EFTAn VALVONTAVIRANOMAISEN PÄÄTÖS

N:o 394/11/KOL,

annettu 14 päivänä joulukuuta 2011,

valtiontukea koskevien menettelysääntöjen ja aineellisten sääntöjen muuttamisesta 83. kerran lisäämällä niihin uusi luku valtiontukisääntöjen soveltamisesta finanssikriisin yhteydessä pankkien hyväksi toteutettaviin tukitoimenpiteisiin 1 päivästä tammikuuta 2012

EFTAn VALVONTAVIRANOMAINEN, JÄLJEMPÄNÄ ’VALVONTAVIRANOMAINEN’, joka

katsoo seuraavaa:

Valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti valvontaviranomainen antaa ilmoituksia ja suuntaviivoja ETA-sopimuksen soveltamisalaan kuuluvissa asioissa, jos ETA-sopimuksessa tai valvonta- ja tuomioistuinsopimuksessa nimenomaisesti niin määrätään tai jos valvontaviranomainen pitää sitä tarpeellisena.

Euroopan komissio hyväksyi 1 päivänä joulukuuta 2011 tiedonannon valtiontukisääntöjen soveltamisesta finanssikriisin yhteydessä pankkien hyväksi toteutettaviin tukitoimenpiteisiin 1 päivästä tammikuuta 2012 (1).

Tiedonannolla on merkitystä myös Euroopan talousalueelle.

ETA-sopimuksen 1 artiklassa määritellyn yhdenmukaisuuden tavoitteen mukaisesti ETA:n valtiontukisääntöjen yhtenäinen soveltaminen on varmistettava koko Euroopan talousalueella.

ETA-sopimuksen liitteen XV sivulla 11 olevan otsikon ”YLEISTÄ” alla olevan II kohdan mukaan valvontaviranomaisen on komissiota kuultuaan annettava säädökset, jotka vastaavat Euroopan komission antamia säädöksiä.

Valvontaviranomainen on kuullut Euroopan komissiota ja EFTA-valtioita asiasta 2 päivänä joulukuuta 2011 päivätyillä kirjeillä,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Muutetaan valtiontuen suuntaviivoja lisäämällä niihin uusi luku valtiontukisääntöjen soveltamisesta finanssikriisin yhteydessä pankkien hyväksi toteutettaviin tukitoimenpiteisiin 1 päivästä tammikuuta 2012.

Uusi luku on tämän päätöksen liitteenä.

2 artikla

Ainoastaan päätöksen englanninkielinen teksti on todistusvoimainen.

(1) EUVL C 356, 6.12.2011, s. 7.

LIITE

VALTIONTUKISÄÄNTÖJEN SOVELTAMINEN FINANSSIKRIISIN YHTEYDESSÄ PANKKIEN HYVÄKSI TOTEUTETTAVIIN TUKITOIMENPITEISIIN 1 PÄIVÄSTÄ TAMMIKUUTA 2012

