ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2675/99 esittäjä(t): Theresa Villiers (PPE-DE) komissiolle. Yritysostotarjouksia koskeva komission politiikka.



Virallinen lehti nro 225 E , 08/08/2000 s. 0190 - 0191



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2675/99 esittäjä(t): Theresa Villiers (PPE-DE) komissiolle (12. tammikuuta 2000) Aihe: Yritysostotarjouksia koskeva komission politiikka Komission jäsentä Montia siteerattiin brittiläisessä sanomalehdessä sen jälkeen, kun Vodaphonen Mannesmannille tekemästä tarjouksesta oli ilmoitettu. Sitaatin mukaan kiista, jonka tämä tarjous aiheutti, toi esiin tarpeen päästä sopimukseen ehdotetusta yritysostotarjousdirektiivistä (kolmastoista direktiivi yhtiöoikeudellisista yritysostotarjouksista). Ison-Britannian liiketoimintayhteisö on vastustanut ehdotettua direktiiviä sillä perusteella, että se merkitsisi liiketoiminnalle kalliiksi käyviä lakisääteisiä taakkoja ja syrjäyttäisi Yhdistyneen kuningaskunnan yritysostopaneelin (Takeover Panel), joka on todistetusti onnistunut hoitamaan yritysostokysymyksiä ei-lakisääteiseltä pohjalta. Kuinka komission ehdotuksilla ratkaistaan nämä kysymykset ja taataan, että yritysostoja kontrolloidaan tehokkaasti jäsenvaltioissa tai koko EU:ssa? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (17. helmikuuta 2000) Kolmanneksitoista Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi yhtiöoikeudellisista yritysostotarjouksista esitetyn muutetun ehdotuksen(1) tavoitteena on varmistaa yhdenvertainen vähemmistöosakkaiden vähimmäissuoja kun määräysvalta yrityksessä on siirtymässä. Ehdotetussa direktiivissä edellytetään, että jäsenvaltiot nimittävät vähintään yhden viranomaisen valvomaan tarjousmenettelyn kulkua. Oikeuskäytäntöjen erilaisuuden vuoksi kysymys valvontaviranomaisen päätösten valituskelpoisuudesta jätetään jäsenvaltioille. Ehdotetussa direktiivissä on kuitenkin ohjeita siitä, kuinka yritysostotarjouksia valvotaan tapauksissa, joissa valvontaviranomaisia on useammasta kuin yhdestä jäsenvaltiosta. (1) EYVL C 378, 13.12.1997.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2418/99 esittäjä(t): Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) komissiolle. Euroopan unionin tuki Latinalaisen Amerikan arvopaperipörssin perustamiselle.



Virallinen lehti nro 303 E , 24/10/2000 s. 0058 - 0058



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2418/99 esittäjä(t): Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) komissiolle (16. joulukuuta 1999) Aihe: Euroopan unionin tuki Latinalaisen Amerikan arvopaperipörssin perustamiselle Euroja käyttävän Latinalaisen Amerikan arvopaperipörssin perustaminen loi oikeudelliset ja hallinnolliset kehykset aivan uudenlaisen toiminnan käynnistämiselle, jota Espanjan ja Latinalaisen Amerikan merkittävimmät rahalaitokset tukevat. Tämän vastaperustetun uudenlaisen pörssitoiminnan merkitys piilee siinä, että Latinalaisen Amerikan arvopaperimarkkinoiden avulla monet eurooppalaiset sijoittajat voivat monipuolistaa omistuksiaan taloudellisesti järkevällä tavalla, sillä Latinalaisen Amerikan maiden taloudelliset syklit ovat hyvin vähän sidoksissa Euroopan talouteen. Itse asiassa talouskehitys Latinalaisessa Amerikassa vaihtelee myös alueen valtioiden kesken. Pörssin perustaminen on huomattava tapahtuma, jolla on suuri merkitys Euroopan ja Latinalaisen Amerikan taloussuhteisiin. Mikä on komission mielipide asiasta ja miten se aikoo tukea tämän aloitteen lujittamista ja laajentamista? Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus (3. helmikuuta 2000) Komissio on erittäin tyytyväinen Latinalaisen Amerikan arvopaperipörssin perustamiseen, sillä hanke voi tarjota Latinalaiselle Amerikalle uusia pääomanlähteitä ulkomaisten sijoitusten ansiosta, monipuolistaa arvopaperisijoituksia tarjoamalla eurooppalaisille sijoittajille uusia sijoituskohteita ja edistää euron näkyvyyttä kansainvälisillä rahoitusmarkkinoilla. Komissio seuraa mielenkiinnolla tämän kaltaisia kehityssuuntauksia. Komission tehtävänä ei kuitenkaan ole puuttua suoraan kyseisen hankkeen laajentamiseen, sillä kyseessä on yksityisen sektorin toteuttama kaupallinen toimenpide.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2432/99 esittäjä(t): Michl Ebner (PPE-DE) komissiolle. Suden, karhun ja ilveksen luonnonvaraistaminen.



