ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2966/00 esittäjä(t): Sebastiano Musumeci (UEN) ja Mariotto Segni (UEN) komissiolle. Sisilian ja Sardinian alueet vuoden 2006 jälkeen.



Virallinen lehti nro 151 E , 22/05/2001 s. 0028 - 0029



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2966/00 esittäjä(t): Sebastiano Musumeci (UEN) ja Mariotto Segni (UEN) komissiolle (20. syyskuuta 2000) Aihe: Sisilian ja Sardinian alueet vuoden 2006 jälkeen Komission arvioiden mukaan Sisilia ja Sardinia siirtyvät rakennerahastojen suunnittelukauden 20002006 lopulla pois tavoitteen 1 piiristä. Tämä arvio on tehty ottaen huomioon Keski-Euroopan maiden erittäin todennäköinen liittyminen Euroopan unioniin. Sisilian ja Sardinian sulkemisesta pois tavoitteeseen 1 hyväksyttävästä alueesta aiheutuu vakavaa taloudellista haittaa. Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä varmistaakseen tavoitteeseen 1 kuuluvien alueiden ja varsinkin syrjäisten alueiden ja saarien koheesion? Michel Barnier'n komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-2955/00 ja E-2966/00 (7. marraskuuta 2000) Komissio hyväksyy tammikuun 2001 aikana toisen taloudellista ja sosiaalista koheesiota käsittelevän kertomuksen, joka annetaan parlamentille EY:n perustamissopimuksen 159 artiklan (entinen 130 b artikla) mukaisesti. Tässä kertomuksessa käsitellään laajentuneen unionin alueiden tilannetta ja kehitystä, arvioidaan yhteisön politiikkojen vaikutusta koheesioon ja tehdään ehdotuksia koheesiopolitiikan suuntaviivoiksi vuoden 2006 jälkeen. Komissio toivoo, että tämä toinen kertomus olisi lähtökohtana laajalle keskustelulle kyseisen politiikan tulevaisuudesta. Tätä varten komissio järjestää toukokuussa 2001 keskustelufoorumin, johon kutsutaan parlamentin jäsenet sekä kaikki nykyisten jäsenvaltioiden että jäsenyyttä hakeneiden maiden aluekehityksestä vastaavat toimijat.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2226/00 esittäjä(t): Sebastiano Musumeci (UEN) komissiolle. Etnan luonnonpuisto.



Virallinen lehti nro 136 E , 08/05/2001 s. 0013 - 0014



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2226/00 esittäjä(t): Sebastiano Musumeci (UEN) komissiolle (3. heinäkuuta 2000) Aihe: Etnan luonnonpuisto Sisilian viranomaiset perustivat yli kymmenen vuotta sitten Etnan luonnonpuiston, johon kuuluu 20 kuntaa. Päätös hyväksyttiin ilman, että asukkaille, joita asia koskee, olisi etukäteen kerrottu asiasta. Voiko komissio selvittää, onko tällainen menettely ristiriidassa niiden yhteisön normien kanssa, jotka koskevat väestön osallistumista ympäristörajoitusten määrittelemiseen? Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus (28. syyskuuta 2000) Yhteisön ympäristöalan lainsäädännössä ei edellytetä, että kansallisten toimivaltaisten viranomaisten olisi kuultava kansalaisia ennen luonnonpuistojen perustamista. Näin ollen parlamentin jäsenen mainitsemassa tapauksessa ei voi olla kysymys yhteisön lainsäädännön rikkomisesta. Komissio kuitenkin edistää kansalaisten osallistumista ympäristöalan päätöksentekoon, minkä osoittavat viimeaikaiset lainsäädännölliset ehdotukset kuten tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeidenympäristövaikutusten arviointia koskeva direktiivi(1) ja tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arviointia koskeva direktiiviehdotus(2). Lisäksi yhteisö on allekirjoittanut Århusin yleissopimuksen tiedon saannista, kansalaisten osallistumisoikeudesta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeudesta ympäristöasioissa. Yhteisö ratifioi yleissopimuksen niin pian kuin se on oikeudellisesti mahdollista. (1) Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 85/337/ETY muuttamisesta 3 päivänä maaliskuuta 1997 annettu neuvoston direktiivi 97/11/EY (EYVL L 73, 14.3.1997). (2) Komission ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista. Yhteinen kanta vahvistettu 30. maaliskuuta 2000 (EYVL C 137, 16.5.2000).
KIRJALLINEN KYSYMYS P-2850/00

esittäjä(t): Sylvia-Yvonne Kaufmann (GUE/NGL) komissiolle

(4. syyskuuta 2000)