1. Johdanto

(1) Sen jälkeen kun maailmanlaajuinen finanssikriisi syksyllä 2008 alkoi, EFTAn valvontaviranomainen, jäljempänä ’valvontaviranomainen’, on antanut neljät suuntaviivat (1), joissa selostetaan yksityiskohtaisesti perusteita, joita sovelletaan tutkittaessa, soveltuuko valtion tuki rahoituslaitoksille (2) sisämarkkinoille Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’ETA-sopimus’, 61 artiklan 3 kohdan b alakohdan vaatimusten mukaisesti. Kyseiset suuntaviivojen luvut käsittelevät valtiontukisääntöjen soveltamista maailmanlaajuisen finanssikriisin seurauksena rahoituslaitosten suhteen toteutettuihin toimenpiteisiin (3), jäljempänä ’pankkisuuntaviivat’, rahoituslaitosten pääomapohjan vahvistamista tämänhetkisessä finanssikriisissä sekä tuen rajaamista välttämättömään vähimmäismäärään ja suojatoimia kilpailun kohtuuttoman vääristymisen estämiseksi (4), jäljempänä ’pääomapohjan vahvistamista koskevat suuntaviivat’, arvoltaan alentuneiden omaisuuserien käsittelyä ETA:n pankkisektorilla (5), jäljempänä ’arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevat suuntaviivat’, ja elinkelpoisuuden palauttamista ja rahoitusalalla tämänhetkisessä kriisissä toteutettujen rakenneuudistustoimenpiteiden arviointia valtiontukisääntöjen perusteella (6), jäljempänä ’rakenneuudistustoimenpiteitä koskevat suuntaviivat’. Näistä kolmessa (pankkeja, pääomapohjan vahvistamista ja arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevissa suuntaviivoissa) esitetään edellytykset, joiden täyttyessä EFTA-valtioiden myöntämän tuen päätyypit – velkojen takaukset, pääomapohjan vahvistaminen ja omaisuuseriin kohdistuvat tukitoimet – soveltuvat sisämarkkinoille. Rakenneuudistustoimenpiteitä koskevissa suuntaviivoissa puolestaan esitetään, millainen rakenneuudistussuunnitelman (tai elinkelpoisuussuunnitelman) on oltava, kun pankeille myönnetään ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan b alakohdan nojalla kriisiin liittyvää valtiontukea.

(2) Valvontaviranomainen antoi 2 päivänä maaliskuuta 2011 viidennet suuntaviivat, jotka koskevat valtiontukisääntöjen soveltamista finanssikriisin yhteydessä pankkien hyväksi toteutettaviin tukitoimenpiteisiin 1 päivästä tammikuuta 2011 (7) (voimassaolon jatkamista koskevat suuntaviivat). Voimassaolon jatkamista koskevissa suuntaviivoissa jatkettiin rakenneuudistustoimenpiteitä koskevien suuntaviivojen – joille oli ainoina neljistä suuntaviivoista säädetty voimassaolon päättymispäivä – voimassaoloaikaa muutetuin ehdoin 31 päivään joulukuuta 2011. Valvontaviranomainen totesi voimassaolon jatkamista koskevissa suuntaviivoissa katsovansa, että vaatimukset, jotka valtiontuen on ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan b alakohdan – jossa poikkeuksellisesti sallitaan tuki EU:n jäsenvaltion tai EFTA-valtion taloudessa olevan vakavan häiriön poistamiseen – mukaisesti täytettävä, täyttyvät edelleen ja että pankkeja, pääomapohjan vahvistamista ja arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevat suuntaviivat jäävät voimaan, sillä niissä selostetaan perusteita, joilla arvioidaan kriisiin liittyvän pankkituen soveltuvuutta sisämarkkinoille ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti.

(3) Jännitteiden lisääntyminen valtionvelkamarkkinoilla vuonna 2011 on lisännyt ETA:n pankkisektorin paineita erityisesti pidempiaikaisen rahoituksen markkinoilla. Valtion- tai hallitusten päämiesten 26 päivänä lokakuuta 2011 hyväksymän ”pankkipaketin” (8) tarkoituksena on palauttaa luottamus pankkisektoriin ottamalla käyttöön keskipitkän rahoituksen takaukset ja luomalla väliaikainen pääomapuskuri. Tällöin vaaditaan 9 prosentin vakavaraisuussuhdetta, joka perustuu korkealaatuisimpaan pääomaan ja jossa on otettu huomioon valtionvelkaan liittyvien positioiden markkina-arvo. Näistä toimenpiteistä riippumatta valvontaviranomainen katsoo, että valtiontuen hyväksymistä 61 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti koskevat vaatimukset täyttyvät myös vuoden 2011 jälkeen.

