FI Euroopan unionin virallinen lehti L 326/18

EFTAn VALVONTAVIRANOMAISEN PÄÄTÖS

N:o 260/15/KOL,

annettu 30 päivänä kesäkuuta 2015,

Síminnille myönnetystä väitetystä valtiontuesta laajakaistapalveluiden kehittämiseksi Islannin haja-asutusalueilla (Islanti) [2016/2101]

EFTAn valvontaviranomainen, jäljempänä ’valvontaviranomainen’, joka

OTTAA HUOMIOON Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’ETA-sopimus’, ja erityisesti sen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan ja pöytäkirjan 26,

OTTAA HUOMIOON valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden sopimuksen, jäljempänä ’valvonta- ja tuomioistuinsopimus’, ja erityisesti sen 24 artiklan,

OTTAA HUOMIOON valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjan 3, jäljempänä ’pöytäkirja 3’, ja erityisesti siinä olevan II osan 7 artiklan 3 kohdan,

ON mainittujen määräysten mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (1) ja ottaa huomioon nämä huomautukset,

sekä katsoo seuraavaa:

I. TOSISEIKAT

1. MENETTELY

(1) Og fjarskipti ehf., jäljempänä ’Vodafone’ tai ’kantelun tekijä’, teki 2 päivänä helmikuuta 2011 päivätyllä kirjeellä (2) valvontaviranomaiselle kantelun, jossa väitettiin, että Síminnille oli myönnetty sääntöjenvastaista valtiontukea laajakaistapalvelujen kehittämiseen Islannin haja-asutusalueilla.

(2) Saatuaan kaikki asiaa koskevat tiedot Islannin viranomaisilta ja myös huomattavasti tietoja kantelun tekijältä ja asianomaisilta osapuolilta (3) valvontaviranomainen päätti 10 päivänä heinäkuuta 2013 tehdyllä päätöksellä N:o 302/13/KOL, jäljempänä ’päätös N:o 302/13/KOL’ tai ’aloittamispäätös’, aloittaa muodollisen tutkintamenettelyn Síminnille laajakaistapalveluiden kehittämiseen Islannin haja-asutusalueilla myönnetyn mahdollisen valtiontuen osalta.

(3) Islannin viranomaiset toimittivat 15 päivänä lokakuuta 2013 päivätyllä kirjeellä (4) huomautuksia valvontaviranomaisen aloittamispäätöksestä. Myös yksi asianomainen (Hringiðan ehf.) esitti valvontaviranomaiselle huomautuksia 18 päivänä heinäkuuta 2013 päivätyllä kirjeellä (5).

(4) Päätös N:o 302/13/KOL julkaistiin 28 päivänä marraskuuta 2013Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja ETA-täydennysosassa. Asianomaisia kehotettiin kuukauden kuluessa esittämään huomautuksensa menettelyn aloittamista koskevasta valvontaviranomaisen päätöksestä.

(5) Nova ehf., joka on yksi asianomainen osapuoli, toimitti valvontaviranomaiselle huomautuksia ja asiakirjoja 18 päivänä joulukuuta 2013 päivätyllä kirjeellä (6). Síminn toimitti valvontaviranomaiselle huomautuksia ja täydentäviä asiakirjoja 20 päivänä joulukuuta 2013 päivätyllä kirjeellä (7). Síminn toimitti 24 päivänä syyskuuta 2013 päivätyllä kirjeellä myös asiantuntijaraportin, jonka se oli tilannut televiestintään ja mediaan erikoistuneelta konsulttitoimistolta Analysis Masonilta, jäljempänä ’AM:n raportti’ (8). Valituksen tekijä toimitti valvontaviranomaiselle huomautuksia ja lisäasiakirjoja 23 päivänä joulukuuta 2013 päivätyllä kirjeellä (9).

(6) Valvontaviranomainen toimitti 8 päivänä tammikuuta 2014 pöytäkirjassa 3 olevan II osan 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti saamansa huomautukset Islannin viranomaisille ja kehotti näitä esittämään kommentteja näistä huomautuksista (10). Islannin viranomaiset esittivät huomautuksensa ja kommenttinsa 28 päivänä helmikuuta 2014 päivätyllä kirjeellä (11).

(7) Arvioituaan toimitetut tiedot, raportit ja huomautukset valvontaviranomainen pyysi 2 päivänä syyskuuta 2014 päivätyllä kirjeellä (12) Islannin viranomaisilta lisätietoja ja selvennyksiä. Islannin viranomaiset vastasivat tähän 17 päivänä lokakuuta 2014 päivätyllä kirjeellä (13), jolla ne toimittivat valvontaviranomaiselle pyydetyt tiedot.

(8) Valvontaviranomainen osallistui marraskuun 20 päivänä 2014 Síminnin pyynnöstä Brysselissä järjestettyyn kokoukseen Síminnin teknisten asiantuntijoiden ja ulkoisten asianajajien kanssa.

2. TOIMENPITEEN KUVAUS

2.1 Taustaa

2.1.1 Televiestinnän rahaston rooli

(9) Televiestinnän rahasto, jäljempänä ’rahasto’, perustettiin lailla nro 132/2005, ja sen tehtävänä on sen perussäännön mukaan edistää televiestinnän alan kehitystä Islannissa Islannin parlamentin Althingin hyväksymän virallisen televiestintästrategian, jäljempänä ’strategia’, mukaisesti (14). Tämän lain 2 §:ssä todetaan, että rahasto perustetaan valvomaan julkisten varojen jakamista hankkeille, jotka koskevat sähköisen viestintäinfrastruktuurin kehittämistä ja jotka siten lisäävät yhteiskunnan turvallisuutta ja kilpailukykyä sähköisen viestinnän alalla, sekä muille strategiaan sisältyville hankkeille, mikäli tällaisia hankkeita ei todennäköisesti toteutettaisi markkinaehdoin.

(10) Rahasto rahoitetaan Islannin valtiovarainministeriön lakisääteisellä maksulla. Rahastoa hallinnoi Islannin sisäministeriö, joka nimittää rahaston hallituksen jäsenet viisivuotiseksi kaudeksi.

(11) Rahasto on työskennellyt neljän strategiassa asetetun keskeisen prioriteetin saavuttamiseksi, joista viimeiseksi toteutettiin laajakaistapalvelujen kehittäminen. Islannin viranomaisten mukaan kaikissa hankkeissa käytettiin avointa tarjouspyyntömenettelyä.

2.1.2 Kartoitus ja kattavuusanalyysi

(12) Vuoden 2007 alussa rahasto palkkasi Islannin viljelijäjärjestön erään yksikön tarkistamaan väestönlaskentatiedot haja-asutusalueilla ja varsinkin syrjäisimmillä alueilla (15). Tämän työn avulla saatiin kattava ja ajankohtainen yleiskuva rakennuksista, jotka voisivat mahdollisesti sisältyä laajakaistapalveluiden kehittämistä Islannin haja-asutusalueilla koskevaan hankkeeseen (ks. tarkempi kuvaus jäljempänä 16 kappaleessa).

(13) Rahasto pyysi helmikuussa 2007 laajakaistapalvelujen tarjoajilta (16) tietoja silloisista markkina-alueista laajakaistan nykyisen ja tulevan kattavuusalueen kartoituksen ensimmäisenä vaiheena. Tämän toimenpiteen tarkoituksena oli tunnistaa markkinoiden toimintapuutteet erottamalla toisistaan ”harmaat”, ”mustat” ja ”valkeat” alueet Islannin syrjäisillä alueilla (17). Morgunblaðið-sanomalehdessä julkaistussa ilmoituksessa pyydettiin tietoa kaikista silloisista alueista, joilla oli laajakaistapalvelut (eli alueista, joilla oli kohtuullista kiinteää kuukausimaksua vastaan saatavilla jatkuva internetyhteys (ei valintayhteys), jonka nopeus oli vähintään 512 kb/s), sekä suunnitelluista alueista (joilla vielä ei ollut palveluja), joilla palvelut olisivat toimintakuntoisia kesäkuuhun 2008 mennessä.

(14) Rahasto sai markkina-alueita koskevia tietoja eri muodoissa useilta laajakaistapalvelujen tarjoajilta ja yksityishenkilöiltä (18). Kun verkon kattamat alueet oli selvitetty, seuraavassa vaiheessa järjestelmään syötettiin kaikkien tunnettujen ADSL-verkon kattamien alueiden ulkopuolisten asuinpaikkojen gps-koordinaatit. Näin saatu monikerroksinen kartta kaikkien silloisten ja suunniteltujen laajakaistaverkon kattamien alueiden ulkopuolisista asuinpaikoista lähetettiin osallistuille laajakaistapalvelujen tarjoajille tarkempaa lisätarkastelua varten. Tämä johti siihen, että karttaa tarkistettiin huomattavasti palveluntarjoajien verrattua karttaa asiakastietokantoihinsa. Kun tämä työ oli saatu päätökseen, rahasto lähetti kaikille Islannin 78 kunnalle luettelon palvelun kattamien alueiden ulkopuolisista rakennuksista sekä tulosteen kunkin kunnan laajakaistapalvelujen kattavuutta kuvaavasta päivitetystä kartasta. Tämän jälkeen kukin kunta tarkasti kartassa olevat ”valkeat” alueet puuttuvien rakennusten sekä sellaisten rakennusten osalta, jotka eivät kuuluneet hankkeen piiriin. Jotta rakennus voi kuulua hankkeen piiriin, sen oli oltava ainakin yhden henkilön virallinen pysyvä ympärivuotinen asuin- ja/tai työpaikka.

(15) Rahaston tekemän kartoituksen ja kattavuusanalyysin tuloksena saatiin tarkka luettelo hankkeeseen sisällytettävistä rakennuksista. Hankkeen alkuperäinen laajuus oli 1 118”valkeaa” rakennusta, jotka määriteltiin yksittäin niiden gps-koordinaateilla.

2.1.3 Tarjouskilpailu ja sen voittajan valinta

(16) Valtion hankintakeskus Ríkiskaup, jäljempänä ’hankintakeskus’, julkaisi helmikuussa 2008 rahaston puolesta hanketta ”Háhraðanettengingar til allra landsmanna” koskevan tarjouspyynnön. Hanke muodostui laajakaistapalveluiden kehittämisestä haja-asutusalueilla, joilla Islannin viranomaiset olivat havainneet markkinoiden toimintapuutteen sillä perusteella, että vaikutti epätodennäköiseltä, että yksityiset operaattorit kehittäisivät näillä alueilla palveluita markkinaehdoin. Hanke kattoi 1 118 rahaston tutkimuksessaan havaitsemaa ”valkeaa” rakennusta (19).

(17) Tarjouspyynnön julkaisemisen jälkeen hankintakeskus kävi useita keskusteluja kiinnostuneiden tarjoajien kanssa, minkä tuloksena tarjouksien jättämisen määräaikaa jatkettiin 4 päivään syyskuuta 2008. Hankintakeskukselle jätettiin viisi tarjousta, joissa tarjotut hinnat ja ehdotetut ratkaisut vaihtelivat. Síminn jätti kaksi tarjousta: halvimman tarjouksen, jossa hinta oli 379 miljoonaa Islannin kruunua, sekä hinnaltaan korkeimman tarjouksen (joka koski suurinta tarjottua keskimääräistä latausnopeutta), jossa hinta oli 5 miljardia Islannin kruunua.

(18) Tarjouspyynnön kuvauksen mukaan käytetyillä myöntämiskriteereillä oli tarkoitus tunnistaa kokonaistaloudellisesti edullisin tarjous. Menettelyssä käytettiin neljää arviointiperustetta: i) kokonaishinta (50 prosenttia); ii) rakentamisnopeus (15 prosenttia); iii) latausnopeus (25 prosenttia); ja iv) 2G GSM (valinnainen) (10 prosenttia) (20). Hankintakeskukselle jätettiin 4 päivään syyskuuta 2008 mennessä viisi hyväksyttävää tarjousta (ja yksi, Hringiðan ehf:n tekemä tarjous, jota ei voitu hyväksyä, koska siihen ei sisältynyt pätevää pankkitakausta). Jätetyt hyväksyttävät tarjoukset olivat seuraavat (21): Tarjoajat – 14121 ISK Hankkeen kesto Keskim. Mb/s GSM Kokonaishinta (ISK) Kuukautta Latausnopeus Valinnainen Pisteet Síminn hf. 379 000 000 12 6,0 Kyllä 95 Nordisk Mobile Island ehf 974 864 503 12 3,0 Kyllä NA Vodafone 1 858 339 001 15 6,2 Kyllä 52 Vodafone 2 256 549 333 17 6,5 Kyllä 49 Síminn hf. 5 000 000 000 22 12,0 Kyllä 39

(19) Koska Síminnin ensimmäinen tarjous sai korkeimman pistemäärän (95 pistettä) edellä mainituin perustein, hankintaviranomainen aloitti neuvottelut Síminnin kanssa (22). Lisäksi hankintaviranomainen pyysi Síminniä osallistumaan useisiin selventäviin kokouksiin, joita pidetään tavanomaisesti tarjouskilpailun aloittamisen jälkeen.

2.1.4 Käyttöönottoalueen laajentaminen

(20) Eräs palveluntarjoaja, Wireless Broadband Systems, jäljempänä ’WBS’, pyysi joulukuun alussa 2008 Islannin posti- ja telelaitokselta (Póst- og fjarskiptastofnun), jäljempänä ’posti- ja telelaitos’, että se poistettaisiin Islannin televiestintäpalvelujen tarjoajien rekisteristä. WBS oli aiemmin osallistunut rahaston tekemään kartoitukseen ja kattavuusanalyysiin ja ilmoittanut hankintakeskukselle kattavuussuunnitelmistaan ennen hankintakeskuksen tarjouspyyntöä. WBS:n poistuminen markkinoilta ja sen kattavuussuunnitelmien peruuttaminen muuttivat merkittävästi niiden rakennusten luetteloa, joilla ei ollut laajakaistapalveluja ja jotka eivät saisi niitä lähitulevaisuudessa markkinaehdoin. Kun tämän palveluntarjoajan suunniteltu kattavuusalue poistettiin kumulatiivista kokonaiskattavuutta kuvaavasta kartasta, ”valkeiden” rakennusten määrä lisääntyi 670 rakennuksella, jotka sijaitsivat eri puolilla maata. Rahasto katsoi, että nämä rakennukset olisi sisällytettävä osaksi uutta televiestintäpolitiikkaa.

(21) Rahasto pyysi hankintakeskukselta tietoja siitä, oliko hanketta mahdollista laajentaa meneillään olevan tarjouskilpailumenettelyn yhteydessä. Islannin viranomaisten mukaan hankintakeskus vastasi 7 päivänä tammikuuta 2009 ja katsoi, että tarjouspyyntöä oli mahdollista laajentaa jonkin verran ja että tällainen laajennus oli yhteensopiva julkisia hankintoja koskevan sääntelykehyksen kanssa.

