ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0609/01

esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle

(1. maaliskuuta 2001)

Aihe: Kreikkalais-turkkilainen sopimus uusien maakaasuputkien rakentamisesta Inogate-kattosopimuksen puitteissa

Äskettäin tehtiin kreikkalaisen DEPA-yhtiön ja turkkilaisen BOTAS-yhtiön välillä Inogate-kattosopimuksen puitteissa sopimus kahdensuuntaisen maakaasuputken rakentamisesta, joka tulee yhdistämään laajemman Kaspianmeren alueen Euroopan kuluttajamaihin. Sopimukseen liittyvän yksityiskohtaisen muistion mukaan nämä kaksi maata sitoutuvat perustamaan hankkeelle yhteisen valvontaelimen, laatimaan toteutettavuustutkimuksen ja hakemaan rahoitusta putken rakentamiselle.

1. Voiko komissio antaa meille yksityiskohtaisia tietoja kyseisestä sopimuksesta ja siitä, miten se myötävaikuttaa Euroopan unionin energiansaannin riittävyyteen?

2. Onko edellä mainitun putken todennäköisestä kulkureitistä arvioita?

Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus

(20. huhtikuuta 2001)

Komissio vahvistaa, että yritykset DEPA (Kreikka) ja BOTAS (Turkki) ovat tehneet osana Inogate-ohjelmaa (Interstate Oil and gas transport to Europe) yhteistyösopimuksen, joka koskee ensin tutkimusta maakaasuverkkojen yhteenliittämisestä Turkin ja Kreikan välillä ja myöhemmin niiden laajentamista naapurimaihin Balkanilla. Kaasuverkkojen yhteenliittämishankkeeseen sisältyy niiden laajentaminen Italiaan sekä periaate toimitusten kahdensuuntaisuudesta idästä länteen ja lännestä itään.

Komissio palauttaa mieleen, että Inogate-puitesopimuksen (valtioiden välisten öljyn- ja kaasunkuljetusjärjestelmien perustamista koskeva toimielinjärjestelmä) ovat allekirjoittaneet Kreikan ja Turkin lisäksi Azerbaidan, Kazakstan, Kirgisia, Tadikistan, Uzbekistan, Turkmenistan, Georgia, Armenia, Ukraina, Valko-Venäjä, Moldova, Romania, Albania, entinen Jugoslavia tasavalta Makedonia, Bulgaria ja Kroatia.

Komissio pitää kyseistä sopimusta tärkeänä Euroopan kasvavan kaasunkysynnän tyydyttämisessä ja erityisesti ehdokasmaihin laajennettujen yhteisön sisämarkkinoiden kannalta sekä toimitusten turvallisuuden ja monipuolisuuden vuoksi. Kyseisen yhteenliittämisen ansiosta Euroopan kaasumarkkinat voisivat hankkia kaasua perinteisten lähteiden (Venäjä, Algeria, Norja) lisäksi Kaspianmeren alueelta, Keski-Aasiasta, Iranista Turkin kautta tai muista Maghreb- ja Mashrek-maissa sijaitsevista kaasulähteistä Italian ja Turkin kautta (eteläinen kaasuverkko).

Teknisiä tutkimuksia kyseisen (yhden tai useamman) kaasuputken todennäköisen kulkureitin määrittämiseksi ei ole aloitettu. Komissio käy neuvotteluja Kreikan ja Turkin viranomaisten ja yritysten kanssa kyseisten infrastruktuurien toteutettavuustutkimusten mahdolliseksi rahoittamiseksi teknistä apua ja rahoitusta koskevilla yhteisön välineillä.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1142/01 esittäjä(t): Raffaele Costa (PPE-DE) komissiolle. Euroopan elintarviketurvallisuusviraston sijaintipaikan valinta.