(4) Näin ollen pankkeja, pääomapohjan vahvistamista ja arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevat suuntaviivat ovat voimassa 31 päivän joulukuuta 2011 jälkeen. Samoin rakenneuudistustoimenpiteitä koskevien suuntaviivojen soveltamisaikaa jatketaan 31 päivästä joulukuuta 2011. (9) Valvontaviranomainen tarkkailee rahoitusmarkkinoiden tilannetta ja ryhtyy toimenpiteisiin ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan b alakohtaan perustuvaa pankkien pelastamis- ja rakenneuudistustukea koskevien pysyvämpien valtiontukisääntöjen vahvistamiseksi heti kun markkinatilanne sen sallii.

(5) Pankkipaketin täytäntöönpanon helpottamiseksi ja pankkien riskiprofiilin kehittymisen huomioon ottamiseksi kriisin alkamisen jälkeen on suotavaa selventää ja ajantasaistaa sääntöjä tietyiltä osin. Näissä suuntaviivoissa esitetään tarvittavat muutokset parametreihin, joilla kriisiin liittyvän pankkituen soveltuvuutta sisämarkkinoille arvioidaan 1 päivästä tammikuuta 2012. Erityisesti näissä suuntaviivoissa a) täydennetään pääomapohjan vahvistamista koskevia suuntaviivoja antamalla yksityiskohtaisempia ohjeita sellaisista pääomainstrumenteista saatavan riittävän korvauksen varmistamiseksi, joihin ei liity kiinteää tuottoa; b) selvitetään, kuinka valvontaviranomainen toteuttaa pankkien pitkän aikavälin elinkelpoisuutta koskevan suhteellisen arvioinnin pankkipaketin yhteydessä; sekä c) otetaan käyttöön tarkistettu menetelmä sen varmistamiseksi, että pankkien vastuista annettujen takausten vastineeksi maksettavat maksut ovat riittäviä rajoittamaan tuen vähimmäismäärään, jotta menetelmässä otetaan huomioon pankkien luottoriskinvaihtosopimusten (credit default swap, CDS) hintaerojen viimeaikainen suurempi kasvu ja kyseisen EFTA-valtion lainoihin liittyvien luottoriskinvaihtosopimusten hintojen vaikutus.

2. Valtion toteuttaman pankkien pääomapohjan vahvistamisen hinnoittelu ja edellytykset

(6) Pääomapohjan vahvistamista koskevissa suuntaviivoissa on yleiset ohjeet pääomasijoitusten hinnoittelusta. Ne kohdistuvat ensi sijassa kiinteätuottoisiin pääomainstrumentteihin.

(7) Lainsäädännön ja markkinaympäristön muutosten vuoksi valvontaviranomainen arvioi, että tulevaisuudessa valtioiden pääomasijoitukset tehdään entistä enemmän vaihtuvatuottoisina osakkeina. Pääomasijoitusten hinnoittelua koskevia sääntöjä olisi selvennettävä, sillä kyseisten osakkeiden vastikkeena ovat (epävarmat) osingot ja luovutusvoitot, minkä johdosta on vaikea arvioida etukäteen kyseisten instrumenttien tuottoa.

(8) Tämän vuoksi valvontaviranomainen arvioi pääomasijoitusten tuottoja osakkeiden liikkeeseenlaskuhinnan perusteella. Pääomasijoitukset olisi merkittävä alennetulla osakkeen hinnalla (sen jälkeen kun on ensin otettu laimentumisvaikutus (10) huomioon) juuri ennen pääomasijoituksesta tiedottamista, jotta voidaan kohtuudella varmistaa, että valtio saa riittävän tuoton (11).

(9) Pörssinoteerattujen pankkien viiteosakehinnan olisi oltava osakkeiden julkisesti noteerattu markkinahinta, kun osakkeisiin liittyvät liikkeeseen laskettaviin osakkeisiin liittyviä oikeuksia vastaavat oikeudet. Noteeraamattomilla pankeilla ei ole tällaista markkinahintaa ja EFTA-valtioiden olisi käytettävä soveltuvaa markkinapohjaista arvostusmenetelmää (mukaan lukien vertailuryhmän P/E-lukuun perustuva arvonmääritys tai muut yleisesti hyväksyt arvostusmenetelmät). Osakkeet olisi merkittävä markkina-arvoon (tai markkinapohjaiseen arvoon), jota on alennettu asianmukaisesti.

