KIRJALLINEN KYSYMYS E-0142/00

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(31. tammikuuta 2000)

Aihe: Euroopan kehitysrahaston rahoittamaa Addis Abeban tieverkon kunnostusta koskevan tarjouskilpailun selventäminen

Italialainen rakennusalan yritys Salini Costruttori SpA, joka hoitaa Etiopiassa Maailmanpankin ja Euroopan kehitysrahaston (EKR) laskuun suuria tie- ja pengerrysurakoita, osallistui 6. marraskuuta 1998 tarjouskilpailuun, joka koski EKR:n rahoittamaa Addis Abeban/Dessie-Woldiyan tieyhteyden kunnostusta (ET/7020/000ABA-Tender 4342). Salini Costruttori SpA esitti tarjoukset eristä 1 ja 2, ja sen tarjous osoittautui alhaisimmaksi (6 822 572 euroa toiseksi alhaisinta tarjousta alhaisempi).

Kyseinen yritys on toimittanut laajan selvityksen tarjouksen arviointimenettelyn yhteydessä töiden toteuttamista ja käytettäviä materiaaleja koskevista säännöistä täysin kilpailuasiakirjojen mukaisesti. Selvitys on toimitettu komission yksikköön (PO VIII) seuraavan urakan myöntämisestä päättämistä varten.

Komission edustaja Karl Harbo kuitenkin ilmoitti 22. marraskuuta 1999 Etiopian hallituksen yksikölle, että ainoa täysin kilpailun edellytykset täyttävä tarjous oli toiseksi luokiteltu tarjous, jolle myönnettiin erää 2 koskevat työt, ja erä 1 jätettiin myöntämättä. Ilmoituksessa todettiin, että yrityksille asetettiin ehdoksi olla käyttämättä joesta peräisin olevaa täyteainetta, ja kehotettiin asiakkaan toimistoa ja komission maksamaa kansainvälistä konsulttia olemaan pyytämättä selvennystä yrityksiltä. Näin siis voidaan olettaa, että säännöksiä rikottiin ja että säännökset eivät ole samat, jotka ilmoituksessa mainittiin, sillä siinä asetettiin lyhyt määräaika sopimuksen tekemiselle (15. joulukuuta 1999), mikä jätti hyvin vähän aikaa Salini Costruttori SpA:lle tarjousmenettelyn kiistämiseen.

Voisiko komissio edellä olevan perusteella kertoa,

1. minkä vuoksi komissio piti suotavana olla myöntämättä urakkaa halvimman tarjouksen tehneelle yritykselle?

2. miksi tarjouskilpailun jälkeen määrättiin ehtojen muuttamisesta siten, että toiseksi luokitellun yrityksen oli noudatettava rajoitusta joesta peräisin olevan täyteaineen käyttämisestä ilman että samaa olisi etukäteen edellytetty Salini Costruttori SpA:lta, joka kuitenkin jo oli ilmoittanut voivansa noudattaa kaikkia teknisiä vaatimuksia?

3. miksi hyväksyttiin tarjous vain erästä 2, mikä johti siihen, että komissio ei voinut hyötyä erien urakoiden myöntämisestä samalla kertaa?

4. mitä komissio aikoo tehdä kyseisen tarjouskilpailun sääntöjenmukaisuuden toteamiseksi?

Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus

(10. maaliskuuta 2000)

Euroopan kehitysrahaston hyväksymiä urakka-, hankinta- ja palvelusopimusten välitys- ja sovittelumenettelyä koskevia yleisiä määräyksiä, sopimusehtoja ja menettelysääntöjä sekä niiden soveltamisesta 29. maaliskuuta 1990 tehdyn AKTEY-ministerineuvoston päätöksen

N:o 3/90(1) 36 ja 37 artiklan mukaan hankintaviranomainen tai kansallinen hyväksyjä vastaa lopullisesta päätöksestä sopimuksen tekemisestä yhdessä komission kanssa neljännen Lomén yleissopimuksen 313 ja 317 artiklan mukaisesti. Komissio tarkastaa, että kansallisten hyväksyjien lähettämät tarjousten arviointitulokset noudattavat asianmukaisia määräyksiä sekä hallinnollisesti että teknisesti.

Komissio voi toimittaa kyseistä tarjouskilpailua ja sen eriä koskevia tiettyjä yksityiskohtaisia tietoja poikkeamatta edellä mainituista yleisistä määräyksistä tai yleissopimuksesta. Komission käytettävissä olevien tietojen mukaan erää 1 koskeva arviointimenettely on yhä käynnissä eikä hankintaviranomainen ole tehnyt päätöstä sopimuksen tekemisestä. Yleisten määräysten 33 artiklan 7 kohdan mukaisesti asiaa koskevia tietoja ei voida täten paljastaa. Komissio on tarkastanut, että menettely tapahtui sääntöjen mukaisesti ja on hyväksynyt erää 2 koskevan sopimuksen. Heti kun kansallinen hyväksyjä on ilmoittanut virallisesti erää koskevasta sopimuksesta, lisätietoja koskevat pyynnöt on lähetettävä hankintaviranomaiselle, joka on ainoa elin, jolla on lupa antaa asiaa koskevia tietoja, edellä mainittujen määräysten ja yleisten määräysten 37 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti.

(1) EYVL L 382, 31.12.1990.