Virallinen lehti nro 364 E , 20/12/2001 s. 0049 - 0050



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1142/01 esittäjä(t): Raffaele Costa (PPE-DE) komissiolle (10. huhtikuuta 2001) Aihe: Euroopan elintarviketurvallisuusviraston sijaintipaikan valinta Euroopan elintarviketurvallisuusviraston sijaintipaikan lopullista valintaa edeltävässä keskustelussa komissio ehdotti sijaintipaikaksi Luxemburgia, jotta voitaisiin käyttää jo olemassa olevia yhteisön rakenteita, joiden tiloissa elintarviketurvallisuusvirasto voisi toimia meneillään olevan hallinnonuudistuksen johdosta toteutettavan komission yksiköiden uudelleenorganisoinnin jälkeen. Voisiko komissio ilmoittaa, onko se ennen tämän ehdotuksen tekemistä harkinnut erilaisia valintaperusteita, kuten paikan keskeistä sijaintia, vahvaa perinnettä maatalouden ja elintarviketuotannon alalla (jäsenvaltioiden erityispiirteiden turvaamiseksi varsinkin Välimeren alueella), vankkaa elintarviketeollisuutta sekä valittavan paikan tieteellisen tutkimuksen alalla tarjoamaa potentiaalia? Onko komissio yllä mainittua sijaintipaikkaa - mikä epäilemättä on järkevä valinta, jos pyritään nykyisiä rakenteita käyttämällä säästämään kuluissa ja kehittämään yhteistoimintaa - ehdottaessaan ottanut huomioon, että viraston pitäisi olla itsenäinen, ja onko se ottanut huomioon viraston sijoittamisesta Luxemburgiin aiheutuvan riskin, että elintarviketurvallisuusvirasto vaikuttaisi pelkältä komission yksiköltä? David Byrnen komission puolesta antama vastaus (3. syyskuuta 2001) Komissio katsoo, että Euroopan elintarvikeviranomaisen keskeisenä tavoitteena on saada kansalaiset jälleen luottamaan elintarvikkeiden turvallisuuteen ja pitää tätä luottamusta yllä. Uuden viranomaisen pitää siis pystyä suoriutumaan tehtävistään (lausuntojen antaminen, tieteellinen tuki ja riskiviestintä) erittäin tehokkaasti. Komissio kiinnittääkin erityistä huomiota niihin operatiivisiin vaatimuksiin, joilla varmistetaan viranomaisen toimivan parhaimmalla mahdollisella tavalla. Viranomaisen on sijaittava sellaisessa paikassa, että sen komiteoihin ja tiedelautakuntiin osallistuvien eurooppalaisten tiedemiesten on helppo päästä sinne (arviolta 3 000 matkaa vuodessa). Sen sijaintipaikan on myös helpotettava tiivistä viestintää riskinhallinnasta vastaavien tahojen (komission, parlamentin ja neuvoston) kanssa. Lisäksi viranomaisen pitää vakavassa elintarvikekriisissä kyetä jatkuvasti ja nopeasti toimittamaan komissiolle tieteellistä tukea uudessa asetuksessa säädettyjen kriisiyksikköä koskevien mekanismien puitteissa. Viranomaisen riippumattomuus on varmistettu monin tavoin sen perustamista koskevassa asetusehdotuksessa; sen sijoittamisen kaupunkiin, jossa on yhteisön toimielimiä, ei voida katsoa uhkaavan sen riippumattomuutta.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0891/01 esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle. Sensus-poliisihankkeen tukeminen.