(10) Jos EFTA-valtiot merkitsevät osakkeita ilman äänioikeuksia, suurempi arvonalennus saattaa olla tarpeen ja sen suuruuden olisi heijastettava äänioikeutettujen ja äänioikeudettomien osakkeiden hintojen välistä eroa vallitsevissa markkinaolosuhteissa.

(11) Pääomapohjan vahvistamista koskevien toimenpiteiden olisi sisällettävä asianmukaiset kannustimet, jotta pankit irtautuvat valtiontuesta mahdollisimman pian. Jos irtautumiskannustimet suunnitellaan vaihtuvatuottoisten osakkeiden osalta tavalla, joka rajoittaa EFTA-valtiolle odotettavissa olevaa hinnan nousua, esimerkiksi laskemalla liikkeeseen optiotodistuksia olemassa oleville osakkeenomistajille, jolloin ne voivat ostaa valtiolta takaisin uudet liikkeeseen lasketut osakkeet hintaan, joka antaa valtiolle kohtuullisen vuosituoton, arvonalennuksen on oltava suurempi rajoitetun odotettavissa olevan hinnan nousun ottamiseksi huomioon.

(12) Kaikissa tapauksissa arvonalennuksen suuruuden on heijastettava pääomasijoituksen suuruutta verrattuna olemassa olevaan Tier 1 -ydinpääomaan. Suurempi pääoman puute suhteessa olemassa olevaan pääomaan on osoitus valtiolle aiheutuvasta suuremmasta riskistä ja sen vuoksi arvonalennuksen on oltava suurempi.

(13) Hybridi-instrumenttien olisi periaatteessa sisällettävä ACSM-järjestely (alternative coupon satisfaction mechanism), jossa korot, joita ei voida maksaa käteisellä, maksetaan valtiolle uusina liikkeeseen laskettuina osakkeina.

(14) Valvontaviranomainen edellyttää edelleen, että EFTA-valtiot toimittavat rakenneuudistussuunnitelman (tai päivitetyn version olemassa olevasta rakenneuudistussuunnitelmasta) kuuden kuukauden kuluessa päivästä, jolloin valvontaviranomainen on antanut päätöksen pelastamistuesta sellaiselle pankille, jolle on myönnetty julkista tukea pääoman vahvistamisen tai arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevan toimenpiteen muodossa. Jos pankin osalta on aikaisemmin tehty pelastamistukea koskeva päätös pankeille myönnetyn tuen soveltuvuudesta sisämarkkinoille ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti, riippumatta siitä, onko kyse samasta rakenneuudistustoimenpiteestä, valvontaviranomainen voi vaatia, että rakenneuudistussuunnitelma toimitetaan aikaisemmin kuin kuuden kuukauden kuluessa. Valvontaviranomainen toteuttaa pankkien pitkän aikavälin elinkelpoisuutta koskevan suhteellisen arvioinnin ottaen täysimääräisesti huomioon ne tekijät, jotka osoittavat, että pankit voivat olla elinkelpoisia pitkällä aikavälillä ilman merkittävän rakenneuudistuksen tarvetta. Tämä koskee erityisesti tilanteita, joissa pääoman puute liittyy olennaisesti valtion velkaan kohdistuvaan luottamuskriisiin, julkinen pääomasijoitus rajoittuu määrään, joka tarvitaan korvaamaan tappiot, jotka johtuvat siitä, että pankit, jotka muuten ovat elinkelpoisia, arvostavat ETA-sopimuksen sopimuspuolten valtion joukkovelkakirjalainat markkinahintaan, ja analyysin mukaan kyseiset pankit eivät ottaneet liiallista riskiä valtionvelkaa hankkiessaan.