Aihe: Turkin vankilat

Onko komissio tietoinen Turkissa sijaitsevan Bucan vankilassa olevien vankien tilasta ja Ali Aslanin kohtalosta? Ali Aslan on Turkin poliisin harjoittaman kidutuksen seurauksena hengenvaarassa.

Mitkä Kööpenhaminan kriteereistä Turkki on komission mielestä tähän mennessä täyttänyt?

Mitä mieltä komissio on tässä suhteessa erityisesti Turkin vankiloista?

Günter Verheugenin komission puolesta antama vastaus

(26. syyskuuta 2000)

Komissio on tietoinen Turkin vankiloiden hiljattaisista tapahtumista ja on erittäin huolissaan raportoitujen tapahtumien vakavuudesta. Arvoisan parlamentin jäsenen mainitseman tapauksen osalta komissio on saanut seuraavia tietoja.

Turvajoukot käynnistivät 26. heinäkuuta 2000 huomattavia toimia Bergaman vankilassa löydettyään sieltä tunnelin. Turvajoukkojen ja vankien väliset yhteenotot kestivät neljä päivää. Rauhattomuudet päättyivät vasta, kun 77 vankia (lukuun ottamatta Kurdistanin työväenpuolueen PKK:n tapausten johdosta vangittuina pidettyjä vankeja) siirrettiin Bucan vankilaan. Siirretyt vangit väittivät, että heitä oli pahoinpidelty siirron aikana ja saavuttuaan Bucan vankilaan. Izmir Bar -yhdistyksen laatiman raportin mukaan useiden vankien kuten arvoisan parlamentin jäsenen mainitseman Ali Aslanin päästä ja kehosta oli löydetty väkivallan merkkejä. Kolmea vankia oli ilmeisesti pahoinpidelty muita vakavammin, ja heistä yhden leuka oli murtunut. Myös Turkin ihmisoikeussäätiö on vahvistanut, että seitsemän vangin Ali Aslan mukaan luettuna terveydentila oli vakava. Tähän mennessä ei ole annettu mitään virallista ilmoitusta tai käynnistetty tapahtumien tutkintaa.

Turkin unioniin liittymistä koskevien edellytysten osalta komissio totesi vuoden 1999 määräaikaiskertomuksessaan, että Turkki ei täyttänyt Kööpenhaminassa vahvistettuja poliittisia arviointiperusteita.

Vankiloiden olojen osalta tilanne on edelleen huolestuttava, koska vankiloiden kapasiteettiin nähden liiallinen vankimäärä ja terveydenhoidon puute ovat edelleen suurimmat ongelmat. Lisäksi vankiloissa tapahtuu yhä väkivaltaisia yhteenottoja vankien ja turvajoukkojen välillä sekä kapinoita ja panttivankien ottamista. On kuitenkin todettu, että viranomaiset ovat parhaillaan aloittamassa koko vankilajärjestelmän uudistamista.

Euroopan neuvoston kidutuksen ja epäinhimillisen tai alentavan kohtelun vastaisen komitean valtuuskunta vieraili Turkissa heinäkuussa 2000 yhdeksän päivän ajan. Yksi vierailun pääsyistä oli tutkia Turkin viranomaisten parhaillaan toteuttamia toimia vankien pienempien asumisyksikköjen käyttöön ottamiseksi ja erityisesti F-tyypin hankeen toteuttamiseksi. Valtuuskunta myös tutki poliisin pidättämien henkilöiden kohtelua.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2922/00 esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle. Delfiinien surmaaminen.