(22) Saadakseen vahvistuksen sille, että olemassa olevat tai uudet palveluntarjoajat eivät aikoneet laajentaa palvelujensa kattamia alueita sisällyttämällä niihin joitakin näistä 670 ”valkeasta” rakennuksesta, rahasto kehotti hankintakeskusta pyytämään palveluntarjoajilta niiden mahdolliset suunnitelmat palvelujen tarjoamiseksi näille 670 rakennukselle. Hankintakeskus julkaisi 23 päivänä tammikuuta 2009 Morgunblaðið-sanomalehdessä ilmoituksen, jossa se pyysi markkinatoimijoilta tietoja laajakaistapalvelujen käyttöönottosuunnitelmista muilla kuin tarjouspyyntöön aiemmin sisältyneillä alueilla (23). Islannin viranomaisten mukaan tämä vastasi aiempaa menetelmää, jota hankintakeskus käytti tehdessään alkuperäisen palvelujen kattamia alueita koskeneen tietopyynnön. Koska tietoja pyydettiin lehti-ilmoituksella, tietopyyntö ei koskenut vain niitä palveluntarjoajia, jotka olivat aiemmin jättäneet tarjouksensa, vaan sen oli tarkoitus saavuttaa kaikki palveluntarjoajat.

(23) Hankintakeskukselle ei toimitettu täydentäviä tai uusia suunnitelmia palvelujen tarjoamiseksi näille 670 määritellylle rakennukselle. Näin ollen hankintakeskus päätti katsoa, että nämä rakennukset kuuluvat hankkeen soveltamisalaan. Tästä syystä se yritti tarkistaa Síminnin kanssa neuvoteltavaa sopimusta siten, että nämä lisärakennukset sisältyisivät siihen.

2.2 Televiestinnän rahaston ja Síminnin välinen sopimus

2.2.1 Yleistä

(24) Rahasto (ostaja) ja Síminn (myyjä) tekivät 25 päivänä helmikuuta 2009 sopimuksen laajakaistapalveluiden kehittämisestä Islannin haja-asutusalueilla, jäljempänä ’sopimus’. Sopimuksen mukaan myyjä rakentaisi nopean verkon ja laajakaistapalvelut alueille, joilla tällaisia palveluja ei aiemmin ollut saatavilla. Verkko ja palvelut oli tarkoitus ulottaa kaikkiin kotitalouksiin, joihin oli rekisteröity vähintään yksi ympärivuotisesti asuva henkilö, sekä ympärivuotisesti toimiviin yrityksiin. Sopimus kattoi yhteensä 1 788 rakennusta: tarjouskilpailuasiakirjoissa alun perin määritellyt 1 118 rakennusta sekä neuvottelujen kuluessa lisätyt 670 rakennusta. Sopimuksen mukaan myyjä olisi käyttöönoton valmistuttua verkon omistaja.

2.2.2 Sopimuksen voimassaoloaika ja arvo

(25) Sopimuksen 4 artiklan mukaan sopimus oli voimassa allekirjoituspäivämäärästä 1 päivään maaliskuuta 2014. Molempien sopimuspuolien suostumuksella voimassaoloaikaa voitiin jatkaa enintään kaksi vuotta. Sopimuksen 10 artiklan mukaan verkon rakentamisajanjakso kuitenkin alkoi muodollisesti 1 päivänä maaliskuuta 2009 ja kesti 1 päivään maaliskuuta 2011. Rahasto salli verkon rakentamiseen varatun ajan (18 kuukautta) pidentämisen hankkeen laajentumisen vuoksi. Rahasto suostui tähän sillä ehdolla, että vähintään 1 118 rakennusta kattavan verkon rakentaminen saataisiin päätökseen ensimmäisten 12 kuukauden aikana Síminnin jättämän tarjouksen mukaisesti.

(26) Verkon ja palvelun rakentamisesta ostaja maksaisi yhteensä 606 128 801 Islannin kruunua. Hankkeen laajentamisesta 670 rakennuksella maksettavasta hinnasta sovittiin Síminnin alun perin tarjoaman keskimääräisen yksikköhinnan perusteella. Tämä yksikköhinta kerrottiin uusien rakennusten määrällä. Näin ollen Síminnille suoritettavan maksun määrä kasvoi 379 miljoonasta 606 miljoonaan Islannin kruunuun. Ostajan oli määrä maksaa 70 prosenttia kokonaismäärästä myyjälle sopimuksen allekirjoituksen yhteydessä, 20 prosenttia, kun verkko oli toimintakuntoinen, ja loput 10 prosenttia kolme kuukautta kestävän testausjakson jälkeen (24).

(27) Maksut sidottiin indeksiin, joka perustui erään ulkomaan valuutan kurssiin, sen sijaan että olisi käytetty yleistä kuluttajahintaindeksiä, niin kuin alun perin oli suunniteltu. Tämä indeksiä koskeva valinta johtui Islannin viranomaisten mukaan epätavallisista taloudellisista olosuhteista ja rahoituskriisin aiheuttamasta epävarmuudesta (25). Ulkomaan valuuttana käytettiin Tanskan kruunua (DKK) sen 3 päivänä syyskuuta 2008 vallinneen kurssin mukaan (1 DKK = 16,513 ISK).

2.2.3 Tekniset vaatimukset

(28) Tarjouspyynnön kuvauksen 2.1 artiklan mukaan hanke oli teknologianeutraali, eikä siitä, miten verkko tulisi rakentaa tai mitä teknistä ratkaisua olisi käytettävä, esitetty mitään erityisiä vaatimuksia (26).

(29) Tarjoajia kehotettiin toimittamaan rakennusten nopeiden internetyhteyksien lisäksi myös matkapuhelinpalveluita (2G GSM) (27). Tämän palvelun oli täytettävä posti- ja telelaitoksen vuosien 2005–2010 televiestintäsuunnitelmassa (i. fjarskiptaáætlun) asetetut kriteerit, joihin sisältyivät puhelinpalvelut, verkkovierailumahdollisuudet sekä käyttäjälaitteiden tarjoaminen edulliseen hintaan. 2G GSM -matkapuhelinpalvelujen tarjoaminen muodosti 10 prosenttia tarjouskilpailukriteereistä.

(30) Síminnin tarjoama ratkaisu perustui neljään eri teknologiaan: ADSL-yhteyteen (28), UMTS-verkkoon (29), langattomaan lähiverkkoon (Wi-Fi) (30) ja satelliittivälitteiseen verkkoon. Kun verkon rakentaminen oli saatu päätökseen, kävi ilmi, että 55 prosenttiin rakennuksista tuli UMTS-järjestelmä (kolmannen sukupolven kiinteä langaton yhteys), 41 prosenttiin ADSL-yhteys ja 4 prosenttiin satelliittivälitteinen verkko/langaton lähiverkko.

2.2.4 Käyttöoikeuksia koskevat vaatimukset

(31) Sopimuksen liitteessä I olevan 2.2.13 artiklan mukaan verkko oli tarkoitus rakentaa niin, että se mahdollistaisi muille verkkoyhteyspalveluiden tarjoajille tukkutason käyttöoikeuden. Näiden verkkoyhteyspalvelujen tarjoajien olisi sitä pyydettyään voitava ostaa Síminniltä peruspalvelu tukkuhintaan ja niiden olisi sallittava tarjota palveluita verkon kautta vähittäisasiakkailleen. Käyttöoikeus oli määrä myöntää soveltuvin keinoin (kuten teleoperaattorin BRAS-reitittimen (Broadband Remote Access Server) avulla). Kaikille verkkoyhteyspalvelujen tarjoajille taattiin yhdenvertainen palvelu ja verkon käyttöoikeus riippumatta siitä, millainen yhteys niillä oli myyjään.

(32) Sopimuksen liitteessä II, jonka otsikko on ”Enquiries and answers 1-22 during the tender period, new location lists, clarifications to the tender documents and minutes of the tender presentation” (Tarjouskilpailun aikana esitetyt kysymykset ja vastaukset 1–22, uudet sijaintiluettelot, tarjouskilpailuasiakirjojen selvennykset ja tarjouksien esittelytilaisuuden pöytäkirja), annetaan lisäselvennyksiä käyttöoikeuksia koskevista vaatimuksista. Tukkutason käyttöoikeuksien suhteen esitetään neljä vaihtoehtoa. Ne olivat seuraavat (31): Vaihtoehto 1 : Myyjä (Síminn) perustaa xDSL-yhteyden käyttäjille ja toimittaa bittivirtaa DSLAM-laitteen takana oleville ostajille. Ostajat (verkkoyhteyspalvelujen tarjoajat) hallinnoivat kaukojohdon liittymää DSLAM-laitteesta ATM- ja/tai IP-verkon kautta palvelukeskukseen. Tämä antaa ostajille paremman mahdollisuuden valvoa myymänsä palvelun laatua, mutta edellyttää niiltä merkittäviä investointeja. Vaihtoehto 2 : Myyjä tarjoaa xDSL-yhteyden ATM/IP-verkosta DSLAM-laitteesta tulevan kaukojohdon liittymän kautta. Tässä tapauksessa ostaja voi valvoa ATM-verkossa tapahtuvan datasiirron laatua tietyssä määrin. Ostajat käyttävät omaa BRAS-reititintään ja voivat siten hallita laitteiston teknisiä muuttujia ja saada käyttäjätietoja. Vaihtoehto 3 : Tässä tapauksessa bittivirtaa toimitetaan ostajille myyjän käyttämällä IP-verkolla. Myyjä myös käyttää DSLAM-reititintä ja vastaa palvelun laadusta. On ajateltavissa, että ostaja voisi neuvotella erilaisia laatuehtoja asiakkaitaan varten. Vaihtoehto 4 : Tämä on tyypillinen esimerkki internetliittymien jälleenmyynnistä. Myyjän ostajalle myymä internetliittymä on sama kuin jota se myy omille vähittäisasiakkailleen. Ostaja ei käytä mitään verkon osaa ja on vastuussa vain palvelun myymisestä sellaisenaan. Sillä on kuitenkin mahdollisuus lähettää asiakkailleen yksi lasku kaikista nopean yhteyden kautta toimitetuista palveluista.

(33) Sopimuksen liitteen II mukaan Síminn voi vapaasti tarjota vaihtoehtoja 1–4, mutta sen on tarjottava ainakin vaihtoehtoa 3 kaikissa tapauksissa, joissa hankkeessa käytetään ADSL-tekniikkaa (32). Lisäksi siinä todetaan nimenomaisesti, että Síminnin on noudatettava posti- ja telelaitoksen tätä koskevia päätöksiä ja sääntöjä (33).

(34) Silloin, kun hankkeessa käytetään UMTS-teknologiaa, Síminnillä on velvollisuus noudattaa vain vaihtoehtoa 4 (34). Tässä vaihtoehdossa Síminn toimittaa käyttäjälaitteet ja asennuksen kaikissa tapauksissa siitä riippumatta, kuka on vähittäismyyjä. Síminnin velvollisuutena on myös huolehtia asiakas- ja huoltopalveluista. Islannin viranomaisten mukaan pääsyy tähän järjestelyyn on se, että Síminnin mukaan sillä on oltava UMTS-verkon täydet käyttöoikeudet ja määräysvalta verkon päästä päähän, kaikki käyttäjälaitteet mukaan luettuna, jotta se voi taata, että palvelun laatu ja taso ovat tarjouskilpailuasiakirjojen mukaisia. Sitä vastoin rahasto salli avoimien käyttöoikeuksien pois jättämisen satelliitti- ja langattomien lähiverkkoyhteyksien osalta, koska tällaisten käyttöoikeuksien toteuttaminen olisi hyvin vaikeaa ja epäkäytännöllistä (35).

(35) Sopimuksen liitteessä 10 on Síminnin ja verkkoyhteyspalvelujen jälleenmyyjien välisiä vakiomuotoisia jälleenmyyntisopimuksia (endursölusamningar) nopeiden UMTS-palvelujen ja ADSL-palvelujen jälleenmyyntiä varten. Vaihtoehdon 4 osalta näihin vakiomuotoisiin sopimuksiin sisältyy nopeuteen perustuvia vakiovähimmäisalennuksia, jotka ovat seuraavat (36): UMTS 1 Mb/s = 10 % UMTS 2 Mb/s = 7,5 % UMTS > 2Mb/s = 5 %

(36) ADSL-teknologian osalta vaihtoehdon 4 käyttöoikeuksiin sovelletaan seuraavia vähimmäisalennuksia: ADSL 1 000 = 5 % ADSL 2 000 = 5 % ADSL 4 000/8 000 = 7,5 % ADSL 6 000/12 000 = 10 % Vaihtoehtojen 1–3 mukaisten ADSL-verkon tukkutason käyttöoikeuksien osalta verkkoyhteyspalvelujen jälleenmyyjä/vähittäismyyjä saisi vähintään 35 prosentin alennuksen Síminnin vähittäishinnasta. Islannin viranomaisten mukaan tämä alennus määriteltiin posti- ja telelaitoksen 18 päivänä huhtikuuta 2008 tekemän päätöksen N:o 8/2008 mukaisesti (37).

(37) Rahaston 14 päivänä elokuuta 2009 päivätyn, käyttöoikeuksien järjestämistä sopimuksessa koskevan muistion (38) mukaan jälleenmyyntioikeus on saatavissa vain UMTS-yhteyksien osalta. Tällaiset yhteydet eivät hyödy enemmän infrastruktuuriin perustuvista tukkutason käyttöoikeuksia koskevista vaihtoehdoista. Rahaston mukaan edellä esitettyjä alennuksia olisi näin ollen sovellettava, jos jokin toinen verkkoyhteyspalvelujen tarjoaja haluaa myydä edelleen Síminnin verkon käyttöoikeuksia.

(38) Tarkempi kuvaus toimenpiteestä on julkaistu valvontaviranomaisen päätöksessä N:o 302/13/KOL (39).

3. MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISEN SYYT

(39) Päätöksessä N:o 302/13/KOL valvontaviranomainen tarkasteli alustavasti, oliko televiestinnän rahaston ja Síminnin välinen sopimus laajakaistapalveluiden kehittämiseksi Islannin haja-asutusalueilla mahdollisesti valtiontukea, ja jos oli, voidaanko tätä valtiontukea pitää ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvana.

(40) Islannin viranomaisten mukaan toimenpide ei ollut valtiontukea, koska ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan mukaiset ehdot eivät täyty. Lisäksi Islannin viranomaiset olivat sitä mieltä, että korvausta voitiin pitää julkisen palvelun rahoittamisena ja että niin kutsutun Altmark-testin kriteerit täyttyivät. Jos valvontaviranomainen pitäisi toimenpidettä valtiontukena, tukea voitaisiin Islannin viranomaisten mukaan pitää ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakodan mukaisena, kun otetaan huomioon toimenpiteen tavoitteet, mukaan lukien julkisten laajakaistapalveluiden saatavuuden parantaminen tukialueilla.

(41) Valvontaviranomaisen alustavan arvion mukaan rahaston ja Síminnin välisen sopimuksen katsottiin kuitenkin sisältävän ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Päätöksessä N:o 302/13/KOL tuotiin esiin seuraavat näkökohdat: i) Valvontaviranomainen totesi, että koska rahasto on perustettu lailla ja sen omistaa Islannin valtio, joka osoittaa rahastolle varoja vuotuisen talousarvionsa kautta, toimenpide vaikutti olevan valtion varoista myönnetty. Koska Síminn on Islannin suurin teleoperaattori, sopimukseen mahdollisesti liittyvä tuki oli myönnetty yritykselle. ii) Lisäksi valvontaviranomainen katsoi, että hankkeen julkinen rahoitus oli tuonut Síminnille taloudellista etua, jonka sen budjetti normaalisti kattaisi. Vaikka kilpailuun perustuva tarjousmenettely yleensä vähentää tarvittavan taloudellisen tuen määrää, voidaan miettiä, onko korvaus ylimääräisten rakennusten mukaan ottamisesta määritelty kilpailuun perustuvan tarjouksen tuloksena vai päätettiinkö siitä vasta sen jälkeen, kun Síminnin tarjous oli jo valittu. Siksi valvontaviranomaisen alustava arvio osoitti, että taloudellisen edun mahdollisuutta ei voitu sulkea pois. iii) Koska Síminn oli lisäksi valtionvarojen ainoa saaja, valvontaviranomaisen alustava kanta oli se, että toimenpide näytti olevan valikoiva. iv) Lopuksi valvontaviranomainen päätteli, että osallistuminen infrastruktuurin käyttöönottoon sähköisten viestintäpalveluiden tarjoamiseksi vahvistaa valituksi tulleen verkkotoimittajan asemaa suhteessa sen kilpailijoihin. Yleensä sähköisten viestintäpalveluiden markkinat ovat avoinna kaupankäynnille ja kilpailulle eri operaattoreiden ja palveluntuottajien välillä kaikkialla ETA-alueella. Tästä syystä valvontaviranomainen katsoi alustavasti, että toimenpide uhkaa vääristää kilpailua ja vaikuttaa kauppaan ETA-alueella.

