ETA:n kilpailusääntöjen mukaisesti määrättävien sakkojen laskennasta



Virallinen lehti nro C 010 , 16/01/2003 s. 0016 - 0018



ETA:n kilpailusääntöjen mukaisesti määrättävien sakkojen laskennasta (2003/C 10/14) A. Tämä tiedonanto on annettu Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen (ETA-sopimus) ja valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden sopimuksen (valvonta- ja tuomioistuinsopimus) määräysten nojalla. B. Euroopan komissio on julkaissut "Suuntaviivat asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan ja EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 5 kohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennassa"(1). Kyseisessä asiakirjassa, joka ei ole sitova, säädetään niistä periaatteista, joita Euroopan komissio noudattaa laskiessaan EY:n ja ETA:n kilpailusääntöjen rikkomisesta määrättäviä sakkoja(2). C. EFTA:n valvontaviranomainen katsoo, että edellä mainittu asiakirja on ETA:n kannalta merkityksellinen. Pitääkseen kilpailuolosuhteet samanlaisina ja varmistaakseen ETA:n kilpailusääntöjen yhdenmukaisen soveltamisen koko Euroopan talousalueella EFTAn valvontaviranomainen antaa tämän tiedonannon käyttäen sille valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen 5 artiklan 2 kohdan b alakohdassa annettuja valtuuksia. Se aikoo noudattaa tässä tiedonannossa annettuja periaatteita ja sääntöjä soveltaessaan ETA:n sääntöjä yksittäisiin asioihin. 1. Johdanto Näissä suuntaviivoissa esitettyjen periaatteiden tarkoitus on varmistaa EFTAn valvontaviranomaisen päätösten avoimuus ja puolueettomuus suhteessa yrityksiin ja EFTAn tuomioistuimeen. Samalla vahvistetaan lainsäädännössä valvontaviranomaiselle myönnetty harkintavalta, jonka perusteella se voi määrätä ETA:n kilpailusääntöjä rikkoneelle yritykselle sakon, joka voi olla enintään 10 prosenttia kokonaisliikevaihdosta. Harkintavaltaa on kuitenkin käytettävä johdonmukaisesti ja syrjimättömästi ja noudattaen kilpailusääntöjen rikkomisen estämiselle ETA-sopimuksen kilpailusäännöissä asetettuja tavoitteita ja Euroopan komission tällä alalla noudattamia käytänteitä. Sakkojen määrän määrittämiseksi komissio laskee perusmäärän, jota korotetaan raskauttavien olosuhteiden tai alennetaan lieventävien olosuhteiden perusteella. 2. Perusmäärä Perusmäärä määritetään rikkomisen vakavuuden ja keston perusteella. Ne ovat ainoat valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 4 olevan II luvun 15 artiklan 2 kohdassa vahvistetut perusteet. A. Vakavuus Rikkomisen vakavuuden arvioinnissa on otettava huomioon sen luonne, sen todellinen vaikutus markkinoihin, jos se on mitattavissa, ja merkityksellisten maantieteellisten markkinoiden koko. Rikkomiset voidaan jakaa kolmeen luokkaan: vakavaa vähäisemmät, vakavat ja erittäin vakavat rikkomiset. - vakavaa vähäisemmät rikkomiset: Esimerkiksi sellaiset useasti vertikaaliset rajoitukset, joiden tarkoituksena on rajoittaa kauppaa, mutta joiden vaikutus markkinoihin on rajoitettu, ja jotka koskevat merkittävää mutta suhteellisen kapeaa osaa Euroopan talousalueesta. Mahdollinen määrä: 1000 eurosta 1 miljoonaan euroon. - vakavat rikkomiset: Useimmiten edellisen kohdan kaltaiset horisontaaliset tai vertikaaliset rajoitukset, joita sovelletaan kuitenkin ankarammin ja jotka vaikuttavat markkinoihin laajemmin ja voivat vaikuttaa suureen osaan Euroopan talousalueesta. Kysymyksessä voi olla myös määräävän aseman väärinkäyttö (kieltäytyminen myymästä, syrjintä, poissulkeminen, määräävässä asemassa olevan yrityksen myöntämät uskollisuusalennukset, joiden tarkoituksena