Virallinen lehti nro 364 E , 20/12/2001 s. 0020 - 0020



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0891/01 esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle (27. maaliskuuta 2001) Aihe: Sensus-poliisihankkeen tukeminen Vastauksessaan kysymykseen P-0009/01(1) komission jäsen Erkki Liikanen toteaa komission olevan tietoinen siitä, että AfA (Amt für Auslandfrage, Saksan ulkomaankysymyksiä käsittelevä virasto), joka osallistui kieliteknologian testikeskuksensa kautta sekä Aventinus- että Sensus-hankkeeseen, on Saksan liittokanslerin viraston alainen viranomaiselin. Tällä kysymyksen kohtaan 7 antamallaan vastauksella komission jäsen Liikanen myöntää epäsuorasti, että komissio on tietoinen Saksan turvallisuuspalvelun, Bundesnachrichtendienstin, mukanaolosta. Jotta Saksan turvallisuuspalvelun (Bundesnachrichtendienst) osallisuudesta Aventinus- ja Sensus-hankkeeseen ei syntyisi minkäänlaisia väärinkäsityksiä, voiko komissio vastata seuraavaan kysymykseen: myöntääkö komissio selvästi ja yksiselitteisesti, että se on tietoinen Saksan turvallisuuspalvelun, Bundesnachrichtendienstin, osallisuudesta Aventinus- ja Sensus-hankkeisiin? (1) EYVL C 187 E, 3.7.2001, s. 154. Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus (1. elokuuta 2001) Komissio oli Sensus-sopimuksen allekirjoittamisen hetkellä tietoinen siitä, että AfA (Amt für Auslandsfragen) on kieliteknologian testauslaitos ja liittokanslerin viraston alainen laitos. Komissio sai vasta hankkeen loppuvaiheeessa tietää AfAn ja Saksan turvallisuuspalvelun (Bundesnachrichtrendienst, BND) yhteydestä. AfAn tai BND:nkään osallistumiselle Sensus-hankkeeseen ei kuitenkaan ollut mitään laillista estettä.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0181/01 esittäjä(t): Patricia McKenna (Verts/ALE) komissiolle. Suunnitelmat Koillis-Atlantin kalakantojen elvyttämiseksi.



Virallinen lehti nro 350 E , 11/12/2001 s. 0011 - 0011



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0181/01 esittäjä(t): Patricia McKenna (Verts/ALE) komissiolle (1. helmikuuta 2001) Aihe: Suunnitelmat Koillis-Atlantin kalakantojen elvyttämiseksi Kaksi kolmasosaa Koillis-Atlantin kalakannoista ei täytä biologisia edellytyksiä, jotka on asetettu kalakantojen turvaamiseksi. Aikooko komissio laatia elvyttämissuunnitelmia kaikkia näitä kalakantoja varten? Franz Fischlerin komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-0181/01 ja E-0204/01 (8. maaliskuuta 2001) Komissio on tietoinen siitä, että monet Koillis-Atlantin kalakannoista eivät täytä kalakantojen turvaamiseksi asetettuja biologisia edellytyksiä. Komissio soveltaa kuitenkin termiä elvyttämissuunnitelma kalakantoihin, jotka ovat välittömässä vaarassa kadota. Tällaisia kantoja ovat nykyisin turska Pohjanmerellä, Irlannin merellä ja Skotlannin länsipuolella sekä pohjoinen kummeliturskakanta Elvyttämissuunnitelmat on joko otettu käyttöön, kuten Irlannin merellä, tai niitä ollaan muualla ottamassa käyttöön. Kalakantojen turvaamiseksi asetettuja biologisia edellytyksiä täyttämättömien mutta ilman välitöntä katoamisvaaraa olevien kalakantojen sekä kaikkien muidenkin tarvittavien kantojen osalta komissio on aloittanut menettelyn, jonka mukaisesti kalakantojen hoidossa sovelletaan ennaltaehkäisevää lähestymistapaa. Tätä lähestymistapaa sovelletaan jo Pohjanmeren turskaan, koljaan, punakampelaan, seitiin ja silliin, joiden osalta näiden kantojen hoitamisesta yhdessä yhteisön kanssa vastaavan Norjan kanssa on päästy sopimukseen kyseisen lähestymistavan noudattamisesta. Norjan kanssa on lisäksi tehty sopimus ennaltaehkäisevän lähestymistavan soveltamisesta Koillis-Atlantin makrillikantaan. Itämerellä on päästy kansainvälisen Itämeren kalastuskomission puitteissa sopimukseen ennaltaehkäisevän lähestymistavan soveltamisesta turskan, kilohailin ja lohen hoitoon.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1947/01 esittäjä(t): Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) komissiolle. Turkin asettamat rajoitukset assyrialaisille/Syyrian ortodoksikirkon jäsenille.