(42) Valvontaviranomainen totesi, että tuki laajakaistaverkon käyttöönottoon Islannin haja-asutusalueilla, joilla laajakaistayhteyksien saatavuus on heikko, vaikutti kohdentuvan hyvin määriteltyihin yleisen edun mukaisiin tavoitteisiin, oli sopiva väline asetettujen tavoitteiden saavuttamiseen ja tarjosi valitulle palveluntuottajalle kannustimen sijoittamiseen. Sopimukseen tehtyjen muutosten laajuuden vuoksi valvontaviranomainen kuitenkin päätteli alustavasti, että hankintaprosessia ei kuitenkaan välttämättä voida pitää sellaisena avoimena ja syrjimättömänä tarjouskilpailumenettelynä, jota tarkoitetaan valvontaviranomaisen vuonna 2013 annetuissa suuntaviivoissa valtiontukisääntöjen soveltamisesta laajakaistaverkkojen nopean käyttöönoton yhteydessä, jäljempänä ’laajakaistaverkkojen valtiontukia koskevat suuntaviivat’ (40). Valvontaviranomainen epäili myös, oliko Síminn velvoitettu antamaan riittävästi tukkutason käyttöoikeutta verkon UMTS- ja ADSL-osiin. Riittävän tukkutason käyttöoikeusvelvoitteen puute antaisi Síminnille taloudellista ja kilpailuetua. Tästä syystä toimenpide ei tasapainotestin mukaan vaikuttanut noudattavan suhteellisuusperiaatetta ja periaatetta kilpailun vääristymisen rajoittamisesta.

(43) Sen vuoksi valvontaviranomainen ei alustavan arvionsa tuloksena ollut varma, oliko laajakaistapalveluiden kehittämiseen Islannin haja-asutusalueilla tarkoitettu rahoitus ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaista.

4. ISLANNIN VIRANOMAISTEN HUOMAUTUKSET

4.1 Valtiontuen olemassaolo

(44) Kuten edellä mainittiin, Islannin viranomaiset toimittivat valvontaviranomaisen aloittamispäätöstä koskevia huomautuksia 15 päivänä lokakuuta 2013 päivätyllä kirjeellä (41). Islannin viranomaiset eivät pidä Síminnille sopimuksen mukaisesti suoritettuja maksuja valtiontukena, koska ne katsovat, että ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan mukaiset ehdot eivät täyty, sillä viranomaiset toimivat markkinataloussijoittajaperiaatteen mukaisesti. Lisäksi Islannin viranomaiset ovat sitä mieltä, että näitä maksuja voidaan pitää julkisen palvelun rahoittamisena ja että Altmark-testin neljä kumulatiivista kriteeriä täyttyvät eikä toimenpide tästä syystä ole valtiontukea.

(45) Islannin viranomaiset toteavat, että kyseisen sopimuksen tekemisellä ei annettu Síminnille markkinaolosuhteita pidemmälle menevää taloudellista etua. Islannin viranomaisten mukaan julkisen tarjouskilpailumenettelyn käyttöä julkisia hankintoja koskevan sääntelykehyksen mukaisesti on pidetty riittävänä perusteena olettaa, että menettelyssä valitulle talouden toimijalle ei ole myönnetty valtiontukea, koska markkinahinta taataan (42). Näin ollen käypä markkinahinta antaa Islannin viranomaisten mukaan aihetta olettaa, että Síminnille ei ole myönnetty valtiontukea (43).

(46) Käyttöönottoalueen laajentamisen vuoksi Síminnin kanssa tehtyyn sopimukseen tehdyistä muutoksista Islannin viranomaiset toteavat, että Euroopan komission mukaan tällaiseen sopimukseen tehtäviin muutoksiin ei liity valtiontukea, jos kokonaisehdot eivät ole palveluntarjoajan kannalta edullisemmat kuin alkuperäisen sopimuksen ehdot. Lisäksi vaikka ehtoja pidettäisiin edullisempina muutoksen vuoksi, sopimus ei ole valtiontukea, jos hankintayksikkö toimii kuten yksityinen toimeksisaaja olisi toiminut kaupallisten etujensa edistämiseksi. Islannin viranomaisten mukaan kuka tahansa, joka oli kiinnostunut osallistumaan hankintamenettelyyn, saattoi vapaasti jättää tarjouksen, sillä kaikkien kiinnostuneiden osapuolien tarjoukset hyväksyttiin käsiteltäväksi, mistä myös ilmoitettiin. Näin ollen se, että Síminn, jonka tarjous oli halvin ja kokonaistaloudellisesti edullisin, valittiin lopulta toteuttamaan hanke, ei voi automaattisesti merkitä tietyn yrityksen suosimista.

(47) Lisäksi Islannin viranomaiset painottavat, että laajakaistapalvelu on yleisesti ottaen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu (44). Islannin viranomaiset huomauttavat, että ne ottivat yhteyttä yksityisiin toimijoihin ja julkaisivat ilmoituksen selvittääkseen, oliko mikään markkinasijoittaja valmis sijoittamaan infrastruktuuriin. Koska kukaan ei ilmoittanut kiinnostuksestaan palvelun tarjoamiseen, Islannin viranomaiset päättelivät, että nämä alueet todella kärsivät markkinoiden toimintapuutteesta eivätkä saisi nopeita internetyhteyksiä ilman rahaston apua. Islannin viranomaisten mukaan riittävän kattavien laajakaistapalvelujen toimittamista näille Islannin haja-asutusalueille, joilla ei toimi mitään operaattoreita ja joille operaattorit eivät ole kiinnostuneita sijoittamaan, olisi pidettävä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvänä palveluna, koska laajakaistan käyttöönotto kyseisissä rakennuksissa oli erittäin tärkeää sekä kyseisille alueille että koko yhteiskunnalle.

(48) Islannin viranomaisten mukaan palvelun luonne ja laajuus (eli sellaisen infrastruktuurin rakentaminen, jonka avulla tietyt rakennukset voivat saada nopean internetyhteyden) määriteltiin selvästi tarjouskilpailuprosessissa ja sen jälkeen Síminnin kanssa tehdyssä sopimuksessa. Islannin viranomaiset toteavat, että tässä nimenomaisessa tapauksessa sopimuksen allekirjoittamisella tämä velvoite annettiin muodollisesti Síminnin tehtäväksi ja hoidettavaksi.

(49) Islannin viranomaiset huomauttavat, että edellä mainitussa sopimuksessa vahvistettiin korvauksen muuttujat tarjouskilpailuasiakirjojen perusteella. Sopimuksessa vahvistetaan selvästi ja läpinäkyvästi Síminnille palvelun toimittamisesta maksettava korvaus. Sopimuksessa vahvistettua korvausta ei ole muutettu, eikä sopimus mahdollista mitään Síminnin hyväksi tehtäviä muutoksia.

(50) Lisäksi Islannin viranomaiset korostavat, että tosiasiallinen maksu on huomattavasti pienempi kuin rahaston ja sen neuvonantajien arvioimat kustannukset ja että maksu rajoittuu siihen, mikä on välttämätöntä hankkeen saattamiseksi päätökseen. Se, että hankkeen tosiasialliset kustannukset ovat huomattavasti pienemmät kuin vastaavan verkkoratkaisun arvioidut kustannukset, osoittaa, että Islannin viranomaiset toteuttivat toimenpiteitä liiallisen korvauksen estämiseksi.

(51) Islannin viranomaisten mukaan Síminnin valinnan jälkeen käydyt neuvottelut perustuivat suoraan tarjouskilpailumenettelyyn ja olivat siten menettelyn jatke. Maksut Síminnille suoritetaan ennalta määritellyn, hankkeen etenemiseen kytketyn maksuaikataulun mukaan, ja näin vältetään liiallisen korvauksen mahdollisuus. Sopimuksen 19 artiklan mukaisesti Síminn toimitti New Kaupþing -pankin 17 päivänä helmikuuta 2009 päivätyn pankkitakauksen, joka muodostaa takaisinperintämenettelyn, liiallisen korvauksen välttämiseksi (45). Lisäksi sopimuksessa määrätään tiukasti hankkeen etenemiseen kytketystä maksujärjestelystä, jonka mukaan maksut ovat tietyssä määrin riippuvaisia järjestelmän rakentamisesta ja sen käyttöönotosta asiakkaiden keskuudessa, kuten sopimuksen 16 artiklassa määrätään. Sopimuksen 11 artiklaan sisältyy myös sopimussakkoehto, jonka mukaan Síminnin on maksettava korvauksia hankkeen viivästyessä, ja sen 13 artiklaan sisältyy lauseke sopimuksen noudattamatta jättämisestä.

(52) Lopuksi Islannin viranomaiset toteavat, että vaikka valvontaviranomainen katsoisi, että hankkeen ja korvauksen laajentaminen ei ollut täysin julkisia hankintoja koskevan sääntelykehyksen mukainen, avointa tarjouskilpailumenettelyä sekä riippumattomien neuvonantajien suorittamaa arviointia olisi pidettävä korvauksen asianmukaisena viitearvona. Yhdessä niitä olisi pidettävä vähintään vahvana viitteenä kustannuksista, joita asianomaisilla markkinoilla toimivalle tyypilliselle hyvin hoidetulle yritykselle olisi aiheutunut. Koska Síminnille maksettu korvaus oli tätä viitearvoa pienempi, Altmark-testin viimeisen kriteerin olisi katsottava täyttyneen. Islannin viranomaiset toistavat myös, että muutokset huomioon ottaenkin Síminnin tarjous on yhä selvästi kokonaistaloudellisesti edullisin tarjous.

4.2 Julkinen hankintamenettely

(53) Islannin viranomaisten mukaan hankintamenettely oli ETA:n valtiontukisääntöjen mukainen ja sillä varmistettiin kaikilta osin kaikkien markkinoilla olevien talouden toimijoiden yhdenvertainen kohtelu. Islannin viranomaiset huomauttavat myös, että Síminnin kanssa käytyjen neuvottelujen aikana hankkeeseen tehdyt mukautukset eivät rikkoneet yhdenvertaisen kohtelun ja avoimuuden keskeisiä periaatteita lähinnä hankkeen laajuutta koskevan sisäisen joustavuuden ansiosta.

(54) Kun WBS:n suunniteltu kattavuusalue poistettiin kumulatiivista kokonaiskattavuutta kuvaavasta kartasta, ”valkeiden” rakennusten määrä lisääntyi 670 rakennuksella. Kun rahasto kehotti hankintakeskusta pyytämään uudelleen palveluntarjoajilta niiden mahdollisia suunnitelmia palvelujen tarjoamiseksi näille 670 rakennukselle, tämä tapahtui sanomalehti-ilmoituksella eikä vain ottamalla yhteyttä ainoastaan niihin palveluntarjoajiin, jotka olivat aiemmin jättäneet tarjouksensa. Näin toimittiin alkuperäisen palvelujen kattamia alueita koskeneen tietopyynnön yhteydessä. Islannin viranomaiset korostavat, että kahdenvälistä viestintää tarjouksia aiemmin jättäneiden osapuolten kanssa pidettiin riittämättömänä.

(55) Islannin viranomaiset toteavat, että sopimuksen laajuuteen ja korvaukseen tehdyt muutokset olivat välttämättömiä, jotta sopimukseen voitiin sisällyttää 670 uutta ”valkeaa” rakennusta ja niistä aiheutuva korvaus. Lisärakennusten hinta oli Síminnin alkuperäisessä tarjouksessa esitetty keskimääräinen yksikköhinta. Tämä tarjous valittiin avoimessa menettelyssä kokonaistaloudellisesti edullisimpana tarjouksena. Korvausta lisärakennuksista olisi näin ollen pidettävä alkuperäisen tarjouksen jatkeena, joka sekin oli markkinaehtojen mukainen. Islannin viranomaisten mukaan tämä on viite menettelyn jatkuvuudesta pikemmin kuin näyttö siitä, että keskeinen sopimusehto olisi neuvoteltu uudelleen.

(56) Kuten edellä todettiin, hankkeen alkuperäisen laajuuden oli tarkoitus olla vähintään 1 119 rakennusta. Islannin viranomaisten mukaan tällaisten hankkeiden luonteeseen kuuluu luettelon jatkuva muuttuminen koko hankkeen keston ajan. Kuten edellä olevasta kaaviosta käy ilmi, luettelo on vaihdellut jatkuvasti vuodesta 2008 vuoteen 2011 (46). Vasta vuonna 2011 voidaan havaita hankkeen vakiintuvan, mutta vielä silloinkin luetteloon tehtiin muutoksia, ja niitä on tehty tähän päivään asti. Kun otetaan huomioon nämä väistämättömät muuttujat, ainoa tapa varmistaa korvauksia koskeva avoimuus oli Islannin viranomaisten mukaan sitoutua keskimääräiseen yksikköhintaan.

(57) Myös rahasto katsoi, että uusi hankintamenettely aiheuttaisi Islannin viranomaisille tarpeettomia taloudellisia hankaluuksia ja olisi erittäin todennäköistä, että tulos olisi sama tai jopa epäedullisempi, ja lisäksi laajakaistapalvelujen käyttöönotto viivästyisi kuukausilla tai jopa vuosilla. Rahasto katsoi myös, että lisärakennuksista ja koko hankkeesta maksettavaa korvausta voitiin pitää hyvin edullisena Islannin viranomaisten kannalta, koska se oli sama kuin alkuperäisessä tarjouksessa.

(58) Rahasto pyysi syyskuussa 2008 neuvonantajiaan (Mannvit hf.) laatimaan kustannusarvion niistä rakennuksista, joille vain WBS oli aikonut tarjota palveluita. Tässä 8 päivänä lokakuuta 2008 päivätyssä kustannusarviossa (47) arvioitiin mahdollisen tarjoushinnan olevan 410 000 000–820 000 000 Islannin kruunua noin 750 ”WBS:n rakennuksen” osalta (arviota mukautettiin myöhemmin niin, että se perustui 670 määriteltyyn ”valkeaan” rakennukseen). Tämän perusteella laskettuna keskihinta rakennusta kohden vaihtelee 546 667 Islannin kruunusta (yksinkertainen järjestelmä) 1 093 333 Islannin kruunuun (kehittynyt järjestelmä).

