KIRJALLINEN KYSYMYS P-2248/01

esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle

(18. heinäkuuta 2001)

Aihe: Egeanmeren saarten valvomattomat kaatopaikat

Lehdistössä julkaistujen tietojen mukaan Egeanmeren saarten 250 valvomattomalle kaatopaikalle sijoitetaan vuosittain yli 150 000 tonnia jätteitä, ja monissa tapauksissa taajamien jätteet päätyvät mereen, mikä vaikuttaa haitallisesti ympäristöön, kansanterveyteen ja matkailuun. Yhdyskuntajätevesien käsittelystä annetun direktiivin 91/271/ETY(1) 3 artiklassa todetaan, että jäsenvaltioiden on huolehdittava, että jätevesien viemäröintijärjestelmä on 31 päivään joulukuuta 2000 mennessä taajamissa, joiden asukasvastineluku (AVL) on suurempi kuin 15 000.

Mihin syihin vedoten Kreikka on jättänyt panematta täytäntöön direktiivin 91/271/ETY säännökset? Millä tavoin komissio aikoo puuttua asiaan, jotta jo suunnitellut ja hyväksytyt kaatopaikat otettaisiin käyttöön niin pian kuin mahdollista?

(1) EYVL L 135, 30.5.1991, s. 40.

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(4. lokakuuta 2001)

Jätehuoltoa koskevan yhteisön lainsäädännön näkökulmasta on tärkeää korostaa, että jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetussa neuvoston direktiivissä 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna(1), säädetään useista jätteen loppusijoitukseen liittyvistä jäsenvaltioiden velvoitteista. Erityisesti 4 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on varmistettava, että jätteet hyödynnetään tai niistä huolehditaan vaarantamatta ihmisten terveyttä ja käyttämättä menettelyjä tai menetelmiä, joista voi aiheutua vahinkoa ympäristölle. Säännöksen mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet jätteiden hylkäämisen, upottamisen tai valvomattoman huolehtimisen estämiseksi. Lisäksi 8 artiklassa vaaditaan jäsenvaltioita varmistamaan, että jokainen jätteen haltija antaa jätteet yksityisen tai julkisen jätteenkeräilijän käsiteltäväksi tai hyödyntää tai käsittelee jätteet itse noudattaen direktiivin säännöksiä. Edelleen 9 artiklassa vaaditaan, että jätteistä huolehtivien laitosten tai yritysten on saatava siihen lupa toimivaltaiselta kansalliselta viranomaiselta. Neuvoston direktiivin 75/442/ETY lisäksi jäsenvaltioiden on noudatettava säännöksiä, joista on säädetty kaatopaikoista 26 päivänä huhtikuuta 1999 annetussa neuvoston direktiivissä 1999/31/EY(2) ja vaarallisista jätteistä 12 päivänä joulukuuta 1991 annetussa neuvoston direktiivissä 91/689/ETY(3).

Mitä tulee yhdyskuntajätevesiin, yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21 päivänä toukokuuta 1991 annettu neuvoston direktiivi 91/271/ETY(4) koskee lähinnä yhdyskuntajätevesien ja tiettyjen teollisuudenalojen jätevesien keräilyä, käsittelyä ja vesistöön johtamista. Direktiivin 3 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on varmistettava jätevesien viemäröintijärjestelmä taajamissa tietyn ajan kuluessa. Direktiivissä on

kuitenkin myös lietettä koskevia tiettyjä yleisiä säännöksiä, kuten vaatimus säädellä lietteen päästämistä ilmoitusmenettelyin tai luvin viimeistään 31 päivästä joulukuuta 1988 alkaen (14 artiklan 2 kohta) ja lietteen pintavesiin päästämisen kieltäminen 31 päivään joulukuuta 1998 mennessä (14 artiklan 3 kohta).

Kreikan viranomaiset ovat toimittaneet direktiivissä 91/271/ETY vaaditut lietteen käsittelyä koskevat säännöksensä komissiolle vuonna 2000. Oikeudellisten asioiden ohella Kreikan viranomaiset ilmoittivat komissiolle, että valtaosa tuotetusta lietteestä sijoitettiin kaatopaikoille ja vähäinen osa käytettiin uudelleen. Vuonna 2000 kaatopaikkoihin oli määrä sijoittaa 94 prosenttia lietteestä ja noin 6 prosenttia oli määrä käyttää uudelleen maataloudessa ja muualla.

Komissio seuraa joka tapauksessa Kreikan viranomaisten edistymistä mainitun direktiivin täytäntöönpanossa.

Jos parlamentin jäsenellä tai muulla henkilöllä on todisteita siitä, että erityisiä yhteisön velvoitteita on millä tahansa tasolla laiminlyöty, hän voi vapaasti tuoda tosiasiat komission tietoon, ja komissio ryhtyy kaikkiin tarvittaviin toimiin sen varmistamiseksi, että yhteisön ympäristölainsäädäntöä noudatetaan tarkasti.

(1) EYVL L 194, 25.7.1975, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston direktiivillä 91/156/ETY (EYVL L 78, 26.3.1991) ja komission päätöksellä 96/350/EY (EYVL L 135, 6.6.1996).

(2) EYVL L 182, 16.7.1999.

(3) EYVL L 377, 31.12.1991.

(4) Sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston direktiivillä 1998/15/EY (EYVL L 67, 7.3.1998).