Virallinen lehti nro 219 E , 01/08/2000 s. 0161 - 0161



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2432/99 esittäjä(t): Michl Ebner (PPE-DE) komissiolle (16. joulukuuta 1999) Aihe: Suden, karhun ja ilveksen luonnonvaraistaminen Voisiko komissio kertoa, onko Euroopan unionin alueella parhaillaan meneillään konkreettisia toimia (yhteisrahoituksessa tai muutoin) suden, karhun ja ilveksen luonnonvaraistamiseksi? Onko Euroopan unioni jo rahoittanut tähän liittyviä hankkeita yksin tai yhteisrahoituksessa, ja aiotaanko tulevaisuudessa ryhtyä erityistoimiin asian edistämiseksi? Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus (11. tammikuuta 2000) Vuodesta 1988 lähtien LIFE-Luonto-rahoitusvälineestä ja sitä edeltävistä rahoitusvälineistä on tuettu monia hankkeita, joilla on pyritty suojelemaan susia, maakarhuja ja ilveksiä joko suoraan tai epäsuorasti. Susi on ollut 21 hankkeen, ilves 14 hankkeen ja maakarhu 17 hankkeen suojelukohteena. Nämä hankkeet ovat varmasti tärkeimpiä yhteisön rahoittamia toimia, joilla suojellaan kyseisiä lajeja. Jäsenvaltiot ovat lisäksi toteuttaneet muista yhteisön rahastoista tuettuja vastaavanlaisia tai täydentäviä toimia. Muita hankkeita näiden lajien suojelemiseksi voidaan rahoittaa tulevaisuudessa LIFE III -rahoitusvälineestä, jos tätä tarkoitusta varten ehdotetaan tasoltaan hyviä hankkeita.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2416/99 esittäjä(t): Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) komissiolle. Euroopan unionin ja Marokon huippukokous.



