank Gundersen vastaan Oslo kommune neuvoa-antava lausunto seuraavista kysymyksistä: 1. Rikotaanko ETA-sopimuksen 16 artiklaa, jossa määrätään että "ei syrjitä EY:n jäsenvaltioiden eikä EFTA-valtioiden kansalaisia", jos jonkin kyseisen maan kansalaiselta kielletään oikeus myydä punaviiniä, valkoviiniä ja roséviiniä (viini) vähittäismyyntitasolla sillä perusteella, että viiniä saa vähittäismyyntitasolla myydä ainoastaan valtion kauppamonopolin kautta; kuitenkin olutta, jonka alkoholipitoisuus on alle 4,75 tilavuusprosenttia (keskivahva olut), saa myydä kauppamonopolin ulkopuolella, kun on saanut kunnalta siihen luvan? 2. Jos vastaus kysymykseen 1. on myönteinen, voivatko alkoholipoliittiset ja/tai terveydelliset näkökohdat - ennen kaikkea pyrkimys vähentää alkoholin saatavuutta ja kulutusta - olla perusteena viinin ja keskivahvan oluen myyntiin liittyvälle, kysymyksessä 1. tarkoitetulle eriarvoiselle kohtelulle, joka ei kuulu ETA-sopimuksen 16 artiklan soveltamisalaan? 3. a) Sovelletaanko 4 artiklaa ja/tai 11 artiklaa viinin vähittäismyyntiin? b) Jos vastaus kysymykseen 3. a) on kokonaan tai osittain myönteinen, onko myyntiin liittyvä, kysymyksessä 1. tarkoitettu eriarvoinen kohtelu 4 artiklan ja/tai 11 artiklan vastaista? c) Jos vastaus kysymykseen 3. b) on kokonaan tai osittain myönteinen, voivatko kysymyksessä 2. tarkoitetut alkoholipoliittiset ja/tai terveydelliset näkökohdat olla peruste ETA-sopimuksen 13 artiklassa tarkoitetun poikkeuksen soveltamiselle?
Virallinen lehti nro C 169 , 13/06/1996 s. 0015 - 0015



Inderøy herredsrettin 11 päivänä maaliskuuta tekemällään päätöksellä esittämä pyyntö saada neuvoa-antava lausunto asiassa Jørn Ulstein ja Per Otto Røiseng vastaan Asbjørn Møller (Asia E-2/96) (96/C 169/10) Norjalainen Inderøy herredsrett (Inderøyn alioikeus) päätti 11 päivänä maaliskuuta 1996 tekemällään päätöksellä esittää EFTAn tuomioistuimelle pyynnön, joka saapui tuomioistuimen kansliaan 29 päivänä maaliskuuta 1996, saada asiassa Jørn Ulstein ja Per Otto Røiseng vastaan Asbjørn Møller neuvoa-antavan lausunnon seuraavista kysymyksistä: 1. Onko neuvoston direktiiviä 77/187/ETY tulkittava siten, että ilmaisu "yrityksen tai liikkeen taikka liiketoiminnan osan luovuttaminen" koskee ainoastaan tilanteita, joissa luovuttajan ja luovutuksensaajan välillä on jonkinlainen sopimus? 2. Onko edellä mainittua neuvoston direktiiviä tulkittava siten, että edellä 1 kohdassa lainattu ilmaisu tarkoittaa, että luovutuksensaajan on otettava haltuun luovuttajan kiinteistöjä tai irtaimistoa? 3. Vaikuttaako edellä mainitun neuvoston direktiivin tulkintaan se, jos huovutuksensaaja ottaa palvelukseensa osan, mutta ei kaikkia luovuttajan työntekijöistä, ja millainen mahdollinen vaikutus on? 4. Vaikuttaako edellä mainitun neuvoston direktiivin tulkintaan se, jos luovutuksessa noudatetaan tarjouskilpailua koskevia sääntöjä ja palveluita tarjotaan rajoitetun ajan, ja millainen mahdollinen vaikutus on?
TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

julistettu 16 päivänä kesäkuuta 1995,

yhdistetyissä asioissa E-8/94 ja E-9/94 (Markedsrådetin neuvoa-antavaa lausuntoa koskeva pyyntö): Forbrukeombudet vastaan 1) Mattel Scandinavia A/S ja 2) Lego Norge A/S (1) (Asian tutkittavaksi ottaminen - Palvelujen vapaa liikkuvuus - Neuvoston direktiivi 89/552/ETY - Lähettävän valtion periaate - Lapsille suunnattu televisiomainonta - Kansalliset TV-yhtiöt/mainostajat - Kiertäminen - Suunnattu mainonta - Neuvoston direktiivi 84/450/ETY) (95/C 239/07)

(Englannin ja norjan kielellä todistusvoimaisten oikeudenkäyntisääntöjen 27 artiklan 5 kohdan nojalla)