3. Valtiontakausten hinnoittelu ja edellytykset

(15) Pankit voivat hyötyä uusien vakuudellisten tai vakuudettomien velkainstrumenttien liikkeeseen laskuun liittyvästä valtiontakauksesta, lukuun ottamatta instrumentteja, jotka voidaan katsoa pääomaksi. Koska pankkien rahoitukseen kohdistuvat paineet keskittyvät pidempiaikaiseen rahoitukseen, valtion takausten olisi yleensä katettava vain velka, jonka maturiteetti vaihtelee yhdestä vuodesta viiteen vuoteen (seitsemään vuoteen kun on kyse katetuista joukkovelkakirjalainoista).

(16) Kriisin alkamisesta alkaen valtiontakausten hinnoittelu on kytketty tuensaajan luottoriskinvaihtosopimusten keskihintaan 1 päivän tammikuuta 2007 ja 31 päivän elokuuta 2008 väliseltä ajalta. Tätä hintaa korotettiin 1 päivänä heinäkuuta 2010, jotta se heijastaisi paremmin yksittäisten tuensaajien riskiprofiilia. (12)

(17) Jotta pankkien luottoriskinvaihtosopimusten hintojen viimeaikainen suurempi eriytyminen riskin mukaan voitaisiin ottaa huomioon, hinnoittelukaavaa olisi ajantasaistettava niin, että siinä viitataan luottoriskinvaihtosopimusten keskihintoihin kolmen vuoden ajalta päättyen kuukautta ennen takausten myöntämistä. Koska luottoriskinvaihtosopimusten hinnat ovat viime vuosina nousseet osittain syistä, jotka eivät johdu yksittäisistä pankeista, vaan erityisesti valtionvelkamarkkinoilla kasvaneista jännitteistä ja siitä, että entistä enemmän katsotaan, että pankkisektorin riskit ovat kasvaneet, kaavan avulla olisi erotettava yksittäisten pankkien ja koko markkinoiden luontainen riski ETA-valtioiden luottoriskinvaihtosopimusten hinnan vaihteluista. Kaavan olisi heijastettava myös sitä, että katettujen joukkovelkakirjalainojen takaukset aiheuttavat takaajalle huomattavasti pienemmän riskin kuin vakuudettoman velan takaukset.

(18) Edellä 17 kohdassa mainittujen periaatteiden mukaisesti lisäyksessä esitetyn tarkistetun hinnoittelukaavan avulla voidaan laskea vähimmäistakausmaksut, joita olisi sovellettava silloin, kun valtiontakauksia myönnetään kansallisesti yhdistämättä takauksia EFTA-valtioiden kesken. Valvontaviranomainen soveltaa kaavaa kaikkiin valtiontakauksiin, joita myönnetään 1 päivästä tammikuuta 2012 pankkien velalle, jonka maturiteetti on vähintään vuosi.

(19) Jos takaus kattaa velan, joka ei ole takaajan kotimaan valuutan määräinen, olisi perittävä lisämaksu, joka kattaa takaajan valuuttariskin.

(20) Jos takauksen on katettava velka, jonka maturiteetti on alle vuosi, valvontaviranomainen soveltaa voimassa olevaa hinnoittelukaavaa, joka vahvistetaan viitteeksi lisäyksessä. Valvontaviranomainen ei hyväksy takauksia, jotka kattavat maturiteetiltaan alle kolmen kuukauden velan, lukuun ottamatta poikkeustapauksia, jolloin takaus on tarpeen rahoitusjärjestelmän vakauden turvaamiseksi. Tällaisissa tapauksissa valvontaviranomainen arvioi asianmukaisen korvauksen ottaen huomioon asianmukaisten irtautumiskannustimien tarpeen valtiontuesta luopumiseksi mahdollisimman pian.

