KIRJALLINEN KYSYMYS E-2806/00

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(4. syyskuuta 2000)

Aihe: Vuosien mittaiset viivästykset EU:n hätä- ja kehitysavun hallinnoinnin yhteydessä

1. Onko komissio tietoinen Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentin kehitysasioista vastaavan valiokunnan (Commons Select Committee on International Development) raportista, jonka mukaan Euroopan komission kehitysaputoimien käynnistäminen ja hätäavun toimittaminen kohteeseen kestää keskimäärin neljä vuotta ja kaksi kuukautta?

2. Kyseisessä raportissa annetaan useita esimerkkejä hätä- ja kehitysapuohjelmien yhteydessä tapahtuneista viivästyksistä; Väli-Amerikassa riehuneen pyörremyrsky Mitchin tuhoamalle alueelle ei vieläkään ole toimitettu apua perille, vaikka katastrofista on jo kaksi vuotta ja Bosnian maamiinahankkeen määräaika on jo ehtinyt kulua umpeen. Ovatko nämä tiedot tosia ja voiko komissio antaa luettelon kaikista viivästyksistä?

3. Viivästysten syiksi esitetään komission huonoa ja sekavaa hallintoa. Onko komissio tätä mieltä? Jos ei ole, mitkä ovat sen mielestä viivästysten syyt?

4. Onko komissio sitä mieltä, että viivästykset on saatava kuriin? Onko se valmis ryhtymään lisätoimiin tämän ongelman ratkaisemiseksi? Mihin toimiin se aikoo ryhtyä, kun otetaan huomioon, että tavoitteena on politiikan parempi mukauttaminen toteutettaviin toimiin? Mitä tuloksia se toivoo Euroopan hätä- ja kehitysavulta tässä suhteessa?

5. Pitääkö komissio edellä mainitussa raportissa esitettyä kritiikkiä, jonka mukaan EU:n määrärahat virtaavat erityisesti unionin jäsenvaltioiden naapurivaltioihin ja hyödyttävät liian vähän muita köyhyydestä kärsiviä maita, painavana syynä mukauttaa sen harjoittamaa politiikkaa tällä alalla?

6. Onko komissio sitä mieltä, että hätäavun yhteydessä ilmenneet viivästykset jopa pahentavat kyseisten maiden tilannetta? Mitä johtopäätöksiä tällä välin on voitu tehdä hankkeesta hätäavun toimittamiseksi elintarvikepulasta kärsineeseen Koillis-Afrikkaan, jossa kuivuus aiheutti sadoille tuhansille nälänhädän? Komissio esitti vielä kuluvan vuoden huhtikuussa huolestuneisuutensa tästä asiasta (ks. 5. huhtikuuta 2000 annettu Etiopian nälänhätää koskeva kertomus). Voiko se ilmoittaa, onko apu saatu toimitettua perille (kuinka paljon ja mihin paikkoihin sitä on toimitettu, miten sitä on jaettu jne.) ja onko asetetut tavoitteet voitu saavuttaa? Jos vastaus on kielteinen, mitä syitä ja seurauksia tähän asiaan liittyy ja mitä johtopäätöksiä se tekee asiasta Euroopan hätäapujärjestön toimintaa silmälläpitäen?

Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus

(13. marraskuuta 2000)

1. Komissio on tietoinen parlamentin jäsenen mainitsemasta raportista ja ilmaisee tyytyväisyytensä parlamentin osoittamasta mielenkiinnosta sekä näin tarjoutuvasta tilaisuudesta selvittää tosiasiat. Komissio haluaa myös huomauttaa, että toisinaan sekoitetaan toisiinsa hätäapu, jossa viivästyksiä ei tapahdu, ja kehitysapu.

2. Parlamentin jäsen mainitsee kaksi esimerkkiä väitetystä avun viivästymisestä: hirmumyrsky Mitchin tuhoalueelle annettu apu ja Bosnian maamiinoja koskevan hankkeen apu.

Hirmumyrsky Mitchin seurauksena annetun avun komissio aloitti heti katastrofin jälkeisinä viikkoina (lokakuussa 1998) humanitaarisen avun välineitään käyttäen. Vuoden 1998 loppuun mennessä oli käytetty 9,8 miljoonaa euroa ja vuoden 1999 loppuun mennessä 35,3 miljoonaa euroa. Tällä määrällä voitiin rakentaa 9 500 käymälää, 300 vedenjakelujärjestelmää, 1 700 kaivoa ja 7 100 taloa ja siten avustaa suoraan tai välillisesti kahta miljoonaa henkilöä tällä alueella.