Virallinen lehti nro 219 E , 01/08/2000 s. 0157 - 0158



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2416/99 esittäjä(t): Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) komissiolle (16. joulukuuta 1999) Aihe: Euroopan unionin ja Marokon huippukokous Marokon kruununprinssin Muhammed VI:n nousu valtaistuimelle on merkinnyt hänen hallituskautensa ensimmäisinä päivinä valtavaa moraalin ja mielialan kohentumista koko kuningaskunnassa, joka elää tällä hetkellä riemun ja toivon aikaa. Jo pelkästään tämä historiallinen tapahtuma on riittävä syy sille, että suuri pohjoinen naapuri, Euroopan unioni, tekee uusia Marokkoa koskevia ehdotuksia kannustaakseen entistä määrätietoisempaa kehitystä ja edistystä, joka samalla vähentäisi epätasa-arvoisuutta ja lisäisi vakautta unionin eteläisellä sivustalla. Katsooko komissio, että sen tulisi käyttää aloiteoikeuttaan ehdottaakseen Euroopan unionin ja Marokon huippukokousta, jossa tarkasteltaisiin eteläisen naapurimme lupaavaa nykytilannetta hetkellä, joka on niiden lähitulevaisuuden kannalta aivan ratkaiseva? Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus (5. tammikuuta 2000) Komissio jakaa arvoisan parlamentin jäsenen näkemyksen Marokon viimeaikaisesta poliittisesta kehityksestä ja maan suhteita yhteisöön koskevista tulevaisuudennäkymistä. Marokon pääministeri Abderrahmane Youssoufi vieraili Brysselissä osallistuessaan Euroopan yhteisön ja Marokon ystävyysseuran 21. lokakuuta 1999 järjestämään symposiumiin, jonka suojelijana toimi Euroopan parlamentin puhemies ja jonka teemana oli Marokon ja Euroopan yhteinen tulevaisuus. Pääministeri Youssoufilla oli tässä yhteydessä tilaisuus tavata komission puheenjohtaja ja ulkosuhteista vastaava komission jäsen, jotka käyttivät tilaisuutta hyväkseen keskustellakseen yhteisön ja Marokon suhteiden kehittämisestä ennen assosiaatiosopimuksen voimaantuloa. Komissio jatkaa siis Marokon-suhteidensa kehittämistä ja syventämistä osana EuroVälimeri-kumppanuutta.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1738/99 esittäjä(t): Umberto Bossi (TDI) komissiolle. Italian viranomaisten puutteelliset tarkastukset Slovenian ja Italian välisellä rajalla.



Virallinen lehti nro 203 E , 18/07/2000 s. 0035 - 0036



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1738/99 esittäjä(t): Umberto Bossi (TDI) komissiolle (1. lokakuuta 1999) Aihe: Italian viranomaisten puutteelliset tarkastukset Slovenian ja Italian välisellä rajalla Tilanne Italian ja Slovenian rajanylityspaikoissa on hälyttävä Italian tullilaitoksen puutteellisten rajatarkastusten vuoksi. Joitakin kansainvälisiä rajanylityspaikkoja valvotaan 24 tuntia vuorokaudessa, ja niitä ei voi ylittää ilman henkilötodistuksen esittämistä. On kuitenkin myös sellaisia rajanylityspaikkoja, joissa ei ole valvontaa klo 8 ja 20 välillä, sekä maataloustuotteiden kuljetuksille varattuja rajanylityspaikkoja, joita valvotaan ainoastaan aamuisin. Esimerkiksi Gorizian maakunnassa valvotaan ainoastaan 5 rajanylityspaikkaa 22:sta. 1. Onko komissio tietoinen Italian tullin puutteellisista tarkastuksista unionin ulkorajoilla? 2. Katsooko komissio, että näin tehdessään Italia rikkoo Schengenin sopimusta? 3. Katsooko komissio, että tämä ulkorajojen puutteellinen valvonta saattaa helpottaa kolmansien maiden kansalaisten pääsyä unionin alueelle? 4. Eikö komission olisi puututtava asiaan ja velvoitettava Italia tekemään tullitarkastuksia ulkorajoillaan? António Vitorinon komission puolesta antama vastaus (17. marraskuuta 1999) Schengenin sopimuksen tehneiden kymmenen jäsenvaltion on sovellettava erityisesti Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 3 artiklassa ja sitä seuraavissa artikloissa tarkoitettuja määräyksiä, jotka koskevat tarkastusta ja ulkorajojen valvontaa, ja päätöksiä jotka toimeenpaneva komitea on hyväksynyt ja jotka on sisällytetty osaksi Euroopan unionia. Määräykset sisältävät erityisesti seuraavat seikat: ulkorajat voidaan ylittää ainoastaan rajanylityspaikoista niiden vahvistettuina aukioloaikoina; pääasiassa kyseinen jäsenvaltio vahvistaa rajanylityspaikat ja aukioloajat; erityisjärjestelyjä voidaan tehdä jos rajaliikenne on vähäistä; ulkorajoja valvotaan yhdenmukaisten periaatteiden mukaisesti; jäsenvaltiot ovat sitoutuneet valvomaan rajanylityspaikkojen välisiä ulkorajoja liikkuvien yksiköiden avulla ja rajanylityspaikkoja niiden tavanomaisten aukioloaikojen ulkopuolella; jäsenvaltiot ovat sitoutuneet sijoittamaan riittävästi henkilökuntaa tarkastus- ja ulkorajojen valvontatehtäviin; jäsenvaltiot avustavat toisiaan ja ovat kiinteässä ja jatkuvassa yhteistyössä tarkastusten ja valvonnan tehokkuuden varmistamiseksi. Parlamentin jäsenen toimittamien tietojen perusteella komissio ei voi päätellä, että Italia ei ole täyttänyt edellä mainittuja sitoumuksia, jotka se on tehnyt unioniin sisällytetyn Schengenin sopimuksen yhteydessä.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1855/99 esittäjä(t): Mikko Pesälä (ELDR) ja Samuli Pohjamo (ELDR) komissiolle. Jätelietteet rehuissa.



