LIITE

ARVOLTAAN ALENTUNEIDEN OMAISUUSERIEN KÄSITTELY ETA:N PANKKISEKTORILLA (1)

1. Johdanto

Rahoituksen tukkumarkkinoiden toiminta on häiriintynyt pahasti vuoden 2007 puolivälistä lähtien. Seurauksena on ollut pankkien likviditeetin ehtyminen ja pankkien haluttomuus myöntää lainoja toisilleen sekä muille yrityksille. Luottomarkkinoiden häiriötilan syventyessä viimeisten puolentoista vuoden aikana finanssikriisi on pahentunut ja maailmantalous on ajautunut syvään taantumaan.

On vaikea kuvitella, että finanssikriisi saataisiin ratkaistua ja maailmantalous voisi toipua ilman, että ensin turvataan pankkialan ja koko rahoitusjärjestelmän vakaus. Vain siten on mahdollista palauttaa sijoittajien luottamus, ja pankit voivat jatkaa tavanomaista lainanantoaan. ETA-valtiot ovat sen vuoksi toteuttaneet toimenpiteitä, joilla tuetaan niiden pankkisektorin vakautta ja vahvistetaan lainanantoa erityisesti sijoittamalla pankkialalle uutta pääomaa julkisista varoista ja myöntämällä pankkien ottamiin lainoihin valtion takauksia.

Tässä luvussa keskitytään kysymyksiin, jotka EFTA-valtioiden on ratkaistava harkitessaan, suunnitellessaan ja pannessaan täytäntöön ongelmallisiin omaisuuseriin suunnattuja toimenpiteitä. Näitä ovat esimerkiksi rahoitusalan vakautta ja pankkien lainanantoa tukevien toimenpiteiden perustelut, pankkialan elinkelpoisuuteen ja julkisen talouden kestävyyteen pitkällä aikavälillä liittyvät kysymykset, jotka on otettava huomioon ongelmallisiin omaisuuseriin suunnattujen toimenpiteiden suunnittelussa, sekä tarve ottaa ETA:ssa käyttöön yhteinen, koordinoitu lähestymistapa ongelmallisiin omaisuuseriin suunnattuihin toimenpiteisiin erityisesti yritysten tasapuolisten toimintaedellytysten varmistamiseksi. Tässä luvussa esitetään ETA:n yleisen lähestymistavan lisäksi tarkempia ohjeita siitä, miten valtiontukisääntöjä sovelletaan ongelmallisten omaisuuserien hoitoon erityisesti seuraavilta osin: i) läpinäkyvyys- ja tiedonantovaatimukset; ii) vastuun jakaminen valtion, osakkeenomistajien ja velkojien kesken; iii) tuensaajille tarjottavien kannustimien yhdenmukaistaminen julkisten poliittisten tavoitteiden kanssa; iv) ongelmallisiin omaisuuseriin suunnattujen toimenpiteiden suunnittelussa sovellettavat periaatteet, jotka koskevat arvoltaan alentuneiden omaisuuserien tukikelpoisuutta, arvostusta ja hoitoa, sekä v) ongelmallisiin omaisuuseriin suunnattujen toimenpiteiden, muiden valtion tukitoimenpiteiden ja pankkien rakenneuudistuksen suhde.

2. Ongelmallisten omaisuuserien hoito: rahoitusalan vakauden ja pankkien lainanannon turvaaminen

ETA-valtioiden vuonna 2008 julkistamien pelastuspakettien välittömänä tavoitteena oli varmistaa rahoitusalan vakaus ja vahvistaa luotonantoa reaalitaloudelle. Tässä vaiheessa on liian aikaista tehdä lopullisia päätelmiä elvytyspakettien tehokkuudesta, mutta on selvää, että niiden ansiosta on vältetty rahoitusalan täydellinen romahtaminen ja niillä on tuettu tärkeiden, pankkien välisten markkinoiden toimintaa. Toisaalta lainananto reaalitaloudelle on kehittynyt epäsuotuisalla tavalla elvytyspakettien julkistamisen jälkeen, sillä tuoreiden tilastotietojen mukaan luottojen kasvu on hidastunut huomattavasti. (2) Monissa ETA-valtioissa raportoidaan laajalti tapauksista, joissa yritykset eivät ole saaneet lainaa pankista. Näyttää siltä, että kiristynyttä luotonsaantia ei voida enää selittää pelkästään suhdannevaihteluilla.

Tärkein syy riittämättömään luototukseen on epävarmuus arvoltaan alentuneiden omaisuuserien arvostuksesta ja sijainnista. Kyseiset omaisuuserät ovat aiheuttaneet pankkialalla ongelmia finanssikriisin alusta lähtien. Omaisuuserien arvostukseen liittyvä epävarmuus on paitsi nakertanut jatkuvasti luottamusta pankkialaan myös heikentänyt tähän mennessä toteutettujen valtiollisten tukitoimenpiteiden tehoa. Esimerkiksi pankkien pääomapohjan vahvistaminen on ehkäissyt omaisuuserien arvon alentumista, mutta toisaalta pankit ovat käyttäneet suuren osan pääomapuskurista siihen, että ne ovat varautuneet omaisuuserien tulevaan arvon alentumiseen. Pankit ovat pyrkineet jo jossain määrin ratkaisemaan arvoltaan alentuneiden omaisuuserien ongelmaa. Ne ovat tehneet huomattavia omaisuuserien arvonalennuksia (3) , pyrkineet rajoittamaan tappiot luokittelemalla omaisuuseriä uudelleen taseessaan ja siirtäneet vähitellen syrjään ylimääräistä pääomaa vahvistaakseen vakavaraisuusasemaansa. Ongelmaa ei kuitenkaan ole ratkaistu tyydyttävästi. Ennakoitua syvemmän talouden taantuman vuoksi vaikuttaa siltä, että pankkien omaisuuseriin sisältyvien luottojen laatua uhkaa jatkuva ja arvioitua pahempi heikkeneminen.

3. Pitkän aikavälin kysymykset: pankkialan elinkelpoisuuden palauttaminen ja julkisen talouden kestävyys

Ongelmallisiin omaisuuseriin suunnatut toimenpiteet on suunniteltava ja toteutettava siten, että niillä saavutetaan mahdollisimman tehokkaasti välittömät tavoitteet eli turvataan rahoitusalan vakaus ja vahvistetaan pankkien luotonantoa. Tässä yhteydessä on erityisesti varmistettava, että osallistuminen toimenpiteisiin on riittävän laajaa. Tähän päästään huolehtimalla, että hinnoittelu ja muut edellytykset ovat asianmukaisia, sekä tarvittaessa tekemällä osallistumisesta pakollista. Toimenpiteitä suunniteltaessa ja toteutettaessa ei kuitenkaan pitäisi keskittyä vain välittömiin tavoitteisiin. Myös pitkän aikavälin kysymykset on ehdottomasti otettava huomioon.