Elintarvikeavun yhteydessä (jolla edistetään elintarviketuotantoa) toteutettiin kesäkuun 1999 ja kesäkuun 2000 välisenä aikana 11 hanketta, joihin käytettiin 13 miljoonaa euroa, ja sen jälkeen aloitettiin uusi, viiden miljoonan euron suuruinen ohjelma. Tällöin on autettu 45 000 perhettä kylvöjen yhteydessä, ja lisäksi on rahoitettu 8 000 kasvitarhaa, 200 kastelujärjestelmää, 5 700 siipikarjan- ja siankasvatusmoduulia ja 1 800 karjaeläintä.

Hätäavun ja elintarvikeavun lisäksi komissio osallistuu alueen jälleenrakentamiseen 250 miljoonan euron suuruisella ohjelmalla, jonka sitoumukset jakautuvat neljän vuoden jaksolle ja jonka toteuttaminen kestää seitsemän vuotta. Tämän ohjelman käynnistyminen on viivästynyt vuodella, mitä ei voida mitenkään puolustella. Syynä oli se, että toiminnan toteuttamiseksi välttämättömille työntekijöille ei saatu perustettua toimia ja että teknisen avun toimistoja koskevaa politiikkaa muutettiin. Nicaraguassa olevaa edustustoa on kuitenkin nyt vahvistettu, ja parhaillaan palkataan asiantuntijoita. Paikalla olevat työntekijät pyytävät parhaillaan urakkatarjouksia, valitsevat henkilöstöä ja valmistelevat sopimuksia ensimmäistä, 82 miljoonan euron suuruista hanke-erää varten.

Bosnian maamiinahankkeen yhteydessä oli todellakin osoitettu miljoona euroa Slovenian kansainväliselle rahastolle miinanraivaukseen Kroatiassa ja Bosniassa ja Hertsegovinassa. Osoitettuja varoja ei käytetty. Suurin syy siihen oli alueellisen oikeusperustan puuttuminen budjettikohdalta, josta nämä hankkeet on rahoitettava. Miinanraivauksen budjettikohdalla (B7-661), jonka parlamentti otti käyttöön vuonna 1996, ei ollut oikeusperustaa maailmanlaajuista toimintaa varten. Tällaista oikeusperustaa ehdotetaan parlamentin ja neuvoston käsiteltävänä olevassa asetusluonnoksessa(1), joka on päivätty 14. maaliskuuta 2000.

3. On epäämätön tosiasia, että komission hallinnoima ulkoinen kulutus on kasvanut kolminkertaiseksi viimeisten kymmenen vuoden aikana ilman että henkilöstön määrää olisi vastaavasti lisätty ja että hankkeiden toteuttamisvauhti on kärsinyt tästä huomattavasti. Kaikki asianomaiset neljä virastoa, kehitysyhteistyön pääosasto, ulkosuhteiden pääosasto, humanitaarisen avun toimisto ja ulkomaanavun yhteinen toimiala (SCR) työskentelevät kuitenkin yhdessä koordinoidakseen toimintansa ja parantaakseen tilannetta.

Komissio näkee syiden olevan moninaisia. Kehitysavun toteuttamisessa viime vuosina esiintyneiden viivästymien komissio on havainnut johtuvan siitä, että tätä koskevien sitoumusten ja maksujen rytmi on ollut epätyydyttävä. Se ei ole johtunut pelkästään odottamattomista tapahtumista ja kriiseistä yhä useammissa maissa, jolloin yhteistyö niiden kanssa on lykkääntynyt tai supistunut, vaan myös monimutkaisista sisäisistä menettelytavoista, komission virastojen organisatorisista puutteista ja kroonisesta henkilöstöpulasta. Komissio teki ensimmäisen yrityksen näiden ongelmien ratkaisemiseksi vuonna 1988 perustaessaan ulkopuolisille maille annettavan yhteisön avun yhteisen viraston (SCR), mutta tästä aiheutui lyhyellä aikavälillä häiriöitä, ja vastuualueet jäivät epäselviksi ja jakautuneiksi.

4. Komissio on vakaasti päättänyt poistaa nämä viivästymät ja on jo ryhtynyt tämänsuuntaisiin toimenpiteisiin. Ulkoisen avun hallinnoinnin uudistuksessa, josta päätettiin viime toukokuussa, ehdotetut uudelleenjärjestelyt yhdessä huhtikuussa annetun yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikkaa koskevan komission tiedonannon kanssa tähtäävät tehottomuuden poistamiseen keskittämällä voimavarat avainaloille ja organisaation tehostamiseen. Tähän sisältyy sellaisen elimen luominen, joka on yksinään vastuussa ulkoisen avun hankkeista niiden koko keston ajan (kohteiden etsimisvaiheesta täytäntöönpanoon), ja erityinen pyrkimys tehtävien hajauttamiseen keskustasolta paikallisiin edustustoihin.

