KIRJALLINEN KYSYMYS P-1103/01

esittäjä(t): Elspeth Attwooll (ELDR) komissiolle

(27. maaliskuuta 2001)

Aihe: Yhdyskuntajätevesien käsittelystä annettu direktiivi

Yhdyskuntajätevesien käsittelystä annetulla neuvoston direktiivillä 91/271/ETY(1) pyritään suojelemaan ympäristöä sekä talous- että teollisuusjätevesien vesistöön johtamisen haitallisilta vaikutuksilta. Direktiivin säännösten täytäntöönpano aiheuttaa kuitenkin vakavia taloudellisia vaikeuksia EU:n tiettyjen syrjäisten alueiden meijereille. Eräät toimijat ovat joutuneet rakennuttamaan kalliita putkistoja voidakseen laskea ylijäämäheran kaltaista biohajoavaa jätettä mereen.

Voiko yhtiö direktiivin säännösten mukaisesti rakennuttaa tiloihinsa poistoputken, josta biohajoava jäte siirrettäisiin käsittelyn jälkeen paikallisen jätteenkäsittelylaitoksen poistoputkeen ja molemmat jätevirrat laskettaisiin mereen, jos samalla on toteutettu asianmukaisia järjestelyjä, joiden avulla kummankin jätevirran määrä voidaan mitata erikseen? Onko komissio tietoinen Campbeltownin ja Rothesayn

meijereiden ongelmista tässä yhteydessä? Miten nämä meijerit voisivat hävittää jätteensä käytännöllisimmin, ellei edellä mainittua ehdotusta voida hyväksyä?

(1) EYVL L 135, 30.5.1991, s. 40.

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(8. toukokuuta 2001)

Yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21. toukokuuta 1991 annettu neuvoston direktiivi 91/271/ETY(1) kattaa kotitalouksien jätevedet ja teollisuusjätevedet, jotka eivät mene yhdyskuntajätevesien käsittelylaitoksiin ennen vesistöön laskemista.

Direktiivin alaan kuuluvat todellakin meijerit sekä muut maataloustuotteita jalostavan elintarviketeollisuuden laitokset, mutta säännösten soveltamisala on rajallinen:

- ensinnäkin, direktiivi koskee vain suuria maidonkäsittelylaitoksia, eli laitoksia, joiden jätevesimäärä vastaa vähintään 4 000 asukkaan (avl) kaupungin jätevesimäärää,

- toiseksi, jätevesien riittävä käsittelytaso on joustava käsite ja pitkälti jäsenvaltioiden määrättävissä. Yhdyskuntajätevesien käsittelylaitosten osalta direktiivissä on säädetty numeerisesti määritetyt raja-arvot, mutta maidonkäsittelylaitosten ja vastaavien osalta raja-arvot ovat erittäin joustavia: jäsenvaltioiden on varmistettava, että tällaiset jätevedet noudattavat aikaisemmissa asetuksissa ja/tai erityismääräyksissä vahvistettuja ehtoja (13 artiklan 1 kohta); johdanto-osan kuudennessa kappaleessa (joillakin vähemmän alttiilla alueilla voidaan katsoa mekaanisen käsittelyn riittävän) viitataan tällaisten jätevesien sopivaan käsittelyyn.

Erityiskysymysten osalta voidaan antaa seuraavat tiedot:

- Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten tehtävänä on vahvistaa edellytykset Campbeltownin ja Rothesayn erityistapauksille tai yleisellä tasolla ja alkaa soveltaa näitä edellytyksiä asetetussa määräajassa eli 31. joulukuuta 2000 mennessä. Direktiivi ei velvoita hankkimaan kallista putkijärjestelmää jätevesien mereen laskemiseksi, mutta sitä ei myöskään kielletä, sillä direktiivi on tässä suhteessa erittäin joustava.

- Meijerien jätevesiongelmien ratkaisemiseksi käytännössä on Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja muissa jäsenvaltioissa olemassa erilaisia sopivia käsittelyratkaisuja. Kun otetaan huomioon brittiviranomaisten täytäntöönpanovelvollisuus sekä tekninen ja tieteellinen kokemus Yhdistyneessä kuningaskunnassa tarjolla olevista erilaisista ratkaisuista, olisi asianmukaista harkita tällaisia ratkaisuja vastuullisten elinten, esimerkiksi Skotlannin hallituksen ja/tai Skotlannin ympäristönsuojeluosaston, osalta. Komissio on tässä yhteydessä tietysti valmis yhteistyöhön kyseisten viranomaisten pyynnöstä.

(1) EYVL L 135, 30.5.1991, s. 40.