Jos ongelmallisiin omaisuuseriin suunnattujen toimenpiteiden täytäntöönpanon yhteydessä ei kyetä EFTAn valvontaviranomaisen antamien valtiontuen suuntaviivojen mukaisesti ehkäisemään riskiä pankkien välisen kilpailun vakavasta vääristymisestä (sekä EFTA-valtioiden sisällä että niiden välillä), tarvittaessa toteuttamalla tuensaajien rakenneuudistuksia, tuloksena on ETA:n pankkialan rakenteellinen heikkeneminen. Tällä puolestaan on haitalliset vaikutukset talouden tuotantopotentiaaliin. Lisäksi tämä saattaa johtaa jatkuvaan valtion tukitoimien tarpeeseen pankkialalla sekä siitä aiheutuvaan lisääntyvään taakkaan julkiselle taloudelle. Nämä riskit ovat vakavia, koska valtion rahoitusosuus on todennäköisesti suuri. Jotta pitkän aikavälin haittojen riskiä voitaisiin rajoittaa, olisi valtion tukitoimet pankkialalla kohdennettava asianmukaisesti. Niiden lisäksi tarvitaan pankkien toimintalinjoihin liittyviä suojatoimia, joiden avulla varmistetaan, että pankeille tarjottavat kannustimet ovat julkisen politiikan mukaisia. Näiden toimenpiteiden olisi oltava osa yleistä strategiaa, jolla pyritään palauttamaan pankkialan elinkelpoisuus tarpeellisten rakenneuudistusten pohjalta. Valtiontuen vastineeksi tarvittavaa pankkialan rakenneuudistusta käsitellään tarkemmin valtiontukisääntöjen yhteydessä 5 ja 6 jaksossa.

EFTA-valtioiden talousarviotilanne on lisäksi otettava huomioon erityisesti siinä vaiheessa, kun päätetään toimenpiteiden kohteina olevien omaisuuserien hoitojärjestelyistä (4) : omaisuuserien ostoista, vakuuttamisesta tai vaihtamisesta tai näiden yhdistelmästä. Valittavalla käytännön lähestymistavalla ei välttämättä ole suurta vaikutusta julkisen talouden uskottavuuden kannalta, sillä todennäköisesti rahoitusmarkkinat soveltavat samanlaista menetelmää mahdollisten tappioiden arvioimiseen. (5) Jos valtio kuitenkin ryhtyy ostamaan arvoltaan alentuneita omaisuuseriä, on sillä välitön vaikutus valtion budjettiasemaan ja rahoitukseen. Vaikka jokainen EFTA-valtio valitsee itse tavan, jolla se aikoo käsitellä arvoltaan alentuneita omaisuuseriä, on mahdollista soveltaa myös yhdistettyjä lähestymistapoja, joissa huonot omaisuuserät erotetaan pankkien taseista erillisyhtiöön (joko pankkien sisällä tai niiden ulkopuolella), ja sille myönnetään valtion takaus. Tällainen lähestymistapa on hyödyllinen, sillä se tarjoaa monia omaisuuserien ostoon liittyviä etuja: luottamus pankkijärjestelmään parantuu, mutta välittömät talousarviovaikutukset ovat kohtuulliset.

Jos julkisia varoja on käytettävissä vain vähän, saattaa olla aiheellista keskittää ongelmallisten omaisuuserien hoitoon suunnatut toimenpiteet tiettyihin pankkeihin, jotka ovat systeemisesti tärkeitä koko pankkijärjestelmän kannalta. Eräissä EFTA-valtioissa saattaa olla hyvin suppeat mahdollisuudet toteuttaa ongelmallisten omaisuuserien hoitoa sen takia, että käytettävissä on niukasti julkisia varoja ja/tai pankkien taseet ovat hyvin suuret suhteessa BKT:hen.

4. Yhteinen, koordinoitu lähestymistapa ETA:ssa

5. Suuntaviivat valtiontukisääntöjen soveltamisesta ongelmallisten omaisuuserien hoitoon suunnattuihin toimenpiteisiin

Ongelmallisten omaisuuserien hoitoon tarkoitetun tuen olisi kuitenkin oltava tuen tarpeellisuutta, oikeasuhteisuutta ja kilpailun vääristymisen minimointia koskevien yleisten periaatteiden mukaista. Tuki saattaa vääristää huomattavasti kilpailua tuensaajapankkien ja muiden pankkien välillä sekä tuensaajapankkien kesken silloin, kun niillä on erilaiset tarpeet. Muut kun tuensaajapankit, joiden toiminta on yleisesti ottaen terveellä pohjalla, saattavat katsoa, että niiden on pakko hakea valtiolta tukea säilyttääkseen kilpailuasemansa markkinoilla. Vastaavaa kilpailun vääristymistä voi esiintyä myös ETA-valtioiden kesken: vaarana on ETA-valtioiden välinen tukikilpailu (pyrkimys pelastaa omat pankit huomioimatta tukitoimien vaikutusta pankkeihin muissa ETA-valtioissa) ja ajautuminen kohti rahoitusalan protektionismia ja sisämarkkinoiden pirstoutumista. Tämän vuoksi ongelmallisten omaisuuserien hoitoa koskevaan ohjelmaan osallistumiselle olisi määritettävä selkeät ja objektiiviset ehdot, jotta yksittäiset pankit eivät pääse hyötymään tuesta perusteetta.

Näiden ohjeiden tarkoituksena on ottaa käyttöön yhteiset periaatteet ja edellytykset, joilla varmistetaan ETA-markkinoilla toteutettavien ongelmallisiin omaisuuseriin suunnattujen toimenpiteiden mahdollisimman hyvä tuloksellisuus siten, että samalla otetaan huomioon pitkän aikavälin tavoite eli paluu tavanomaisiin markkinaolosuhteisiin. Ohjeiden on tarkoitus olla riittävän joustavia, jotta yksittäisten pankkien tai jäsenvaltioiden tasolla voidaan ottaa huomioon tiettyjä erityispiirteitä, toteuttaa lisätoimenpiteitä tai ottaa käyttöön ylimääräisiä menettelyjä, joilla turvataan rahoitusalan vakaus. Tehokkailla ongelmallisiin omaisuuseriin suunnatuilla toimenpiteillä olisi voitava turvata luotonanto reaalitaloudelle.

5.1 Tunnistetaan asianmukaisesti ongelma ja sen ratkaisuvaihtoehdot: selvitetään etukäteen läpinäkyvästi kaikki omaisuuserien arvonalennukset ja suoritetaan tukikelpoisten pankkien etukäteisarviointi

Ennen minkäänlaisia ongelmallisiin omaisuuseriin suunnattuja toimenpiteitä on selvästi määritettävä pankin omaisuuseriin liittyvien ongelmien laajuus, pankin vakavaraisuus ennen tukea ja sen mahdollisuudet palauttaa elinkelpoisuus kaikki mahdolliset vaihtoehdot huomioon ottaen. Tällä tavoin on tarkoitus helpottaa välttämätöntä rakenneuudistusta, ehkäistä vääristymät kaikille toimijoille tarkoitettujen kannustimien käytössä ja varmistaa, että valtion varoja ei tuhlata, vaan niillä edistetään paluuta reaalitalouden normaaliin luotonsaantiin.

