KIRJALLINEN KYSYMYS E-3781/02

esittäjä(t): Jan Mulder (ELDR) komissiolle

(6. tammikuuta 2003)

Aihe: Elintarvikkeita tuovia monikansallisia yhtiöitä koskeva kunniasäännöstö

Euroopan unionissa käytetään elintarvikkeiden tuotannossa muita ohjenuoria kuin muissa maissa maailman eri puolilla. Unionissa on siten ympäristönormeja, eläinten hyvinvointia ja elintarvikkeiden turvallisuutta koskevia normeja. Esimerkiksi eläinjauhoa ei saa käyttää eläinrehun ainesosana. Näiden toimien johdosta yhteisön maanviljelijät ovat jatkuvasti epäsuotuisassa asemassa vapaassa kilpailussa maailman muiden maanviljelijöiden kanssa.

WTO:n nykyisten sääntöjen mukaan voidaan elintarvikkeiden, siis ei ainoastaan raaka-aineiden, tuontia rajoittaa, jos ne muodostavat selvän uhan kansanterveydelle tai eläinten terveydelle.

Eräs mahdollisuus lievittää heikon kilpailuaseman ongelmaa olisi neuvotella elintarvikkeita maahantuovien yritysten kanssa eräänlaisen kunniasäännöstön luomisesta, jossa ne sitoutuisivat tuomaan vain tuotteita, jotka on valmistettu sellaisilla tuotantomenetelmillä, jotka ovat (eettisesti) samanarvoiset Euroopan unionissa käytettyjen menetelmien kanssa.

1. Mitä mahdollisuuksia komissio näkee tämänkaltaisen kunniasäännöstön kehittämiseen?

2. Mitä muita mahdollisuuksia komissio näkee sellaisten toimenpiteiden toteuttamiseen lyhyellä aikavälillä, tarkemmin sanoen ennen WTO-neuvottelujen päättymistä, joilla voidaan parantaa yhteisön maanviljelijöiden heikkoa kilpailuasemaa?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(18. helmikuuta 2003)

Elintarvikkeiden ja rehujen, jotka tuodaan Euroopan unioniin markkinoille saattamista varten, on täytettävä yhteisön oikeuden asiaa koskevat vaatimukset tai edellytykset, jotka unioni on tunnustanut vähintäänkin vastaaviksi yhteisön vaatimusten kanssa. Näin ollen on jo otettu käyttöön lukuisia säännöksiä ja valvontatoimia tuotujen elintarvikkeiden ja rehujen sekä etenkin eläinperäisten tuotteiden turvallisuuden varmistamiseksi. Näitä säännöksiä ja toimia on olennaisilta osin ajantasaistettu ja vahvistettu toimenpiteillä, jotka vahvistettiin tammikuussa 2000 julkaistussa komission valkoisessa kirjassa elintarvikkeiden turvallisuudesta(1).

Valkoisen kirjan jälkeen on jo hyväksytty joitakin tärkeitä lainsäädäntöaloitteita. Näitä ovat esimerkiksi elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä 28. tammikuuta 2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 178/2002(2), tiettyjen tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisyä, valvontaa ja hävittämistä koskevista säännöistä 22. toukokuuta 2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 999/2001(3) sekä muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläimistä saatavien sivutuotteiden terveyssäännöistä 3. lokakuuta 2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1774/2002(4). Neuvostossa ja parlamentissa keskustellaan parhaillaan muista tärkeistä elintarvikehygieniaa ja eläinkulkutauteja koskevista asetusehdotuksista. Lisäksi tarkoitus on esittää piakkoin elintarvikkeiden ja rehujen valvontaa sekä rehujen hygieniaa koskevat ehdotukset.

Tähän lainsäädäntöön sisältyy tärkeitä säännöksiä, joiden tarkoituksena on taata, että tuontituotteiden turvallisuustaso on sama kuin kotimaisilla tuotteilla. Jos komissio katsoo, ettei näitä säännöksiä ole noudatettu, se toteuttaa asianmukaisia toimenpiteitä, mukaan lukien tarvittaessa asianomaisten elintarvikkeiden tai rehutuotteiden rajoitukset tai kiellot. Tämän vuoksi komission mielestä tuontielintarvikkeiden turvallisuus ei ole unionin tuotteita heikompi.

Tämä lainsäädäntö on yhdenmukainen myös unionin kansainvälisten velvoitteiden ja Maailman kauppajärjestöstä (WTO) johtuvien unionin velvoitteiden kanssa. Tämän kansainvälisen järjestelmän ansiosta unionin elintarvikkeiden tuojien etuja suojellaan kohtuuttomilta ja syrjiviltä toimenpiteiltä tai sellaisilta toimenpiteiltä, joita ei voida perustella tieteellisellä todistusaineistolla. Kuitenkin joillakin, eläinten hyvinvoinnin kaltaisilla aloilla kansainväliset säännökset (myös WTO:n säännöt) eivät ole kovin kehittyneitä. Eläinten hyvinvoinnin parempi huomioon ottaminen on yhä perustellusti komission huolena. Komissio antoi äskettäin neuvostolle ja Euroopan parlamentille tiedonannon(5) yhteisön ulkopuolisten maiden tuotantoeläinten hyvinvointia koskevasta lainsäädännöstä ja sen vaikutuksista EU:hun. Tiedonannossa otetaan täysimittaisesti huomioon eläinten hyvinvoinnin edistäminen.

Komissio ei aio neuvotella menettelytapasääntöjen käyttöönotosta elintarvikkeita maahantuovien yritysten kanssa. Elintarvikkeiden turvallisuutta koskevien säännösten pitäisi olla sitovia ja niiden noudattamista olisi voitava valvoa asianmukaisesti. Näin ei olisi menettelytapasääntöjen osalta, sillä niiden noudattamista ei voida lain mukaisesti valvoa. Komissio kuitenkin rohkaisee asianomaisia osapuolia sopimaan tällaisista säännöstöistä, koska ne voivat antaa lainsäädäntökehyksen ulkopuolista lisäturvaa ja tietoja sekä tuottajille että kuluttajille.

Euroopan maanviljelijöiden kilpailuasemaa verrattuna unionin ulkopuolisiin maihin on tarkasteltava yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen, kestävää maataloutta koskevien pitkän tähtäimen näkymien ja Dohan kehitysohjelmasta käytävien keskustelujen yhteydessä. Kummassakin tapauksessa tavoitteena on luoda kilpailukykyisempi ja kestävämpi eurooppalainen maatalousjärjestelmä, antaa maatalousyhteisölle tuotannosta erillistä rahoitusta ja tukea maataloutta muilla tukitoimenpiteillä WTO:n sääntöjen mukaisesti sekä varmistaa kattava tiedotus kuluttajille.

(1) KOM(1999) 719 lopullinen.

(2) EYVL L 31, 1.2.2002.

(3) EYVL L 147, 31.5.2001.

(4) EYVL L 273, 10.10.2002.

(5) KOM(2002) 626 lopullinen.