Virallinen lehti nro 364 E , 20/12/2001 s. 0229 - 0229



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1947/01 esittäjä(t): Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) komissiolle (3. heinäkuuta 2001) Aihe: Turkin asettamat rajoitukset assyrialaisille/Syyrian ortodoksikirkon jäsenille Syyrian ortodoksikirkon papin Yusuf Akbulutin pidättäminen ja syytteeseen asettaminen herättivät laajaa kansainvälistä huomiota ja juuri tästä syystä hänet lopulta vapautettiin. Todennäköisesti Turkin valtio katsoi olevansa pakotettu perääntymään ja määräämään Diyarbakirin valtion turvallisuustuomioistuimen vapauttamaan Akbulutin. Turkin valtio näyttää katkeroituneet siitä, että sen oli annettava periksi Yusuf Akbulutin tapauksessa ja siitä, että Turkkiin kohdistuu lisääntyneitä muutospaineita. Nyt Turkin valtio on ryhtynyt kostotoimiin. Turkin sisäministeri on antanut asetuksen, jossa säädetään kattavista rajoituksista, jotka koskevat kaikkia Euroopasta tulevia assyrialaisia/Syyrian ortodoksikirkon jäseniä, jotka haluavat vierailla kotiseudullaan Kaakkois-Turkissa. Monia identiteettiään etsiviä nuoria, jotka Kaakkois-Turkin sodan vuoksi eivät ole voineet käydä kotikylissään, estetään nyt tämän asetuksen nojalla tutustumasta sukunsa juuriin ja kulttuuriperintöönsä. Turkki jatkaa edelleen assyrialaisen/Syyrian ortodoksien kulttuurin järjestelmällistä hävittämistä. Kirkot ja luostarit, joista useat ovat yli tuhat vuotta vanhoja, on muutettu moskeijoiksi ja eläinsuojiksi. Turkki pyrkii tällä asetuksella peittämään barbaarista menettelyään. Aikooko komissio taivuttaa Turkin lopettamaan assyrialaisten/Syyrian ortodoksien jatkuvan sortamisen? Günter Verheugenin komission puolesta antama vastaus (26. heinäkuuta 2001) Vähemmistöjen suojelu, joka käsittää myös uskonnonvapauden, sisältyy Kööpenhaminassa vahvistettuihin poliittisiin arviointiperusteisiin, jotka ehdokasmaiden on täytettävä. Kulttuurisen monimuotoisuuden turvaaminen ja kulttuuristen oikeuksien takaaminen kaikille kansalaisille alkuperästä riippumatta on yksi Turkkia koskevan liittymiskumppanuuden keskipitkän aikavälin tavoitteista(1). Komissio seuraa tiiviisti uskonnollisten vähemmistöjen tilannetta Turkissa, ja siinä ovat herättäneet tiettyä levottomuutta sen saamat viimeaikaiset tiedot Syyrian ortodoksien, jotka haluavat palata käymään kotikylässään, huonosta kohtelusta ja syrjinnästä. Tässä yhteydessä on aihetta toivoa, että tilannetta parantaa pääministerin 12. kesäkuuta 2001 antama kiertokirje, jossa annetaan kaikille asian kannalta keskeisille viranomaisille ohjeet kieltää mahdolliset Syyrian ortodokseja syrjivät menettelytavat. Komissio aikoo antaa arvionsa tilanteesta marraskuussa 2001 julkaistavassa määräaikaiskertomuksessaan. (1) Neuvosto hyväksynyt 8.3.2001, EYVL L 85, 24.3.2001.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0979/01 esittäjä(t): Nuala Ahern (Verts/ALE) komissiolle. Köyhdytettyä uraania sisältävien ammusten testilaukaiseminen.