Yksittäisen pankin jätettyä tukihakemuksensa olisi tarkasteltava kaikkia pankin toimintoja ja tasetta sekä arvioitava pankin omien varojen riittävyys ja sen mahdollisuudet palauttaa elinkelpoisuus (elinkelpoisuuden kartoitus). Kartoitus on suoritettava yhtä aikaa ongelmallisten omaisuuserien hoitoa koskevan ohjelman soveltamisalaan kuuluvien arvoltaan alentuneiden omaisuuserien sertifioinnin kanssa. Koska kyseessä on kuitenkin laaja prosessi, se saadaan mahdollisesti päätökseen vasta, kun pankki on jo otettu mukaan kyseiseen ohjelmaan. Elinkelpoisuutta koskevan kartoituksen tuloksista on ilmoitettava valvontaviranomaiselle, ja ne otetaan huomioon tarvittavien jatkotoimenpiteiden arvioinnissa (ks. 6 jakso)

5.2 Arvoltaan alentuneisiin omaisuuseriin liittyvät kustannukset jaetaan valtion, osakkeenomistajien ja velkojien kesken

Jos täyttä vastuunjakoa ei voida varmistaa etukäteen, olisi pankkia pyydettävä kirjaamaan tappioita tai kattamaan riskit myöhemmin esimerkiksi soveltamalla takaisinperintälauseketta tai, jos on kyse vakuutusjärjestelystä, nk. first loss -lauseketta, joka koskee pankin vastattavaksi jäävää osuutta (yleensä vähintään 10 prosenttia), sekä muiden tappioiden jakamista koskevaa lauseketta, jonka mukaan pankki vastaa tietystä prosenttiosuudesta (yleensä vähintään 10 prosenttia) mahdollisista muista tappioista. (16)

Yleisesti ottaen mitä vähemmän pankki osallistuu kustannuksiin etukäteen, sitä suurempi on osakkeenomistajien korvausosuus myöhemmin. Korvaus on suoritettava joko muuttamalla valtion tappiot pankin osakkeiksi ja/tai toteuttamalla muita korvaavia toimenpiteitä, joilla rajoitetaan kilpailun vääristymistä tarvittavien rakenneuudistustoimien arvioinnin yhteydessä.

5.3 Varmistetaan, että pankeille tarjottavat kannustimet osallistua ongelmallisten omaisuuserien hoitoa koskeviin ohjelmiin ovat yhdenmukaisia julkisten poliittisten tavoitteiden kanssa

Arvoltaan alentuneiden omaisuuserien hoitoa koskeville ohjelmille olisi yleensä asetettava enintään kuuden kuukauden määräaika, jonka kuluessa ohjelmaan on ilmoittauduttava. Määräaika alkaa siitä, kun valtio on käynnistänyt ohjelman. Näin estetään pankkeja viivyttämästä välttämätöntä tietojen luovuttamista siinä toivossa, että myöhemmin tarjottaisiin vielä suurempia tukia. Samalla edistetään pankkien ongelmien nopeaa ratkaisemista, ennen kuin talouden taantuma pahentaa tilannetta edelleen. Kuusi kuukautta olisi pankeille riittävä aika esittää ongelmallisiin omaisuuseriin suunnattuja toimenpiteitä varten tukikelpoiset omaisuuserät. Määräaikaa voidaan jatkaa myöhemmin (17) .

5.4 Tukikelpoiset omaisuuserät

Määritettäessä tukikelpoisia ongelmallisia omaisuuseriä on löydettävä tasapaino seuraavien tavoitteiden välille: rahoitusalan vakauden välitön turvaaminen ja markkinoiden normaalin toiminnan palauttaminen keskipitkällä aikavälillä. Näyttää siltä, että koko finanssikriisin käynnistäneet ns. ”myrkylliset” omaisuuserät (esim. Yhdysvaltain kiinnitysluottovakuudelliset arvopaperit sekä niihin liittyvät suojausinstrumentit ja johdannaiset), jotka ovat suurelta osin muuttuneet epälikvideiksi tai joiden arvoa on jouduttu huomattavasti alentamaan, näyttävät olevan suurin syy pankkien elinkelpoisuuteen kohdistuviin epäilyksiin. Rajaamalla tukikelpoiset omaisuuserät kyseisiin omaisuuseriin voidaan pienentää valtion mahdollisia tappioita ja ehkäistä kilpailun vääristymistä. (19) Jos ongelmallisiin omaisuuseriin suunnattu toimenpide kuitenkin rajataan hyvin tiukasti, on olemassa riski, ettei luottamusta pankkialaan kyetä palauttamaan. Eri ETA-valtioilla ja pankeilla on omat ongelmansa, ja lisäksi maiden ja pankkien välillä on eroja siinä, miten laajalti omaisuuserien arvonalennuksiin liittyvät ongelmat ovat vaikuttaneet muihinkin omaisuuseriin. Sen vuoksi tarvitaan käytännöllistä ja joustavaa lähestymistapaa sen varmistamiseksi, että muihinkin omaisuuseriin voidaan soveltaa ongelmallisiin omaisuuseriin suunnattua toimenpidettä sopivassa määrin silloin, kun se on asianmukaisesti perusteltavissa.

ETA:ssa on otettava käyttöön yhteinen ja koordinoitu lähestymistapa ongelmallisiin omaisuuseriin suunnattuihin toimenpiteisiin tukikelpoisten omaisuuserien määrittämistä varten. Näin voidaan ehkäistä kilpailun vääristyminen ETA-valtioiden välillä ja ETA:n pankkialan sisällä sekä vähentää useammassa kuin yhdessä maassa toimivien pankkien houkutusta harjoittaa arbitraasia ongelmallisiin omaisuuseriin suunnattujen kansallisten toimenpiteiden välillä. Jotta kaikki ETA-valtiot määrittäisivät tukikelpoiset omaisuuserät yhdenmukaisella tavalla, olisi kehitettävä omaisuuserien luokat, jotka kuvastavat omaisuuserien arvonalennuksen suuruutta. Tarkempia ohjeita näiden luokkien määrittelystä esitetään liitteessä 3. Omaisuuserien luokkien avulla on helpompi vertailla pankkeja ja niiden riskiprofiileja koko ETA:n tasolla. EFTA-valtioiden olisi päätettävä, mitkä omaisuuserien luokat hyväksytään ja missä laajuudessa, kunhan valvontaviranomainen on ensin tarkistanut valittujen omaisuuserien arvonalennusten suuruuden.

Yleisperiaatteena on oltava, että mitä väljemmin kelpoisuusvaatimukset määritellään ja mitä suurempi on tukikelpoisten omaisuuserien osuus pankin kokonaisvaroista, sitä perusteellisempia rakenneuudistus- ja muita toimia tarvitaan kilpailun tarpeettoman vääristymisen välttämiseksi. Joka tapauksessa valvontaviranomainen ei hyväksy ongelmallisiin omaisuuseriin suunnattuja toimenpiteitä varten tukikelpoisiksi sellaisia omaisuuseriä, jotka on kirjattu tuensaajapankin taseeseen tietyn, ongelmallisten omaisuuserien hoitoa koskevan ohjelman julkistamista edeltävän ajankohdan jälkeen. (20) Muutoin riskinä olisi omaisuuserien arbitraasi ja arveluttava moraalikato, sillä pankit saattaisivat laiminlyödä luotonantoon ja muihin sijoituksiin liittyvien riskien asianmukaisen arvioinnin myös tulevaisuudessa. Tämä johtaisi niiden samojen virheiden toistumiseen, jotka ovat aiheuttaneet tämänhetkisen kriisin. (21)

5.5 Tukikelpoisten ongelmallisten omaisuuserien arvostus ja hinnoittelu

Jotta voidaan ehkäistä kilpailun tarpeeton vääristyminen ja välttää ETA-valtioiden välinen tukikilpailu, on olennaista kehittää sopiva ja johdonmukainen menetelmä arvostaa omaisuuseriä, myös monimutkaisia ja vähemmän likvidejä omaisuuseriä. Arvostus olisi tehtävä noudattaen ETA:n tasolla vahvistettavia yleisiä menetelmiä, ja valvontaviranomaisen olisi koordinoitava toimintaa etukäteen EFTA-valtioiden kesken, jotta varmistetaan ongelmallisiin omaisuuseriin suunnattujen toimenpiteiden maksimaalinen teho sekä vähennetään kilpailun vääristymisen riskiä ja haitallista arbitraasia erityisesti useammassa kuin yhdessä maassa toimivien pankkien osalta. Lisäksi saatetaan tarvita vaihtoehtoisia menetelmiä, jotta voidaan huomioida erityiset olosuhteet, jotka liittyvät esimerkiksi keskeisten tietojen ajantasaiseen ilmoittamiseen. Myös vaihtoehtoisten menetelmien on kuitenkin täytettävä läpinäkyvyyttä koskevat vaatimukset. Tukikelpoisten pankkien olisi arvostettava omaisuuseränsä päivittäin ja annettava kansallisille viranomaisille ja rahoitusvalvontaviranomaisille tietoja säännöllisesti.