(21) Jos EFTA-valtiot päättävät ottaa käyttöön poolijärjestelyjä pankkien velkojen takaamista varten, valvontaviranomainen tarkistaa ohjeistustaan vastaavasti varmistaakseen erityisesti, että EFTA-valtioiden luottoriskinvaihtosopimuksia painotetaan vain siinä määrin kuin ne ovat relevantteja.

(22) Jotta valvontaviranomainen voi arvioida tarkistetun hinnoittelukaavan käytännön soveltamista, EFTA-valtioiden olisi uusista takausjärjestelmistä tai takausjärjestelmien voimassaolon jatkamisesta ilmoittaessaan annettava arvio maksusta kunkin takauskelpoisen pankin osalta. Maksu olisi laskettava kaavan avulla käyttämällä viimeaikaisia markkinatietoja. EFTA-valtioiden olisi ilmoitettava valvontaviranomaiselle kolmen kuukauden kuluessa myös takausmaksu, joka on todellisuudessa veloitettu kunkin taatun joukkovelkakirjalainan liikkeeseen laskemisen yhteydessä.

(1) Suuntaviivat ETA-sopimuksen 61 ja 62 artiklan sekä valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan soveltamista ja tulkitsemista varten, jäljempänä ’valtiontuen suuntaviivat’, valvontaviranomainen hyväksynyt ja antanut 19 päivänä tammikuuta 1994 (julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, EYVL L 231, 3.9.1994, s. 1, ja ETA-täydennysosassa N:o 32, 3.9.1994, s. 1). Suuntaviivoja on muutettu viimeksi 2.3.2011. Valtiontuen suuntaviivojen päivitetty versio on saatavilla valvontaviranomaisen verkkosivuilla: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/

(2) Yksinkertaisuuden vuoksi tässä asiakirjassa ”rahoituslaitoksia” kutsutaan ”pankeiksi”.

(3) Saatavana seuraavalla verkkosivulla: http://www.eftasurv.int/?1=1&showLinkID=15646&1=1

(4) Saatavana seuraavalla verkkosivulla: http://www.eftasurv.int/?1=1&showLinkID=15646&1=1

(5) Saatavana seuraavalla verkkosivulla: http://www.eftasurv.int/?1=1&showLinkID=15646&1=1

(6) Saatavana seuraavalla verkkosivulla: http://www.eftasurv.int/media/state-aid-guidelines/Part-VIII—Return-to-viability-and-the-assessment-of-restructuring-measures-in-the-financial-sector.pdf

(7) Saatavana seuraavalla verkkosivulla: http://www.eftasurv.int/media/state-aid-guidelines/Part-VIII—Financial-Crisis-Guidelines-2011.pdf

(8) EU:n valtion- tai hallitusten päämiesten lausunto 26 päivänä lokakuuta 2011 (http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/en/ec/125621.pdf).

(9) Valvontaviranomaisen aiemman käytännön mukaisesti voimassa olevia pankkitukijärjestelmiä (oli sitten kyse takauksista, pääomapohjan vahvistamisesta, maksuvalmiudesta, ongelmallisiin omaisuuseriin kohdistuvista tukitoimista tai muusta tuesta) jatketaan tai uusia hyväksytään ainoastaan kuudeksi kuukaudeksi, jotta lisämukautukset ovat tarvittaessa mahdollisia vuoden 2012 puolivälissä.

(10) ”Laimentumisvaikutus” voidaan määrittää käyttämällä yleisesti hyväksyttyjä markkinamenetelmiä (esimerkiksi teoreettinen arvo ennen merkintäoikeuden irtoamista, TERP).

(11) Jos EFTA-valtiot merkitsevät osakeannin, liikkeeseenlaskijan olisi maksettava asianmukainen merkintäpalkkio.

(12) Ks. komission kilpailun pääosaston valmisteluasiakirja 30 päivältä huhtikuuta 2010 (The application of State aid rules to Government Guarantee schemes covering bank debt to be issued after 30 June 2010) http://ec.europa.eu/competition/state_aid/studies_reports/phase_out_bank_guarantees.pdf