KIRJALLINEN KYSYMYS P-2089/02

esittäjä(t): Daniela Raschhofer (NI) komissiolle

(10. heinäkuuta 2002)

Aihe: Benes-säädösten, vuoden 1946 armahduslain ja vuoden 1992 palautuslain yhteensopivuus EU:n oikeuden kanssa

Frankfurter Allgemeine Zeitung (FAZ) julkaisi 2. kesäkuuta 2002 komission jäsen Verheugenin haastattelun, jossa käsiteltiin Benes-säädösten yhteensopivuutta EU:n oikeuden kanssa. Kun Verheugenilta kysyttiin, oliko vuoden 1946 armahduslailla oikeudellista vaikutusta vielä nykyäänkin, hän vastasi, että laissa ei ollut kyse sellaisten rikosten rankaisematta jättämisestä, joita tehtiin saksalaisten karkotuksen yhteydessä. Hänen mukaansa tarkoituksena oli antaa vastarintaliikkeessä taistelleille oikeudellinen suoja, ja kunniattomiin motiiveihin pohjautuneet teot eivät kuuluneet lain piiriin. Lisäksi Verheugen totesi, että siltä osin kuin näillä laeilla on vielä oikeusvaikutusta, lait saatetaan Tekin tasavallassa vastaamaan EU:n oikeutta yksittäisten toimenpiteiden ja muiden toimien avulla.

FAZ kertoi 18. elokuuta 1995 julkaisemassaan artikkelissa Tekin kansalaisesta, joka oli 24. toukokuuta 1945 ampunut ja haudannut 14 ihmistä Schwarzbachissa. Ceské Budejovicen käräjäoikeus vapautti kyseisen henkirikoksen tekijän vastuusta 16. maaliskuuta 1992.

Tekin sisäministeri Stanislav Gross epäsi säädökseen nro 33/1945 viitaten 11. kesäkuuta 2002 kreivi Salm-Reifferscheidiltä oikeuden tämän omaisuuden palauttamiseen (FAZ, 14.6.2002).

Katsooko komissio, että vuoden 1946 armahduslain soveltaminen Tekin tasavallan oikeuskäytännössä on ristiriidassa EU:sta tehdyn sopimuksen 6 artiklan 1 kohdan kanssa?

Mihin toimiin komissio kuten komission jäsen Verheugen edellä mainitussa haastattelussa totesi aikoo ryhtyä vielä sovellettavien lakien (vuoden 1946 armahduslaki, vuoden 1992 palauttamislaki ja Benes-säädökset) saattamiseksi vastaamaan EU:n oikeutta?

Miten komissio arvioi kiistan ratkaisuehdotusta, jonka mukaan Tekin tasavalta perustaisi hyvitysrahaston, josta maksettaisiin symbolinen korvaus sudeettisaksalaisten omaisuuden ilman mitään hyvitystä tapahtuneesta haltuunotosta (esikuvana olisi Itävallan vuonna 2001 perustettu korvausrahasto juutalaisilta otetun omaisuuden korvaamiseksi)?

Günter Verheugenin komission puolesta antama vastaus

(12. elokuuta 2002)

Kuten haastattelussa, johon parlamentin jäsen viittaa, oikein todetaan, komissio suorittaa edelleen yhdessä Tekin viranomaisten kanssa analyysiä tietyistä vuonna 1945 annettujen presidentin asetusten näkökohdista ja muutamista niihin liittyvistä pian sodan jälkeen annetuista säädöksistä. Samoin tutkitaan edelleen omaisuuden palauttamislakeja ja -käytäntöjä 1990-luvulla.

Lopullisia tuloksia ei vielä ole saatu, mutta tässä vaiheessa voidaan jo tehdä seuraavat päätelmät:

- Vuoden 1946 laki, johon parlamentin jäsen viittaa, ei ole armahduslaki, joka takaisi yleisen vapautuksen kaikista syytteistä, jotka koskevat miehitysjoukkoja ja saksan- tai unkarinkielisiä vähemmistöjä kohtaan tehtyjä rikoksia. Se nähtiin pikemminkin rankaisemattajättämislakina, jolla pyrittiin antamaan oikeudellinen suoja vastarintajoukoille sekä vapautusvaiheessa ja heti sodan jälkeen tilapäisesti määräysvaltaa omanneille henkilöille. Lainsäätäjän tarkoituksena ei ollut, että laki kattaisi kunniattomiin motiiveihin pohjautuvat teot. Vallinneessa ajattelutavassa tämä alkuperäinen tarkoitus kuitenkin yhä enenevässä määrin unohdettiin kommunismin kauden oikeuskäytännössä. Useista Tekin lausunnoista on nyt kuitenkin käynyt selväksi, että Tekin tasavallassa ei ole oikeudellisia esteitä tuomita henkilöitä, joita epäillään sellaisista sotarikoksista tai ihmisyyttä vastaan tehdyistä rikoksista, jotka eivät ole vanhentuneet.

- Komissio tutkii Tekin oikeusjärjestystä ja yksittäisiä oikeuspäätöksiä näiltä osin, mutta selvitystä ei vielä ole saatu päätökseen. Parlamentti on turvautunut asiassa myös ulkopuoliseen oikeudelliseen asiantuntemukseen.

- Kuten pääministeri Zemanin ja laajentumisesta vastaavan komission jäsenen yhteisessä lehdistötiedotteessa 11. huhtikuuta 2002 todetaan, EU:n/EY:n oikeuden valossa tutkitaan kaikki ehdokasmaan lainsäädännön sellaiset osat, joilla voi vielä olla uusia oikeusvaikutuksia. Edellytettäviin periaatteisiin kuuluu myös kansallisuuteen perustuvan syrjinnän estäminen.

- Mahdollinen päätös hyvitysrahastosta kuuluu kansalliseen toimivaltaan, eikä komissio voi puuttua asiaan. Joka tapauksessa komissio selvittää EU:n/EY:n oikeuden kannalta merkitykselliset seikat ja on edelleen täysin sitoutunut antamaan poliittista tukea pyrittäessä ratkaisemaan Tekkoslovakian presidentin asetuksia ja niihin liittyviä kysymyksiä koskevat kiistat.