Toisessa vaiheessa arvoltaan alentuneille omaisuuserille ongelmallisten omaisuuserien hoitoa koskevan ohjelman puitteissa määritetty arvo (siirtoarvo) on luonnollisesti senhetkistä markkinahintaa suurempi, jotta saadaan aikaan tukivaikutus. Varmistaakseen tuen soveltuvuuden johdonmukaisen arvioinnin valvontaviranomainen katsoo, että siirtoarvo, joka kuvastaa omaisuuserien pitkän aikavälin taloudellista arvoa (todellinen taloudellinen arvo) ja joka on määritetty kassavirtojen ja laajempien ajallisten tekijöiden pohjalta, on sopiva vertailuperuste sen osoittamiseksi, että tuen määrä on rajattu välttämättömään vähimmäismäärään. Kun on kyse niin monimutkaisista omaisuuseristä, ettei niiden tulevasta kehityksestä ole mahdollista tehdä luotettavia ennusteita, on harkittava omaisuuserien luokkien yhtenäistä aliarvostusta, jotta omaisuuserille voidaan vahvistaa todellinen taloudellinen arvo.

Omaisuuserien ostoa tai vakuuttamista (23) koskevien toimenpiteiden yhteydessä niiden siirtoarvoksi olisi sen vuoksi määritettävä niiden todellinen taloudellinen arvo. Lisäksi on huolehdittava siitä, että valtio saa riittävän korvauksen. Jos EFTA-valtioiden mielestä on tarpeen erityisesti teknisen maksukyvyttömyyden välttämiseksi määrittää omaisuuserille siirtoarvo, joka ylittää niiden todellisen taloudellisen arvon, on toimenpiteeseen sisältyvä tukiosuus vastaavasti suurempi. Tämä on hyväksyttävää vain, jos sen lisäksi toteutetaan laajamittainen rakenneuudistus ja otetaan käyttöön ehdot, joiden mukaan ylimääräinen tuki voidaan periä takaisin myöhemmin, esimerkiksi takaisinperintälausekkeiden perusteella.

5.6 Toimenpiteiden kohteena olevien ongelmallisten omaisuuserien hoito

Valittavasta mallista riippumatta on tarpeen varmistaa, että tuensaajapankki ja sen omaisuuserät, joiden arvo on alentunut, erotetaan toisistaan sekä toiminnallisesti että organisatorisesti erityisesti hallinnon, henkilöstön ja asiakaskunnan osalta. Tarkoituksena on auttaa pankkia keskittymään elinkelpoisuuden palauttamiseen ja ehkäistä mahdolliset eturistiriidat.

5.7 Menettelyä koskevat näkökohdat

6. Jatkotoimenpiteet: rakenneuudistus ja elinkelpoisuuden palauttaminen

Edellä esitetyt periaatteet ja edellytykset muodostavat kehyksen valtiontukisääntöjen mukaisten ongelmallisiin omaisuuseriin suunnattujen toimenpiteiden suunnittelulle. Valtiontukisäännöillä pyritään tässä yhteydessä varmistamaan, että tiettyihin omaisuuseriin liittyvien riskien poistoon tuensaajapankeilta annetaan tukea minimimäärä ja että kilpailun vääristyminen on mahdollisimman vähäistä, jotta voidaan luoda vankka perusta sellaisen tilanteen palauttamiselle, jossa pankit ovat pitkällä aikavälillä elinkelpoisia ilman valtiontukea. Arvoltaan alentuneiden omaisuuserien hoito edellä kuvailtujen periaatteiden mukaisesti on välttämätöntä pankkien elinkelpoisuuden palauttamiseksi, mutta se ei yksinään riitä kyseisen tavoitteen saavuttamiseen. Pankkien on oma-aloitteisesti toteutettava omaan tilanteeseensa ja omiin erityispiirteisiinsä sopivia toimenpiteitä, jotta vältetään samantyyppisten ongelmien toistuminen ja varmistetaan kestävällä pohjalla oleva kannattavuus.

Vaatimukset, jotka koskevat elinkelpoisuuden palauttamista ja kilpailun vääristymisen poistamiseksi toteutettavia toimia, määritellään tapauskohtaisesti. Toisen ehdon eli pitkän aikavälin elinkelpoisuuden palauttamisen osalta olisi huomattava, että ongelmallisten omaisuuserien hoidolla voidaan edistää tavoitteen saavuttamista. Elinkelpoisuuden kartoituksessa olisi vahvistettava, että pankilla on riittävästi omia varoja sekä tällä hetkellä että tulevaisuudessa, sen jälkeen kun kaikki mahdolliset riskitekijät on arvioitu ja otettu huomioon. (25)

Pitkän aikavälin elinkelpoisuus edellyttää sitä, että pankki kykenee selviytymään ilman valtion tukea. Tämä tarkoittaa, että pankilla on oltava selvät suunnitelmat siitä, miten valtiolta mahdollisesti saatu pääoma maksetaan takaisin ja valtion takaukset lopetetaan. Arvioinnin tuloksesta riippuen rakenneuudistukseen on sisällytettävä perusteellinen pankin strategian ja toiminnan tarkastelu sekä ydintoimintoihin keskittyminen, liiketoimintamallien uudelleen määrittäminen, liiketoimintayksiköiden/tytäryhtiöiden lopettaminen tai myynti, varojen ja velkojen hallinnan muuttaminen ja muut muutokset.

Perusteellinen rakenneuudistus on oletettavasti tarpeen silloin, kun 5.5 jaksossa ja liitteessä IV esitettyjen periaatteiden mukaisesti suoritetun, arvoltaan alentuneiden omaisuuserien asianmukaisen arvostuksen tuloksena on negatiivinen pääoma / tekninen maksukyvyttömyys ilman valtion väliintuloa. Myös toistuva tuen pyytäminen ja poikkeaminen edellisissä jaksoissa esitetyistä yleisistä periaatteista kuvastavat yleensä sitä, että pankki tarvitsee perusteellista rakenneuudistusta.

7. Loppusäännös

(1) Tämä luku vastaa Euroopan komission tiedonantoa arvoltaan alentuneiden omaisuuserien käsittelystä yhteisön pankkisektorilla.

(2) Vaikka euroalueen virallisten tietojen mukaan pankkien luotonanto yrityksille näyttää edelleen vahvalta, on suuntauksena kuitenkin ollut luotonannon väheneminen: luotonantoa kuvaavat kuukausittaiset kasvuprosentit pienenivät selvästi vuoden 2008 loppua kohden. Pankkien yksityissektorille myöntämien lainojen määrä (muille kuin rahalaitoksille myönnetyt lainat, valtioita lukuun ottamatta) supistui 0,4 prosenttia joulukuussa 2008 marraskuuhun verrattuna.

