ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 376 , 11/12/1997 s. 0014 - 0014



Høyesteretts Kjæremålsutvalgin 16 päivänä syyskuuta 1997 tekemällään päätöksellä esittämä pyyntö saada EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antava lausunto asiassa European Navigation Inc. vastaan Star Forsikring AS (u.o.a.) (Asia E-5/97) (97/C 376/13) Norjalainen Høyesteretts Kjæremålsutvalg (korkeimman oikeuden muutoksenhakujaosto) päätti 16 päivänä syyskuuta 1997 esittää EFTAn tuomioistuimelle pyynnön, joka saapui tuomioistuimen kirjaamoon 19 päivänä syyskuuta 1997, saada asiassa European Navigation Inc. vastaan Star Forsikring AG (u.o.a.) neuvoa-antava lausunto seuraavista kysymyksistä: 1. Onko ETA-sopimuksen 4 artiklan vastaista, että kansallisissa oikeusmenettelysäännöissä annetaan norjalaiselle tuomioistuimelle mahdollisuus päättää vastaajan pyynnöstä, että toimipaikkaansa (kotipaikkaansa) jossakin muussa ETA-valtiossa kuin Norjassa pitävän yrityksen, joka nostaa kanteen Norjassa toimipaikkaansa (kotipaikkaansa) pitävää yritystä vastaan, on asetettava vakuus oikeudenkäyntikuluja varten, kun tällaista vakuutta ei voida vaatia oikeushenkilöiltä, joiden toimipaikka (kotipaikka) on Norjassa? 2. Jos tällainen vaatimus ei lähtökohtaisesti ole ETA-sopimuksen mukainen, onko ETA-sopimuksen 4 artiklan kuitenkin tulkittava tarkoittavan sitä, että vakuuden vaatimista oikeudenkäyntikuluja varten voidaan pitää oikeutettuna (kohtuullisena) ja lain tarkoituksen ja objektiivisen oikeusperustan
Virallinen lehti nro C 149 , 23/05/1996 s. 0011 - 0011



Neuvoa-antavan lausunnon pyytäminen Gulatingin laamanninoikeuden (Gulating lagmannsrett) 27 päivänä marraskuuta 1995 tehdyllä päätöksellä asiassa Eilert Eidesund vastaan Stavanger Catering A/S (Asia E-2/95) (96/C 149/08) EFTAn tuomioistuimelta on Gulatingin laamanninoikeuden (Gulating lagmannsrett) 27 päivänä marraskuuta 1995 tehdyllä päätöksellä, joka otettiin vastaan tuomioistuimen kirjaamossa 4 päivänä joulukuuta 1995, pyydetty neuvoa-antavaa lausuntoa asiassa Eilert Eidesund vastaan Stavanger Catering A/S seuraavista kysymyksistä: 1. Kuuluuko yhden yhtiön kanssa tehdyn ateriapalvelusopimuksen irtisanominen ja uuden ateriapalvelusopimuksen tekeminen toisen yhtiön kanssa neuvoston direktiivin 77/187/ETY soveltamisalaan silloin, kun sopimuksessa ei ole määrätty, että myös laitteet ja/tai työntekijät vaihtavat omistajaa? 2. Vaikuttaako kysymykseen numero 1 annettuun vastaukseen mitenkään, jos työntekijät ja varastot siirtyvät uudelle ateriapalveluyhtiölle? 3. Vaikuttaako kysymykseen numero 1 annettuun vastaukseen mitenkään, mikäli sopimus kuuluu julkisten hankintasopimusten tekemistä koskevien neuvoston direktiivien 77/62/ETY, 80/767/ETY ja 88/295/ETY soveltamisalaan? 4. Kuuluuko 3 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädettyihin oikeuksiin myös oikeus pitää uuden työnantajan palveluksessa voimassa vakuutukset, mukaan lukien eläkevakuutukset, jotka työntekijällä oli sopimuksen menettäneen työnantajan palveluksessa? 5. Onko vastaus kysymykseen numero 1 erilainen siinä tapauksessa, että a) alkuperäisen ateriapalveluyrityksen työntekijät hakevat työpaikkaa uudessa ateriapalveluyrityksessä tavalliseen tapaan ja heidät valintamenettelyn jälkeen palkataan tehtäviin kyseisessä yrityksessä, ja b) uuden ja vanhan ateriapalveluyrityksen tai toimeksiantajan ja uuden ateriapalveluyrityksen välillä on sopimus, jonka mukaan myös työntekijät siirtyvät uudelle yrittäjälle?
1.