(59) Edellä esitetyn huomioon ottaen rahasto ja Síminn sopivat 670 lisärakennuksesta maksettavasta keskihinnasta Síminnin alun perin tarjoaman keskimääräisen yksikköhinnan perusteella. Tämä yksikköhinta, 338 998 Islannin kruunua rakennusta kohden, kerrottiin uusien rakennusten määrällä. Kun otetaan huomioon sovitun määrän indeksointi, keskimääräinen yksikköhinta kaikkien 1 788 rakennuksen osalta on 470 191 Islannin kruunua. Islannin viranomaiset pitävät tätä edullisena tuloksena ottaen huomioon tuolloin vallinneen äärimmäisen taloustilanteen ja riippumattoman neuvonantajan aiemman kustannusarvion.

(60) Islannin viranomaisten mukaan Síminn on katsonut, että kokonaisuutena yritys ei saanut mittakaavaetuja hankkeen laajentamisesta. Vaikka mittakaavaetuja saattoi joissakin tapauksissa syntyä, ”valkeiden” rakennusten usein hajanaisen sijainnin ja muiden olosuhteiden vuoksi näin ei kokonaisuutena katsoen tapahtunut. Laajennuksen suurinta osaa varten Síminnin täytyi suunnitella uudelleen suuria osia hankkeesta, vaikka jotkin lisärakennuksista olivat samoilla alueilla kuin alkuperäiseen tarjoukseen sisältyneet rakennukset, eli sen täytyi sijoittaa lähettimiä ja antenneja uudelleen.

(61) Maksujen indeksoinnista suurimmaksi osaksi Tanskan kruunuun ja osittain kuluttaja- ja palkkahintaindekseihin Islannin viranomaiset viittaavat syksyllä 2008 vallinneeseen äärimmäiseen tilanteeseen ja Islannin talouden ongelmiin. Síminnin ja Islannin viranomaisten välisten neuvottelujen aikana Islannin taloudellinen toimintaympäristö muuttui jyrkästi. Islannin viranomaisten mukaan sopimushinnan indeksointi Tanskan kruunuun johtui näistä poikkeuksellisista ja ennakoimattomista tapahtumista ja varsinkin siitä, että hankkeeseen liittyi huomattava ulkomaan valuutalla suoritettava laitteistohankinta. Tuona ajankohtana oli selvää, että Islannin kruunun kurssin vaihtelu mitätöisi kaikki Síminnin sopimuksen tekemistä koskevat ennakkoehdot. Síminnin Islannin viranomaisille toimittamien tietojen mukaan yhteensä 80 prosenttia sopimushinnasta oli tarkoitettu laitteiston ostamiseen Tanskan kruunuilla (48). Tämän seikan valossa Islannin viranomaiset suostuivat indeksoimaan hinnan Tanskan kruunuun sen 3 päivänä syyskuuta 2008 vallinneella kurssilla.

(62) Lisäsi Islannin viranomaisten mukaan Islannin kruunun huomattavan devalvoinnin jälkeen kävi selväksi, että sopimuksen tekeminen ei olisi ollut perusteltua, ellei olisi varmistettu, ettei yritys joudu suuriin vaikeuksiin tuolloin hyvin epävakaan Islannin kruunun jyrkästi laskeneen vaihtokurssin vuoksi. On selvää, että Síminnin ei olisi ollut järkevää ottaa koko näistä äärimmäisistä ja ennakoimattomista olosuhteista johtuvaa riskiä. On tunnustettu osa Islannin ja kansainvälistä sopimusoikeutta, että kun ennakoimattomat tapahtumat muuttavat perustavanlaatuisesti sopimuksen tasapainoa niin, että yhdelle sen sopimuspuolista aiheutuu kohtuuton taakka, eli ”vaikeuksia”, tällaisesta taakasta kärsivä sopimuspuoli voi pyytää sopimuksen muuttamista tai jopa irtisanoa täysin tällaisen sopimuksen. Islannin viranomaiset korostavat kuitenkin, ettei tämä merkinnyt koko riskin sälyttämistä niiden kannettavaksi, sillä Síminnille aiheutui myös lisäkustannuksia hankkeen muista osatekijöistä, joita ei ollut sidottu Tanskan kruunun vaihtokurssiin, kuten työvoimasta, öljystä ja muista panoksista.

(63) Islannin viranomaisten mukaan niiden lähestymistapa hankkeen laajentamiseen vastaa Euroopan komission asiassa London Underground antamaa päätöstä (49), jossa komissio myönsi, että on syytä pohtia, olisiko toimeksisaajan tarjous ollut muutoksen jälkeen yhä paras tarjous. Tällaisissa tapauksessa täysin uuden hankintamenettelyn aloittaminen aiheuttaisi kohtuuttomia kustannuksia.

(64) Näin ollen Islannin viranomaiset päättivät tehdä sopimukseen muutoksia uuden tarjouskilpailumenettelyn aloittamisen sijasta, ja ne toteavat, että niillä on oltava tässä suhteessa huomattava harkintavalta etenkin siksi, että sopimus oli pitkäkestoinen ja monitahoinen, ja myös Islannin tuolloisen taloustilanteen vuoksi. Islannin viranomaiset katsovat ensinnäkin, että vaikka olosuhteita ei voitu ennakoida, tehtyjä muutoksia pidettiin alkuperäiseen tarjouskilpailuun sopivina. Toiseksi, uusi menettely olisi viivästyttänyt hanketta kuukausilla tai jopa vuosilla. Kolmanneksi, Islannin viranomaiset katsoivat, että tarjous oli edullinen ja että sen avulla pystyttiin tuottamaan kyseiset palvelut julkisyhteisön kannalta vähäisimmin kustannuksin. Pidettiin erittäin epätodennäköisenä tai jopa mahdottomana, että tällaisessa menettelyssä olisi jätetty parempi tarjous, kun otetaan huomioon Islannin taloustilanne ja alkuperäisen tarjouskilpailun tulokset. Islannin viranomaiset eivät tehneet muutoksia sopimukseen suosiakseen Síminniä, vaan varmistaakseen, että hanke toteutettaisiin mahdollisimman vähäisin kustannuksin (ennakoimattomat) olosuhteet huomioon ottaen. Lisäksi Islannin viranomaiset korostavat, että Síminnin tarjous, johon oli lisätty 670 rakennusta sekä korvauksen lisäys ja indeksointi Tanskan kruunuun, oli edelleen taloudellisesti selvästi paras tarjous.

4.3 Väitetyn valtiontuen soveltuvuus

(65) Jos valvontaviranomainen pitäisi toimenpidettä valtiontukena, tukea voitaisiin Islannin viranomaisten näkemyksen mukaan pitää ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakodan mukaisena, kun otetaan huomioon toimenpiteen tavoitteet, kuten julkisten laajakaistapalveluiden saatavuuden parantaminen tukialueilla.

(66) Islannin viranomaisten mukaan toimenpiteellä on tasapainotettu ja tasapainotetaan maantieteellistä ja kaupallista haittaa, ja se on objektiivisesti perusteltu, jotta voidaan puuttua laajakaistapalvelujen saatavuuden puutteeseen, joka johtuu siitä, että mahdollisten ja tosiasiallisten tilaajien tiheys ei ole riittävä, jotta laajakaistapalvelujen toimittaminen olisi taloudellisesti kannattavaa puhtaasti markkinalähtöiseltä pohjalta. Islannin viranomaiset katsovat, että ne ovat suunnitelleet toimenpiteen tavalla, jolla minimoidaan mahdollisen valtiontuen määrä ja kilpailun vääristyminen.

(67) Lisäksi Islannin viranomaiset huomauttavat, että avoimien käyttöoikeuksien ehdot olivat kolmansien osapuolien saatavilla useita kuukausia ennen hankkeeseen liittyvän myynnin aloittamista. Ne toteavat, että kun myynti kullakin lohkolla aloitettiin, rahasto ilmoitti asukkaille, ettei Síminn ollut ainoa vähittäismyyjä ja että kaikki muut vähittäismyyjät voivat myydä internetpalveluja alueella asuville/työskenteleville ihmisille. Lisäksi Síminn tarjoaa Islannin viranomaisten mukaan kolmansille osapuolille pääsyä (verkkovierailu) sen 2G GSM -puhelinpalveluihin, kun taas tarjouskilpailuasiakirjoissa tai sopimuksessa ei määrätä 3G-puhelinpalvelujen tukkutason käyttöoikeuksista, koska kyseinen hanke ei koske 3G-puhelinpalvelujen tarjoamista.

(68) Lisäksi Islannin viranomaiset huomauttavat, että Síminn on tarjonnut Vodafonelle verkkovierailuoikeutta 3G-verkkoon, mutta Vodafone on Síminnin mukaan ollut haluton tekemään sopimusta, koska Vodafonella on tällä hetkellä sopimus 3G-verkkovierailuista Novan kanssa. Islannin viranomaisten mukaan valituksen tekijä toteaa virheellisesti, että Síminnin ja rahaston välinen sopimus rajoittui jälleenmyyntioikeuteen eikä tarjouskilpailuasiakirjoissa määrättyihin tukkutason käyttöoikeuksiin. Síminn tarjoaa päinvastoin kaikille kilpailijoilleen tukkutason käyttöoikeuksia sen ADSL-verkkoon posti- ja telelaitoksen päätöksen N:o 8/2008 mukaisesti. Lisäksi Islannin viranomaiset korostavat, että kuten AM:n raportista ilmeni, DSL-verkkoa ja 3G-dataverkkoa koskevien tukkutason käyttöoikeuksien välillä on perustavanlaatuinen ero. Islannin viranomaiset viittaavat myös AM:n näkemykseen, jonka mukaan Islannin olemassa oleva langattoman tukkutason yhteenliittämisen mahdollisuus on riittävä kyseistä Islannin laajakaistan kattavuutta koskevaa toimenpidettä varten.

(69) Islannin viranomaiset väittävät myös, että kyseisellä hankkeella ja sopimuksella Síminnin kanssa oli vain hyvin vähän tai ei lainkaan vaikutuksia kilpailuun ja kauppaan. Islannin viranomaisten mukaan asiassa ei ole esitetty mitään näyttöä, joka viittaisi siihen, että Síminn sai perusteetonta taloudellista etua tai että markkinarakenteeseen olisi aiheutunut haittavaikutuksia.

(70) Islannin viranomaisten toimittamien tietojen mukaan markkinaosuuksien kehitys kymmenen viime vuoden aikana on kulkenut kohti matkaviestintämarkkinoiden kolmen suurimman yrityksen osuuksien tasoittumista. Varsinkin Síminnin markkinaosuus laski 62 prosentista 40 prosenttiin vuosina 2005–2011, ja Novan markkinaosuus kasvoi 0 prosentista 24 prosenttiin vuosina 2007–2011. Vodafonen markkinaosuus supistui 38 prosentista vuonna 2005 30 prosenttiin vuonna 2011. Tämä suuntaus jatkui vuonna 2012, ja näiden kolmen yrityksen markkinaosuudet lähentyivät edelleen, kuten vuosia 2010–2012 koskevasta posti- ja telelaitoksen tilastoraportista ilmenee (50). Raportin mukaan Síminnin markkinaosuus oli vuoden 2012 lopussa tilausten kokonaismäärän perusteella 37,4 prosenttia, Vodafonen markkinaosuus oli 28,9 prosenttia, ja Novan markkinaosuus oli kasvanut 28,3 prosenttiin.

(71) Islannin viranomaiset toteavat myös, että Síminn on ja oli kyseisenä ajankohtana Islannin kilpailuviranomaisen, jäljempänä ’kilpailuviranomainen’, sekä posti- ja telelaitoksen tiukan valvonnan alainen. Islannin viranomaiset huomauttavat, että Síminnin emoyhtiö Skipti teki kilpailuviranomaisen kanssa 26 päivänä maaliskuuta 2013 sopimuksen, jolla varmistetaan, että Síminnin kilpailijoilla on samat oikeudet käyttää Skiptin perusteleviestintäjärjestelmää. Mahdolliset viitteet kilpailun vääristymisestä käynnistäisivät edellä mainittujen viranomaisten suorittaman muodollisen tutkinnan. Tällainen kilpailun vääristyminen saattaisi johtaa Síminnille määrättäviin seuraamuksiin. Islannin viranomaisten mukaan kyseisestä hankkeesta ei ole käynnissä kilpailuviranomaisen tai posti- ja telelaitoksen tutkintaa.

(72) Islannin viranomaiset huomauttavat lisäksi, että hanke on laajentanut kaikkien markkinatoimijoiden markkinoita. Síminnin kilpailijoille tarjotaan tukkutason käyttöoikeudet verkkoon yhdenvertaisin ehdoin. Näin ollen kaikki kiinnostuneet toimijat ovat heti palvelun saataville asettamisesta lähtien voineet tarjota palveluja loppuasiakkaille samoin ehdoin, ja Síminnin toimittamien tietojen mukaan monilla kilpailijoilla on tukkutason käyttöoikeudet, joiden avulla ne voivat tarjota joko ADSL- tai UMTS-palveluja vähittäistasolla. Islannin viranomaiset viittaavat myös aloittamispäätöksen sisältämiin Islannin viranomaisten mukaan virheellisiin väittämiin, jotka koskevat valituksen tekijän Vodafonen pyyntöjä saada tukkutason käyttöoikeudet ja Síminnin väitettyä kieltäytymistä myöntämästä tällaisia oikeuksia. Islannin viranomaisten mukaan pyydetty Síminnin 3G-lähettimien käyttöoikeus, niin kutsuttu verkkovierailuoikeus, ei kuulu kyseisen hankkeen piiriin. Síminn oli valmis myöntämään Vodafonelle 3G-lähettimien käyttöoikeudet, mutta kiisti, että tällaiset käyttöoikeudet olivat osa hanketta.

(73) Lisäksi Islannin viranomaiset korostavat, että hankkeen kunnianhimoisena tavoitteena oli ottaa laajakaista käyttöön tietyillä Islannin haja-asutusalueilla. Tämä tavoite on saavutettu. Islanti kuuluu niiden harvojen valtioiden joukkoon, jotka voivat varmasti todeta, että kaikissa maan vakinaisissa asunnoissa on saatavilla laajakaistapalvelut. Islannin viranomaisten mukaan on otettava huomioon se seikka, että hankkeeseen kuului jopa 1 788 rakennusta, jotka sijaitsivat hajallaan eri puolilla Islannin laajoja haja-asutusalueita, ja että hanke aloitettiin vain muutama kuukausi sen jälkeen, kun Islannissa oli puhjennut sen historian vakavin talouskriisi. Islannin viranomaiset ovat täysin tietoisia ETA-sopimuksen valtiontukisääntöjen ja alan päätöskäytännön (joka myöhemmin sisällytettiin laajakaistaverkkojen valtiontukia koskeviin suuntaviivoihin) mukaisista velvoitteistaan, ja ne ovat pyrkineet noudattamaan niitä hankkeen kaikissa vaiheissa.

(74) Kaiken kaikkiaan Islannin viranomaiset katsovat, että toimenpiteen kokonaisvaikutusta olisi pidettävä myönteisenä. Toimenpide on Islannin viranomaisten mukaan selvästi ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdassa asetettujen tavoitteiden mukainen, koska sillä edistetään tietyn taloudellisen toiminnan (vähittäis- ja tukkutason laajakaistapalvelujen) kehitystä Islannin syrjäisillä ja haja-asutusalueilla.

(75) Edellä esitetyn valossa Islannin viranomaiset toteavat, että toimenpiteeseen sisältyvä mahdollinen tuki on ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakodan mukaista.