(3) Vuoden 2007 puolivälistä vuoden 2009 ensimmäiselle neljännekselle omaisuuserien arvonalennuksia on toteutettu yhteensä 1 063 miljardin Yhdysvaltain dollarin arvosta. Tästä määrästä Yhdysvalloissa toimivien pankkien osuus on 737,6 miljardia dollaria ja eurooppalaisten pankkien 293,7 miljardia dollaria. Jälkimmäisestä summasta 68 miljardin Yhdysvaltain dollarin osuus koskee Sveitsiä. Huolimatta jo toteutetuista mittavista arvonalennuksista Kansainvälinen valuuttarahasto arvioi tällä hetkellä, että arvoltaan alentuneista omaisuuseristä aiheutuu pankeille todennäköisesti yhteensä jopa 2 200 miljardin Yhdysvaltain dollarin tappiot. Arvio perustuu Yhdysvalloista peräisin olevien arvopaperistettujen asunto-, kulutus- ja yrityslainojen maailmanlaajuisiin omistuksiin, ja sitä on jatkuvasti nostettu kriisin alusta lähtien. Eräiden markkina-asiantuntijoiden mukaan kokonaistappiot voivat nousta vielä huomattavasti suuremmiksi. Esimerkiksi Nouriel Roubini on jatkuvasti väittänyt, että viralliset arviot ovat liian pienet. Nyt hän esittää, että tappiot voivat olla yhteensä 3 600 miljardia Yhdysvaltain dollaria pelkästään Yhdysvaltojen osalta.

(4) Näitä järjestelyjä käsitellään tarkemmin liitteessä 2.

(5) Vaikka valtio ostaisi omaisuuseriä, ei siitä välttämättä aiheudu suuria kustannuksia julkiselle taloudelle pitkällä aikavälillä, jos riittävän suuri osuus hankituista omaisuuseristä voidaan myöhemmin myydä voitolla (ks. Yhdysvaltoja ja Ruotsia koskevat esimerkit liitteessä 2). Tämä kuitenkin sitoo budjettivaroja etupainotteisesti, mikä puolestaan kasvattaa valtion bruttovelkaa ja bruttomääräistä rahoitustarvetta. Sen sijaan vaihtamalla valtion velkainstrumentteja arvoltaan alentuneisiin omaisuuseriin voidaan helpottaa liikkeeseenlaskuun liittyviä käytännön ongelmia. Toimella on kuitenkin epäedulliset vaikutukset budjettiasemaan, ja lisäksi se kasvattaa valtion velkainstrumenttien tarjontaa markkinoilla.

(6) Pankeilla on yleensä monentyyppistä omaisuutta: käteisvaroja ja muita rahoitusvaroja (valtion velkasitoumuksia, vieraan pääoman ehtoisia arvopapereita, oman pääoman ehtoisia arvopapereita, siirrettyjä lainoja ja hyödykkeitä), johdannaisia (swap-sopimuksia, optioita), lainoja, sijoituksia, aineettomia hyödykkeitä ja aineellisia käyttöomaisuushyödykkeitä. Tappioita saattaa aiheutua silloin, kun omaisuuseriä myydään alle niiden kirjanpitoarvon, kun omaisuuserien arvo alenee ja on tehtävä varaukset mahdollisia tappioita varten, tai jälkikäteen, kun tulovirrat ovat erääntymishetkellä kirjanpitoarvoa alhaisemmat.

(7) Takaus katsotaan valtiontueksi, jos tuensaajapankki ei kykene löytämään markkinoilta yksityistä toimijaa, joka olisi valmis myöntämään vastaavan takauksen. Valtiontuen määrä on valtiolle takauksesta mahdollisesti aiheutuvan nettovastuun enimmäismäärä.

(8) Valvontaviranomaisen antamien valtiontuen suuntaviivojen osa VIII. ”Valtiontukisääntöjen soveltaminen maailmanlaajuisen finanssikriisin seurauksena rahoituslaitosten suhteen toteutettuihin toimenpiteisiin”, julkaistu EYVL L 17, 20.1.2011, s. 1, ja ETA-täydennysosa N:o 3, 20.1.2011, s. 1. Valtiontuen suuntaviivojen ajantasaistettu versio on saatavilla valvontaviranomaisen verkkosivuilla:

http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/.

(9) Valvontaviranomaisen antamien valtiontuen suuntaviivojen osa VIII. ”Rahoituslaitosten pääomapohjan vahvistaminen tämänhetkisessä finanssikriisissä: tuen rajaaminen välttämättömään vähimmäismäärään ja suojatoimet kilpailun kohtuuttoman vääristymisen estämiseksi”, julkaistu EYVL L 17, 20.1.2011, s. 1, ja ETA-täydennysosa N:o 3, 20.1.2011, s. 1. Valtiontuen suuntaviivojen ajantasaistettu versio on saatavilla valvontaviranomaisen verkkosivuilla:

http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/.

(10) ’Läpinäkyvyydellä’ ja ’täydellisillä tiedoilla’ tarkoitetaan läpinäkyvyyttä suhteessa kansallisiin viranomaisiin, riippumattomiin asiantuntijoihin ja valvontaviranomaiseen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta velvollisuutta julkistaa ongelmallisiin omaisuuseriin suuntautuvan toimenpiteen vaikutus pankin taseeseen asianmukaista vastuunjakoa noudattaen.

(11) Tuen määrä on omaisuuserien siirtoarvon (joka perustuu yleensä omaisuuserien todelliseen taloudelliseen arvoon) ja markkinahinnan välinen erotus. Tässä luvussa tappioilla tarkoitetaan omaisuuserien siirtoarvon ja kirjanpitoarvon välistä erotusta. Todelliset tappiot tiedetään yleensä vasta jälkikäteen.

(12) Ongelmallisiin omaisuuseriin kohdistuvia toimia voidaan jossain määrin verrata pääomasijoituksiin siltä osin kuin niiden avulla voidaan vähentää tappioita ja vaikuttaa lakisääteiseen pääomaan. Valtion riski on tukitoimenpiteiden osalta kuitenkin suurempi, ja se liittyy ongelmallisiin omaisuuseriin, sillä valtio ei hyödy suoraan pankin muista tuloa tuottavista toiminnoista ja varoista. Lisäksi riski on suurempi kuin valtion mahdollinen sijoitus pankkiin. Koska arvoltaan alentuneiden omaisuuserien hoitoon liittyvät riskit ovat suuremmat ja sen tarjoamat hyötymismahdollisuudet ovat rajalliset, olisi siitä yleensä perittävä suurempi korvaus kuin tavanomaisesta pääomasijoituksesta.

(13) Omaisuuserien kirjanpitoarvoa verrataan niiden siirtoarvoon (eli niiden todelliseen taloudelliseen arvoon).

(14) Yleensä osakkeenomistajien etujen suojaamista ei hyväksytä. Ks. komission päätökset NN 39/08 (Tanska, tuki Roskilde Bankin liiketoiminnan lopettamiseen) ja NN 41/08 (Yhdistynyt kuningaskunta, pelastamistuki Bradford & Bingleylle).

(15) Esimerkiksi jos pankkia ei sen koon tai toimialan takia olisi mahdollista asettaa joko hallintomenettelyyn tai oikeudelliseen menettelyyn tai jos pankkia ei voida asettaa likvidaatiomenettelyyn ilman, että tästä aiheutuisi vakavia systeemisiä seurauksia muille rahoituslaitoksille tai reaalitalouden luotonsaannille. Tältä osin tarvitaan rahapolitiikasta vastaavan viranomaisen ja/tai rahoitusvalvontaviranomaisen perustelut.