Virallinen lehti nro 136 E , 08/05/2001 s. 0097 - 0097



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2922/00 esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle (19. syyskuuta 2000) Aihe: Delfiinien surmaaminen Onko komissio huolestunut lukuisien kalastusverkkoihin kiinni jäävien delfiinien kuolemasta ja kärsimyksistä? Miksi komissio päätti olla osallistumatta Itä- ja Pohjanmeren pienten valaiden säilyttämistä koskevan sopimuksen (Ascobans) kolmanteen kokoukseen Bristolissa 28.7.? Kokouksessa kahdeksan pohjoisen Euroopan valtion edustajat sopivat lähettävänsä komissiolle painokkaan viestin, jossa ne kehottavat sitä sisällyttämään käynnissä olevaan yhteisen kalastuspolitiikan tarkistamisprosessiin myös toimia delfiinien vuosittaisen kuolleisuuden vähentämiseksi. Margot Wallströmin komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-2791/00 ja E-2922/00 (10. lokakuuta 2000) Komissio on huolissaan valaiden ja muiden kalastuksen sivusaaliiden määristä. Komissio suhtautuu myönteisesti Itämeren ja Pohjanmeren pienten valaiden suojelusta tehdyn sopimuksen (Ascobans) sopimuspuolten toimiin valaiden tahattoman verkkoihin joutumisen vähentämiseksi. Komissio toivoo, että jäsenvaltiot jatkavat toimiaan neuvoston tasolla. Luonnonsuojelualan suuresta työmäärästä ja riittämättömistä varoista johtuen komissio joutui kieltäytymään kutsusta osallistua tarkkailijana Bristolissa pidettyyn Ascobans-konferenssiin. Vaikka yhteisö ei ole osapuolena Ascobans-sopimuksessa, delfiinejä ja pyöriäisiä suojellaan luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21. toukokuuta 1992 annetulla neuvoston direktiivillä 92/43/ETY(1). Erityisesti direktiivin 12 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on otettava käyttöön tiukka suojelujärjestelmä eläinlajien luontaisella levinneisyysalueella ja kiellettävä kyseisten lajien tahallinen pyydystäminen ja häiritseminen. Jäsenvaltioiden on myös otettava käyttöön tahatonta pyydystämistä ja tappamista koskeva tarkkailujärjestelmä. Komissio muistutti jäsenvaltioita äskettäin niiden velvollisuuksista luontotyyppidirektiivillä perustetun komitean viimeksi pidetyssä kokouksessa. (1) EYVL L 206, 22.7.1992.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2479/00 esittäjä(t): Graham Watson (ELDR) komissiolle. Elintarvikkeiden merkinnät ja pähkinäallergiat.



