KIRJALLINEN KYSYMYS E-0889/00 esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle. Belgian dioksiinikriisin arviointi.



Virallinen lehti nro 046 E , 13/02/2001 s. 0071 - 0072



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0889/00 esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle (22. maaliskuuta 2000) Aihe: Belgian dioksiinikriisin arviointi Belgian dioksiinikriisi on taas osoittanut ravintoketjun herkkyyden ja valvonnan vaikeuden. Arviointi, jollaisen esimerkiksi edustajainhuoneen nk. dioksiinivaliokunta on laatinut, voi helpottaa ongelmien ratkaisua. Sekä Euroopan unionilla että sen 15:llä jäsenvaltiolla on tässä tärkeä rooli. Yhdeksänsivuisen puutteita käsittelevän osan silmäänpistävimmän virkkeen mukaan järjestelmä, joka edellyttää jäsenvaltioita tekemään EU:lle ilmoituksen saastuttavista aineista, ei ole yksiselitteinen. Katsooko komissio, kuten dioksiinivaliokuntakin, että EU:n viranomaisille tehtäviä ilmoituksia koskeva lainsäädäntö ei ole riittävä? a) Jos komissio ei ole tätä mieltä, miten se perustelee ilmoitusvelvollisuutta koskevan lainsäädännön kattavuuden, jonka dioksiinivaliokunta on kiistänyt? b) Jos komissio on tätä mieltä, onko se valmis tekemään muutoksia ilmoitusvelvollisuutta koskevaan lainsäädäntöön, tavoitteenaan tehokkaampi kriisinehkäisy ja/tai -hallinta? David Byrnen komission puolesta antama vastaus (4. toukokuuta 2000) Rehujen virallisen valvonnan järjestämistä koskevista periaatteista 25 päivänä lokakuuta 1995 annetussa neuvoston direktiivissä 95/53/EY(1) on annettu oikeudellinen perusta, joka koskee eläinten ravitsemukseen liittyvien rikkomusten välitöntä ilmoittamista komissiolle joko silloin, kun säännönvastaisuuksia on havaittu tuonnin yhteydessä tapahtuvissa tarkastuksissa ja säännönvastaisuudet johtavat lähetyksen hylkäämiseen tai silloin, kun menettely jäsenvaltioiden keskeisten ongelmien ratkaisemiseksi ei riitä ratkaisemaan ongelmaa ja jatkuvia rikkomuksia havaitaan määräpaikalla tehtävissä tarkastuksissa. Pakollisesta ilmoittamisesta komissiolle rehutartuntojen yhteydessä on säädetty myös haitallisista aineista ja tuotteista eläinten ruokinnassa 22 päivänä huhtikuuta 1999 annetussa neuvoston direktiivissä 1999/29/EY(2). Ilmoitusvelvoitetta sovelletaan kuitenkin ainoastaan tilanteisiin, jotka koskevat useampaa kuin yhtä jäsenvaltiota. Lisäksi eläinlääkärin- ja kotieläinjalostustarkastuksista yhteisön sisäisessä tiettyjen elävien eläinten ja tuotteiden kaupassa sisämarkkinoiden toteutumista varten 26 päivänä kesäkuuta 1990 annetussa neuvoston direktiivissä 90/425/ETY(3) jäsenvaltiot velvoitetaan ilmoittamaan viipymättä muille jäsenvaltioille ja komissiolle kaikista taudeista ja muista seikoista, jotka saattavat aiheuttaa vakaavaa haittaa alueensa eläinten tai ihmisten terveydelle. Voimassaolevassa yhteisön lainsäädännössä on esitetty selkeästi, vaikkakin rajoitetusti olosuhteet, joissa asiasta ilmoitetaan. Komissio antoi 21. maaliskuuta 2000 neuvoston direktiivin 95/53/EY ja neuvoston direktiivin 1999/29/EY muuttamista koskevan ehdotuksen(4) nykyisten säännösten täydentämiseksi ja parantamiseksi, kuten esitetty elintarvikkeiden turvallisuutta käsittelevässä valkoisessa kirjassa(5). Ehdotuksen mukaan tietoa eläinten ruokinnassa käytettyihin tuotteisiin liittyvissä kiireellisissä tilanteissa on vaihdettava yleisestä tuoteturvallisuudesta 29 päivänä kesäkuuta 1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/59/EY(6) laaditun elintarvikkeita koskevan nopean hälytysjärjestelmän kautta. Jäsenvaltioiden on erityisesti ilmoitettava komissiolle heti, jos vakava saastuminen tai sen vaara havaitaan ja tällainen saastuminen on levinnyt elintarvike- ja rehuketjuun tai leviää todennäköisesti muihin valtioihin. Nämä tiedot on annettava yhdenmukaistetussa muodossa. Jäsenvaltioiden on lisäksi ilmoitettava komissiolle, jos tietyn saastumisen tai vaaran esiintymistiheys kasvaa. Elintarvikkeiden turvallisuudesta laaditussa valkoisessa kirjassa komissio on myös ilmaissut aikovansa esittää ehdotuksen rehu- ja elintarvikealan kattavasta yhdistetystä nopeasta hälytysjärjestelmästä maatilalta ruokapöytään -lähestymistavan mukaisena lisäparannuksena. (1) EYVL L 265, 8.11.1995. (2) EYVL L 115, 4.5.1999. (3) EYVL L 224, 18.8.1990. (4) KOM(1999) 719 lopullinen. (5) KOM(2000) 162 lopullinen. (6) EYVL L 228, 11.8.1992.