Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0042



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2213/98 esittäjä(t): Mark Watts (PSE) komissiolle (16. heinäkuuta 1998) Aihe: Satamavaltioiden harjoittama tarkastustoiminta 1. Voiko komissio kertoa, riittääkö satamavaltiojohtajien määrä satamavaltioiden harjoittamaa tarkastustoimintaa koskevassa direktiivissä asetetun tehtävän suorittamiseen? 2. Mitä jäsenvaltiot ovat tehneet sen varmistamiseksi, että tarkastajia voidaan tarvittaessa nimittää lisää? 3. Millaiset valtuudet komissiolla on vaatia, että jäsenvaltioilla on riittävä määrä tarkastajia? 4. Mistä syystä tarkastajien määrä vaihtelee jäsenvaltiosta toiseen? 5. Mitkä ovat koulutetun, pätevän tarkastajan palkkaamisesta koituvat kokonaiskustannukset ecuina? 6. Missä lippuvaltioissa pidätetyt alukset on yleisimmin rekisteröity? Mitkä ovat ne kahdeksan lippuvaltiota, joissa ne on yleisimmin rekisteröity? Komission jäsenen Neil Kinnockinkomission puolesta antama vastaus (14. syyskuuta 1998) 1. Alusturvallisuutta, saastumisen ehkäisemistä ja alusten asumis- ja työskentelyolosuhteita koskevien kansainvälisten standardien soveltamisesta yhteisön satamia käyttäviin ja jäsenmaiden lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä purjehtiviin aluksiin (satamavaltioiden suorittama valvonta) 19. kesäkuuta 1995 annetun neuvoston direktiivin 95/21/EY(1) 17 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tarkastajien lukumäärää koskevat tiedot. Tämän on tapahduttava viimeistään kolme kuukautta kyseisen direktiivin voimaantulopäivän jälkeen ja myöhemmin 1. lokakuuta mennessä joka kolmas vuosi. 2. Komissiolle tämän artiklan perusteella syyskuussa 1995 toimitetut tiedot heijastelevat vain direktiivin antamishetkellä vallinnutta tilannetta. Komissio pystyy arvioimaan jäsenvaltioiden toimittamien tietojen perusteella 1. lokakuuta 1998 jälkeen sen, onko tarkastajien määrä riittävä direktiivissä säädetyn tehtävän suorittamista varten. Uusien tarkastajien nimittäminen, silloin kun se on tarpeen, ei kuulu komission toimivallan piiriin. Kussakin jäsenvaltiossa on käytössä menettelyt, joiden avulla voidaan palkata tarkastajia, jotka täyttävät direktiivin 95/21/EY liitteessä VII määritetyt pätevyysvaatimukset. 3. Direktiivissä 95/21/EY ei ole säännöksiä, joiden mukaisesti jäsenvaltiot velvoitettaisiin palkkaamaan tietty vähimmäismäärä tarkastajia. Direktiivin 4 artiklassa esitetään kuitenkin yleinen velvoite, jonka mukaan jäsenvaltioilla on oltava alusten tarkastamista varten soveltuvat kansalliset merenkulkuhallinnot. Tämä tarkoittaa riittävää määrää tarkastajia direktiivissä säädettyjen velvoitteiden täyttämiseksi. Täyttäessään tehtäväänsä direktiivin täytäntöönpanon valvonnassa komissio voi tämän vuoksi käynnistää jäsenyysvelvoitteiden laiminlyöntiä koskevan menettelyn sellaista jäsenvaltiota vastaan, joka ei ole noudattanut tätä vaatimusta. 4. Erot jäsenvaltioiden tarkastajien lukumäärissä johtuvat useista tekijöistä, jotka liittyvät erityisesti satamaliikenteen määrään ja luonteeseen sekä merenkulkuhallinnon sisäiseen järjestämiseen. Tarkastajien lukumäärä riippuu myös siitä, työskentelevätkö tarkastajat täyspäiväisesti satamavaltion toteuttamaan valvontaan kuuluvissa tarkastuksissa vai osallistuvatko he myös muihin tehtäviin, kuten lippuvaltion tarkastuksiin, kalastusalusten tarkastuksiin, sataman vastaanottopalvelujen arviointiin jne. - mikä näyttää olevan yleisin käytäntö. 5. Komissiolla ei ole käytössään tarkkoja tietoja pätevän tarkastajan palkkaukseen liittyvistä kokonaiskustannuksista. Yleisesti ottaen tarkastajat ovat merenkulkuhallinnon palveluksessa toimivia julkisia virkamiehiä, ja heidän palkkakustannuksensa vaihtelevat jäsenvaltiosta toiseen samalla tavoin kuin muidenkin julkisten virkamiesten palkkakustannukset. 6. Pariisin yhteisymmärryspöytäkirjan (MOU) puitteissa laaditaan vuosittain luettelo niistä lippuvaltioista, joissa rekisteröidyt alukset pysäytetään kaikkein useimmiten. Tähän säännöllisesti tarkistettavaan, kolmen vuoden ajanjakson kattavaan luetteloon on sisällytetty ne lippuvaltiot, joiden alusten pysäyttämisprosentti ylittää pysäyttämisten keskimääräisen prosenttiosuuden Pariisin yhteisymmärryspöytäkirjan kattamalla alueella. Seuraavassa on mainittu luettelon kärjessä olevat kahdeksan lippuvaltiota, joiden pysäyttämisprosentit ylittävät kolmivuotisen keskiarvon (ajanjakso 1995-1997) ja joiden alukset ovat tarkastustoiminnan ensisijaisia kohteita: Honduras, Belize, Syyria, Romania, Marokko, Turkki, Libanon ja Egypti. (1) EYVL L 157, 7.7.1995.