Asioissa E-8/94 ja E-9/94: Markedsrådetin (markkinatuomioistuin), Oslo (Norja), tuomioistuimelle osoittama valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden välisen sopimuksen 34 artiklan mukainen neuvoa-antavaa lausuntoa koskeva pyyntö, joka liittyy kahteen eri vireillä olevaan menettelyyn Forbrukeombudetin ja 1) Mattel Scandinavia A/S:n, 2) Lego Norge A/S:n välillä - televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 3 päivänä lokakuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/552/ETY sekä ETA-sopimuksen 11, 13 ja 36 artiklan tulkinnasta - tuomioistuin, johon kuuluivat: Bjørn Haug, presidentti, Thór Vilhjálmsson, Kurt Herndl, Sven Norberg (esittelevä tuomari) ja Gustav Bygglin, tuomareita; Karin Hökborg, kansliapäällikkö, julisti 16 päivänä kesäkuuta 1995 tuomion, jonka päätöslauselmaosa on seuraava:

Televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 3 päivänä lokakuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/552/ETY 2 artiklan 2 kohtaa ja 16 artiklaa, sellaisina kuin ne on sisällytetty ETA-sopimukseen, on tulkittava siten, että ne estävät määräämästä mainostajalle kieltoa, jolla tätä estetään esittämästä mainosta, joka sisältyy toisessa ETA-valtiossa toimivan kansallisen TV-yhtiön televisio-ohjelmaan, jos tämä kielto syntyy kansallisessa lainsäädännössä määrätyn erityisesti lapsille suunnattujen mainosten yleisen kiellon seurauksena.

(1) EYVL N:o C 398, 31.12.1994, s. 19
7.

Viidenteentoista kysymykseen on vastattava, että asetuksen (EY) N:o 883/2004 21 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä sellaisille edellytyksille kuin i) että etuus voidaan myöntää Norjan ulkopuolelle enintään neljäksi viikoksi vuodessa; ii) että on osoitettava, että ulkomailla oleskelu on yhteensopiva toiminnan harjoittamista koskevien velvoitteiden täyttämisen kanssa ja että se ei estä toimivaltaista laitosta toteuttamasta seurantaa ja valvontaa; ja iii) että asianomaisen henkilön on saatava lupa ja noudatettava ilmoitusvelvollisuutta ilmoituslomaketta käyttäen. Näin ollen tällaisten edellytysten lisäarviointi muiden ETA-säännösten perusteella ei ole tarpeen.
TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 5 päivänä toukokuuta 2022,

asiassa E-12/20

Telenor ASA ja Telenor Norge AS vastaan EFTAn valvontaviranomainen

(Kanne EFTAn valvontaviranomaisen päätöksen kumoamiseksi – Kilpailu – ETA-sopimuksen 54 artikla – Markkinoiden määrittely – Määräävän aseman väärinkäyttö – Hintaruuvi)

(2023/C 29/03)

Asiassa E-12/20, Telenor ASA ja Telenor Norge AS vastaan EFTAn valvontaviranomainen, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään tuomioistuinta kumoamaan ETA-sopimuksen 54 artiklan mukaisista menettelyistä 29 päivänä kesäkuuta 2020 annettu EFTAn valvontaviranomaisen päätös N:o 070/20/KOL kokonaan tai toissijaisesti osittain taikka toissijaisesti kumoamaan kantajille kyseisessä päätöksessä määrätyt sakot tai alentamaan niiden määrää. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Páll Hreinsson, presidentti, sekä tuomarit Per Christiansen (esittelevä tuomari) ja Nicole Kaiser (ad hoc -tuomari), on antanut 5 päivänä toukokuuta 2022 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

Tuomioistuin

1. hylkää hakemuksen kokonaisuudessaan;
TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 10 päivänä joulukuuta 2020,

yhdistetyissä asioissa E-11/19 ja E-12/19

Adpublisher AG vastaan J ja K

(Asetus (EU) 2016/679 – Tietosuoja – Oikeus tehdä valitus valvontaviranomaiselle – Oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin valvontaviranomaista vastaan – Anonymiteetti – Muutoksenhakumenettelystä aiheutuvat kustannukset)

(2021/C 113/04)

Hallinnollisia asioita käsittelevä Liechtensteinin valituslautakunta (Beschwerdekommission für Verwaltungsangelegenheiten) on esittänyt yhdistetyissä asioissa E-11/19 ja E-12/19, Adpublisher AG vastaan J ja K, valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden välisen sopimuksen 34 artiklan nojalla tuomioistuimelle PYYNNÖT, jotka koskevat luonnollisten henkilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja direktiivin 95/46/EY kumoamisesta 27 päivänä huhtikuuta 2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/679 (yleinen tietosuoja-asetus) tulkintaa. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Páll Hreinsson, presidentti (esittelevä tuomari), ja tuomarit Per Christiansen ja Bernd Hammermann, on antanut 10 päivänä joulukuuta 2020 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