Virallinen lehti nro 203 E , 18/07/2000 s. 0071 - 0072



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1855/99 esittäjä(t): Mikko Pesälä (ELDR) ja Samuli Pohjamo (ELDR) komissiolle (14. lokakuuta 1999) Aihe: Jätelietteet rehuissa Minulla oli ilo esittää sekä komission jäsenelle Fischlerille että neuvoston puheenjohtajalle Kalevi Hemilälle kysymys jätelietteen käytöstä rehuteollisuudessa heidän vieraillessaan parlamentin maatalousvaliokunnassa 28.9.1999. Keskustelussa käsiteltyjen lukuisten aiheiden ja aikapulan takia kysymykseen ei ehditty antaa riittävän perusteellista vastausta. Sen takia haluan uusia kysymyksen kirjallisesti. Pyydän saada tietää, mitä komissio tekee, jotta rehuihin ei olisi mahdollista lisätä jätettä EU:ssa? Esimerkiksi kotimaassani Suomessa tällainen toiminta olisi ennenkuulumatonta ja johtaisi välittömästi tehtaan sulkemiseen vakavien terveysriskien takia. Jos kuitenkin joissakin maissa halutaan käyttää joitakin ainesosia, miten komissio aikoo määritellä jäteliemen käsitteen? David Byrnen komission puolesta antama vastaus (23. marraskuuta 1999) Tiedotusvälineissä on viime aikoina kiinnitetty runsaasti huomiota jätelietteen käyttöön rehuissa useissa jäsenvaltioissa. Komissio reagoi välittömästi ja pyysi tarkennusta niiltä jäsenvaltioilta, joita asia koski, ja järjesti kiireesti tarkastusmatkoja, joilla selvitettiin asiaan liittyvän yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanoa. Rehuseoksissa kiellettyjen ainesten luettelosta 9. syyskuuta 1991 tehdyssä komission päätöksessä 91/516/ETY(1) kielletään nimenomaisesti jätevesipuhdistamojen lietteen käyttö. Jotkin jäsenvaltiot ovat kuitenkin saattaneet tulkita tätä päätöstä eri tavalla. Komissio harkitsee parhaillaan epäselvyyksien välttämiseksi kyseisen päätöksen muuttamista, jotta kieltojen alaa voitaisiin selventää. Jos käy ilmi, että jäsenvaltio kieltäytyy noudattamasta sille yhteisön lainsäädännön mukaan kuuluvia velvollisuuksia, komissio käynnistää tarvittaessa EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan (entisen 169 artiklan) mukaisen menettelyn. (1) EYVL L 281, 9.10.1991.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1984/99 esittäjä(t): Cristiana Muscardini (UEN) komissiolle. Epäilyt luvattomasta toiminnasta jätehuollossa.