5. SÍMINNIN HUOMAUTUKSET

5.1 Valtiontuen olemassaolo

(76) Síminn toimitti aloittamispäätöstä koskevat huomautuksensa sekä täydentävät asiakirjat 20 päivänä joulukuuta 2013 päivätyllä kirjeellä (51). Síminn katsoo, että kyseisten laajakaistapalvelujen kehittämisen rahoitus ei ollut valtiontukea. ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan mukaan toimenpiteen on täytettävä tietyt edellytykset, jotta sen voidaan katsoa sisältävän valtiontuen piirteitä. Síminn katsoo, että kaikki nämä edellytykset eivät täyty, etenkin kun otetaan huomioon, ettei Síminn saa taloudellista etua.

(77) Síminn toteaa, että asiassa Altmark antamassaan tuomiossa Euroopan yhteisöjen tuomioistuin selvensi niitä edellytyksiä, joiden on täytyttävä, jotta julkisesta palvelusta maksettava korvaus ei olisi valtiontukea, edellyttäen, että siitä ei koidu etua (52). Síminn väittää, että kyseinen toimenpide on julkisen palvelun rahoittamista ja että Altmark-testin neljä kumulatiivista kriteeriä täyttyvät.

(78) Síminnin mukaan sille ei annettu kyseisellä sopimuksella markkinaolosuhteita pidemmälle menevää taloudellista etua. Avointen ja syrjimättömien julkisten tarjouskilpailumenettelyjen käyttöä on pidetty riittävänä perusteena olettaa, että menettelyssä valitulle talouden toimijalle ei ole myönnetty valtiontukea, koska markkinahinta taataan (53). Tarjouskilpailumenettelyssä asetettiin neljä objektiivista arviointiperustetta. Se hyväksyttävä tarjous, joka sai eniten pisteitä, voitti tarjouskilpailun. Kuka tahansa, joka oli kiinnostunut osallistumaan hankintamenettelyyn, saattoi vapaasti jättää tarjouksen. Tarjouskilpailu oli teknologianeutraali eli avoin kaikille teknisille ratkaisuille, jotta mitään markkinatoimijoita ei suosittaisi. Síminn sai eniten pisteitä ja voitti tarjouskilpailun. Näin ollen kilpailuun perustuvaa valintamenettelyä ja kokonaistaloudellisesti edullisimman tarjouksen valintaa koskevat perusteet täyttyivät. Síminn oli tarjoajista myös se, joka tarjoutui tuottamaan palvelut julkisyhteisön kannalta vähäisimmin kustannuksin.

(79) Síminnin mukaan sopimuksen laajuuteen ja korvaukseen tehdyt muutokset olivat välttämättömiä, jotta sopimukseen voitiin sisällyttää 670 uutta ”valkeaa” rakennusta ja niistä aiheutuva korvaus. Lisärakennuksista maksettava korvaus oli Síminnin alkuperäisessä tarjouksessa esitetty keskimääräinen yksikköhinta. Korvausta lisärakennuksista olisi näin ollen pidettävä alkuperäisen tarjouksen jatkeena, joka myös oli markkinaehtojen mukainen. Síminn korostaa näin ollen, että muutoksiin ei liity valtiontukea, koska kokonaisehdot eivät olleet Síminnin kannalta edullisemmat kuin alkuperäisen sopimuksen ehdot (54). Lisäksi Síminnin mukaan se, että yritys, jonka tarjous oli halvin ja kokonaistaloudellisesti edullisin, valittiin lopulta toteuttamaan hanke, ei voi automaattisesti merkitä tietyn yrityksen suosimista.

(80) Síminnin mukaan tosiasialliset Síminnille koituvat yksikkökustannukset (kustannukset rakennusta kohden) ovat […] (*1) Islannin kruunua, kun taas Síminnin saama keskimääräinen yksikköhinta on 470 191 Islannin kruunua. Kuten aloittamispäätöksessä selostettiin, Síminnille hankkeen laajentamisen jälkeen maksettu hinta oli edelleen huomattavasti alhaisempi kuin muiden tarjoajien tarjoama hinta ja rahaston neuvonantajien ennakolta arvioima hinta (55). Síminn on tähän mennessä saanut 836 457 351 Islannin kruunua, johon määrään sisältyy korvaus 670 lisärakennuksesta ja indeksointi Tanskan kruunuun. Vodafone jätti tarjouskilpailussa toiseksi halvimman hyväksyttävän tarjouksen, jonka hinta oli 1 858 339 001 Islannin kruunua eli yli kaksinkertainen Síminnin saamaan korvaukseen verrattuna lisärakennukset ja indeksointi Tanskan kruunuun mukaan luettuinakin.

(81) Síminn väittää, että kokonaisuutena yritys ei saanut mittakaavaetuja hankkeen laajentamisesta. Vaikka mittakaavaetuja saattoi joissakin tapauksissa syntyä, ”valkeiden” rakennusten usein hajanaisen sijainnin ja muiden olosuhteiden vuoksi näin ei kokonaisuutena katsoen tapahtunut. Laajennuksen suurinta osaa varten Síminnin täytyi suunnitella uudelleen suuria osia hankkeesta, vaikka jotkin lisärakennuksista olivat samoilla alueilla kuin alkuperäiseen tarjoukseen sisältyneet rakennukset, eli sen täytyi sijoittaa lähettimiä ja antenneja uudelleen. Näin ollen Síminn katsoo, että se ei saanut todellista taloudellista etua, joka olisi asettanut sen kilpailijoitaan edullisempaan asemaan (56).

(82) Lisäksi Síminnin mukaan se, että hankkeen tosiasialliset kustannukset ovat pienemmät kuin arvioidut kustannukset ja korvaus on avoin ja kustannusperusteinen, osoittaa, että Islannin viranomaiset sisällyttivät sopimukseen mekanismin liiallisen korvauksen estämiseksi.

(83) Edellä esitettyjen näkökohtien sekä Islannin viranomaisten esittämien näkökohtien perusteella Síminn katsoo, että toimenpiteeseen ei sisältynyt valtiontukea.

5.2 Väitetyn valtiontuen soveltuvuus

(84) Jos valvontaviranomainen katsoisi, että toimenpide olisi luokiteltava valtiontueksi, Síminn katsoo, että toimenpiteitä olisi pidettävä ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakodan mukaisina.

(85) Síminn katsoo, että hanke suunniteltiin kilpailun vääristymistä rajoittavalla tavalla muun muassa varmistamalla kolmansien osapuolten tukkutason käyttöoikeudet. Tukkutason käyttöoikeudet antavat kolmansille palveluntarjoajille mahdollisuuden kilpailla aktiivisesti markkinoilla ja lisäävät siten valinnanvaraa ja kilpailua toimenpiteen kohteena olevilla alueilla, samalla kun vältetään alueellisten palvelumonopolien syntyminen. Laajakaistaverkko suunniteltiin neutraaliksi ja avoimeksi, ja kaikki kiinnostuneet toimijat voivat saada siihen tukkutason käyttöoikeuden yhdenvertaisin ehdoin.

(86) Síminnin mukaan sopimukseen sisältyy selvä velvoite siitä, että sen kilpailijoilla on oltava oikeus käyttää infrastruktuuria, ja näin ollen tukkutason käyttöoikeudet on annettu hankkeen alusta lähtien (57). Síminnin mukaan ADSL-yhteyksiä, joista käytettiin termiä ”bittivirtapohjaiset palvelut kiinteissä verkoissa” päätettiin käyttää ADSL-verkon tukkutason käyttöoikeuksiin sekä 3G-yhteyksien viiteyhteyksinä, koska tuolloin 3G-verkolle ei ollut tunnettua viitemallia. Síminn huomauttaa, että ADSL-yhteyksien suhteen on noudatettu posti- ja telelaitoksen antamia ohjeita. Selittääkseen tarkemmin tukkutason käyttöoikeusiin liittyviä teknisiä kysymyksiä Síminn toimitti edellä mainitun AM:n raportin (58). AM:n raportin mukaan DSL-verkkoa ja 3G-dataverkkoa koskevien tukkutason käyttöoikeuksien välillä on perustavanlaatuinen ero. Lisäksi AM:n raportin mukaan Islannin olemassa oleva langattoman tukkutason yhteenliittämisen mahdollisuus on riittävä kyseistä Islannin laajakaistan kattavuutta koskevaa toimenpidettä varten. AM:n raportissa viitataan myös siihen, että samaa teknistä ratkaisua käytettiin 3G-verkon tukkutason käyttöoikeuksiin Irlannissa toteutetussa samankaltaisessa ja samanaikaisessa laajakaistahankkeessa, jonka Euroopan komissio hyväksyi (59).

(87) Síminnin mukaan valituksen tekijä on virheellisesti väittänyt, että se on useaan otteeseen pyytänyt tuloksetta tukkutason käyttöoikeuksia verkkoon että tämä on antanut Síminnille merkittävän etulyöntiaseman. Síminn painottaa, että Vodafone on pyytänyt vain verkkovierailuoikeutta Síminnin 3G-lähettimiin tarjotakseen 3G-matkaviestintäpalveluja, joilla ei ole mitään yhteyttä tähän hankkeeseen. Síminnin mukaan se on tarjonnut Vodafonelle 3G-verkkovierailuoikeutta markkinaehdoin, mutta Vodafone ei ole ollut halukas tekemään sopimusta. Vodafone ei Síminnin mukaan kuitenkaan ole pyytänyt tukkutason tai jälleenmyyntioikeuksia UMTS-järjestelmän, ADSL-verkon tai satelliittivälitteisiin nopeisiin internet-palveluihin hankkeeseen kuuluvilla alueilla.

(88) Síminn katsoo, että kyseisellä hankkeella oli vain vähän tai ei lainkaan vaikutuksia kilpailuun ja kauppaan. Síminnin mukaan asiassa ei ole esitetty mitään näyttöä, joka viittaisi siihen, että yritys sai perusteetonta taloudellista etua tai että sopimuksesta olisi aiheutunut markkinarakenteelle haittavaikutuksia.

(89) Síminn huomauttaa, että hanke koskee vain niitä yrityksiä ja henkilöitä, joiden toimi- tai asuinpaikka on kyseisillä alueilla. Rakennukset sijaitsevat hajallaan eri puolilla maata, eikä niitä tulisi pitää erityisinä markkinoina. Ne ovat pikemminkin osa koko Islannin laajakaistamarkkinoita. Islannissa on yli 109 000 nopeaa internetyhteyttä. Hanke koskee laajakaistapalvelujen käyttöönottoa Islannin haja-asutusalueilla yhteensä 1 788 rakennuksessa. Näistä 1 788 rakennuksesta 1 050 on tilannut laajakaistapalveluita, ja niistä 559:lle laajakaista tarjotaan UMTS-järjestelmällä. Näin ollen hanke vaikuttaa vain 0,96 prosenttiin ja kyseiset 559 UMTS-järjestelmällä liitettyä rakennusta vain 0,51 prosenttiin merkityksellisistä markkinoista.

(90) Lisäksi Síminn toteaa, että se on ja oli kyseisenä ajankohtana sekä kilpailuviranomaisen että posti- ja telelaitoksen tiukan valvonnan alainen. Síminn, sen emoyhtiö Skipti sekä Míla, joka on myös Skiptin tytäryhtiö, tekivät 8 päivänä maaliskuuta 2013 kilpailuviranomaisen kanssa sopimuksen, jonka jälkeen kilpailuviranomainen teki 26 päivänä maaliskuuta 2013 julkaistun päätöksen N:o 6/2013, jolla varmistetaan, että Síminnin kilpailijoilla ja Mílalla on samat oikeudet käyttää Skiptin tytäryhtiöiden keskeisiä kiinteitä televiestintäverkkoja. Mahdolliset viitteet Síminnin aiheuttamasta kilpailun vääristymisestä käynnistäisivät edellä mainittujen viranomaisten suorittaman muodollisen tutkinnan.

(91) Edellä esitettyjen näkökohtien valossa Síminn katsoo, että toimenpiteen kokonaisvaikutusta olisi pidettävä myönteisenä. Toimenpide on selvästi ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdassa asetettujen tavoitteiden mukainen, koska sillä edistetään tietyn taloudellisen toiminnan (vähittäis- ja tukkutason laajakaistapalvelujen) kehitystä Islannin syrjäisillä ja haja-asutusalueilla. Síminn katsoo, että toimenpide on suunniteltu tavalla, jolla minimoidaan mahdollisen valtiontuen määrä ja kilpailun vääristyminen. Jos valvontaviranomainen katsoisi, että toimenpide sisältää valtiontukea, Síminn toteaa tämän perusteella, että mahdollinen tuki on ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakodan mukaista.

6. VALITUKSEN TEKIJÄN (VODAFONE) HUOMAUTUKSET

(92) Vodafone toimitti valvontaviranomaiselle huomautuksia ja lisäasiakirjoja 23 päivänä joulukuuta 2013 päivätyllä kirjeellä (60). Valituksen mukaan rahasto myönsi Síminnille sääntöjenvastaista valtiontukea näiden kahden osapuolen tekemällä sopimuksella. Valituksen tekijä väittää, että tarjouskilpailumenettely oli virheellinen, koska lopulliseen Síminnin ja rahaston väliseen sopimukseen tehtiin Síminnin aloitteesta huomattavia muutoksia, jotka suosivat yritystä merkittävästi.

(93) Valituksen tekijän mukaan valtiontuen olemassaoloa ei voida sulkea tässä tapauksessa pois sillä perusteella, että Síminnin tarjous oli merkittävästi alempi kuin muiden osapuolten jättämät tarjoukset. Ensinnäkin on selvää, että muilla tarjoajilla ei ollut mahdollisuutta jättää uusia tarjouksia hankkeen tarkistuksen jälkeen. Toiseksi on selvää, että tehdyistä muutoksista aiheutuneen maksujen merkittävän lisäyksen vuoksi ei voida sulkea pois sitä, että kilpailevat yritykset olisivat voineet jättää alempia tarjouksia muutetusta hankkeesta.

(94) Valituksen tekijä väittää, että lopullisessa sopimuksessa määrättiin vain jälleenmyyntioikeuksista eikä tarjouskilpailuasiakirjassa alun perin määrätyistä tukkutason käyttöoikeuksista (61). Valituksen tekijä väittää pyytäneensä useaan otteeseen tuloksetta tukkutason käyttöoikeuksia verkkoon (62). Lisäksi valituksen tekijä toteaa, että sen rahastolta saamat, käyttöoikeuksia koskevia vaatimuksia koskevat vastaukset ovat olleet riittämättömiä. Valituksen tekijän mukaan tämä on aiheuttanut kohtuutonta kilpailun vääristymistä ja antanut Síminnille merkittävän etulyöntiaseman merkityksellisillä markkinoilla.

(95) Valituksen tekijän mukaan mikään ei estä Síminniä tarjoamasta verkkovierailuoikeuksia UMTS-verkkoon. GSM- ja myöhemmin UMTS/3G-verkkostandardeihin perustuvien tukkutason käyttöoikeuksien tarjoamiseksi on olemassa kolme yleistä vaihtoehtoa: jälleenmyyntioikeudet, tukkutason verkkovierailuoikeudet ja virtuaaliset verkkoyhteydet.

(96) Valituksen tekijä toteaa, ettei Síminn ole selittänyt, miten palvelu vaarantuisi, jos yritys antaisi verkkovierailuoikeuksia sen UMTS/3G-verkkoihin. Valituksen tekijän mukaan Síminn ei tuota käyttäjälaitteitaan, joita tuottavat useat valmistajat kaikkialla maailmassa ja joita kaikki markkinatoimijat voivat käyttää ja ostaa. Palvelun laadun kannalta on yhdentekevää, sisältävätkö laitteet Síminnin vai Vodafonen tai jonkin muun televiestintäyrityksen SIM-kortin. Valituksen tekijän mukaan laatu pysyy samana.