Sen määrittämiseksi, onko solmittu lumeavioliitto Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY 35 artiklan tarkoituksia varten, silloin kun on perusteltuja syitä epäillä avioliiton aitoutta, kansallisten viranomaisten on tapauskohtaisen tarkastelun perusteella osoitettava todeksi, että ainakin toinen aviopuolisoista on solminut avioliiton perimmältään siinä tarkoituksessa, että puoliso, joka on kolmannen maan kansalainen, saisi perusteettomasti oikeuden vapaaseen liikkuvuuteen ja oleskeluun, eikä aidon avioliiton muodostamiseksi.
1.

Kun työntekijä joutuu pääasian kantajan tapaan tavanomaisen työaikansa ulkopuolella käyttämään aikaa matkoihin, joiden määräpaikka on muu kuin hänen kiinteä tai tavanomainen työn suorittamispaikkansa, ja matkat tehdään sellaisten työntekijän toimien tai työtehtävien vuoksi, jotka työnantaja on hänelle määrännyt, kyseinen matka-aika on tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 4 päivänä marraskuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/88/EY 2 artiklan 1 alakohdassa tarkoitettua työaikaa. Sillä, tehdäänkö tällainen matka kokonaan ETA-alueella vai kolmanteen maahan tai kolmannesta maasta, ei ole merkitystä, jos työsopimus on tehty ETA-valtion kansallisen lainsäädännön nojalla ja siihen sovelletaan ETA-valtion kansallista lainsäädäntöä.
TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 4 päivänä toukokuuta 2020,

asiassa E-6/19

Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajina ovat H ja I

(Asetus (EY) N:o 561/2006–13 artiklan 1 kohdan m alakohta – Rahaa ja/tai arvoesineitä kuljettavat erikoisajoneuvot – Tyhjänä ajo – Saattoajoneuvot)

(2020/C 283/04)

Asiassa E-6/19, rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajina ovat H ja I, Fürstliches Obergericht (Liechtensteinin ruhtinaskunnan muutoksenhakutuomioistuin) on esittänyt valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden välisen sopimuksen 34 artiklan nojalla tuomioistuimelle PYYNNÖN, joka koskee tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 3821/85 ja (EY) N:o 2135/98 muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 kumoamisesta 15 päivänä maaliskuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 561/2006 tulkintaa. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Páll Hreinsson, presidentti, ja tuomarit Per Christiansen (esittelevä tuomari) ja Bernd Hammermann, on antanut 4 päivänä toukokuuta 2020 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

1. a) Asetuksen (EY) N:o 561/2006 13 artiklan 1 kohdan m alakohdan mukaista poikkeusta, joka koskee kuljetusta rahaa ja/tai arvoesineitä kuljettavilla erikoisajoneuvoilla, on sovellettava myös tyhjänä ajoihin eli ajoihin, jotka tehdään ennen kyseisten ajoneuvojen lastausta ja niiden purkamisen jälkeen. b) Saattoajoneuvoon sovelletaan asetuksen (EY) N:o 561/2006 13 artiklan 1 kohdan m alakohdan mukaista poikkeusta, jos saattoajoneuvo on kiinteä ja välttämätön osa erikoisajoneuvon raha- ja/tai arvokuljetuksia.