Virallinen lehti nro 113 E , 18/04/2001 s. 0107 - 0107



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2479/00 esittäjä(t): Graham Watson (ELDR) komissiolle (24. heinäkuuta 2000) Aihe: Elintarvikkeiden merkinnät ja pähkinäallergiat Tätä nykyä elintarvikkeissa käytetään merkintöjä, joiden avulla kuluttajat voivat tehdä valintoja. Merkinnät voivat auttaa ruokavaliosta (esim. vegaaneille) tai allergiasta (gluteiiniton) johtuvaa valintaa. Nämä symbolit ovat kyllin selviä kaikille ja takaavat sen, että tuote sisältää vain asianomaiselle sopivia raaka-aineita. Voiko komissio ystävällisesti ilmoittaa, onko se harkinnut ehdotuksia näiden toimien laajentamiseksi siten, että ne sisältävät merkinnän, jonka mukaan tuote on ehdottomasti 100 % pähkinätön, koska pienikin virhe elintarvikemerkintöjen tulkitsemisessa saattaa olla hengenvaarallinen pähkinäallergisille EU:n kansalaisille? David Byrnen komission puolesta antama vastaus (29. syyskuuta 2000) Komission mielestä on suositeltavaa auttaa allergikkoja parhaalla mahdollisella tavalla antamalla heille täydellisempää tietoa tuotteiden koostumuksesta. Itse asiassa näin taataan, että kuluttajat yleensäkin saavat parempaa tietoa tuotteiden koostumuksesta, ja samalla varmistetaan, että kuluttajat, jotka haluavat tai joiden täytyy välttää tiettyjä ruoka-aineita terveydellisistä tai eettisistä syistä, saavat tarvitsemansa tiedon. Valkoisessa kirjassa elintarvikkeiden turvallisuudesta(1) komissio ilmoitti aikovansa ehdottaa muutosta myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20. maaliskuuta 2000 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviin 2000/13/EY(2) (aiemmin 18. joulukuuta 1978 annettu neuvoston direktiivi 79/112/ETY(3)); muutoksella poistettaisiin nykyinen mahdollisuus jättää ilmoittamatta yhdistelmäainesosan yksittäinen ainesosa, joka muodostaa vähemmän kuin 25 % lopputuotteesta. Lisäksi komissio aikoo muuttaa yhteisön lainsäädäntöä huolehtiakseen siitä, että tieteellisesti allergioiden aiheuttajiksi todetut elintarvikkeet ja ainesosat luetellaan johdonmukaisesti pakkausmerkinnöissä. (1) KOM(1999) 719 lopullinen. (2) EYVL L 109, 6.5.2000. (3) EYVL L 33, 8.2.1979.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-2003/00 esittäjä(t): Daniela Raschhofer (NI) neuvostolle. Itävallan vastaiset sanktiot.



Virallinen lehti nro 103 E , 03/04/2001 s. 0044 - 0045



KIRJALLINEN KYSYMYS P-2003/00 esittäjä(t): Daniela Raschhofer (NI) neuvostolle (13. kesäkuuta 2000) Aihe: Itävallan vastaiset sanktiot Neuvoston puheenjohtaja Francesco Seixas da Costa totesi Euroopan parlamentissa 15. maaliskuuta 2000 käydyissä ihmisoikeuskeskusteluissa, että Itävalta on toistaiseksi noudattanut kaikkia EU-jäsenyydestä aiheutuvia velvoitteita. Lisäksi hän sanoi, ettei sisäisiin asioihin ole puututtu, vaikka jäsenvaltiot eivät reagoineetkaan Itävallan hallituksen muodostamiseen pelkästään kahdenvälisissä suhteissa, koska asia koskee kaikkia osapuolia henkilökohtaisesti. Portugalin pääministeri Guterres ilmoitti Alankomaiden sosialistien 27. toukokuuta 2000 järjestämässä tilaisuudessa olevansa ylpeä sanktioista ja lisäsi, että sanktiot voitaisiin poistaa ainoastaan 14 muun jäsenvaltion yksimielisellä päätöksellä. Komission puheenjohtaja Prodi totesi italialaiselle La Republicca -lehdelle 24. toukokuuta 2000 myöntämässään haastattelussa, että ihmisoikeuksien loukkaamista ei suvaita ja korosti, että Itävalta ei ole toistaiseksi loukannut oikeuksia. 1. Miten neuvosto perustelee kun otetaan huomioon puheenjohtajan lausumat kantaansa, jonka mukaan Itävaltaan kohdistetut sanktiot eivät ole EU:n toimia vaan kahdenvälisiä toimia? 2. Katsooko neuvosto, että pääministeri Guterres rikkoi perussopimuksia, erityisesti Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 1 artiklan mukaista solidaarisuusperiaatetta ja EY:n perustamissopimuksen 10 artiklan mukaista yhteisölle uskollisuuden periaatetta, ilmoittaessaan olevansa ylpeä sanktioista? 3. Komissio tarkkailee sopimusten täytäntöönpanon valvojana kaikkia jäsenvaltioita. Se on itse ilmoittanut seuranneensa Itävallan tapahtumia tiiviisti aina siitä lähtien kun Itävallan vapauspuolue FPÖ liittyi hallitukseen. Miten neuvosto perustelee Itävaltaan kohdistettujen sanktioiden pitämistä ennallaan, vaikka komissio on todennut, että Itävalta ei ole toistaiseksi loukannut oikeuksia ja vaikka Seixas da Costa totesi saman asian jo maaliskuun puolivälissä? Vastaus (10. marraskuuta 2000) Toimenpiteet, joihin arvoisa parlamentin jäsen viittaa, mainitaan Portugalin pääministerin 14 jäsenvaltion puolesta antamassa julkilausumassa. Julkilausuma ei ole neuvostoa sitova. Neuvosto ei ole omaksunut kantaa asiaan eikä näin ollen voi vastata mihinkään niistä kysymyksistä, joita arvoisa parlamentin jäsen on ottanut esiin.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2667/00