(97) Vodafone toteaa, että se on esittänyt Síminnille useita pyyntöjä saada käyttöoikeudet rahaston rahoittamaan UMTS-verkkoon. Vasta syyskuussa 2010, useiden kokousten ja virallisten kirjeiden jälkeen, Síminn tarjosi Vodafonelle verkkovierailuoikeuksia UMTS-verkkoon. Tarjottujen oikeuksien ehdot olivat kuitenkin sellaiset, että Vodafonelle olisi ollut kannattavampaa rakentaa oma verkkonsa ohjelman kattamalle alueelle. Tarjouksen mukaan Vodafonen olisi täytynyt maksaa 1 500 000 Islannin kruunun vuotuinen maksu kustakin lähettimestä, joihin se pyysi käyttöoikeuksia.

(98) Lisäksi valituksen tekijän mukaan ei ole selvää, lisäisivätkö uudet kohdepaikat merkittävästi työvoimakustannuksia. Maksun korotusta ei näin ollen voida perustella vain kohdepaikkojen määrän lisääntymisellä. Tässä yhteydessä on myös otettava huomioon, että sopimuksen muutoksissa määrättiin myös verkon rakentamiseen varatun ajan pidentämisestä 12:sta 18 kuukauteen. Rakentamisajan muutokset sinänsä antaisivat mahdollisuuden rationalisoida henkilöstön käyttöä hankkeessa, mikä puolestaan vähentäisi valituksen tekijän mukaan työvoimakustannuksia. Lisäksi valituksen tekijä katsoo, että seuraamusmääräyksiin tehdyt muutokset viittaavat sellaisten kulujen vähentämiseen, joista yritys tavallisesti vastaa itse.

(99) Valituksen tekijä huomauttaa myös, että tarjouskilpailuasiakirjojen 12 artiklassa määrättiin pankkitakauksesta näyttöä tuottamuksellisuudesta edellyttämättömien vahingonkorvausvaatimusten varalta. Sopimuksen 13 artiklassa ei kuitenkaan määrätä tällaisesta takauksesta, vaan viitataan vain Síminnin vahingonkorvausoikeuden yleisten sääntöjen mukaiseen vastuuseen. Myös tämä muutos viittaa sellaisten kulujen vähentämiseen, joista yritys tavallisesti vastaa itse. Näin ollen on arvioitava pankkitakauksesta luopumisen tuottamat hyödyt eli tällaisen takauksen myöntämiskustannukset syksyllä 2008.

(100) Valituksen tekijä painottaa, että sopimus on aiheuttanut markkinoilla merkittävää, jatkuvaa ja pysyvää kilpailun vääristymistä. Valituksen tekijän mukaan toimenpide vaikuttaa paitsi kilpailuun Islannin haja-asutusalueilla myös koko markkinoihin, koska yksi asiakkaiden käyttämä peruste televiestintäyrityksen valinnassa on se, kuinka kattavia verkko ja palvelu ovat. Tässä suhteessa on syytä huomauttaa, että Síminn on mainostanut, että sillä on laajimmat Islannissa saatavilla olevat verkkoyhteydet.

(101) Edellä esitettyjen seikkojen perusteella valituksen tekijä katsoo, että kaikki ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan edellytykset, joiden perusteella toimenpiteen voidaan katsoa sisältävän valtiontukea, täyttyvät. Lisäksi valituksen tekijä katsoo, että väitetty tukitoimenpide ei ole oikeutettu mihinkään asiaa koskevista poikkeuksista ja siksi sitä on pidettävä ETA-sopimuksen toimintaan soveltumattomana.

7. ASIANOMAISTEN OSAPUOLTEN HUOMAUTUKSET

7.1 Hringiðan ehf.

(102) Hringiðan toimitti aloittamispäätöstä koskevia huomautuksia 18 päivänä heinäkuuta 2013 päivätyllä kirjeellä (63). Huomautuksissaan Hringiðan korostaa Síminnin ja rahaston välisessä sopimuksessa tehtyjä muutoksia suhteessa hankintakeskuksen helmikuussa 2008 julkaisemiin tarjouskilpailuasiakirjoihin. Hringiðan huomauttaa esimerkiksi, että tarjouskilpailuasiakirjoissa nopean yhteyden nopeudeksi määriteltiin vähintään 2 Mb/s, mutta sopimuksessa ei ollut nopean yhteyden määritelmää. Hringiðan mainitsee myös muita sopimukseen tehtyjä muutoksia, kuten rakentamiseen varatun ajan jatkamisen, laajakaistan rakentamisalueen laajentamisen, maksun korottamisen ja maksujen indeksoimisen ulkomaan valuuttaan kuluttajahintaindeksin sijasta.

(103) Lisäksi Hringiðan väittää, että Síminnin ei tarvinnut toimittaa pankkitakausta vahingonkorvausvaatimusten varalta, vaikka tarjouskilpailuasiakirjojen 12 artiklassa oli selvä tätä koskeva velvoite (64). Hringiðanin mukaan Islannin talouden laskusuhdanteen alettua mikään pankki ei kyennyt antamaan yksityisille yrityksille riittäviä pankkitakauksia, jotka olisivat voineet täyttää hankintakeskuksen asettamat tarjouskilpailun kriteerit. Näin ollen Hringiðanin mukaan vaikuttaa siltä, että Síminn ei pystynyt toimittamaan sitovaa pankkitakausta tarjouskilpailumenettelyn kuluessa eikä sen toimittama takaus siten sitonut sen myöntänyttä pankkia.

(104) Hringiðanin mukaan kaikki edellä mainitut muutokset suosivat Síminniä ja näin ollen sopimus on valtiontukea, joka ei sovellu ETA-sopimuksen toimintaan.

7.2 Nova ehf.

(105) Nova toimitti valvontaviranomaiselle huomautuksia 18 päivänä joulukuuta 2013 päivätyllä kirjeellä (65). Novan mukaan kyseinen toimenpide ei läpäise tasapainotestiä, koska siitä puuttuu selvä ja tosiasiallisia tukkutason käyttöoikeuksia koskeva velvoite ja selvästi määritellyt hinnoitteluperiaatteet. Novan mukaan tämä antaa Síminnille suhteettoman edun, joka aiheuttaa kilpailun vääristymistä.

(106) Nova painottaa, että kaikissa valtion toimenpiteissä, joilla rahoitetaan uuden laajakaistainfrastruktuurin rakentamista, on välttämätöntä määrätä kolmansille osapuolille tosiasialliset tukkutason käyttöoikeudet tuettuun laajakaistainfrastruktuuriin. Kilpailun vääristymisen estämiseksi televiestintämarkkinoilla valtiontukitapauksissa kolmansille operaattoreille olisi myönnettävä tosiasialliset tukkutason käyttöoikeudet teknologianeutraalisti ja niiden käyttöoikeustarpeisiin kohtuullisesti sopeutettuina.

(107) Novan mukaan sopimusehtoja muutettiin tarjouskilpailuasiakirjojen ehdoista siten, että Síminnin täytyi antaa vain rajoitetut tukkutason käyttöoikeudet ADSL-verkkoon ja UMTS/3G-verkkoon määrätyt oikeudet rajoittuivat vain jälleenmyyntioikeuksiin. Novan mukaan Islannin viranomaiset tai Síminn eivät ole selittäneet, miksi on teknisesti välttämätöntä, että Síminnillä on UMTS-verkon täydet käyttöoikeudet ja määräysvalta, jotta se voi tarjota määrätyn laadun ja palvelun tason, ja että se siksi antaa vain jälleenmyyntioikeuksia.

(108) Novan näkemyksen mukaan se, että velvoite tarjota tosiasiallisia tukkutason käyttöoikeuksia puuttuu, antaa Síminnille kilpailuedun 3G-verkon siltä osalta, joka rakennettiin sopimuksen mukaisesti. Se antaa Síminnille kilpailuedun myös koko vähittäismarkkinoilla, koska Síminnin matkaviestintäverkkojen kattavuus lisääntyy yleisesti. Tämän avulla Síminn voi lisätä loppukäyttäjien asiakaskantaansa ja kasvattaa markkinaosuuksiaan ilman kolmansien operaattorien tehokasta kilpailua. Lisäksi vaikka Nova saisi jälleenmyyntioikeudet UMTS/3G-verkkoon, se ei voisi eriyttää vähittäismyyntitason palveluitaan hintojen tai palvelujen ominaisuuksien suhteen Síminnin tarjoamista palveluista.

(109) Novan mukaan se pyysi moneen kertaan tukkutason käyttöoikeuksia Síminnin 3G-verkkoon, mutta tuloksetta. Näin ollen Síminn ei Novan mukaan ollut missään vaiheessa halukas antamaan Novalle kohtuullisia käyttöoikeuksia verkkoon.

(110) Lisäksi Nova huomauttaa, että mikään sen Síminnin kanssa käymissä neuvotteluissa ei viitannut siihen, että verkon tukkutason käyttöoikeudet olisivat teknisesti vaikeat tai mahdottomat toteuttaa. Novan näkemyksen mukaan tämä viittaa siihen, että edellä mainittua perustetta, jonka mukaan on teknisesti välttämätöntä, että Síminnillä on UMTS-verkon täydet käyttöoikeudet ja määräysvalta, jotta se voi tarjota määrätyn laadun ja palvelun tason, ei voida näyttää toteen.

(111) Edellä esitettyjen seikkojen perusteella Nova katsoo, että Síminnille on annettu epäoikeudenmukainen etu, joka vääristää kilpailua ja on ristiriidassa ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan kanssa.

8. ISLANNIN VIRANOMAISTEN VASTAUKSET VALITUKSEN TEKIJÄN JA ASIANOMAISTEN OSAPUOLIEN HUOMAUTUKSIIN

8.1 Vastaus valituksen tekijän (Vodafone) huomautuksiin

(112) Islannin viranomaiset toimittivat huomautuksensa ja kommenttinsa valituksen tekijän ja asianomaisten osapuolien huomautuksista 28 päivänä helmikuuta 2014 päivätyllä kirjeellä (66). Islannin viranomaiset pitävät hyvin epätodennäköisenä, että hankkeen laajentaminen olisi johtanut alemman tarjouksen saamiseen Vodafonelta tai miltään muulta kilpailevalta yritykseltä. Kuten edellä 18 kappaleessa osoitettiin, Vodafone jätti kaksi tarjousta tarjouskilpailuasiakirjoissa alun perin määriteltyjen 1 118 rakennuksen liittämisestä laajakaistaverkkoon. Vodafonen ensimmäisen tarjouksen hinta oli noin 2,2 miljardia Islannin kruunua ja toisen tarjouksen hinta noin 1,8 miljardia Islannin kruunua. Síminnin alkuperäisen tarjouksen hinta oli kuitenkin 379 miljoonaa Islannin kruunua, ja hankkeen lopulliseen laajuuteen eli 1 788 kohteeseen, kun mukaan laskettiin 670 lisärakennusta, mukautettu hinta oli noin 606 miljoonaa Islannin kruunua. Islannin viranomaisten mukaan on loogista olettaa, että Vodafonen mukautettu tarjous olisi ollut merkittävästi korkeampi kuin alkuperäinen tarjous, kun otetaan huomioon hankkeen laajentuminen ja laitteistokulujen lisääntyminen.

(113) Islannin viranomaisten mukaan valituksen tekijän väite, jonka mukaan lisäkohteet eivät välttämättä merkitsisi kulujen välitöntä lisääntymistä, on perusteeton. Síminn on vahvistanut Islannin viranomaisille, että lisäkohteet lisäsivät hankkeen kustannuksia. Kustannusten lisääntyminen johtui siitä, että lisäkohteet sijaitsivat maantieteellisesti eri paikoissa kuin alkuperäiset kohteet ja hajallaan eri puolilla Islantia.

(114) Islannin viranomaiset toistavat, että hankkeen aiottuna tarkoituksena ei ollut tarjota mobiilidata- tai matkapuhelinpalveluita eli ”3G-verkkovierailupalveluita”, joiden ei missään vaiheessa ollut tarkoitus sisältyä hankkeeseen. Edellä esitetystä seuraa, että tarjouskilpailuasiakirjoissa ei edellytetty minkäänlaisia verkkovierailuoikeuksia osana tarjottavaa ratkaisua. Síminnin kanssa tehty sopimus ei muuttanut tätä seikkaa millään lailla. Verkkovierailuoikeuksien tarjoamiseen liittyvät tekniset ongelmat ovat näin ollen tämän nimenomaisen hankkeen kannalta merkityksettömiä, koska matkaviestinnän verkkovierailut eivät koskaan kuuluneet hankkeen piiriin. Islannin viranomaiset painottavat, että tukkutason käyttöoikeuksia koskevaa nimenomaista tarjouskilpailun kriteeriä ei poistettu, vaan se on otettu huomioon Síminnin kanssa tehdyssä sopimuksessa. Tukkutason käyttöoikeuksien toteuttamisessa käytetään kuitenkin eri menetelmiä hankkeessa käytetyn teknologian, eli ADSL- tai UMTS/3G-teknologian, mukaan. Tästä syystä Islannin viranomaiset katsovat, että koko tukkutason käyttöoikeuksia koskeva kysymys näyttää perustuvan täydelliseen väärinkäsitykseen, jonka mukaan verkkovierailuoikeudet sisältyivät hankkeeseen.

(115) Keskimääräiseen yksikköhintaan perustuvasta menetelmästä Islannin viranomaiset toteavat, että se perustuu tarjouskilpailuasiakirjojen 2.3.4 lukuun, jonka otsikkona on ”Uudet yhteydet ja velvollisuus tarjota yhteyksiä”. Tässä luvussa määrätään nimenomaisesti käyttämään keskihintamenetelmää arvioitaessa hankkeeseen lisättävien uusien kohteiden kustannuksia. Islannin viranomaisten mukaan tämä lähestymistapa on myös Islannin sopimusoikeudessa tunnustetun käytännön mukainen.

(116) Lisäksi rahasto sai Islannin viranomaisten mukaan täysin pätevän 17 päivänä helmikuuta 2009 päivätyn pankkitakauksen New Kaupþing -pankilta (nykyisin Arion bank hf.), joka sisältyy lopulliseen sopimukseen liitteenä.

8.2 Vastaus Hringiðan ehf:n huomautuksiin

(117) Islannin viranomaiset torjuvat Hringiðanin esittämät väitteet sekä valtiontuen olemassaolosta että siitä, että väitetty valtiontuki olisi soveltumatonta ETA-sopimuksen toimintaan. Islannin viranomaiset ovat myös havainneet useita asiavirheitä Hringiðanin huomautuksissa ja katsovat, että ne on oikaistava.

(118) Pankkitakauksien osalta Islannin viranomaiset katsovat, että Glitnir-pankin Hringiðanin puolesta antama ilmoitus ei ollut riittävä, koska siinä todettiin vain, että Glitnir-pankki oli ”valmis harkitsemaan takauksen myöntämistä”, kun taas voittanut tarjoaja Síminn pystyi esittämään New Kaupþing -pankin myöntämän pätevän takauksen. Síminnin toimittaman takauksen mukaan New Kaupþing -pankki oli tosiasiallisesti valmis ”myöntämään pankkitakauksen hanketta varten”. Islannin viranomaiset huomauttavat myös, että Hringiðanin toimittama asiakirja jätettiin kauan sen jälkeen, kun määräaika oli umpeutunut.