2. Asetuksen (EY) N:o 561/2006 19 artiklan mukaisia seuraamuksia ei voida määrätä eivätkä ne ole tarpeellisia tai oikeasuhteisia, jos kyseessä olevat ajot on tehty rahaa ja/tai arvoesineitä kuljettavilla erikoisajoneuvoilla muiden ETA-valtioiden alueella ja kyseiset ETA-valtiot ovat myöntäneet asetuksen (EY) N:o 561/2006 13 artiklan 1 kohdan m alakohdan mukaisen poikkeuksen ja tällaista poikkeusta koskevia yksittäisiä ehtoja on noudatettu, koska rikkomista ei tällöin ole tapahtunut.
TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 14 päivänä toukokuuta 2019,

asiassa E-5/18,

EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti

(EFTA-valtion velvoitteiden laiminlyönti – täytäntöönpanon laiminlyönti – direktiivi 2013/11/EU)

(2019/C 315/07)

Asiassa E-5/18, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään tuomioistuinta toteamaan, että Islanti on laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä XIX olevissa 7d, 7f ja 7k kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/11/EU, annettu 21 päivänä toukokuuta 2013, kuluttajariitojen vaihtoehtoisesta riidanratkaisusta sekä asetuksen (EY) N:o 2006/2004 ja direktiivin 2009/22/EY muuttamisesta), sellaisena kuin se on mukautettuna sopimukseen sen pöytäkirjalla 1, sekä sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa, koska se ei ole määräajassa hyväksynyt tarvittavia toimenpiteitä säädöksen panemiseksi täytäntöön eikä ilmoittanut kyseisistä toimenpiteistä EFTAn valvontaviranomaiselle. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Páll Hreinsson, presidentti, sekä tuomarit Per Christiansen (esittelevä tuomari) ja Bernd Hammermann, on antanut 14 päivänä toukokuuta 2019 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

Tuomioistuin

1. toteaa, että Islanti on laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä XIX olevissa 7d, 7f ja 7k kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/11/EU, annettu 21 päivänä toukokuuta 2013, kuluttajariitojen vaihtoehtoisesta riidanratkaisusta sekä asetuksen (EY) N:o 2006/2004 ja direktiivin 2009/22/EY muuttamisesta), sellaisena kuin se on mukautettuna sopimukseen sen pöytäkirjalla 1, sekä sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa, koska se ei ole määräajassa hyväksynyt tarvittavia toimenpiteitä säädöksen panemiseksi täytäntöön;
TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 21 päivänä maaliskuuta 2018,

asiassa E-4/17

EFTAn valvontaviranomainen vastaan Norjan kuningaskunta

(EFTA-valtion velvollisuuksien laiminlyönti – Direktiivi 2004/18/EY – Julkiset hankinnat – Julkista hankintaa koskeva sopimus – Julkinen käyttöoikeusurakka)

(2018/C 264/10)

Asiassa E-4/17, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Norjan kuningaskunta, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään tuomioistuinta toteamaan, että Norjan kuningaskunta, joka on luokitellut maanalaisen pysäköintihallin rakentamista Torvetin alle Kristiansandissa ja pysäköintihallin toimintaa koskevan julkisen hankintasopimuksen virheellisesti ”palveluja koskevaksi käyttöoikeussopimukseksi” eikä ”käyttöoikeusurakaksi” sekä toteuttanut tarjouskilpailun, joka ei vastaa julkisia hankintoja koskevien ETA:n sääntöjen vaatimuksia, on rikkonut Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä XVI olevassa 2 kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/18/EY, annettu 31 päivänä maaliskuuta 2004, julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta) säännöksiä yhdessä ETA-sopimuksen liitteessä XVI olevassa 6a kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 2195/2002, annettu 5 päivänä marraskuuta 2002, yhteisestä hankintasanastosta (CPV)) säännösten kanssa. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Páll Hreinsson, presidentti ja esittelevä tuomari sekä tuomarit Per Christiansen ja Nicole Kaiser (ad hoc -tuomari), on antanut 21 päivänä maaliskuuta 2018 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