esittäjä(t): Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE) komissiolle

(1. syyskuuta 2000)

Aihe: Legionellabakteerin torjuntaa koskeva strategia

Alankomaita kohtasi maaliskuussa 1999 laaja legionellaepidemia. Myös Kapellenissa Belgiassa ihmisiä menehtyi legionelloosiin.

1. Mitä ennalta ehkäiseviä toimenpiteitä Euroopan unionissa on toteutettu legionellatartunnan estämiseksi?

2. Voiko komissio kertoa, missä määrin näistä toimenpiteistä on hyötyä kansanterveydelle?

3. Mitä mieltä komissio on yhdenmukaisesta eurooppalaisesta politiikasta legionellan ennalta ehkäisemiseksi ja torjumiseksi? Miten komissio ja Alankomaiden hallitus voisivat asiassa toimia?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(4. lokakuuta 2000)

1. ja 2. Arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemien legionelloosi-epidemioiden puhkeamisen jälkeen useimmat jäsenvaltiot 0ovat tarkistaneet toimenpiteitään tai soveltaneet uusia tai ajantasaistettuja toimenpiteitä legionelloosin ennaltaehkäisemiseksi tai valvomiseksi alueellaan. Toimenpiteet vaihtelevat ohjauksesta lainsäädäntöön riippuen siitä, mille ryhmille ne on osoitettu ja minkä tyyppistä valvontaa tarvitaan. Jäsenvaltioiden ja komission toimintalinjana on pyrkiä soveltamaan äskettäisistä epidemioista koottua tietoa kansanterveyden korkeatasoisen suojelun takaamiseksi.

Jäsenvaltiot ovat vastuussa kansanterveyden suojelun kansallisten toimenpiteiden täytäntöönpanosta. Koska tämänkaltaiset legionelloosi-epidemiat ovat satunnaisia, toimenpiteiden teho voidaan arvioida vasta pitkällä aikavälillä.

3. Tartuntatautien epidemiologisen seurannan ja valvonnan verkoston perustamisesta yhteisöön 24. syyskuuta 1998 tehdyn Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen 2119/98/EY(1) mukaisesti jäsenvaltioiden on raportoitava epidemioista ja kuultava toisiaan yhteisön verkoston kautta saatavien tietojen pohjalta ja yhteistyössä komission kanssa tartuntatautien ehkäisyä ja valvontaa koskevien ponnistelujen yhteensovittamiseksi. Näissä puitteissa komissio on useiden vuosien ajan tukenut ja tukee edelleen matkailuun liittyvien tautitapausten ja legionelloosin esiintymistihentymien seurantaa yhteisössä voidakseen toimittaa jäsenvaltioille nopeasti tietoa valvontaa ja ennaltaehkäisyä varten.

Komissio tekee myös parhaillaan yhteistyötä jäsenvaltioiden asiantuntijoiden kanssa legionelloosin ehkäisemiseksi ja valvomiseksi ja harkitsee yhteisön tasoisten toimien tulevaa tarvetta tämän yhteistyön tulosten pohjalta.

(1) EYVL L 268, 3.10.1998.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3415/00 esittäjä(t): Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) komissiolle. EU:n jäsenvaltiot ja EU:n varojen suojelua koskeva kansainvälinen sopimus.