(119) Islannin viranomaiset korostavat, että Hringiðanin tarjous hankkeen alun perin kattamista 1 119 rakennuksesta oli huomattavasti korkeampi kuin valittu tarjous: sen hinta oli 1 297 257 098 Islannin kruunua, kun Síminnin tarjous oli 379 000 000 Islannin kruunua. Lisäksi Islannin viranomaiset huomauttavat, että niiden ja Síminnin välillä hankkeen laajentamisen jälkeen sovittu lopullinen hinta on yhä halvempi kuin Hringiðanin tarjous.

8.3 Vastaus Nova ehf:n huomautuksiin

(120) Islannin viranomaisten mukaan sopimuksessa määrätään selvästi tukkualennuksen vähimmäisprosenttiosuus, jonka Síminnin on tarjottava muille palveluntarjoajille. Síminn voi kuitenkin vapaasti neuvotella suuremmista alennuksista. Islannin viranomaiset toistavat, että verkkovierailuoikeudet verkon UMTS/3G-osaan eivät sisälly hankkeeseen ja näin ollen verkkovierailuoikeudet eivät sisälly hankkeen tukkutason käyttöoikeuksiin. Síminnin ja Novan verkkovierailuoikeuksista käymien aiempien neuvottelujen tulokset eivät siten kuulu hankkeen piiriin.

(121) Lisäksi Islannin viranomaiset ovat vahvasti eri mieltä Novan väitteestä, jonka mukaan rahaston 23 päivänä heinäkuuta 2009 päivätyt vastaukset olivat riittämättömiä ja niissä vain sivuutettiin kevyesti taustalla olevat kysymykset. Islannin viranomaisten mukaan rahaston vastaus on varsin selvä 3G-verkkovierailujen suhteen, jotka näyttävät olevan tärkein valituksen ja markkinatoimijoiden myöhempien vastauksien taustalla oleva kysymys. Vastauksessa todetaan seuraavaa: ”Tämä sopimus ei kata 3G-matkapuhelinpalveluja eikä mobiileja laajakaistapalveluja määriteltyihin rakennuksiin tai niitä ympäröivälle alueelle. Sopimuksen mukainen palvelu toimitetaan kotitalouksien tai työpaikkojen sisällä olevasta reitittimestä. Muut palvelut, joita tarjotaan tai voidaan tarjota myyjien 3G-lähettimistä, eivät kuulu sopimuksen soveltamisalaan.”

II. ARVIOINTI

1. Valtiontuen olemassaolo

(122) ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohta kuuluu seuraavasti: ”Jollei tässä sopimuksessa toisin määrätä, EY:n jäsenvaltion tai EFTA-valtion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu tämän sopimuksen toimintaan, siltä osin kuin se vaikuttaa sopimuspuolten väliseen kauppaan.”

(123) Tämä tarkoittaa, että toimenpide katsotaan ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi valtiontueksi, jos seuraavat edellytykset täyttyvät kumulatiivisesti: i) toimenpide on valtion myöntämä tai valtion varoista myönnetty; ii) toimenpiteestä on valikoivaa taloudellista etua tuensaajalle; iii) toimenpide voi vaikuttaa sopimuspuolten väliseen kauppaan ja saattaa vääristää kilpailua.

(124) Seuraavissa luvuissa arvioidaan edellä mainitun hankkeen rahoittamiseen annettua valtion rahoitusta näiden arviointiperusteiden mukaisesti.

1.1 Valtion varat

(125) ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan mukaan toimenpiteen on oltava valtion myöntämää tai valtion varoista myönnettyä, jotta kyseessä olisi valtiontuki.

(126) Valtion käsite kattaa 61 artiklan 1 kohdan mukaisessa merkityksessä kaikki valtionhallinnon elimet keskushallinnosta kaupungin tasolle tai hallinnon alimmalle tasolle sekä julkiset yritykset ja elimet (67).

(127) Kuten edellä kuvailtiin, televiestinnän rahasto on perustettu lailla ja sen omistaa Islannin valtio, joka osoittaa rahastolle varoja vuotuisen talousarvionsa kautta. ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan ensimmäinen peruste siis täyttyy.

1.2 Yritys

(128) Toimenpiteestä on aiheuduttava etua yritykselle, jotta kyseessä olisi ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki. Yrityksiä ovat kaikki taloudellista toimintaa harjoittavat yksiköt riippumatta niiden oikeudellisesta muodosta tai rahoitustavasta (68). Taloudellista toimintaa on kaikki toiminta, jossa tavaroita tai palveluja tarjotaan tietyillä markkinoilla (69).

(129) Síminn on Islannin suurin teleoperaattori, joka tarjoaa muun muassa matka- ja kiinteitä puhelinpalveluita, internetpalveluita sekä tv-palveluita Islannin markkinoilla. On siis selvää, että Síminnin ja rahaston väliseen sopimukseen mahdollisesti sisältyvä tuki on myönnetty yritykselle.

1.3 Tiettyjen yritysten tai tuotannonalojen suosiminen

(130) Tukitoimenpiteen on ensinnäkin annettava edunsaajayritykselle taloudellista etua, jota se ei olisi saanut tavanomaisissa markkinaolosuhteissa (70). Valtiontukitoimenpiteitä voidaan toteuttaa eri muodoissa ja niitä on arvioitava suhteessa niiden vaikutuksiin (71). Yleisin tällaisen edun muoto on tuen myöntäminen eli raha- tai luontoissuoritus, joka myönnetään yritykselle sen tukemiseksi ja joka ei ole vastike tavaran luovuttamisesta tai palvelun suorittamisesta (72).

(131) Käsiteltävänä olevassa tapauksessa viranomaisten hankkeelle myöntämä rahoitus on antanut valitulle verkon toimittajalle taloudellisen edun, jonka sen budjetti normaalisti kattaisi, ja sen avulla valittu operaattori on voinut tarjota laajakaistaverkkoa ehdoilla, joita muutoin ei ole markkinoilla saatavilla. Lisäksi ei voida sulkea pois sitä, että taloudellisen tuen avulla voittanut tarjoaja Síminn on voinut harjoittaa verkkoon liittyvää kaupallista toimintaansa edellytyksin, joita ei olisi ilman toimenpidettä ollut olemassa (73).

(132) Vaikka tarjouskilpailumenettely yleensä vähentää tarvittavan rahoitustuen määrää ja estää liialliset voitot, tuki antaa operaattorille mahdollisuuden tarjota päästä päähän ulottuvia palveluja lähtökohtaisesti alempaan hintaan kuin jos se olisi joutunut maksamaan kaikki tarvittavat kustannukset itse, jolloin se voi houkutella useampia asiakkaita kuin tavanomaisissa markkinaolosuhteissa. Valittu operaattori saa myös verkon omistusoikeuden sekä muita valtion varoihin liittyviä aineellisia ja aineettomia hyödykkeitä (esim. laitteisto, asiakassuhteet), jotka säilyvät sillä myös hankkeiden täytäntöönpanon jälkeen. Edellä esitetyn perusteella on selvää, että valittu operaattori sai taloudellista etua (74).

(133) Lisäksi valvontaviranomainen toteaa, että toimenpiteellä pyritään parantamaan olemassa olevien laajakaistapalvelujen tarjontaa kyseisten alueiden kotitalous- ja yrityskäyttäjille. Vaikka valtiontukisääntöjä ei sovelleta kotitalouskäyttäjiin, kohdealueiden yritykset hyötyvät viime kädessä paremmista laajakaistapalveluista ja kattavuudesta verrattuna puhtaasti kaupalliseen tarjontaan.

(134) Toiseksi tukitoimenpiteen on oltava valikoiva siten, että siinä suositaan ”jotakin yritystä tai tuotannonalaa”. Julkista rahoitusta laajakaistapalvelujen kehittämiseen Islannin haja-asutusalueilla myönnettiin Síminnille, koska se oli tarjouskilpailun voittanut tarjoaja. Koska Síminn on valtionvarojen ainoa vastaanottaja, valvontaviranomainen päättelee, että toimenpide on valikoiva.

1.4 Kilpailun vääristyminen ja vaikutus sopimuspuolten väliseen kauppaan

(135) Toimenpiteen täytyy vääristää kilpailua ja vaikuttaa ETA-sopimuksen sopimuspuolten väliseen kauppaan, jotta kyseessä olisi ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki.

(136) Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan ei ole tarpeen osoittaa, että tuki todellisuudessa vaikuttaa ETA-sopimuksen sopimuspuolten väliseen kauppaan ja että se tosiasiallisesti vääristää kilpailua, vaan on ainoastaan tutkittava, saattaako tämä tuki vaikuttaa tuohon kauppaan ja vääristää kilpailua (75). Lisäsi tuen saajan itsensä ei välttämättä tarvitse osallistua ETA:n sisäiseen kauppaan. Jopa se, että julkista tukea myönnetään yritykselle, joka tuottaa ainoastaan paikallisia tai alueellisia palveluja eikä tarjoa mitään palveluja kotivaltionsa ulkopuolella, voi vaikuttaa kauppaan, jos tällainen sisäinen toiminta voi lisääntyä tai sitä voidaan ylläpitää tuen seurauksena, mikä johtaa siihen että muihin sopimuspuoliin sijoittautuneiden yritysten mahdollisuudet vähenevät (76).

(137) Julkisen vallan osallistuminen infrastruktuurin käyttöönottoon sähköisten viestintäpalveluiden tarjoamiseksi muuttaa vallitsevia markkinaolosuhteita vahvistamalla valituksi tulleen verkkotoimittajan asemaa suhteessa sen kilpailijoihin.

(138) Toimenpiteen edunsaaja rakentaa laajakaistaverkkoinfrastruktuuria markkinoilla, joille toimijat muista ETA-valtioista voivat tulla joko suoraan tai taloudellisen osallistumisen kautta. Yleensä sähköisten viestintäpalveluiden markkinat (tukku- ja vähittäistason laajakaistamarkkinat mukaan luettuina) ovat avoinna kaupankäynnille ja kilpailulle eri operaattoreiden ja palveluntuottajien välillä kaikkialla ETA-alueella.

(139) Tästä syystä valvontaviranomainen katsoo, että toimenpide on omiaan vääristämään kilpailua ja vaikuttamaan kauppaan ETA-alueella.

1.5 Julkisen palvelun rahoittaminen ja Altmark-testi

(140) Islannin viranomaiset ja Síminn ovat sitä mieltä, että tätä maksua voidaan pitää julkisen palvelun rahoittamisena ja että Altmark-testin neljä kumulatiivista kriteeriä täyttyvät eikä toimenpide tästä syystä ole valtiontukea.

(141) Asiassa Altmark antamassaan tuomiossa Euroopan unionin tuomioistuin selvensi niitä edellytyksiä, joiden on täytyttävä, jotta julkisesta palvelusta maksettava korvaus ei olisi valtiontukea, edellyttäen, että siitä ei koidu etua (77). Jotta tällaista korvausta ei luokitella valtiontueksi jossain konkreettisessa tapauksessa, neljän pääedellytyksen, joita yleisesti kutsutaan Altmark-kriteereiksi, on täytyttävä (78).

(142) Altmark-testin neljä kumulatiivista kriteeriä ovat seuraavat: i) yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu on annettava virallisesti yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvään palveluun valtiolta rahoitusta saavan edunsaajan tehtäväksi ja hoidettavaksi, ja tähän liittyvät velvoitteet on määriteltävä selvästi; ii) parametrit, joiden perusteella korvaus lasketaan, on vahvistettava etukäteen objektiivisesti ja läpinäkyvästi, jotta vältetään sellaisen taloudellisen edun sisältyminen korvaukseen, joka saattaisi suosia edunsaajayritystä suhteessa kilpailijayrityksiin; iii) korvaus ei saa ylittää sitä, mikä on tarpeen, jotta voidaan kattaa kaikki ne kustannukset tai osa niistä kustannuksista, joita yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun velvoitteiden täyttäminen aiheuttaa, kun otetaan huomioon asiaankuuluvat tulot ja velvoitteiden täyttämisestä saatava kohtuullinen voitto; ja iv) jos edunsaajaa ei valita julkisia hankintoja koskevassa menettelyssä, korvauksen taso on määritettävä tarkastelemalla niitä kustannuksia, joita hyvin johdetulle yritykselle aiheutuisi kyseisten velvoitteiden täyttämisestä, kun otetaan huomioon asiaankuuluvat tulot ja kohtuullinen voitto.

(143) ETA:n EFTA-valtioilla on yleisesti ottaen laaja harkintavalta palvelujen luokittelemassa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviksi palveluiksi, kunhan ne noudattavat asiaa koskevaa oikeuskäytäntöä, jossa vahvistetaan yleiset periaatteet (79). Riittävän kattavien laajakaistapalvelujen tarjoamista kaikille kansalaisille alueilla, joilla mitkään muut operaattorit eivät tarjoa tai aio tarjota tällaisia palveluja lähitulevaisuudessa, voidaan hyvinkin katsoa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyväksi palveluksi (80). Näin ollen yritykselle, jonka tehtäväksi on annettu laajakaistaverkon rakentaminen ja käyttö, voidaan periaatteessa maksaa korvausta julkisesta palvelusta. Laajakaistaverkkojen valtiontukia koskevien suuntaviivojen 16 kohdan mukaan näin voidaan tehdä, jos voidaan osoittaa, että yksityiset sijoittajat eivät ehkä kykene lähitulevaisuudessa (kolmen vuoden kuluessa) tarjoamaan riittävän kattavaa laajakaistaa kaikille kansalaisille tai käyttäjille, jolloin huomattava osa väestöstä jää ilman laajakaistayhteyksiä. Näin ollen julkisin varoin kaikkia mahdollisia käyttäjiä, niin yrityksiä kuin yksityishenkilöitä, varten ”valkeille” alueille perustettua verkkoa voidaan rahoittaa julkisesta palvelusta maksettavalla korvauksella. Tätä varten useiden ehtojen, varsinkin laajakaistaverkkojen valtiontukia koskevien suuntaviivojen 17–23 kohdassa vahvistettujen ehtojen, on täytyttävä.

(144) Islannin viranomaiset ovat tehneet selkoa syistä, joiden vuoksi laajakaistaverkon käyttöönotto haja-asutusalueilla, joilla ei ole yksityisten sijoittajien rahoittamia palveluja, on rahoitettava valtion varoin yleisen taloudellisen edun edistämiseksi. Kun sidosryhmiä oli kuultu suorittamalla kartoitus ja kattavuusanalyysi, todettiin, että kyseiset rakennukset eivät saisi nopeaa verkkoinfrastruktuuria markkinaehdoin seuraavien kolmen vuoden aikana. Islannin viranomaiset ovat painottaneet sitä, että ne pitävät tärkeänä välttää ”digitaalista kuilua” taajama- ja haja-asutusalueiden välillä.

(145) Laajakaistayhteyksien tarjontaan liittyvien taloudellisten näkökohtien johdosta markkinat eivät aina pidä kannattavana investoida niihin kaikilla alueilla. Väestötiheyden tuomien etujen vuoksi laajakaistaverkkoja on yleensä kannattavampaa ottaa käyttöön alueilla, joilla mahdollinen kysyntä on suurempaa ja keskittynyttä, toisin sanoen tiheään asutuilla alueilla. Investoinnin korkeiden kiinteiden kustannusten vuoksi yksikkökustannukset nousevat voimakkaasti väestötiheyden laskiessa. Tämän seurauksena laajakaistaverkot kattavat yleensä kannattavasti ainoastaan osan väestöstä. Syrjäisyys, kuten pitkät etäisyydet olemassa olevasta televiestintäinfrastruktuurista, voi myös lisätä merkittävästi riittävien laajakaistaverkkojen käyttöönoton edellyttämiä investointikustannuksia (81).