Virallinen lehti nro 364 E , 20/12/2001 s. 0019 - 0019



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0979/01 esittäjä(t): Nuala Ahern (Verts/ALE) komissiolle (30. maaliskuuta 2001) Aihe: Köyhdytettyä uraania sisältävien ammusten testilaukaiseminen Onko komissio sitä mieltä, että köyhdytettyä uraania sisältävien ammusten testilaukaiseminen Euroopan unionin rannikkovesistöihin on yhdenmukainen OSPAR-yleissopimuksen kanssa? Margot Wallströmin komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-0884/01, E-0979/01, E-0980/01 ja E-0981/01 (5. kesäkuuta 2001) Köyhdytettyä uraania sisältävien ammusten koealueet voivat olla joko maalla tai merellä. Merellä olevien koealueiden osalta komissio on todennut useaan otteeseen - viimeiseksi vastauksessaan jäsen Kratsa-Tsagaropouloun suulliseen kysymykseen H-0055/01 parlamentin kyselytunnin aikana helmikuun 2001 istuntojaksossa(1) - ettei tästä toiminnasta aiheutuisi sellaista meriympäristön kontaminoitumista, joka eroaisi luonnollisten uraanipitoisuuksien aiheuttamasta kontaminaatiosta. Komission käsityksen mukaan aihetta ei ole vielä käsitelty Oslo-Pariisi-yleissopimuksen (OSPAR) puitteissa. Maanpäällisten koealueiden osalta komissiolla on Euratom-sopimuksen 35 artiklan nojalla oikeus tarkistustarkoituksessa päästä laitoksiin, jotka suorittavat ilman, veden ja maaperän, ts. ympäristön, jatkuvaa seurantaa. Komissio ei siis sinänsä pääse ydin- tai sotilasalueille, ja komissio pyytäisi sitä vain siinä tapauksessa, että laitosten paikan päällä sijaitsevat tarkkailulaitteistot olisivat tarpeellisia ympäristövaikutusten arvioinnissa laitosalueen rajan ulkopuolella. Komissio pitää silmällä tilannetta ympäristön radioaktiivisuuspitoisuuksia Euratom-sopimuksen 36 artiklan nojalla saamiensa tietojen, jäsenvaltioiden viranomaisten toimittamien laitosaluekohtaisten tietojen ja muiden komission tietoon saatettujen tietolähteiden perusteella. Komissio ei ole tietoinen brittitutkimuksesta, joka koski Solway Firthiä, eikä Ranskan suorittamasta samanlaisesta tutkimuksesta. Yhteisön nykyisen lainsäädännön perusteella on jo olemassa ympäristön radioaktiivisuuden seurannan mahdollistavia mekanismeja. Tällaisten säännösten soveltaminen ei korosta erityistä tarvetta, että komissiokin ottaisi ympäristönäytteitä köyhdytetyn uraanin tutkimiseksi. (1) Suullinen vastaus 13.2.2001.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0828/01 esittäjä(t): Paulo Casaca (PSE) komissiolle. Tonnikalan kalastus Pohjois-Atlantilla.