Virallinen lehti nro 151 E , 22/05/2001 s. 0162 - 0163



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3415/00 esittäjä(t): Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) komissiolle (7. marraskuuta 2000) Aihe: EU:n jäsenvaltiot ja EU:n varojen suojelua koskeva kansainvälinen sopimus EU:n varojen suojelua koskeva kansainvälinen sopimus on ollut olemassa viisi vuotta. Vuoden 2000 tammikuuhun mennessä sen oli hyväksynyt vain viisi EU:n viidestätoista jäsenvaltiosta: Ruotsi, Itävalta, Suomi, Saksa ja Iso-Britannia. Ovatko useammat valtiot nyt hyväksyneet sopimuksen ja mihin toimiin komissio on ryhtynyt saadakseen yhä useamman valtion hyväksymään sopimuksen? Eikö olisi asianmukaista tehdä päätös, jonka mukaan ne valtiot, jotka eivät hyväksy sopimusta, eivät siten myöskään voi vastata siitä, että EU:n tukia hallinnoidaan oikealla tavalla, ja kyseisille valtioille suoritettavat maksut tulee sen vuoksi peruuttaa, kunnes ne ovat allekirjoittaneet sopimuksen? Michaele Schreyerin komission puolesta antama vastaus (1. joulukuuta 2000) Ensinnäkin komissio toteaa, että niin yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamista koskevan yleissopimuksen(1) kuin sen pöytäkirjojen(2) sekä sellaisen lahjonnan, jossa on osallisina Euroopan yhteisöjen virkamiehiä tai Euroopan unionin jäsenvaltioiden virkamiehiä, torjumista koskevan yleissopimuksenkin(3) ratifiointi toteutetaan jäsenvaltioissa. Tässä vaiheessa kysyjän mainitsemien jäsenvaltioiden (Saksa, Itävalta, Suomi, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta) lisäksi Kreikka, Espanja ja Ranska ovat ilmoittaneet neuvostolle ratifioineensa taloudellisten etujen suojaamista koskevan yleissopimuksen. Komissio on muistuttanut jäsenvaltioita jatkuvasti näiden instrumenttien ratifioinnin välttämättömyydestä sekä siitä, että ne on saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä. Komissio toteaa kuitenkin, että jäsenvaltioiden sitoutumista petosten, rahanpesun, lahjonnan ja muun laittoman ja yhteisön taloudelliset edut vaarantavan toiminnan torjumiseen on tarkasteltava myös muiden niiden toteuttamien toimenpiteiden ja erityisesti valvontatoimenpiteiden valossa. Koska kaikki jäsenvaltiot eivät ole vielä ratifioineet mainittuja instrumentteja, komissio on kirjannut työohjelmaansa aloitteen, jonka osana on tarkoitus antaa niitä korvaavia, sääntelyä ja oikeusviranomaisten asemaa vahvistavia lainsäädäntöehdotuksia yhteisön taloudellisten etujen suojaamiseksi. (1) EYVL C 316, 27.11.1995. (2) EYVL C 313, 23.10.1996, EYVL C 151, 20.5.1997 ja EYVL C 221, 19.7.1997. (3) EYVL C 195, 25.6.1997.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2906/00 esittäjä(t): Chris Davies (ELDR) komissiolle. Liittymisneuvottelut.