on kilpailijoiden sulkeminen markkinoilta jne.). Mahdollinen määrä: 1 miljoonasta 20 miljoonaan euroon. - erittäin vakavat rikkomiset: Pääasiassa hintakartellien tai markkinoiden jakamisen kaltaiset horisontaaliset rajoitukset tai muut menettelyt, jotka vaikuttavat ETA-sopimuksen moitteettomaan toimintaan, kuten muiden sulkeminen pois kansallisilta markkinoilta tai monopolia vastaavassa asemassa toimivien yritysten määräävän aseman väärinkäyttö. Mahdollinen määrä: yli 20 miljoonaa euroa. Kussakin luokassa määrättyjen seuraamusten asteikko antaa mahdollisuuden vaihdella yritykseen sovellettavaa seuraamusta rikkomisen laadun mukaan, erityisesti vakavien ja erittäin vakavien rikkomisten luokissa. Lisäksi on tarpeen ottaa huomioon, mitkä todelliset taloudelliset mahdollisuudet rikkomiseen syyllistyneillä on aiheuttaa vahinkoa muille talouden toimijoille ja erityisesti kuluttajille, ja määrittää sakon määrä tasolle, joka on riittävän varoittava. Yleensä voitaisiin myös ottaa huomioon se, että suurilla yrityksillä on useimmiten oikeudellista ja taloudellista tietoa sekä infrastruktuureja, jotka antavat niille paremmat mahdollisuudet arvioida toimintaansa mahdollisesti liittyviä rikkomisia ja niistä aiheutuvia ETA:n kilpailuoikeuden mukaisia seuraamuksia. Jos rikkomiseen syyllistyy useita yrityksiä (esimerkiksi kartellit), voi tietyissä tapauksissa olla tarpeen vaihdella kussakin edellä mainitussa luokassa määritettyjä määriä, jotta voitaisiin ottaa huomioon rikkomisten tapauskohtainen painoarvo ja siten kunkin yrityksen rikkomisen todellinen vaikutus kilpailuun erityisesti, kun samanlaisiin rikkomisiin syyllistyneet yritykset ovat huomattavan erikokoisia. Näin samasta toiminnasta määrättävän seuraamuksen tasapuolisuuden periaate voi olosuhteiden niin vaatiessa johtaa siihen, että asianomaisille yrityksille määrätään erisuuruiset sakot, vaikka nämä erot eivät perustu laskelmiin. B. Kesto Rikkomisten kesto olisi otettava huomioon siten, että erotetaan toisistaan - lyhytaikainen rikkominen (yleensä alle yksi vuosi): ei lisäystä, - keskipitkän ajan kestävä rikkominen (yleensä yhdestä viiteen vuotta): lisäys enintään 50 prosenttia rikkomisen vakavuuden perusteella määrätystä määrästä, - pitkäaikainen rikkominen (yleensä yli viisi vuotta): lisäys voidaan vahvistaa 10 prosentiksi vuotta kohden rikkomisen vakavuuden perusteella määrätystä määrästä. Tämä lähestymistapa johtaa näin ollen sakon mahdollisen lisämäärän vahvistamiseen. Yleisesti ottaen pitkäaikaisesta rikkomisesta määrättävän määrän korottaminen merkitsee huomattavaa tiukennusta aikaisempaan ETA-käytäntöön määrättäessä seuraamuksia rajoituksista, jotka ovat aiheuttaneet jatkuvia haitallisia vaikutuksia kuluttajille. Uusi lähestymistapa on yhdenmukainen EFTAn valvontaviranomaisen sakkojen määräämättä jättämisestä tai lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa antaman uuden tiedonannon kanssa(3). Riski, että rikkomisen pitkäaikaisuudesta seuraa huomattava lisäys, kannustaa väistämättä ilmoittamaan rikkomisesta tai toimimaan yhteistyössä komission kanssa. Perusmäärä saadaan laskemalla yhteen edellä esitetyt määrät seuraavasti: x vakavuus + y kesto = perusmäärä 3. Raskauttavat olosuhteet Perusmäärää voidaan korottaa esimerkiksi seuraavien raskauttavien olosuhteiden perusteella: - saman yrityksen tai samojen yritysten syyllistyminen uudelleen samanlaatuiseen rikkomiseen, - kieltäytyminen kaikesta yhteistyöstä EFTAn valvontaviranomaisen kanssa tai pyrkimys estää tutkimukset, - toiminta rikkomisen johtajana tai yllyttäjänä, - yrityksen muihin yrityksiin kohdistamat kostotoimet, joiden tarkoituksena on saada ne noudattamaan päätöksiä laittomista menettelyistä, - tarve korottaa sakkojen määrää, jotta se ylittäisi rikkomisen avulla kertyneiden laittomien voittojen määrän, jos näiden voittojen objektiivinen arviointi on mahdollista, - muut seikat. 