Tuomioistuin

1. toteaa, että Norjan kuningaskunta on Kristiansandin kunnan vuonna 2015 toteuttaman, maanalaisen pysäköintihallin rakentamista Torvetin alle Kristiansandissa ja pysäköintihallin toiminnan käynnistämistä koskevan tarjouskilpailun osalta laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä XVI olevassa 2 kohdassa tarkoitetun, julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31 päivänä maaliskuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole i) julkaissut hankintailmoitusta koko ETA-alueella direktiivin 58 artiklan 3 kohdassa vahvistettujen oikeudellisten edellytysten mukaisesti; ii) käyttänyt täydellisiä ja riittävän tarkkoja CPV-koodeja eikä sen vuoksi noudattanut direktiivin 58 artiklan 2 kohtaa yhdessä direktiivin 1 artiklan 14 kohdan sekä ETA-sopimuksen liitteessä XVI olevassa 6a kohdassa tarkoitetun, yhteisestä hankintasanastosta (CPV) 5 päivänä marraskuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2195/2002 kanssa; eikä iii) noudattanut direktiivin 59 artiklan mukaista vähimmäismääräaikaa hakemusten jättämiselle sopimuksentekomenettelyssä;
TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 14 päivänä kesäkuuta 2018,

asiassa E-11/17

EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti

(EFTA-valtion velvoitteiden laiminlyönti – täytäntöönpanon laiminlyönti – direktiivi 2011/61/EU)

(2018/C 414/08)

Asiassa E-11/17, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään tuomioistuinta toteamaan, että Islanti on laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä IX olevassa 30, 31bb, 31d, 31eb ja 31i kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/61/EU, annettu 8 päivänä kesäkuuta 2011, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajista ja direktiivien 2003/41/EY ja 2009/65/EY sekä asetusten (EY) N:o 1060/2009 ja (EU) N:o 1095/2010 muuttamisesta), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimuksen pöytäkirjalla 1, ja ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa jättäessään hyväksymättä säädöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet asetetussa määräajassa ja/tai jättäessään ilmoittamatta EFTAn valvontaviranomaiselle toimenpiteet, jotka se on hyväksynyt kyseisen säädöksen täytäntöönpanemiseksi. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Páll Hreinsson, presidentti, ja tuomarit Per Christiansen ja Bernd Hammermann (esittelevä tuomari), on antanut 14 päivänä kesäkuuta 2018 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

Tuomioistuin

1. toteaa, että Islanti on laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä IX olevassa 30, 31bb, 31d, 31eb ja 31i kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/61/EU, annettu 8 päivänä kesäkuuta 2011, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajista ja direktiivien 2003/41/EY ja 2009/65/EY sekä asetusten (EY) N:o 1060/2009 ja (EU) N:o 1095/2010 muuttamisesta), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sen pöytäkirjalla 1, ja ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa jättäessään hyväksymättä säädöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet asetetussa määräajassa;
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 189/48

TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS,

annettu 15 päivänä marraskuuta 2016,

asiassa E-7/16

Míla ehf. v. EFTAn valvontaviranomainen

(Alustava väite siitä, että asia on jätettävä tutkittavaksi ottamatta – valtiontuki – päätös muodollisen tutkintamenettelyn lopettamisesta)

(2017/C 189/12)

Asiassa E-7/16, Míla ehf. vastaan EFTAn valvontaviranomainen, on esitetty HAKEMUS, jossa tuomioistuinta pyydetään valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden välisen sopimuksen 36 artiklan 2 kohdan nojalla kumoamaan EFTAn valvontaviranomaisen 16 päivänä maaliskuuta 2016 antama päätös N:o 061/16/KOL lopettaa muodollinen tutkintamenettely, joka koskee väitettyä valtiontukea, jota on myönnetty vuokraamalla aiemmin Naton lukuun operoitua optista kuitua. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti, sekä tuomarit Per Christiansen (esittelevä tuomari) ja Páll Hreinsson, on antanut 15 päivänä marraskuuta 2016 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

