FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/267

(2004/C 88 E/0272)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-0999/04

esittäjä(t): Daniel Hannan (PPE-DE) komissiolle

(24. maaliskuuta 2004)

Aihe: Korkeajännitelinjojen yhdistäminen Civitella Paganicon kunnassa

Civitella Paganicon kunta sallii Italian sähköyhtiön Terna SpA:n jatkaa hanketta kahden nykyisen korkeajännitelinjan yhdistämiseksi Speranza-Valmontonen ja Suvereto-Montalton välillä. Kyseisellä alueella sijaitsee tähän asti kaivamaton roomalainen asuinpaikka, ja siksi Italian kulttuuriministeriö arvioi sitä parhaillaan nimetäkseen sen kulttuuriperinnöltään arvokkaaksi alueeksi. Huolimatta arvioinnista ja siitä, että kunnanvaltuusto on jo antanut kielteisen lausunnon, hanketta jatketaan edelleen.

Katsooko komissio, että Civitella Paganicon kunnan toimet ovat yhteensopivia kansanterveyden ja Euroopan kulttuuriperinnön suojelusta annettujen unionin sitoumusten kanssa?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(30. huhtikuuta 2004)

Ilmajohtojen rakentamisen kaltaiset hankkeet kuuluvat tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27. kesäkuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY (1) (YVA-direktiivi), sellaisena kuin se on muutettuna 3. maaliskuuta 1997 annetulla neuvoston direktiivillä 97/11/EY (2) soveltamisalaan. Direktiivissä säädetään, että jäsenvaltioiden on varmistettava, että ennen luvan myöntämistä arvioidaan sellaisten hankkeiden vaikutukset, joilla muun muassa niiden luonteen, koon tai sijainnin vuoksi on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia. Ympäristövaikutusten arvioinnissa on tunnistettava, kuvattava ja arvioitava hankkeen suorat ja välilliset vaikutukset ihmisiin, eläimiin, kasveihin, maaperään, veteen, ilmaan, ilmastoon sekä maisemaan, aineelliseen omaisuuteen ja kulttuuriperintöön.

Tällaiset hankkeet määritellään direktiivin 4 artiklassa, jossa viitataan direktiivin liitteisiin I ja II. Jännitteeltään vähintään 220 kilovoltin ja pituudeltaan vähintään 15 kilometrin ilmajohtojen rakentaminen kuuluu liitteen I soveltamisalaan, kun taas sähkönsiirtoon tarkoitetut edellä mainittua pienemmät ilmajohdot sisältyvät liitteeseen II. Liitteeseen I kuuluvien hankkeiden osalta ympäristövaikutusten arviointi on pakollinen, kun taas liitteeseen II kuuluvien hankkeiden osalta jäsenvaltion viranomaisten on määritettävä joko tapauskohtaisesti tai tiettyjen arviointiperusteiden tai rajojen mukaan, onko hankkeelle tehtävä ympäristövaikutusten arviointi sen todennäköisten merkittävien ympäristövaikutusten vuoksi, ottaen huomioon direktiivin liitteessä III vahvistetut valintaperusteet.

Tarkasteltavana olevassa tapauksessa komissio ei pysty arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemien tietojen perusteella ottamaan kantaa asiaan. Edellä mainitusta syystä kysyjää pyydetäänkin ystävällisesti toimittamaan lisätietoja asiasta, jotta komissio voisi arvioida tapausta asiaan liittyvän yhteisön lainsäädännön mukaisesti.

Neuvosto antoi 12. heinäkuuta 1999 suosituksen 1999/519/EY (3) väestön sähkömagneettisille kentille altistumisen rajoittamisesta. Sen tavoitteena oli terveyden suojelun korkean tason varmistaminen. Suositetut enimmäismäärät perustuvat Kansainvälisen säteilysuojatoimikunnan (ICNIRP) vahvistamiin ohjeisiin, jotka komission tieteellinen ohjauskomitea on hyväksynyt. Suositukseen sisältyvien perusrajoitusten ja viitearvojen moitteettomalla noudattamisella varmistetaan väestön korkea suojataso ionisoimattomalle säteilylle altistumisen akuutteja ja pitkäaikaisia vaikutuksia vastaan koko taajuusalueella. Samanaikaisesti komissio seuraa tarkkaan alan tutkimustyötä ja osallistuu sen rahoittamiseen, ottaen tarvittaessa huomioon mahdollisesti esiin tulevat kokonaan uudet tieteelliset todisteet.

Vastuu edellä mainitun suosituksen ohjeiden saattamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöä kuuluu jäsenvaltioille, minkä vuoksi asia olisikin otettava tarkasteltavaksi toimivaltaisten kansallisten viranomaisten kanssa.

(1) EYVL L 175, 5.7.1985.

(2) EYVL L 73, 14.3.1997.

(3) EYVL L 199, 30.7.1999.