1. Valituksen tekijän henkilötietojen luovuttaminen luonnollisten henkilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 27 päivänä huhtikuuta 2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/679 77 artiklan nojalla tehtyyn valitukseen perustuvassa menettelyssä tai saman asetuksen 78 artiklan 1 kohtaan perustuvassa menettelyssä ei ole kiellettyä kyseisen asetuksen tai minkään muun ETA:n oikeuden säännöksen nojalla. Kysymystä valituksen tekijän henkilötietojen salassapidosta on tarkasteltava asetuksen (EU) 2016/679 5 ja 6 artiklassa säädettyjen, henkilötietojen käsittelyä koskevien periaatteiden pohjalta. Salassapitoa ei pitäisi sallia, jos se estää asetuksessa (EU) 2016/679 säädettyjen velvoitteiden noudattamisen tai asetuksen 58 artiklan 4 kohdassa säädetyn tehokkaita oikeussuojakeinoja ja oikeudenmukaista menettelyä koskevan oikeuden käyttämisen ja on vastoin tehokkaita oikeussuojakeinoja koskevaa perusoikeutta.
TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 7 päivänä kesäkuuta 2018,

asiassa E-17/17

EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti

(EFTA-valtion velvoitteiden laiminlyönti – täytäntöönpanon laiminlyönti – direktiivi 2014/54/EU)

(2018/C 414/14)

Asiassa E-17/17, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään tuomioistuinta toteamaan, että Islanti on laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä V olevassa 8 kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/54/EU, annettu 16 päivänä huhtikuuta 2014, työntekijöiden vapaan liikkuvuuden puitteissa työntekijöille myönnettyjen oikeuksien käyttämistä helpottavista toimenpiteistä), sellaisena kuin se on mukautettuna sopimukseen sen pöytäkirjalla 1, sekä sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa jättäessään hyväksymättä säädöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet asetetun määräajan kuluessa tai joka tapauksessa jättäessään ilmoittamatta kyseisistä toimenpiteistä EFTAn valvontaviranomaiselle. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Páll Hreinsson, presidentti, ja tuomarit Per Christiansen (esittelevä tuomari) ja Bernd Hammermann, on antanut 7 päivänä kesäkuuta 2018 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

Tuomioistuin

1. toteaa, että Islanti on laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä V olevassa 8 kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/54/EU, annettu 16 päivänä huhtikuuta 2014, työntekijöiden vapaan liikkuvuuden puitteissa työntekijöille myönnettyjen oikeuksien käyttämistä helpottavista toimenpiteistä), sellaisena kuin se on mukautettuna sopimukseen sen pöytäkirjalla 1, sekä sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa jättäessään hyväksymättä säädöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet asetetun määräajan kuluessa;
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 224/17

TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 31 päivänä maaliskuuta 2017,

asiassa E-14/16

EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti

(EFTA-valtion velvollisuuksien laiminlyönti – direktiivin noudattamatta jättäminen – direktiivi 95/50/EY yhtenäisestä menettelystä vaarallisten aineiden tiekuljetusten tarkastuksissa)

(2017/C 224/08)

Asiassa E-14/16, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään tuomioistuinta toteamaan, että Islanti on laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä XIII olevassa 17d kohdassa tarkoitetun säädöksen (neuvoston direktiivi 95/50/EY, annettu 6 päivänä lokakuuta 1995, yhtenäisestä menettelystä vaarallisten aineiden tiekuljetusten tarkastuksissa), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen pöytäkirjalla 1, mukaiset velvollisuutensa, koska se ei ole noudattanut säädöksen 3 artiklan 1 kohtaa, 4 artiklan 1–5 kohtaa, 5 artiklaa, 6 artiklan 1 kohtaa sekä 9 artiklan 1 kohtaa. Tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti, ja tuomarit Per Christiansen (esittelevä tuomari) ja Páll Hreinsson, on antanut 31 päivänä maaliskuuta 2017 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

Tuomioistuin

1. toteaa, että Islanti on laiminlyönyt ETA-sopimuksen liitteessä XIII olevassa 17d kohdassa tarkoitetun säädöksen (neuvoston direktiivi 95/50/EY, annettu 6 päivänä lokakuuta 1995, yhtenäisestä menettelystä vaarallisten aineiden tiekuljetusten tarkastuksissa), sellaisena kuin se on mukautettuna sopimukseen pöytäkirjalla 1, mukaiset velvollisuutensa, koska se ei ole määräajassa pannut täytäntöön säädöksen 3 artiklan 1 kohtaa, 4 artiklan 1–5 kohtaa, 5 artiklaa sekä 9 artiklan 1 kohtaa;

2. hylkää kanteen säädöksen 6 artiklan 1 kohdan noudattamatta jättämisen osalta;