1. Hakemus hylätään tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttuessa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 1/7

TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 14 päivänä heinäkuuta 2017,

asiassa E-9/16

EFTAn valvontaviranomainen vastaan Norjan kuningaskunta

(REACH-asetus (EY) N:o 1907/2006 – Kemialliset aineet – Perfluorioktaanihappo (PFOA) – Vapaa liikkuvuus – Rajoitusmenettely – Oikeusperusta)

(2018/C 1/09)

Asiassa E-9/16, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Norjan kuningaskunta, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään toteamaan, että Norja on laiminlyönyt velvoitteensa, jotka johtuvat Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä II olevan XV luvun 12zc kohdassa tarkoitetusta säädöksestä (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1907/2006, annettu 18 päivänä joulukuuta 2006, kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH)), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimuksen pöytäkirjan 1 mukaisesti, ja/tai ETA-sopimuksen mukaiset velvoitteensa, pitämällä voimassa kansallisen säännöksen, kuten Norjan tuoteasetuksen 2–32 kohdan, jossa kielletään perfluorioktaanihappoa tiettyinä pitoisuuksina sisältävien kulutustuotteiden valmistus, tuonti, vienti ja myynti. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti ja esittelevä tuomari, ja tuomarit Per Christiansen ja Ása Ólafsdóttir (ad hoc), antoi 14 päivänä heinäkuuta 2017 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

Tuomioistuin

1. hylkää kanteen;
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 18/29

TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 1 päivänä helmikuuta 2016,

asiassa E-23/15

EFTAn valvontaviranomainen vastaan Liechtensteinin ruhtinaskunta

(ETA/EFTA-valtion velvollisuuksien laiminlyönti – täytäntöönpanon laiminlyönti – direktiivi 2010/53/EU)

(2017/C 18/13)

Asiassa E-23/15, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Liechtensteinin ruhtinaskunta, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään tuomioistuinta toteamaan, että jättäessään hyväksymättä Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä II olevan XIII luvun 15zn kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2010/53/EU, annettu 7 päivänä heinäkuuta 2010, elinsiirtoa varten tarkoitettujen ihmiselinten laatu- ja turvallisuusvaatimuksista, sellaisena kuin se on oikaistuna), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen pöytäkirjalla 1, ja sekakomitean päätöksellä N:o 164/2013, annettu 8 päivänä lokakuuta 2013, 15 ja 16 artiklan täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet asetetun määräajan kuluessa Liechtensteinin ruhtinaskunta on laiminlyönyt kyseisen säädöksen 31 artiklan ja ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti, sekä tuomarit Per Christiansen ja Páll Hreinsson (esittelevä tuomari), on antanut 1 päivänä helmikuuta 2016 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

Tuomioistuin

1. toteaa, että jättäessään hyväksymättä asetetun määräajan kuluessa Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä II olevan XIII luvun 15zn kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2010/53/EU, annettu 7 päivänä heinäkuuta 2010, elinsiirtoa varten tarkoitettujen ihmiselinten laatu- ja turvallisuusvaatimuksista, sellaisena kuin se on oikaistuna), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen pöytäkirjalla 1, 15 ja 16 artiklan täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet Liechtenstein on laiminlyönyt kyseisen säädöksen 31 artiklan ja ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa;
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 108/15

TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 29 päivänä heinäkuuta 2016,

asiassa E-32/15

EFTAn valvontaviranomainen vastaan Liechtensteinin ruhtinaskunta

(EFTA-valtion velvollisuuksien laiminlyönti – Täytäntöönpanon laiminlyönti – Direktiivi 2006/126/EY – Direktiivi 2011/94/EU – Direktiivi 2012/36/EU)