(16) Valittavaan tasoon vaikuttavat myös muut tekijät, kuten suurempi korvaus. Lisäksi on todettava, että jälkikäteen maksettavat korvaukset voivat tulla ajankohtaisiksi vasta useita vuosia toimenpiteen aloittamisen jälkeen, ja sen vuoksi ne saattavat haitallisesti pitää yllä arvoltaan alentuneiden omaisuuserien arvostukseen liittyvää epävarmuutta. Etukäteen tehtävään arvostukseen perustuviin takaisinperintälausekkeisiin ei liity tällaista ongelmaa.

(17) Kyse on ohjelmaan hyväksytyistä omaisuuseristä, jotka saattavat erääntyä myöhemmin.

(18) ’Odottamaton tilanne’ on sellainen, jota yhtiön johto ei millään olisi voinut ennakoida päättäessään määräajan kuluessa olla osallistumatta ongelmallisten omaisuuserien hoitoa koskevaan ohjelmaan. Odottamaton tilanne ei myöskään ole seurausta yhtiön johdon laiminlyönnistä tai virheestä tai yhtiön emokonsernin päätöksistä. ”Poikkeuksellisella tilanteella” tarkoitetaan tilannetta, joka on poikkeuksellinen myös tämänhetkiseen kriisiin verrattuna. Jos EFTA-valtiot haluavat vedota tällaisiin tilanteisiin, niiden on toimitettava valvontaviranomaiselle kaikki tarvittavat tiedot.

(19) Näyttää siltä, että Yhdysvallat on valinnut tämän lähestymistavan Citigroupin ja Bank of American osalta.

(20) Yleisesti ottaen valvontaviranomainen katsoo, että määrittämällä yksi objektiivinen ajankohta, kuten vuoden 2008 loppu, varmistetaan tasapuoliset toimintaedellytykset pankkien ja ETA-valtioiden kesken.

(21) Tuleviin varoihin liittyviin riskeihin myönnettävä valtiontuki voidaan tarvittaessa käsitellä valvontaviranomaisen antamien valtiontuen suuntaviivojen perusteella, erityisesti takauksia koskevan luvun ja niiden lukujen perusteella, jotka koskevat tilapäisiä puitteita valtiontukitoimenpiteille rahoituksen saatavuuden turvaamiseksi tämänhetkisessä finanssi- ja talouskriisissä.

(22) Näin kävisi esimerkiksi silloin, jos valtio vaihtaisi omaisuuseriä valtion joukkovelkakirjoihin niiden nimellisestä arvosta, mutta saisi merkintäoptiot pankin pääomaan. Optioiden arvo riippuisi arvoltaan alentuneiden omaisuuserien lopullisesta myyntihinnasta.

(23) Vakuuttamisen yhteydessä siirtoarvoksi katsotaan vakuutettu määrä.

(24) Valvontaviranomainen käyttää arvonmäärityksen asiantuntijoiden lausuntoja samalla tavoin kuin muissa valtiontukimenettelyissä, joissa se voi turvautua ulkopuolisten asiantuntijoiden apuun.

(25) Tarvittaessa olisi myös varmistettava, että rahoituslaitosten pääomapohjan vahvistamista tämänhetkisessä finanssikriisissä koskevien valvontaviranomaisen antamien valtiontuen suuntaviivojen 40 kohdassa esitettyjä perusteita on noudatettu.

(26) Kun on kyse pankista, jolle on jo aiemmin myönnetyn valtiontuen yhteydessä asetettu velvollisuudeksi laatia rakenneuudistussuunnitelma, olisi uusi tuki otettava asianmukaisesti huomioon suunnitelmassa ja lisäksi siinä olisi tarkasteltava kaikkia mahdollisia vaihtoehtoja rakenneuudistuksesta likvidaatioon.

(27) Tämän kohdan osalta ei oteta huomioon osallistumista hyväksyttyyn luottotakausohjelmaan, jos takaukseen ei ole jouduttu vetoamaan tappioiden kattamiseksi.

Tukikelpoisten omaisuuserien arvo olisi määritettävä läpinäkyvällä tavalla. Arvon määrittämisen olisi mieluiten perustuttava ETA-valtioissa hyväksyttyihin lähestymistapoihin ja yhteisiin perusteisiin, joita laadittaessa on käytetty riippumattomien ulkopuolisten asiantuntijoiden lausuntoja. Olisi myös käytettävä malleja, joissa hyödynnetään mikrotason markkinatietoja odotettujen tappioiden todennäköisyyden ja taloudellisen arvon arvioinnissa. Lisäksi yksittäisten omaisuuserien kirjanpitoarvoja olisi alennettava, jos markkina-arvon määrittäminen on erityisen vaikeaa tai jos tilanne edellyttää nopeita toimia.

Saksassa sovellettiin vastikään roskapankin lievempää versiota käsiteltäessä osavaltioiden pankkien ongelmallisia omaisuuseriä. SachsenLB-pankki myytiin toimintaansa jatkavana yrityksenä sen jälkeen kun noin 17,5 miljardin euron ongelmalliset omaisuuserät oli siirretty erillisyhtiölle, jonka on tarkoitus pitää omaisuuserät niiden eräpäivään saakka. Pankin entinen omistaja Sachsenin osavaltio antoi tappiontakauksen, jonka arvo oli noin 17 prosenttia omaisuuserien nimellisarvosta. Tätä pidettiin stressitestin perusteella tappioiden suurimpana mahdollisena määränä (perusskenaariossa tappiot olivat vain kaksi prosenttia nimellisarvosta). Uusi omistaja otti vastuulleen pääosan jälleenrahoituksesta ja huolehti jäljelle jäävien riskien kattamisesta. Tuen määrän arvioitiin olevan vähintään pahimman skenaarion mukainen eli noin neljä prosenttia omaisuuserien nimellisarvosta. WestLB-pankin 23 miljardin euron omaisuuserät ohjattiin erillisyhtiöön, ja valtio myönsi niille viiden miljardin euron takauksen. Takauksella varauduttiin mahdollisiin tappioihin ja taseessa tehtävään IFRS-standardien mukaiseen omaisuuserien arvonalennukseen. Näin WestLB pystyi poistamaan taseestaan omaisuuserien markkina-arvoihin liittyvän volatiliteetin. Valtiolle maksettiin 0,5 prosentin takauspalkkio. Kyseinen riskisuoja on edelleen voimassa, ja sitä pidetään valtiontukena.

Yhdysvalloissa perustettiin vuonna 1989 valtion omistama omaisuudenhoitoyhtiö Resolution Trust Corporation (RTC). RTC vastasi asuntolainarahastoille (savings and loan associations) kuuluneiden omaisuuserien (pääasiassa kiinnelainoja ja muita kiinteistöihin liittyviä omaisuuseriä) myynnistä. Säästöpankkivalvonnasta vastaava Office of Thrift Supervision oli todennut kyseiset asuntolainarahastot maksukyvyttömiksi vuosien 1989–1992 säästöpankkikriisin aikana. RTC otti vastuulleen myös entisen Federal Home Loan Bank Boardin vakuutustoiminnot. RTC sulki vuodesta 1989 vuoden 1995 puoliväliin yhteensä 747 säästöpankkia tai päätti muutoin niiden toiminnan. Pankeilla oli yhteensä 394 miljardin Yhdysvaltain dollarin varat. Vuonna 1995 RTC:n tehtävät siirrettiin talletussuojaviranomaisen (Federal Deposit Insurance Corporation) hallinnoimalle säästöpankkirahastolle (Savings Association Insurance Fund). Toimenpiteistä arvioidaan aiheutuneen veronmaksajille yhteensä 124 miljardin dollarin kustannukset vuoden 1995 rahassa.