Jo ennen uudistuksen toteutumista on kahden viime vuoden aikana ryhdytty joihinkin toimenpiteisiin vuotuisten sitoumusten käsittelyvauhdin parantamiseksi. Kehitysyhteistyön pääosasto on yhteistyössä komission edustustojen kanssa luonut järjestelmän, jonka avulla seurataan ja tarkkaillaan säännöllisesti ja yksityiskohtaisesti vuotuisten sitoumusten tavoitteiden toteutumista kuukausittain ja maittain.

Toimenpiteisiin on ryhdytty myös tilanteen parantamiseksi pitemmällä aikavälillä. Esimerkkinä mainittakoon, että AKT-EU-ministerineuvosto hyväksyi päätöksellään 27. heinäkuuta Cotonoun sopimukseen sisältyvän uuden jatkuvan ohjelmoinnin järjestelmän aikaistetun käyttöönoton. Komissio alkaa toteuttaa sitä tämän vuoden lopussa. Näiden toimenpiteiden pitäisi yhdessä toukokuussa 2000 toteutetun ulkosuhdeuudistuksen kanssa varmistaa, että vuotuisten sitoumuksien määrä nousee 3 500 miljoonaan euroon vuonna 2002, kun yhdeksäs Euroopan kehitysrahasto tulee voimaan, ja että vuotuiset maksut saavuttavat tämän tason vuonna 2004.

Komissio on myös tehnyt useita ehdotuksia, joista jotkut varsin radikaalejakin, komission ja jäsenvaltioiden välisessä vuorovaikutuksessa nykyisin käytettävien menettelyjen ja käytäntöjen parantamiseksi, jotta hankkeet voitaisiin hyväksyä paljon nopeammin (esimerkiksi jäsenvaltioiden komiteatehtävien painopisteen siirtäminen kohti yhteistyön strategisempia näkökohtia sekä varainhoitoasetuksen yksinkertaistaminen). Näistä ehdotuksista on keskusteltu tai tullaan keskustelemaan neuvostossa ja parlamentissa. Komissio on tällöin ilmoittanut tarvitsevansa jäsenvaltioiden tukea ja todennut, että ilman kehitysavun hallinnollisten rakenteiden huomattavaa uudistamista jää avun tehostamiseen tähtäävien komission sisäisten sääntöjen kehittämisen vaikutus varsin pieneksi.

Tämän lisäksi komissio on toteuttanut muitakin toimia, kuten poistanut vuoden 1999 puoliväliin mennessä yleisesti esiintyneen ongelman, joka aiheutui hyväksyttyjen laskujen myöhäisestä maksatuksesta, yksinkertaistanut ja yhdenmukaistanut vuoden 1999 loppuun mennessä tarjouskilpailumenettelyjä, laatinut yksinkertaistetut standardisopimukset avustuksia, palveluja, töitä ja toimituksia varten vuoden loppuun mennessä, selvittänyt vuoden 2000 puoliväliin mennessä noin kolmasosan toteuttamatta olleista, ennen vuotta 1995 tehdyistä sitoumuksista, virtaviivaistanut sisäisen tarkastuksen menettelytapojaan, hajauttanut entistä paljon enemmän vastuuta edustustoille, alkaen noin 20 edustuston ryhmästä eri kehitysmaissa, ja tehnyt ehdotuksia näiden ohjelmien suunnitteluun ja hallinnointiin osoitettavan henkilöstön määrän lisäämisestä ensi vuonna.

Parlamentin jäsenen tulisi myös huomioida parlamentissa ja neuvostossa parhaillaan käsiteltävänä olevat, vuoden 2001 talousarvion laadintaan liittyvät ehdotukset, jotka myös osoittavat komission halukkuuta käydä käsiksi näihin ongelmiin. Vaikka komission on odotettava vuoden 2001 budjetin toisen täysistuntokäsittelyn tuloksia, se on jo pyytänyt budjettivallan käyttäjältä välittömästi myönnettäviä lisävaroja vuoden 2001 talousarviota koskevalla muutoskirjeellä 1/2001 (voimavaroja ja painopisteitä koskevan vertaisryhmäarvioinnin suositusten perusteella). Muutoskirje sisältää myös toimenpiteitä joustavuuden parantamiseksi siten, että osa rahasta käytettäisiin teknisen avun toimistojen rahoitukseen välttämättömän tilapäisen henkilöstön palkkaamiseksi.

5. Yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikka on nykyisin yksi unionin ulkoisen toiminnan kolmesta pääasiallisesta osatekijästä yhdessä kauppapolitiikan ja poliittisen ulottuvuuden kanssa. Yksi painopistealueista on naapurimaiden vakaus ja kehitys. Kehitysyhteistyöpolitiikan kaikenkattavana tavoitteena on kuitenkin edelleen köyhyyden torjunta kehitysmaissa ja kestävään kehitykseen pyrkiminen. Erityisesti kiinnitetään huomiota vähiten edistyneisiin ja tulotasoltaan heikkoihin maihin, mikä on huhtikuussa 2000 annetun, yhteisön politiikkaa koskevan tiedonannon köyhyyskeskeisyyden mukaista.

6. Afrikan sarvelle annettavan avun yhteydessä komissio on reagoinut nopeasti ja tehokkaasti kuivuuden uhrien hätään osoittamalla ja lähettämällä huomattavia määriä elintarvikeapua tälle alueelle. Yksistään Etiopiaa varten on tänä vuonna toimitettavaksi osoitettu yhteensä 432 000 tonnia viljaa, ja vuoden 2001 alkupuolella toimitettavaksi 110 000 tonnia. Vuoden alusta lähtien Etiopiaan on saapunut 736 000 tonnin verran elintarvikeapua. Huolimatta suurista logistisista vaikeuksista, jotka johtuvat alueen rajoitetusta satama- ja paikalliskuljetuskapasiteetista, toimitukset ovat toistaiseksi sujuneet aikataulun mukaisesti. Huolimatta lähes jatkuvasta yhteisön elintarvikeavusta ja elintarviketurvan tukemisesta viimeisten 15 vuoden aikana (arviolta 365 miljoonan euron arvosta yksistään viimeisten viiden vuoden aikana) Etiopia ei valitettavasti ole vielä onnistunut voittamaan rakenteellisia elintarviketurvaan liittyviä ongelmiaan. Koko Itä-Afrikan alueelle on päätetty toimittaa yhteensä yli 660 000 tonnia yhteisön elintarvikeapua siellä vallitsevan kuivuuden vuoksi.

Tämän huomattavan Etiopiaan toimitettavan elintarvikeavun lisäksi komissio on ECHOn kautta ohjannut kuivuuden vaivaaman väestön hyväksi noin 7 miljoonaa euroa. ECHOn rahoittamat hätäapuohjelmat keskittyvät Ogadenin alueelle ja täydentävät yleistä elintarvikkeiden jakelua. ECHOn tukema toiminta sisältää täydennys- ja lisäruokintaohjelmia, hoitavaa ruokintaa, terveydenhuoltoa, juomaveden jakelua, logistista tukea sekä siementen ja työvälineiden jakelua. Parhaillaan valmistellaan lisää vastaavaa toimintaa.

Komissio haluaa myös viitata lukuisiin muihin esimerkkeihin ECHOn antamasta avusta. Viime kuukausien aikana Afrikkaan sekä Karibian ja Tyynenmeren alueelle on iskenyt koko joukko katastrofeja, pahiten Afrikkaan, ja ne ovat vaatineet komissiolta nopeaa reagointia hätäavun muodossa, jotta ihmishenkiä voitaisiin pelastaa. ECHOn kautta komissio on voinut puuttua nopeasti sellaisiin tapahtumiin kuin Mosambikin tulvat, Madagaskarin hirmumyrsky ja Eritrean rajasota. Päätökset lisävarojen myöntämisestä tehtiin heti katastrofin tapahduttua. Näin oli erityisesti Mosambikin tapauksessa, jolloin ensimmäinen rahoituspäätös tehtiin viikossa.

Koska ECHO ei itsessään ole avunantoa toteuttava elin, varoja voidaan osoittaa vasta sen jälkeen kun hätäapuhankkeiden rahoitusta koskevat pyynnöt on saatu yhteistyökumppaneilta kuten valtioista riippumattomat järjestöt, Punainen Risti tai YK:n järjestöt. Lisäksi veronmaksajien rahojen käyttö vaatii tietyn määrän valvontaa ja tilintekoa. ECHO voi myöntää varoja ainoastaan silloin, kun se on riittävästi varmistunut niiden tehokkaasta käytöstä.

Ulkopuolisten suorittamat arvioinnit ovat vahvistaneet, että ECHOn antama humanitaarinen apu on yleisesti ottaen erittäin nopeaa ja tehokasta. Koska komissio tarkkailee jatkuvasti omia suorituksiaan ja pyrkii parannuksiin, ECHO kuitenkin tutkii parhaillaan, miten päätöksentekoprosessia voitaisiin entisestään nopeuttaa.

(1) KOM(2000) 111.