Virallinen lehti nro 318 E , 13/11/2001 s. 0128 - 0129



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0828/01 esittäjä(t): Paulo Casaca (PSE) komissiolle (19. maaliskuuta 2001) Aihe: Tonnikalan kalastus Pohjois-Atlantilla Koska komission jäsen Fischlerillä ei ilmeisesti ollut aikaa vastata hänelle 28. helmikuuta 2001 pidetyssä täysistunnossa esittämiini kysymyksiin Gallagherin mietinnöstä (A5-0044/2001), joka koskee EY:n ja Päiväntasaajan Guinean välistä kalastussopimusta, esitän uudestaan samat kysymykset kirjallisesti. Onko komissio ottanut huomioon tässä ja kaikissa muissa EU:n tekemissä Pohjois-Atlantilla harjoitettavaa tonnikalan kalastusta koskevissa sopimuksissa sopimuksen mahdolliset vaikutukset tonnikalakantoihin ja kalastusoikeuksiin esimerkiksi Azorien ja Madeiran alueilla? Onko komissio ottanut huomioon nuottakalastusmenetelmän vaikutukset suojeltaviin lajeihin, kuten delfiineihin ja kilpikonniin, kun se myöntää, kuten tämän sopimuksen yhteydessä, rahoituskannustimia kyseisen menetelmän käyttämiseksi? Onko komissio ottanut huomioon, että viime vuosina tonnikalasaaliit ovat olleet huonoja Azoreilla, mistä on ollut kielteisiä seurauksia kalastajille ja varustajille? Mitä toimia komissio aikoo toteuttaa tämän tilanteen korjaamiseksi? Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (10. toukokuuta 2001) Komissio kiittää parlamentin jäsentä kysymyksestä ja antaa tiedoksi, että tonnikalan ja sen kaltaisten kalalajien suojelusta Atlantin valtamerellä vastaa kansainvälinen Atlantin tonnikalojen suojelukomissio ICCAT (International Commission for the Conservation of Atlantic Tunas), jonka aktiivinen jäsen yhteisö on. ICCATin määräämiä velvollisuuksia sovelletaan kalastussopimuksissa. Yhteisön edustajat kannattavat ICCAT:issa vakaasti ankaria toimenpiteitä tonnikalakantojen säilyttämiseksi alueilla. Myös Portugali on edustettuna suojelukomissiossa yhteisön sisäisten yhteensovittamismenettelyjen kautta. Yhteisö vaikutti osaltaan ICCATin tekemään päätökseen nuottakalastusmenetelmän käytön kieltämisestä Guineanlahdella kolmeksi kuukaudeksi vuosittain. Tämän yhteisön varustajien jo viime vuosina yksipuolisesti noudattaman toimenpiteen pitäisi osaltaan edistää kalavarojen turvaamista koko alueella ja erityisesti eräiden lajien nuorten yksilöiden suojelua. Komissio muistuttaa, että Azorien ja Madeiran vesillä kalastusta harjoitetaan Portugalin hallinnoimien ICCATin yhteisölle myöntämien kiintiöiden rajoissa. Yhteisön aluksia koskee yleinen delfiinien pyyntikielto.(1) ICCATin tieteellinen komitea seuraa jatkuvasti kilpikonnien joutumista saaliiksi kalastuksen sivusaaliina. (1) Neuvoston asetus (EY) N:o 850/98, annettu 30 päivänä maaliskuuta 1998, kalavarojen säilyttämisestä nuorten meren eliöiden suojelemiseksi toteutettavien teknisten toimenpiteiden avulla - EYVL L 125, 27.4.1998.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0820/01 esittäjä(t): Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) komissiolle. Mahdollinen ESR:n koulutusvarojen väärinkäyttö Galician työnantajain keskusliitossa.



Virallinen lehti nro 340 E , 04/12/2001 s. 0102 - 0102



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0820/01 esittäjä(t): Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) komissiolle (19. maaliskuuta 2001) Aihe: Mahdollinen ESR:n koulutusvarojen väärinkäyttö Galician työnantajain keskusliitossa Galician työnantajain keskusliiton CEG:n entisen puheenjohtajan António Ramilon puheenjohtajakaudella tapahtui vakavia säännönvastaisuuksia, joista aiheutui vieläkin selvittämättä olevat miljardin pesetan (6 010 121 euron) velat. Tässä yhteydessä keskusliiton hallinnoimien, Galician autonomisen alueen hallituksen tukemien EU-varojen mahdollinen väärinkäyttö tuli ilmi. Koulutuskäyttöön tarkoitetut varat oli käytetty työnantajajärjestön menojen kattamiseen. Vuosina 1996-2000 Galician autonomisen alueen hallitus antoi CEG:lle 3 569 000 000 pesetaa (21 450 122 euroa) pääasiassa EU:n rahastoista. Mihin toimenpiteisiin komissio aikoo ryhtyä EU:n rahoituksesta vastuussa olevan Galician autonomisen alueen hallituksen suhteen, kun otetaan huomioon, että CEG:n entinen presidentti on käyttänyt mahdollisesti väärin myös ESR:n myöntämiä koulutusvaroja? Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus (5. kesäkuuta 2001) Komissio pyytää arvoisaa parlamentin jäsentä tutustumaan vastaukseen, jonka komissio antoi hänen suulliseen kysymykseensä H-0258/01 parlamentin huhtikuun 2001 istunnon aikana.(1) Komissio sai 4. huhtikuuta 2001 Espanjalta tietoja Galician työnantajain keskusliiton (Confederação de Emprésarios de Galiza - CEG) Xunta de Galicialta saamasta rahoituksesta sekä toimitetuista tarkastuksista. Espanjan täytyy kuitenkin täydentää raporttia, jotta mahdolliset väärinkäytökset voitaisiin yksilöidä. Espanjan pitäisikin voida piakkoin toimittaa komissiolle päätelmät vielä käynnissä olevista tarkistuksista, jotta komissio voisi ryhtyä tarvittaviin toimiin. Espanja ei ole toistaiseksi ilmoittanut yhdestäkään väärinkäytöstapauksesta kyseisessä asiassa. Euroopan petostentorjuntavirasto (Olaf) on kuitenkin osaltaan ilmoittanut käynnistäneensä 29. maaliskuuta 2001 tutkimuksen, jossa tarkastellaan Espanjan viranomaisten (Fiscalia especial para la represión de los delitos económicos relacionados con la corrupción) osuutta. (1) Kirjallinen vastaus, 3.4.2001.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0249/01 esittäjä(t): Cristina García-Orcoyen Tormo (PPE-DE) komissiolle. Alkoholin kulutuksen sääntely liikennevälineissä, erityisesti lentokoneissa.