(146) Nämä alueet, joilla laajakaistayhteyksien saatavuus on heikko, ovat yleensä haja-asutusalueita, joilla kaupallisilla palvelujen tarjoajilla ei ole taloudellisia kannustimia investoida sähköisiin viestintäverkkoihin riittävien laajakaistapalvelujen tarjoamiseksi. Tämä saattaa johtaa ”digitaaliseen kuiluun” yhtäältä niiden alueiden, joilla on riittävät laajakaistapalvelut, ja toisaalta niiden alueiden, joilta tällaiset palvelut puuttuvat, välillä. Näin ollen on ilmoitetun yleisen taloudellisen edun mukaista, että ETA-valtiot voivat käyttää julkisia varoja yhteyksien rakentamiseen sellaisilla alueilla, joilla muutoin ei olisi nopeita internet-palveluja nykyisin tai lähitulevaisuudessa (82).

(147) Islannin viranomaiset ovat osoittaneet toimenpiteensä välttämättömyyden. Kuten edellä I osan 2.1.2 luvussa selostettiin, viranomaiset ovat vahvistaneet, että kyseisillä alueilla vallitsi nopeiden laajakaistayhteyksien vakava puute. Lisäksi kartoituksessa ja kattavuusanalyysissa ei havaittu mitään investointisuunnitelmia yhteyksien rakentamiseksi rakennuksiin lähitulevaisuudessa, koska niiden kaupallinen houkuttelevuus yksityisten toimijoiden kannalta oli heikko, ts. koska ne kaikki sijaitsivat harvaan asutuilla alueilla.

(148) Lisäksi vaikuttaa siltä, että Síminn sai selvän toimeksiannon sopimuksella, jota yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tuottamisesta myönnettävää korvausta koskevien valvontaviranomaisen suuntaviivojen, jäljempänä ’julkisen palvelun korvausta koskevat valvontaviranomaisen suuntaviivat’, mukaan voidaan pitää vaadittavana toimeksiantoasiakirjana (83). Síminnin toimeksiannon mukaan käyttöön otettavan laajakaistainfrastruktuurin olisi mahdollistettava yleiset yhteydet kaikille tietyn alueen käyttäjille. Verkko ja palvelut oli tarkoitus ulottaa kaikkiin kotitalouksiin, joihin oli rekisteröity vähintään yksi ympärivuotisesti asuva henkilö, sekä ympärivuotisesti toimiviin yrityksiin.

(149) Lisäksi julkisesti rahoitettava verkko oli laajakaistaverkkojen valtiontukia koskevien suuntaviivojen 19–20 kohdan mukaan rakennettava niin, että se sallisi muille verkkoyhteyspalveluiden tarjoajille tukkutason käyttöoikeuden. Näiden verkkoyhteyspalvelujen tarjoajien olisi sitä pyydettyään voitava ostaa Síminniltä peruspalvelu tukkuhintaan ja niiden olisi sallittava tarjota palveluita verkon kautta vähittäisasiakkailleen. Käyttöoikeus oli määrä myöntää soveltuvin keinoin, ja kaikille verkkoyhteyspalvelujen tarjoajille täytyi taata yhdenvertainen palvelu ja verkon käyttöoikeus riippumatta siitä, millainen yhteys niillä oli myyjään. Näin ollen Síminn ei voi kieltäytyä harkinnanvaraisesti ja/tai syrjivästi tarjoamasta infrastruktuurin käyttöoikeutta. Lisäksi toimeksianto ja tuki kattavat ainoastaan verkon käyttöönottamisen ja siihen liittyvien tukkutason käyttöoikeuspalvelujen tarjoamisen ilman vähittäistason viestintäpalveluja.

(150) Se, että hankkeeseen WBS:n markkinoilta vetäytymisen jälkeen lisätyistä 670 rakennuksesta maksettavasta korvauksesta päätettiin Síminnin voitettua tarjouskilpailun, aiheuttaa kuitenkin ongelmia muiden Altmark-kriteerien suhteen. Parametreja, joiden perusteella lisäyksiköistä maksettava korvaus laskettiin, ei vahvistettu etukäteen objektiivisesti ja läpinäkyvästi, vaan – kuten Islannin viranomaiset ovat vahvistaneet – ne määriteltiin julkisen hankintamenettelyn jälkeen ottaen huomioon Síminnin alkuperäisen tarjouksen keskimääräinen yksikköhinta.

(151) Vaikka Síminn valittiin palveluntarjoajaksi julkisella tarjouskilpailulla, vain ensimmäisistä 1 118 rakennuksesta maksettava korvaus perustui näin ollen julkiseen hankintamenettelyyn. Lisättyjä 670 rakennusta koskeva korvaus määriteltiin Síminnin voitettua tarjouskilpailun. Valvontaviranomainen ei myöskään ole saanut mitään tietoja, jotka viittaisivat siihen, että Islannin viranomaiset olisivat vertailleet laajakaistaverkon rakentamisesta ja käytöstä lisärakennusten osalta todennäköisesti aiheutuvia kustannuksia hyvin johdetun ja riittävillä välineillä varustetun keskivertoyrityksen kustannuksiin.

(152) Edellä esitetyn perusteella valvontaviranomainen päättelee, että kyseinen toimenpide ei täytä kaikkia Altmark-kriteereitä.

1.6 Valtiontuen olemassaoloa koskeva päätelmä

(153) Edellä esitetyn perusteella valvontaviranomainen toteaa, että tarkasteltavaan toimenpiteeseen sisältyy ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun valtiontuen piirteitä. Edellä esitettyjen olosuhteiden perusteella on siis tutkittava, voidaanko toimenpiteen todeta soveltuvan ETA-sopimuksen toimintaan.

2. MENETTELYVAATIMUKSET

(154) Pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohdassa määrätään seuraavaa: ”EFTAn valvontaviranomaiselle on ilmoitettava tuen myöntämistä tai muuttamista koskevasta suunnitelmasta riittävän ajoissa, jotta se voi esittää huomautuksensa […] Asianomainen valtio ei saa panna ehdottamiaan toimenpiteitä täytäntöön ennen kuin menettelyn tuloksena on saatu aikaan lopullinen päätös”.

(155) Islannin viranomaiset eivät ilmoittaneet tukitoimenpiteistä valvontaviranomaiselle. Islannin viranomaiset ovat lisäksi järjestämällä tarjouskilpailun laajakaistan käyttöönotosta haja-asutusalueilla ja rahoittamalla sitä panneet toimenpiteet täytäntöön, ennen kuin valvontaviranomainen on antanut lopullisen päätöksen. Näin ollen valvontaviranomainen toteaa, etteivät Islannin viranomaiset ole noudattaneet pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohdasta johtuvia velvoitteitaan. Tästä syystä kaiken toimenpiteeseen liittyvän valtiontuen myöntämistä on pidettävä sääntöjenvastaisena.

3. TUEN SOVELTUVUUS

3.1 Johdanto

(156) ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan kuuluvat tukitoimenpiteet eivät yleensä sovellu ETA-sopimuksen toimintaan, ellei niihin voida soveltaa ETA-sopimuksen 61 artiklan 2 tai 3 kohdan taikka 59 artiklan 2 kohdan poikkeusta ja elleivät ne ole välttämättömiä ja oikeasuhteisia eivätkä aiheuta aiheetonta kilpailun vääristymistä. Islannin viranomaiset katsovat, että rahaston ja Síminnin väliseen sopimukseen liittyvä mahdollinen tuki on yhteensopiva ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan kanssa.

(157) ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaan ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvana voidaan pitää ”tukea tietyn taloudellisen toiminnan tai tietyn talousalueen kehityksen edistämiseksi”, jos tuki ei haittaa kaupankäynnin edellytyksiä ja kilpailua Euroopan talousalueella yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla.

(158) Valvontaviranomaisen nykyisin sovellettavat laajakaistaverkkojen valtiontukia koskevat suuntaviivat sisältävät yksityiskohtaisen tulkinnan ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdasta tämän alan osalta (84). Aiemmat valvontaviranomaisen suuntaviivat valtiontukisääntöjen soveltamisesta laajakaistaverkkojen nopean käyttöönoton yhteydessä, jäljempänä ’laajakaistaverkkojen valtiontukia koskevat vuoden 2010 suuntaviivat’, hyväksyttiin vasta 3 päivänä helmikuuta 2010, ja siten ne eivät olleet voimassa Síminnin ja rahaston tehdessä sopimuksen. Laajakaistaverkkojen valtiontukia koskevat suuntaviivat perustuvat kuitenkin nykyiseen oikeuskäytäntöön ja Euroopan komission päätöskäytäntöön (85). Tästä syystä valvontaviranomainen ei sovella laajakaistaverkkojen valtiontukia koskevia suuntaviivoja suoraan, vaan arvioi sen sijaan sopimusta edellä mainituissa suuntaviivoissa hahmoteltujen laajakaistainfrastruktuuriin myönnettävää valtiontukea koskevien perusperiaatteiden sekä sopimuksen allekirjoitusajankohtana vallinneen ja myöhemmissä asioissa jatkuneen oikeus- ja päätöskäytännön valossa.

3.2 Peruslaajakaistaverkkojen valkeiden, harmaiden ja mustien alueiden erottaminen toisistaan

(159) Laajakaistaverkkojen valtiontukia koskevien suuntaviivojen mukaan laajakaistahankkeiden julkisen rahoituksen soveltuvuuden arvioimiseksi alue, jolla uusi laajakaistaverkko otetaan käyttöön, on määriteltävä valkeaksi, harmaaksi tai mustaksi alueeksi (86).

(160) ”Valkeilla alueilla” tarkoitetaan alueita, joilla ei ole lainkaan laajakaistainfrastruktuuria ja joilla sen kehittäminen on epätodennäköistä lähitulevaisuudessa. Valvontaviranomainen katsoo, että myöntämällä taloudellista tukea laajakaistapalvelujen tarjontaan alueilla, joilla laajakaistaa ei ole saatavilla, EFTA-valtiot ajavat aitoja yhteenkuuluvuutta ja taloudellista kehitystä edistäviä tavoitteita ja sen vuoksi niiden toimenpiteet ovat todennäköisesti yhteisen edun mukaisia, edellyttäen että jäljempänä 3.3 jaksossa määritetyt edellytykset täyttyvät.

(161) ”Harmailla alueilla” tarkoitetaan alueita, joilla on vain yksi verkko-operaattori ja joilla on epätodennäköistä, että toinen verkko rakennettaisiin lähitulevaisuudessa. Se, että alueella toimii verkko-operaattori, ei välttämättä tarkoita sitä, ettei markkinoiden toimintapuutetta tai koheesio-ongelmaa ole. Jos operaattorilla on markkinavoimaa (monopoli), se saattaa tarjota kansalaisille sellaisen palvelujen laatu-hintayhdistelmän, joka ei ole optimaalinen. Tietyille käyttäjäryhmille ei välttämättä saada riittävästi palveluja tai vähittäishinnat voivat olla korkeampia säänneltyjen tukkutason käyttöoikeustariffien puuttumisen vuoksi verrattuna vastaaviin palveluihin maan muilla alueilla, joilla esiintyy enemmän kilpailua mutta jotka muuten ovat vastaavanlaisia. Jos lisäksi on vain rajoitettu mahdollisuus, että vaihtoehtoiset operaattorit tulisivat markkinoille, vaihtoehtoisen infrastruktuurin rahoitus voisi olla tarkoituksenmukainen toimenpide.

(162) ”Mustalla alueella” tarkoitetaan aluetta, jolla toimii tai jolle on tulossa lähitulevaisuudessa vähintään kaksi eri operaattorien peruslaajakaistaverkkoa ja laajakaistapalveluja tarjotaan kilpailukykyisin ehdoin (infrastruktuuriin perustuva kilpailu), jolloin voidaan olettaa, ettei markkinoiden toimintapuutetta ole. Näin ollen on epätodennäköistä, että valtion toimenpiteet toisivat lisäetuja (87).

(163) Islannin viranomaisten mukaan mikään laajakaistaverkko ei kattanut hankkeen kohdealuetta ennen verkon rakentamista. Rahasto suoritti perusteellisen kartoituksen, jossa se pyysi tietoja kaikista alueista, joilla oli tuolloin laajakaistapalvelut (eli alueista, joilla oli kohtuullista kiinteää kuukausimaksua vastaan saatavilla jatkuva internetyhteys (ei valintayhteys), jonka nopeus oli vähintään 512 kb/s), sekä suunnitelluista alueista (joilla vielä ei ollut palveluja), joilla palvelut olisivat toimintakuntoisia kesäkuuhun 2008 mennessä. Rahasto sai markkina-alueita koskevia tietoja eri muodoissa useilta laajakaistapalvelujen tarjoajilta ja yksityishenkilöiltä. Tämän toimenpiteen tarkoituksena oli tunnistaa markkinoiden toimintapuutteet erottamalla toisistaan ”harmaat”, ”mustat” ja ”valkoiset” alueet Islannin syrjäisillä alueilla. Rahaston tekemän kartoituksen ja kattavuusanalyysin tuloksena saatiin luettelo rakennuksista, jotka sisällytettiin myöhemmin hankkeeseen.

(164) Näin ollen valvontaviranomainen pitää edellä esitetyn perusteella hankkeen kattamia alueita laajakaistaverkkojen valtiontukia koskevien suuntaviivojen soveltamisen kannalta valkeina alueina.

3.3 Tasapainotesti ja laajakaistaverkkojen valtiontukia koskevat suuntaviivat / päätöskäytäntö

(165) Arvioidessaan, voidaanko tukitoimenpide katsoa soveltuvaksi ETA-sopimuksen toimintaan, valvontaviranomainen vertaa niitä myönteisiä vaikutuksia, joita tukitoimenpiteellä on yhteisen edun mukaisen tavoitteen saavuttamisen kannalta, tuella mahdollisesti oleviin kielteisiin sivuvaikutuksiin, kuten kaupan ja kilpailun vääristymiseen (niin kutsuttu ”tasapainotesti”).

(166) Soveltaessaan tasapainotestiä valvontaviranomainen arvioi seuraavia kysymyksiä (88): a) Onko tukitoimenpiteellä hyvin määritelty yhteisen edun mukainen tavoite eli onko ehdotetun tuen tavoitteena markkinoiden toimintapuutteen korjaaminen tai onko sillä jokin muu tavoite? b) Onko tuki suunniteltu niin, että yhteisen edun mukainen tavoite voidaan saavuttaa? Tähän liittyvät etenkin seuraavat kysymykset: i) Onko valtiontuki asianmukainen väline vai onko muita, paremmin soveltuvia välineitä? ii) Onko tuella kannustava vaikutus eli muuttaako tuki yritysten käyttäytymistä? iii) Onko tuki oikeasuhteinen, eli voitaisiinko sama toimintatapojen muutos saada aikaan vähäisemmällä tuella? c) Onko kilpailun vääristyminen ja vaikutus kauppaan niin vähäistä, että vaikutukset ovat kokonaisuudessaan myönteisiä?

(167) Laajakaistaverkkojen valtiontukia koskevien suuntaviivojen mukaisesti (89) valvontaviranomainen ottaa tasapainotestiä soveltaessaan huomioon toimenpiteen tavoitteen, sen