KIRJALLINEN KYSYMYS E-2716/01

esittäjä(t): Brice Hortefeux (PPE-DE) komissiolle

(3. lokakuuta 2001)

Aihe: Paikallisliikenteen avaaminen kilpailulle

Haluaisin kiinnittää komission huomiota ehdotukseen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi (KOM(2000) 7 lopullinen)(1) rautateiden, maanteiden ja sisävesien henkilöliikenteeseen liittyviä julkisen palvelun vaatimuksia ja julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekemistä koskevista jäsenvaltioiden toimista.

Asetuksessa suunnitellaan, että paikallisviranomaisten on asetettava kaikki julkiset palvelut, joiden vuosittainen liikevaihto on yli 400 000 euroa, tarjouskilpailumenettelyyn. Näin siis lopetettaisiin suora paikallistason valvonta, annettaisiin tämän tehtävän hoito erikoistuneille monikansallisille yrityksille ja asetettaisiin kyseenalaiseksi vaaleilla valittujen edustajien tekemät hallinnolliset valinnat.

Liikenteen lisäksi ehdotuksen myötä vaarassa ovat kaikki julkiset palvelut, koska ne joutuisivat mahdollisesti jossain vaiheessa avautumaan kilpailulle menettäen perimmäisen olemuksensa eli voiton tavoittelusta pidättymisen.

Haluaisinkin kysyä seuraavaa:

1. Takaako asetusehdotus julkisen matkustajaliikenteen keskeisen aseman yleisen edun piiriin kuuluvana palveluna?

2. Julkisen liikenteen vaatimusten täyttyminen edellyttää joskus kompensaatioiden maksamista. Vahvistetaanko niiden yhteensopivuus perustamissopimuksen kanssa selvästi?

3. Aikooko komissio ottaa huomioon sosiaalisten ja ympäristöön liittyvien seikkojen merkityksen sopimusten tekemisen yhteydessä?

4. Mitä komissio tekee taatakseen matkustajien turvallisuuden sitten, kun paikallisliikenne on avattu kilpailulle?

(1) EYVL C 365 E, 19.12.2000, s. 169.

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(20. marraskuuta 2001)

Komission ehdotuksessa asetukseksi julkiseen henkilöliikenteeseen liittyvistä julkisen palvelun vaatimuksista todetaan julkisen henkilöliikenteen palvelujen tärkeys ja viranomaisten keskeinen rooli. Asetusluonnos vahvistaa viranomaisten asemaa velvoittamalla niitä varmistamaan riittävät julkisen henkilöliikenteen palvelut, jotka ovat korkealuokkaisia ja helposti saatavilla. Ehdotuksen mukaan viranomaisten on myös sovellettava tiettyjä laatuvaatimuksia arvioidessaan palvelujen riittävyyttä ja tehdessään sopimuksia.

Vaatimuksissa otetaan huomioon kuluttajien ja työntekijöiden edut sekä ympäristötekijät. Parlamentin aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunta on ehdottanut useita muutoksia, jotka parantaisivat asetusluonnosta tässä suhteessa. Komissio puoltaa useita näistä muutosehdotuksista.

Eräs komission ehdotuksessa erityisesti mainituista laatuvaatimuksista on matkustajien terveys ja turvallisuus. Turvallisuus on tärkeä tekijä myös vastedes, ja viranomaiset voivat esittää liikenteenharjoittajille asettamansa vaatimukset ja normit sopimusehdoissa, yleisissä säännöissä tai molemmilla tavoilla. Turvallisuus on usein sidoksissa infrastruktuurin ja kaluston laatuun ja ylläpitoon. Jos nämä kuuluvat liikenteenharjoittajan vastuualueeseen, voi viranomainen asettaa tarvittavan tiukat normit sopimusehdoilla ja yleisillä säännöillä. Ehdotuksessa sallitaan raideliikenteen palvelujen (mukaan luettuna metro- ja kevyen raideliikenteen palvelut) kilpailuttamatta jättäminen silloin, jos viranomainen katsoo, että kansalliset ja kansainväliset turvallisuusvaatimukset voidaan täyttää vain siten. Kokemukset jäsenvaltioissa, jotka ovat jo ottaneet käyttöön säännellyn kilpailun komission ehdotuksen mukaisesti, eivät vahvista näkemystä, jonka mukaan menettely vähentäisi turvallisuutta.

Komissio toteaa, että monet joukkoliikennepalvelut ovat julkisen rahoituksen varassa ja että viranomaiset haluavat usein tarjota joillekin kansalaisryhmille tai kaikille kansalaisille joukkoliikennepalveluja alennettuun hintaan tai ilmaiseksi. Voimassaolevalla yhteisön säädöksellä (julkisten palvelujen käsitteeseen rautatie-, maantie- ja sisävesiliikenteessä olennaisesti kuuluvia velvoitteita koskevista jäsenvaltioiden toimenpiteistä 26. kesäkuuta 1969 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1191/69(1), sellaisena kuin se on muutettuna 20. kesäkuuta 1991 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 1893/91(2)) pyritään varmistamaan, että yrityksille kyseisillä perusteilla maksettavat korvaukset ovat sopusoinnussa valtiontukia koskevien sääntöjen kanssa. Taloudellinen korvaus ei varsinkaan saisi olla suurempi kuin viranomaisen asettamien julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä liikenteenharjoittajalle aiheutuvat lisäkustannukset. Julkisen palvelun velvoitteita koskevassa asetusehdotuksessa ei aseteta muita rajoituksia korvaussummalle, jonka viranomaiset voivat maksaa julkisen liikenteen harjoittajille julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä.

(1) EYVL L 156, 28.6.1969.

(2) EYVL L 169, 29.6.1991.