Virallinen lehti nro 261 E , 18/09/2001 s. 0073 - 0074



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0249/01 esittäjä(t): Cristina García-Orcoyen Tormo (PPE-DE) komissiolle (8. helmikuuta 2001) Aihe: Alkoholin kulutuksen sääntely liikennevälineissä, erityisesti lentokoneissa Eri liikennevälineissä, kuten lentokoneissa, joissa matkustajille tarjotaan rajoituksetta ilmaista alkoholia, sattuu melko usein humalaisten matkustajien häiriköintitapauksia. Tällaisista tilanteista koituu haittoja sekä matkustajille että miehistölle. Myös matkan aikana nautitun alkoholin aiheuttamat terveyshaitat ovat huomattavia erityisesti pitkillä lennoilla. Onko komissio harkinnut alkoholijuomien kulutuksen sääntelyä liikennevälineissä, erityisesti lentokoneissa ja, jos näin on tapahtunut, mihin toimenpiteisiin se aikoo ryhtyä? Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus (6. huhtikuuta 2001) Komissio on ehdottanut Euroopan parlamentille ja neuvostolle, että lentokoneiden kaupalliselle toiminnalle olisi hyväksyttävä yhteiset vaatimukset teknisten sääntöjen ja hallinnollisten menettelyjen yhdenmukaistamisesta siviili-ilmailun alalla 16. joulukuuta 1991 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3922/91(1) mukaisesti. Kyseisestä ehdotuksesta(2) on keskusteltu parlamentissa, joka muodosti kantansa ensimmäisessä käsittelyssä 18. tammikuuta 2001. Vaatimusten mukaan lentotoiminnan harjoittajat ovat vastuussa lentokoneen ja siinä olevien henkilöiden turvallisuudesta. Lentotoiminnan harjoittajien on varmistettava, että koneessa ei ole matkustajaa, joka on alkoholin vaikutuksen alaisena siinä määrin, että lentokoneen tai siinä olevien henkilöiden turvallisuus todennäköisesti vaarantuisi. (Asetuksen liitteessä III oleva kohta OPS 1 115). Komissio katsoo, että näiden turvallisuusvaatimusten rajoissa lentotoiminnan harjoittajat saavat halutessaan tarjoilla alkoholijuomia matkustajilleen joko maksusta tai ilmaiseksi. Alkoholinkäyttöön liittyvät terveyskysymykset kuuluvat itse kunkin yksityisen henkilön harkittaviksi. Komissiolla ei ole aikomusta ehdottaa oikeudellisia toimenpiteitä alkoholinkäytöstä lentokoneissa. (1) EYVL L 373, 31.12.1991. (2) EYVL C 311 E, 31.10.2000.