4. Lieventävät olosuhteet Perusmäärää voidaan alentaa esimerkiksi seuraavien lieventävien olosuhteiden perusteella: - passiivisuus tai seurailijan asema rikkomisen toteuttamisessa, - yritys on jättänyt käytännössä soveltamatta rikkomista koskevia sopimuksia tai menettelytapoja, - yritys on lopettanut rikkomisen heti EFTAn valvontaviranomaisen ensimmäisen toimenpiteen jälkeen (erityisesti tarkastukset), - osoitus siitä, että yritys ei ole ollut tietoinen kilpailua rajoittavan toimintansa laittomuudesta, - rikkominen on tehty huolimattomuudesta tai tahattomasti, - todellinen yhteistyö menettelyissä, jotka koskevat sakkojen määräämättä jättämisestä tai lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa annetun valvontaviranomaisen uuden tiedonannon soveltamisalaan kuulumattomia tapauksia, - muut seikat. 5. Sakkojen määräämättä jättämisestä tai lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa 12 päivänä kesäkuuta 2002 annetun EFTAn valvontaviranomaisen tiedonannon soveltaminen 6. Yleisiä huomioita a) On selvää, että lopullinen tämän kaavan mukaan laskettu sakkosumma (perusmäärä, jota korotetaan tai alennetaan prosenttiosuudella), ei saa missään tapauksessa ylittää 10:tä prosenttia yrityksen maailmanlaajuisesta liikevaihdosta valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 4 olevan II luvun 15 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Jos suinkin mahdollista on tilikauden, jona yrityksen maailmanlaajuinen liikevaihto on syntynyt, oltava päätöksentekovuotta edeltävä tilikausi, ja jos tätä tilikautta koskevia tietoja ei ole käytettävissä, sitä välittömästi edeltävä tilikausi. b) Sen jälkeen kun edellä mainitut laskelmat on tehty, on syytä tarkastella olosuhteiden mukaan tiettyjä objektiivisia tietoja, kuten taloudellista ympäristöä, rikkomiseen syyllistyneiden mahdollisesti saamia taloudellisia tai rahoituksellisia etuja, kyseessä olevien yritysten ominaispiirteitä sekä niiden todellista maksukykyä sosiaalisessa toimintakentässään, ja mukauttaa sakot näiden perusteella. c) Yritysten yhteenliittymiä koskevissa asioissa on tärkeää osoittaa päätökset mahdollisuuksien mukaan näiden yhteenliittymien jäsenille ja määrätä niille erilliset sakot. Jos tällainen menettely osoittautuu mahdottomaksi (esimerkiksi useita tuhansia jäsenyrityksiä), yhteenliittymälle on määrättävä yhteinen sakko, joka lasketaan edellä mainittujen periaatteiden mukaan ja joka vastaa kaikkien niiden erillisten sakkojen yhteenlaskettua summaa, joita olisi voitu määrätä kullekin yhteenliittymän jäsenelle. d) EFTAn valvontaviranomainen pidättää itselleen mahdollisuuden määrätä tietyissä tapauksissa ns. symbolinen 1 000 euron sakko, jonka yhteydessä ei tarvitse tehdä kestoa tai raskauttavia taikka lieventäviä olosuhteita koskevia laskelmia. Tällaisen symbolisen sakon määrääminen on perusteltava päätöksessä. (1) EYVL C 9, 14.1.1998, s. 3. (2) Toimivalta ETA-sopimuksen 53 ja 54 artiklan soveltamisalaan kuuluvien yksittäisten tapausten käsittelemiseen on jaettu EFTAn valvontaviranomaisen ja komission välillä ETA-sopimuksen 56 artiklan määräysten mukaisesti. Vain yksi viranomainen on toimivaltainen käsittelemään kutakin tapausta. (3) Tiedonanto hyväksyttiin 12. kesäkuuta 2002 (ei vielä julkaistu).