Virallinen lehti nro 219 E , 01/08/2000 s. 0058 - 0059



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1984/99 esittäjä(t): Cristiana Muscardini (UEN) komissiolle (5. marraskuuta 1999) Aihe: Epäilyt luvattomasta toiminnasta jätehuollossa Yhteisön lainsäädännössä säädetään tarkasti kiinteän yhdyskuntajätteen sekä muiden kaatopaikalle kuuluvien jätteiden kierrätyksestä ja jätehuollosta. Näyttää kuitenkin siltä, että Lombardiassa, Milanon ja Varesen välimaastossa, jotkut yritykset ovat omatoimisesti ryhtyneet kierrättämään uuden teknologian avulla. Tätä toimintaa varten on vuokrattu kokonaisia halleja, joissa muovi erotellaan, käsitellään ja lähetetään sitten sementtitehtaille polttoaineeksi. Käytännössä näitä halleja, joiden käyttö on lyhytaikaista, käytetään siis kiinteän jätteen, kuten muovin, pressujen ja pvc:n, säilytyspaikkoina ikään kuin ne olisivat oikeita, tosin luvattomia, kaatopaikkoja. Näyttää siltä, että toiminnan vuosivaihto on noussut huimiin lukemiin, ja ennen kaikkea se vaikuttaa erittäin haitallisesti kansalaisten terveyteen ja ympäristönsuojeluun. Onko komissio tietoinen tällaisesta toiminnasta? Mikäli näin on, voiko komissio puuttua asiaan antamalla direktiivin, jossa säädetään tarkasti jätteiden ja muovin säilyttämisestä sekä jätehuollosta, jotta näiden hallien käyttämisestä ei muodostuisi nykyisten kaatopaikkojen käyttöön verrattavaa toimintaa? Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus (9. joulukuuta 1999) Komissio ei voi vielä parlamentin jäsenen antamien tietojen perusteella pyytää Italian viranomaisia kiinnittämään huomiota kysymyksessä mainittuun toimintaan. Siksi komissio pyytääkin parlamentin jäsentä toimittamaan lisätietoja asiasta ja erityisesti yksilöimään tarkasti ne paikat, joita mainittu toiminta koskee, jotta se voisi käynnistää mahdollisen tutkimuksen. Voimassa olevan jätteitä koskevan yhteisön lainsäädännön mukaan jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että jätteet hyödynnetään tai hävitetään vaarantamatta ihmisten terveyttä ja käyttämättä prosesseja tai menetelmiä, jotka voivat vahingoittaa ympäristöä. Jätteiden hylkääminen, valvomaton sijoittaminen tai muu valvomaton käsittely on yleisesti ottaen kielletty (jätteistä 15. heinäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442(1) 4 artikla). Näitä sääntöjä täsmennetään kaatopaikkojen osalta kaatopaikoista 26. huhtikuuta 1999 annetussa neuvoston direktiivissä 1999/31/EY(2). Näin ollen muovijätteen valvomaton sijoittaminen myös rakennuksiin, kuten halleihin, on voimassa olevan yhteisön lainsäädönnön mukaan ilman muuta kielletty. (1) EYVL L 194, 25.7.1975. (2) EYVL L 182, 16.7.1999.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2060/99 esittäjä(t): Ioannis Marínos (PPE-DE) komissiolle. Turkin ehdokkuus EU:n jäseneksi.