LIITE 3

Tukikelpoisten omaisuuserien luokkien määritelmä sekä kattavien tietojen antaminen arvoltaan alentuneista omaisuuseristä ja pankin kaikista liiketoiminnoista

I TUKIKELPOISTEN OMAISUUSERIEN LUOKKIEN MÄÄRITELMÄ

Pankkien arvoltaan alentuneiden omaisuuserien luokkien määritelmän pitäisi olla yhteinen nimittäjä, joka perustuu jo käytössä oleviin luokituksiin:

1) vakavaraisuusraportointi ja arvostus (Baselin pilari 3 = luottolaitosten liiketoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta annetun direktiivin liite XII; FINREP-raportointikehikko ja yhtenäinen vakavaraisuusraportointi COREP);

2) tilinpäätösraportointi ja arvon määrittäminen (erityisesti IAS 39 ja IFRS 7);

3) luottokriisiin liittyvä erikoistunut tapauskohtainen raportointi: IMF, vakausfoorumi (FSF), Roubini ja läpinäkyvyyttä koskeva Euroopan pankkivalvontaviranomaisten komitean (CEBS) työ.

Käyttämällä omaisuuseräluokkien määrittelyssä yhteisenä nimittäjänä voimassa olevia raportointi- ja arvostusluokkia voidaan:

— välttää pankkeja rasittavat ylimääräiset raportointivaatimukset;

— arvioida yksittäisten pankkien arvoltaan alentuneiden omaisuuserien luokka ETA:n ja globaalien estimaattien mukaisesti (tällä voi olla merkitystä määritettäessä ns. taloudellista arvoa tiettynä ajankohtana); sekä

— määrittää objektiiviset (sertifioidut) lähtökohdat arvoltaan alentuneiden omaisuuserien arvostukselle.

Edellä esitetyn mukaisesti valvontaviranomainen ehdottaa seuraavaa rahoitusvaroihin kuuluvien erien luokittelua lähtökohdaksi määritettäessä taloudellista arvoa ja ongelmallisiin omaisuuseriin suunnattavia tukitoimia:

Taulukko 1

I Strukturoitu rahoitus / arvopaperistetut tuotteet Tuotetyyppi Kirjanpidollinen luokka Järjestelmän arvostusperusta Huomautukset Markkina-arvo Taloudellinen arvo Siirtoarvo 1 Asuntolainavakuudellinen arvopaperi (RMBS) FVPL / AFS (1) Yksityiskohtaisempi jaottelu: maantieteellinen alue, etuoikeusluokkien järjestys, luottoluokitusluokat, yhteydessä subprime-tai Alt-A-lainoihin tai muihin omaisuuseriin, maturiteetti/sijoitussyklin vaihe (vintage), varaukset ja kirjanpidosta poistot 2 Liikekiinteistölainavakuudellinen arvopaperi (CMBS) FVPL / AFS 3 Velkarypäsvakuudellinen velkasitoumus (CDO) FVPL / AFS 4 Omaisuusvakuudellinen arvopaperi (ABS) FVPL / AFS 5 Yrityslaina FVPL / AFS 6 Muut lainat FVPL / AFS Yhteensä II Ei-arvopaperistetut lainat Tuotetyyppi Kirjanpidollinen luokka Järjestelmän arvostusperusta Huomautukset Hankintameno (2) Taloudellinen arvo Siirtoarvo 7 Yrityslaina HTM / L&R (1) Hankintameno (2) Yksityiskohtaisempi jaottelu: maantieteellinen alue, vastapuoliriski (maksukyvyttömyyden todennäköisyys), luottoriskin pienentäminen (vakuudet) ja maturiteettirakenteet; varaukset ja kirjanpidosta poistot 8 Asuntolaina HTM / L&R Hankintameno 9 Muut henkilökohtaiset lainat HTM / L&R Hankintameno Yhteensä

II KATTAVAT TIEDOT ARVOLTAAN ALENTUNEISTA OMAISUUSERISTÄ JA NIIHIN LIITTYVISTÄ LIIKETOIMINNOISTA

Näiden omaisuuseräluokkien pohjalta tiedot pankin ongelmallisista omaisuuseristä, joiden halutaan kuuluvan ongelmallisiin omaisuuseriin suunnattujen toimenpiteiden piiriin, olisi esitettävä yksityiskohtaisemmin, kuten taulukon 1 sarakkeessa ”Huomautukset” kehotetaan.

Euroopan pankkivalvontaviranomaisten komitea (3) (Committee of European Banking Supervisors, CEBS) suosittaa hyviä käytänteitä, jotka liittyvät tietojen antamiseen markkinamyllerryksestä kärsineistä toiminnoista. Kyseisten käytänteiden mukaan tiedot arvoltaan alentuneisiin omaisuuseriin liittyvistä pankin toiminnoista, jotka vaikuttavat 5.1 jaksossa tarkoitettuun elinkelpoisuuden kartoitukseen, voitaisiin ryhmitellä seuraavasti:

Taulukko 2

CEBS:n suosittamat hyvät käytänteet Senior Supervisors Group (SSG): Tietojen antaminen parhaista käytänteistä (leading practice disclosures) Liiketoimintamalli Liiketoimintamallin kuvaus (toimien aloittamisen perustelut ja niiden osuus arvonmuodostusprosessissa) ja tarvittaessa siihen tehdyt (esimerkiksi finanssikriisistä johtuvat) muutokset kuvaus strategioista ja tavoitteista kuvaus toimien tärkeydestä ja roolista liiketoiminnassa (ml. kvantitatiiviset tiedot) kuvaus toimien luonteesta, mukaan lukien kuvaus rahoitusvälineistä sekä niiden toiminnasta ja tuotteiden/sijoitusten hyväksymiskriteereistä kuvaus rahoituslaitoksen roolista ja osallistumisesta toimintaan (sitoumukset ja velvoitteet). toimet (erillisyhtiö) (4) riskien luonne (sponsori, likviditeetin ja/tai erillisten takausten tarjoaja) (erillisyhtiö). toimintalinjojen kvalitatiivinen arviointi (velkarahoitus). Riskit ja niiden hallinta Kuvaus toimintoihin ja rahoitusinstrumentteihin liittyvien riskien luonteesta ja laajuudesta kuvaus toimintojen kannalta merkityksellisistä riskienhallintakäytänteistä, havaituista heikkouksista ja toteutetuista korjaustoimenpiteistä käynnissä olevan kriisin aikana olisi erityisesti kiinnitettävä huomiota likviditeettiriskin hallintaan. Kriisin vaikutus yritysten tuloksiin Kvalitatiivinen ja kvantitatiivinen kuvaus toiminnan tuloksesta, pääpaino tulokseen vaikuttavissa mahdollisissa tappioissa ja kirjanpitoarvon alennuksissa kirjanpitoarvon alennusten ja tappioiden jaottelu kriisistä kärsineiden tuotteiden ja instrumenttien mukaan (CMBS, RMBS, CDO, ABS ja LBO (leveraged buy-out eli osin velkarahalla rahoitettu yritysosto) jaoteltuina eri perusteiden mukaisesti) kuvaus vaikutusten taustalla olevista syistä ja tekijöistä asianomaisiin kausiin kohdistuneiden vaikutusten sekä tuloslaskelmien vertailu: tilanne ennen kriisiä ja sen jälkeen kirjanpitoarvojen alentamisen jaottelu realisoituneisiin ja realisoitumattomiin määriin kuvaus kriisin vaikutuksesta yrityksen osakekurssiin tiedot riskeihin perustuvasta suurimmasta mahdollisesta tappiosta ja kuvaus siitä, kuinka talouden taantuman syventyminen tai markkinoiden elpyminen voisivat vaikuttaa rahoituslaitoksen tilanteeseen tiedot omiin velkoihin kohdistuneiden luottoriskipreemioiden muutosten vaikutuksista yrityksen tulokseen sekä vaikutusten määrittämisessä käytetyistä menetelmistä. Riskien muutokset aiempaan kauteen verrattuna, ml. omaisuuserien myynti ja kirjanpitoarvon alennukset (liikekiinteistövakuudelliset/velkarahoitus). Vastuutasot ja -tyypit Voimassa olevien vastuiden nimellisarvo (tai jaksotettu hankintameno) ja käyvät arvot tiedot luottoriskiltä suojautumisesta (esim. luottoriskin vaihtosopimukset) ja sen vaikutuksesta vastuisiin tiedot tuotteiden lukumäärästä yksityiskohtaiset tiedot vastuista jaoteltuina seuraavasti: — etuoikeusluokkien järjestys — luoton laatu (esim. luottoluokitukset, sijoituskelpoisuus (investment grade), aloitusvuosi (vintages)) — maantieteellinen alkuperä — tieto siitä, onko vastuut siirretty muualle, onko ne pidetty itsellä, ovatko ne tilapäisesti omistuksessa (warehousing) vai onko ne ostettu — tuotteen ominaisuudet: esim. luottoluokitukset, subprime-kiinteistölainojen osuus, diskonttaukset, korvausten maksamisen raja-arvot (attachment points), korkoerot, rahoitus — kohteena olevien omaisuuserien ominaisuudet: esim. sijoitussyklin vaihe, lainan ja omaisuuserän arvon suhde, tiedot panttauksista, kohteena olevan omaisuuserän painotettu keskimääräinen voimassaoloaika, oletukset aikaistetun takaisinmaksun ajoituksesta, odotetut luottotappiot vastuiden muuttumisaikataulu asianomaisten raportointikausien välillä ja muutosten syyt (myynnit, luovutukset, ostot jne.) tiedot vastuista, joita ei ole konsolidoitu (tai jotka on merkitty kirjanpitoon kriisin aikana), ja taustalla olevat syyt monoline-vakuutusyhtiöiden vakuuttamat vastuut ja vakuutettujen omaisuuserien laatu: — vakuutettujen vastuiden nimellisarvot (tai jaksotettu hankintameno) ja luottoriskiltä suojatut määrät — voimassa olevien vastuiden ja niihin liittyvän luottoriskisuojan käyvät arvot — kirjanpitoarvon alennukset ja tappiot jaoteltuina realisoituneisiin ja realisoitumattomiin määriin — vastuiden jakauma luottoluokkien tai vastapuolien mukaan. Sijoitusvälineen koko suhteessa yrityksen kaikkiin vastuisiin (erillisyhtiö/CDO) vakuus: tyyppi, etuoikeusluokat, luottoluokitus, toimiala, maantieteellinen jakautuma, keskimääräinen maturiteetti, sijoitussyklin vaihe (erillisyhtiö/CDO/liikekiinteistö-vakuudellinen/velkarahoitus) suojaukset ml. monoline-vakuutusyhtiöiden vakuuttamat vastuut, muut vastapuolet (CDO) suojauksen vastapuolien luottokelpoisuuus (CDO) kokonaisuutena myydyt lainat (whole loans), RMBS, johdannaiset, muut tiedot luoton laadusta (esim. luottoluokitus, lainan ja omaisuuserän arvon suhde, tuloksellisuuden mittarit) (muut) riskien muutokset aiempaan kauteen verrattuna, ml. omaisuuserien myynti ja kirjanpitoarvon alennukset (liikekiinteistövakuudelliset/velkarahoitus) konsolidoitujen ja konsolidoimattomien sijoitusvälineiden jaottelu mahdollisen konsolidoinnin perustelut (erillisyhtiö) rahoitetut vastuut ja rahoittamattomat sitoumukset (velkarahoitus). Tilinpäätöksen laatimisperiaatteet ja arvostuskysymykset Transaktioiden ja strukturoitujen tuotteiden luokittelu ja käsittely kirjanpidossa erillisyhtiöiden ja muiden sijoitusvälineiden (esim. variable interest entity, VIE) konsolidointi ja niiden täsmäytys subprime-kriisistä kärsineiden strukturoitujen tuotteiden kanssa yksityiskohtaiset tiedot rahoitusinstrumenttien käyvistä arvoista: — rahoitusinstrumentit, joihin sovelletaan käypää arvoa — käyvän arvon hierarkia (kaikkien käypään arvoon arvostettujen vastuiden jaottelu hierarkiatasoittain sekä jaottelu käteis-ja johdannaisinstrumentteihin ja tiedot vastuiden siirtymisestä eri tasojen välillä) — transaktiota toteutettaessa syntyneiden (Day 1) voittojen kirjanpitokäsittely (ml. kvantitatiiviset tiedot) — käypään arvoon arvostamismahdollisuuden soveltaminen (ml. soveltamisehdot) ja siihen liittyvät määrät (ja asianmukainen jaottelu) tiedot rahoitusinstrumenttien arvoa määritettäessä käytetyistä mallintamistekniikoista, sisältäen kuvauksen seuraavista: — mallintamistekniikat ja instrumentit, joihin niitä on sovellettu — arvonmääritysprosessit (erityisesti mallien perustana käytetyt oletukset ja panostekijät) — oikaisut, jotka vastaavat malliriskiä ja muita arvonmäärityksen epävarmuustekijöitä — käypien arvojen herkkyys sekä — stressiskenaariot. Arvostusmenetelmät ja keskeiset tekijät (CDO) tiettyjä vastapuolia koskevat luottojen arvonoikaisut (CDO) arvonmäärityksen herkkyys keskeisissä oletuksissa ja panoksissa tapahtuville muutoksille (CDO). Muut tietojen antamista koskevat seikat Kuvaus tietojen antamisessa sovellettavista käytänteistä sekä tietojen antamisen ja tilinpäätösraportoinnin periaatteista. Tietojen esitystapa Tarvittavat tiedot rahoituslaitoksen osallistumisesta tiettyyn toimintaan olisi mahdollisuuksien mukaan annettava yhdessä paikassa jos tiedot annetaan monessa asiakirjan osassa tai useissa lähteissä, lukijalle olisi annettava selkeät viittaukset asiakirjan osiin ja eri lähteisiin selkeyden parantamiseksi tekstiä olisi mahdollisuuksien mukaan täydennettävä kattavilla ja havainnollisilla taulukoilla ja tiivistelmillä rahoituslaitosten olisi varmistettava, että monimutkaisten rahoitusinstrumenttien ja transaktioiden kuvauksissa käytettävää terminologiaa täydennetään selkeillä ja riittävän kattavilla selityksillä.

(1) FVPL = Fair value through profit and loss (käypään arvoon tulosvaikutteisesti kirjattava) = kaupankäyntisalkku + käypään arvoon arvostamismahdollisuus; AFS = available for sale (myytävissä olevat), HTM = Held to Maturity (eräpäivään asti pidettävät), L&R = loans and receivables (lainat ja saamiset).

(2) Hankintameno on lainojen kirjanpitoarvo, josta on vähennetty arvon alentuminen.

(3) Lähde: CEBS report on banks’ transparency on activities and products affected by the recent market turmoil, 18.6.2008.

(4) SSG:n raportissa viitataan joko tietyntyyppiseen erillisyhtiöön (SPE) tai erillisyhtiöihin yleisesti. Muut = Muut subprime- ja Alt-A-luokan vastuut.