Virallinen lehti nro 136 E , 08/05/2001 s. 0126 - 0127



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2906/00 esittäjä(t): Chris Davies (ELDR) komissiolle (14. syyskuuta 2000) Aihe: Liittymisneuvottelut 1. Onko Euroopan unionissa ollut sen historian aikana kansakuntaa, jonka on väitetty kuuluvan unioniin, mutta jolla ei ole ollut demokraattista edustusta toimielimissä? 2. Jos Kyproksen tasavalta hyväksyttäisiin unionin jäseneksi ja se vaatisi perustuslaillista mandaattia koko saarelle, kun taas Pohjois-Kyproksen turkkilainen tasavalta vaatisi itsenäisyytensä säilyttämistä, olisiko kyseessä ensimmäinen tapaus laatuaan? 3. Onko Euroopan unionin perussopimuksissa kohtia, jotka edellyttäisivät yksityisten henkilöiden tai heidän suoralla vaalilla valitsemiensa edustajien kuulemista ennen kuin voidaan vaatia heidän kuulumistaan Euroopan unioniin? 4. Millaisessa asemassa Gibraltar on tämän suhteen? Romano Prodin komission puolesta antama vastaus (18. lokakuuta 2000) 1. ja 2. Komissio korostaa, että unionin historiasta ei löydy ennakkotapausta, jossa unioniin kuuluvalla kansalla ei ole ollut demokraattista edustusta toimielimissä. Tämä lausunto ei kuitenkaan merkitse kannanottoa siihen, onko Pohjois-Kyproksen turkkilainen tasavalta demokraattinen edustus vai ei. 3. ja 4. EY:n perustamissopimukseen ei sisälly vaatimusta, että yksityisiä henkilöitä tai heidän valittuja edustajiaan olisi kuultava etukäteen. Tämä on jäsenvaltioiden perustuslain piiriin kuuluva asia.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2968/00 esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) neuvostolle. Koulumaito-ohjelman sisällyttäminen terveyttä edistävään elintarvikepolitiikkaan.



Virallinen lehti nro 151 E , 22/05/2001 s. 0031 - 0032



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2968/00 esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) neuvostolle (25. syyskuuta 2000) Aihe: Koulumaito-ohjelman sisällyttäminen terveyttä edistävään elintarvikepolitiikkaan Komissio ja maatalousministerit ovat päättäneet vähentää koulumaito-ohjelmalle Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahastosta myönnettävää tukea 75 prosenttiin, koska ohjelma edistää elintarvike- ja kansanterveyspolitiikan tavoitteita. Olisi kuitenkin mielekkäämpää tarjota koululaisille ilmaista maitoa, kuin jättää heidät kaupallisten virvokejuoma-automaattien houkuteltaviksi. Koulumaito-ohjelman ulkopuolelle jäävän 25 prosentin osuuden siirtäminen terveyttä edistävää elintarvikepolitiikkaa koskevaan ohjelmaan näyttää tästä syystä olevan asianmukainen toimi. Aikooko neuvosto kannattaa koulumaito-ohjelman ulkopuolelle jäävän 25 prosentin osuuden siirtämistä terveyttä edistävää elintarvikepolitiikkaa koskevaan ohjelmaan, koska komissio ja jäsenvaltiot ovat osoittaneet erityistä mielenkiintoa tätä aihetta kohtaan? Jos ei aio kannattaa, miksi neuvosto on sitä mieltä, että kyseistä 25 prosentin osuutta ei saa siirtää terveyttä edistävän elintarvikepolitiikan budjettiin? Miten tällainen kanta on neuvoston mielestä yhdistettävissä komission jäsenen Franz Fischlerin (kirjalliseen kysymykseen E-1320/00(1)) antamaan vastaukseen, jossa mainitaan, että maidon jakelu kouluissa voi edistää ravitsemuksellisia ja sosiaalisia tavoitteita? (1) EYVL C 53 E, 20.2.2001, s. 126. Vastaus (22. joulukuuta 2000) Neuvoston päätös, jonka mukaan koulumaito-ohjelmalle annettavaa yhteisön rahoitusosuutta vähennetään 75 prosenttiin, on Euroopan parlamentin lausunnon mukainen. Neuvosto muistuttaa, että sen päätös antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden lisätä jäljellä olevan 25 prosentin osuuden verran tukea koulumaidon toimittamiseen, jotta kyseiset toimet voitaisiin suunnata terveelliseen ravitsemuspolitiikkaan. Neuvostolle ei ole toistaiseksi toimitettu yhtään ehdotusta yhteisön rahoitusosuuden kyseisen 25 prosentin vähennyksen siirtämiseksi johonkin tällaista politiikkaa varten varattuun budjettikohtaan.