Virallinen lehti nro 203 E , 18/07/2000 s. 0126 - 0126



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2060/99 esittäjä(t): Ioannis Marínos (PPE-DE) komissiolle (12. marraskuuta 1999) Aihe: Turkin ehdokkuus EU:n jäseneksi Komissio suositteli ministerineuvostolle ja Euroopan parlamentille Turkin hyväksymistä Euroopan unionin jäsenehdokkaaksi katsoen siten, että valtion kyseenalainen maantieteellinen sijainti (valtio sijaitsee pääosin Aasiassa) tai Kööpenhaminan kriteerien toteutumattomuus (ihmisoikeudet, demokraattiset instituutiot, vähemmistöjen kohtelu, jne.) eivät ole esteenä ehdokkuudelle. Mikä on peruste siihen, että kun Kroatia, Bosnia, Serbia tai Fyrom, jotka ovat epäilemättä eurooppalaisia valtioita, jättävät hakemuksen päästäkseen jäsenehdokkaiksi, komissio hyväksyy ne ehdokkaiksi vasta Kööpenhaminan kriteerien täyttymisen jälkeen, kuten komission puheenjohtaja Prodi totesi? Miksi toteutetaan tällaista syrjintää ja mihin periaatteisiin ja oikeusperustaan tämä kahden lähestymistavan ja kahden aseman politiikka nojautuu? Mistä lähtien ja kenen toimesta on päätetty syrjäyttää ne periaatteet, joita on noudatettu Euroopan unionia perustettaessa ja sitä kehitettäessä, kun tällainen päätös palvelee tiettyjen jäsenvaltioiden taloudellisia ja sotilaallisia etuja, mutta on muiden jäsenvaltioiden etujen vastainen? Günter Verheugenin komission puolesta antama vastaus (3. joulukuuta 1999) Komission kantana on todellakin, että Turkkia olisi pidettävä unionin ehdokasmaana. Haettuaan unionin jäsenyyttä vuonna 1987 Turkki on jo kauan aikaa ilmaissut halunsa liittyä unioniin. Lisäksi Ankaran sopimuksessa (erityisesti sen 28 artiklassa) ja useissa unionin julkilausumissa ilmaistaan selvästi Turkin mahdollisuus liittyä unioniin. Komissio soveltaa Kööpenhaminassa unioniin liittymiselle vahvistettuja arviointiperusteita yhdenmukaisesti kaikkiin ehdokasmaihin. Nämä perusteet on täytettävä, ennen kuin ehdokasmaasta tulee unionin jäsen. Tämä koskee myös Turkkia. Sen kanssa ei voida aloittaa neuvotteluja, ennen kuin se täyttää Kööpenhaminassa vahvistetut poliittiset arviointiperusteet. Kuten muillekin Euroopan maille, komissio on suositellut 13. lokakuuta 1999, että unionin olisi varmistettava, että entisen Jugoslavian seuraajatasavalloilla ja Albanialla on perimmäinen halu tulla unionin jäseniksi. Komissio on lisäksi suositellut liittymiselle vahvistettujen arviointiperusteiden kehittämistä edelleen Kööpenhaminassa vahvistettujen perusteiden pohjalta. Näissä perusteissa unionin jäsenyydeltä edellytettäisiin Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklan periaatteiden noudattamisen lisäksi kunkin rajojen vastavuoroista tunnustamista, kansallisten vähemmistöjen kohtelua koskevien, avoinna olevien kysymysten ratkaisemista sekä vapaakaupan ja taloudellisen yhteistyön alueellisen järjestöjen perustamista entistä tiiviimmän unioniin yhdentymisen perustaksi.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-2068/99 esittäjä(t): Werner Langen (PPE-DE) komissiolle. Maahantuojille koituvat haitat.



