KIRJALLINEN KYSYMYS E-1477/02 esittäjä(t): Herman Vermeer (ELDR), Maria Sanders-ten Holte (ELDR)ja Jan Mulder (ELDR) komissiolle. Euroopan unionin koheesiopolitiikan tehokkuutta koskeva Alankomaiden keskussuunnitteluviraston raportti.



Virallinen lehti nro 309 E , 12/12/2002 s. 0127 - 0128



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1477/02 esittäjä(t): Herman Vermeer (ELDR), Maria Sanders-ten Holte (ELDR)ja Jan Mulder (ELDR) komissiolle (27. toukokuuta 2002) Aihe: Euroopan unionin koheesiopolitiikan tehokkuutta koskeva Alankomaiden keskussuunnitteluviraston raportti Onko komissio tietoinen Alankomaiden keskussuunnitteluvirasto (Centraal Plan Bureau) CPB:n tutkimuksesta, josta ilmenee, että EU:n koheesiorahastoa koskevaa politiikkaa ei toteuteta tehokkaasti? Suuri osa varoista päätyy suhteellisen rikkaille alueille, jotka eivät tarvitse kyseisiä tukia. Politiikkaa muuttamalla olisi mahdollista saada aikaan 0,5 prosentin vuotuinen talouskasvu köyhimmillä alueilla. Raportissa todetaan myös, että politiikkaa on tarkistettava uusien jäsenvaltioiden unioniin liittymistä silmällä pitäen. Mitä toimenpiteitä ja aloitteita komissio on suunnitellut koheesiopolitiikan tehokkuuden parantamiseksi yleisellä tasolla? Jos komissio päättää olla ryhtymättä mihinkään toimiin, miten se perustelee kyseisen päätöksen? Onko komissio tietoinen kyseiseen CPB:n raporttiin liitetyistä tehokkuuden parantamista koskevista suosituksista, joiden mukaan joko komission on lisättävä rahastoihin kohdistamaansa valvontaa tai jäsenvaltioiden on annettava itse valita ne hankkeet, joihin ne sijoittavat varoja? Aikooko komissio ottaa vaarin CPB:n neuvoista? Voiko komissio kertoa, kumpaa vaihtoehtoa se pitää parempana? Jos komissio ei valitse ensimmäistä vaihtoehtoa, tarkoittaako se sitä, että komissio pitää koheesiopolitiikkaan kohdistamaansa valvontaa riittävänä? Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus (10. heinäkuuta 2002) Käytettävissä olevien varojen keskittäminen eniten tarvitseville alueille ja pahimpiin ongelmiin on rakennerahastojen perusperiaate. Näin ollen noin kaksi kolmasosaa käytettävissä olevista varoista keskitetään vain 22 prosenttiin väestöstä tavoite 1 -alueilla. Tukea on keskitetty entistä enemmän nykyisellä ohjelmakaudella 20002006 edelliseen ohjelmakauteen 19941999 verrattuna, ja rakennerahastojen kaikkien alueellisten tavoitteiden kattama väestömäärä on laskenut 49,8 prosentista 41,3 prosenttiin. Rakennerahastojen valvonnan perusperiaatteita ovat komission ja jäsenvaltioiden viranomaisten välinen kumppanuus ja vastuun hajauttaminen. Nykyisten aluekehitysohjelmien hallinnossa tämä on merkinnyt yksittäisten hankkeiden valinnan hajauttamista. Hankkeiden valinta on jäsenvaltioiden vastuulla sen jälkeen, kun ohjelmien laajoista strategisista toimintalinjoista on sovittu yhteistyössä komission kanssa. Komissio on tietoinen arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemasta raportista. Se on tarkastellut puolueettomien asiantuntijoiden kanssa rakenteellisten tukitoimien vaikutusta ohjelmakaudella 20002006. Apuna on käytetty panos-tuotosmallia, joka antaisi olettaa, että yhteisön koheesiopolitiikalla on selkeä myönteinen makrotaloudellinen vaikutus. Keskimääräiseksi vuotuiseksi kasvuksi tällä ajanjaksolla arvioidaan 0,4 prosenttia Kreikan ja Portugalin osalta, 0,3 prosenttia Mezzogiornon osalta ja 0,2 prosenttia Saksan uusien osavaltioiden osalta. Eli yleisesti ottaen komissio ei yhdy Alankomaiden keskussuunnitteluviraston CPB:n raportin päätelmiin. Komissio pyrkii koko ajan parantamaan koheesiopolitiikan välineiden tehokkuutta vaarantamatta sen vastuulla edelleen olevaa varainhoidon valvontaa. Rakennerahasto-ohjelmille tehdään väliarviointi vuoden 2003 loppuun mennessä. Väliarviointi antaa tilaisuuden tarkastella, kuinka pitkälti tavoitteet on saavutettu nykyisen ohjelmakauden puolivälissä. Lisäksi rakennerahastoissa on otettu käyttöön suoritusvaraus, jonka avulla neljä prosenttia tuesta on varattu jaettavaksi suorituksen perusteella. Tavoitteena on varmistaa, että toimet todellakin tuovat lisäarvoa, joka arvioidaan ennakolta ja jälkikäteen. Lopuksi on todettava, että ohjelmatyön ja täytäntöönpanon yksinkertaistaminen on edelleenkin komission työskentelyssä etusijalla. Valmistuakseen tulevaisuuteen nykyisten ohjelmien päättyessä vuonna 2006 komissio on jo ruvennut pohtimaan koheesiopolitiikan uudistusta. Konkreettiset uudistusehdotukset esitetään kolmannessa koheesiokertomuksessa vuoden 2003 lopussa. Vuoden 2001 tammikuussa hyväksytyssä toisessa koheesiokertomuksessa käynnistettiin laaja-alainen keskustelu koheesiopolitiikan tulevaisuudesta.