(2017/C 108/13)

Asiassa E-32/15, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Liechtensteinin ruhtinaskunta, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään tuomioistuinta toteamaan, että Liechtensteinin ruhtinaskunta on laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä XIII olevassa 24f kohdassa tarkoitettujen säädösten (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/126/EY, annettu 20 päivänä joulukuuta 2006, ajokorteista (uudelleenlaadittu teksti), komission direktiivi 2011/94/EU, annettu 28 päivänä marraskuuta 2011, direktiivin 2006/126/EY muuttamisesta sekä komission direktiivi 2012/36/EU, annettu 19 päivänä marraskuuta 2012, direktiivin 2006/126/EY muuttamisesta), sellaisina kuin ne ovat mukautettuina ETA-sopimukseen sen pöytäkirjalla 1, sekä ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa, koska se ei ole määräajassa hyväksynyt tarvittavia toimenpiteitä säädösten panemiseksi täytäntöön eikä ilmoittanut kyseisistä toimenpiteistä EFTAn valvontaviranomaiselle. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti, sekä tuomarit Per Christiansen (esittelevä tuomari) ja Páll Hreinsson, on antanut 29 päivänä heinäkuuta 2016 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

Tuomioistuin

1. toteaa, että Liechtensteinin ruhtinaskunta on laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä XIII olevassa 24f kohdassa tarkoitettujen säädösten (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/126/EY, annettu 20 päivänä joulukuuta 2006, ajokorteista (uudelleenlaadittu teksti), komission direktiivi 2011/94/EU, annettu 28 päivänä marraskuuta 2011, direktiivin 2006/126/EY muuttamisesta sekä komission direktiivi 2012/36/EU, annettu 19 päivänä marraskuuta 2012, direktiivin 2006/126/EY muuttamisesta), sellaisina kuin ne ovat mukautettuina ETA-sopimukseen sen pöytäkirjalla 1, sekä ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa, koska se ei ole määräajassa hyväksynyt tarvittavia toimenpiteitä säädösten panemiseksi täytäntöön;
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 422/8

TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,

annettu 28 päivänä syyskuuta 2015,

asiassa E-12/15

EFTAn valvontaviranomainen vastaan Liechtensteinin ruhtinaskunta

(ETA/EFTA-valtion velvollisuuksien laiminlyönti – täytäntöönpanon laiminlyönti – direktiivi 2011/83/EU kuluttajan oikeuksista)

(2016/C 422/07)

Asiassa E-12/15, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Liechtensteinin ruhtinaskunta, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään tuomioistuinta toteamaan, että koska Liechtensteinin ruhtinaskunta ei ole säädetyssä määräajassa hyväksynyt tarvittavia toimenpiteitä pannakseen täytäntöön Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä XIX olevassa 7a, 7e ja 7i kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/83/EU, annettu 25 päivänä lokakuuta 2011, kuluttajan oikeuksista, neuvoston direktiivin 93/13/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/44/EY muuttamisesta sekä neuvoston direktiivin 85/577/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/7/EY kumoamisesta), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sopimuksen pöytäkirjalla 1, se on laiminlyönyt kyseisen säädöksen ja ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti, sekä tuomarit Per Christiansen ja Páll Hreinsson (esittelevä tuomari), on antanut 28 päivänä syyskuuta 2015 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

Tuomioistuin

1. toteaa, että Liechtensteinin ruhtinaskunta on laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä XIX olevassa 7a, 7e ja 7i kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/83/EU, annettu 25 päivänä lokakuuta 2011, kuluttajan oikeuksista, neuvoston direktiivin 93/13/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/44/EY muuttamisesta sekä neuvoston direktiivin 85/577/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/7/EY kumoamisesta), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sopimuksen pöytäkirjalla 1, ja ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa, koska se ei ole säädetyssä määräajassa hyväksynyt säädöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavia toimenpiteitä;