Virallinen lehti nro 219 E , 01/08/2000 s. 0082 - 0083



KIRJALLINEN KYSYMYS P-2068/99 esittäjä(t): Werner Langen (PPE-DE) komissiolle (5. marraskuuta 1999) Aihe: Maahantuojille koituvat haitat Vähiten kehittyneistä maista suuntautuvasta tavaroiden tuonnista ei peritä tullia yleisessä tullietuusjärjestelmässä. Viejän on täytettävä A-lomake. Vientimaa vahvistaa tietojen oikeellisuuden. Jos myöhemmin käy kuitenkin ilmi, että viejän antamat tiedot ovat jostain syystä virheellisiä, maksun suorittajalta saatetaan periä tullia vielä vuosien päästäkin. Tämä merkitsee mielestäni yhteisön maahantuojille koituvaa perusteetonta oikeudellista haittaa. 1. Onko komissio sitä mieltä, että kyseessä on haitta ja että maahantuojien luottamussuoja on varmistettava? 2. Voidaanko komission mielestä tullikoodeksista annetun asetuksen 220 artiklan 2 kohdan b alakohtaa täydentää seuraavasti: Tileissä olevaa velkaa koskevaa kirjausta ei oikaista jälkikäteen, jos oikeudellisen velan määrää ei ole pystytty määrittämään asianmukaisesti viejämaan tai jäsenvaltion asiakirjojen puutteellisuuden vuoksi, ellei velallinen ole ollut tietoinen kyseisestä virheestä? 3. Katsooko komissio, että edellä mainitun kaltainen täydennys poistaisi käytännön ongelmat, jos virallisessa lehdessä julkaistaisiin kunkin maan etuussääntelyn asianmukaisuuteen kohdistetut perustellut epäilyt, mikä estäisi maahantuojan hyväuskoisuuden hyväksikäytön? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (3. joulukuuta 1999) 1. Jos viejämaan viranomaiset ovat antaneet alkuperätodistuksen viejän antamien virheellisten tietojen perusteella, ne eivät ole Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan syyllistyneet yhteisön tullikoodeksin 220 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuun erehdykseen, mistä syystä tuojan vilpittömässä mielessä tapahtuneeseen toimintaan ei voida vedota. Sitä, että joutuu maksamaan voimassa olevien säännösten mukaisesti kannettaviksi tulleet tullit, ei voida pitää perusteettomana haittana. 2. Parlamentin maaliskuussa 1999 pidetyssä istunnossa hyväksytyn tarkistuksen perusteella komissio antoi kesäkuussa 1999 ehdotuksen kyseisen artiklan muuttamisesta. Ehdotus on parhaillaan neuvoston käsiteltävänä. 3. Komission ehdotuksessa säädetään, että tuojille voidaan ilmoittaa asioista Euroopan yhteisön virallisessa lehdessä julkaistavilla ilmoituksilla.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1705/99 esittäjä(t): Raffaele Costa (PPE-DE) komissiolle. Talousarvio 1998 ‐ vuosittaisista tapahtumista johtuvat menot.



Virallinen lehti nro 219 E , 01/08/2000 s. 0017 - 0017



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1705/99 esittäjä(t): Raffaele Costa (PPE-DE) komissiolle (29. syyskuuta 1999) Aihe: Talousarvio 1998 vuosittaisista tapahtumista johtuvat menot Euroopan yhteisön talousarvioesityksen mukaan määräraha vuosittaisiin tapahtumiin varainhoitovuonna 2000 on 6 500 000 euroa (noin 13 miljardia Italian liiraa). Voiko komissio kertoa yksityiskohtaisesti, kuinka vuoden 1998 määräraha eli 10 000 000 ecua (19 360 000 000 Italian liiraa) käytettiin? Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus (2. joulukuuta 1999) Budjettikohta B3-309 Vuosittaiset erityistapahtumat lisättiin vuoden 1999 talousarvioon. Määräraha on 10 miljoonaa euroa, ja sillä on lähinnä rahoitettu EXPO 2000 -maailmannäyttelyä Hannoverissa sekä Euroopan laajuista naisiin kohdistuvan väkivallan vastaista kampanjaa. Hannoverin maailmannäyttelyä varten on varattu 7,5 miljoonan euron määräraha. Kustannukset aiheutuvat unionin näyttelyosaston valmistelemisesta EXPO 2000 -maailmannäyttelyyn, joka järjestetään 1.6.200030.10.2000. Tarjouspyynnöt on julkaistu, ja sopimukset suunnittelutöistä on allekirjoitettu komission tiedonantoon(1) sisältyvän rahoitusselvityksen mukaisesti. Euroopan laajuiseen naisiin kohdistuvan väkivallan vastaiseen kampanjaan varatut määrärahat ovat 2,5 miljoonaa euroa. Määrärahoilla katetaan konferenssit (180 000 euroa), suunnittelu, julkaisut ja TV-mainos (320 000 euroa) sekä tuki kansalaisjärjestöjen hankkeille (2 miljoonaa euroa). Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(2) on julkaistu hankkeita koskeva tarjouspyyntö, jossa kansalaisjärjestöjä pyydetään tekemään ehdotuksia hankkeista ja osallistumaan kampanjaan. (1) KOM(1999) 131. (2) EYVL C 180, 25.6.1999.