KIRJALLINEN KYSYMYS P-2818/02

esittäjä(t): Theresa Villiers (PPE-DE) komissiolle

(1. lokakuuta 2002)

Aihe: Markkinoiden väärinkäyttöä koskeva direktiivi ja journalistit

1. Uskooko komissio, että journalistit kuuluvat markkinoiden väärinkäyttöä koskevan direktiivin 6 artiklan 5 kohdan soveltamisalaan (sellaisena kuin se on neuvoston viimeisimmässä yhteisessä kannassa menettely 2001/0118(COD))?

2. Voiko komissio vahvistaa, että tämä artikla koskee ainoastaan rahoituslaitosten suorittamaa tutkimusta, analysointia ja tuotantoa eikä sitä käytetä sääntelemään taloustoimittajia eikä muita journalisteja?

3. Mikäli komissio katsoo, että 6 artiklan 5 kohta (sellaisena kuin se on neuvoston yhteisessä kannassa 2001/0118(COD)) kattaa tai sen olisi katettava journalistit,

a) vaikuttaako komission mielestä journalisteihin liittyvä 1 artiklan c kohta (sellaisena kuin se on neuvoston yhteisessä kannassa 2001/0118(COD)) 6 artiklan 5 kohtaan ja jos vastaus on myönteinen, millä tavalla?

b) onko komission mielestä asianmukaista, että 6 artiklan 10 kohdassa (sellaisena kuin se on neuvoston yhteisessä kannassa 2001/0118(COD)) tarkoitetut Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitean täytäntöönpanotoimenpiteet kattavat myös journalistit?

c) näkeekö komissio mitään ongelmia siinä, että arvopaperimarkkinavalvojat alkavat puuttua nykyisten journalisteja sääntelevien erityislaitosten ja viranomaisten toimialaan?

d) onko komissio samaa mieltä siitä, että eturistiriitojen hallinnassa on hyödyllistä käyttää eri menetelmiä ja että tietojen julkistaminen on ainoastaan yksi käytettävissä olevista menetelmistä, joilla sijoittajia voidaan suojella tällaisista ristiriidoista aiheutuvilta tappioilta?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(25. lokakuuta 2002)

1. Jäsenvaltiot ovat yksimielisesti hyväksyneet kysymyksessä mainitun yhteisen kannan. Siihen sisältyvät useimmat parlamentin maaliskuun 2002 ensimmäisessä käsittelyssä tehdyt, etenkin journalisteja koskevat muutokset.

Markkinoiden väärinkäyttöä koskevan direktiivin 6 artiklan 5 kohta on yksiselitteinen, sillä sitä sovelletaan yleisesti eikä sen soveltamisalaa ei ole rajoitettu tiettyihin ammatteihin. Artikla koskee siis kaikkia henkilöitä, jotka antavat sijoitusstrategioita koskevia neuvoja riippumatta heidän käyttämistään keinoista.

Säännös ei kuitenkaan koske taloustoimittajia, jos he kirjoittavat vain yleistä tietoa arvopaperien liikkeeseenlaskijoista. Säännös koskee taloustoimittajia vain siinä tapauksessa, että he suosittelevat ostamaan tai myymään tiettyjä arvopapereita. Koska säännös koskee yleistä käyttäytymistä, sen soveltamisalan ulkopuolelle ei ole syytä jättää tiettyjä henkilöryhmiä. Tällainen säännös on tärkeä keino markkinoiden avoimuuden lisäämiseksi ja siten myös yleisen luottamuksen palauttamiseksi Euroopan rahoitusmarkkinoihin.

2. Kuten yllä mainitaan, 6 artiklan 5 kohta koskee henkilöitä, jotka antavat sijoitusstrategioita koskevia suosituksia tai ehdotuksia. Kyseinen kohta ei sisällä journalisteja tai taloustoimittajia koskevia yleisiä säännöksiä. Siinä säädetään vain tietynlaisesta käyttäytymisestä, joka voi joskus koskea tiettyjä taloustoimittajia.

Markkinoiden väärinkäyttöä koskevan direktiivin 6 artiklan 5 kohdassa ja johdanto-osan 22 kappaleessa todetaan yksiselitteisesti, että säännöksen tarkoituksena on vahvistaa asianmukainen sääntely ja siten varmistaa vaatimusten noudattaminen. Asianmukainen sääntely voi olla itsesääntelyä, kuten johdanto-osan 22 kappaleessa määritellään.

3. a) Direktiivi on parlamentin toisessa käsittelyssä, ja sen 1 artiklaan sisältyvät direktiivin määritelmät. Direktiivin 1 artiklan 2 kohdan c alakohdassa määritellään, millaisen väärän tiedon levittäminen on markkinoiden väärinkäyttöä. Lisäksi määritelmään sisältyy erityinen suoja työtehtävissään toimivia journalisteja varten. Kyseisen 1 artiklan 2 kohdan c alakohdan määritelmää sekä kaikkia muita 1 artiklan määritelmiä sovelletaan koko markkinoiden väärinkäyttöä koskevaan direktiiviin.

b) Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitea (CESR) ei vielä ole antanut komissiolle täytäntöönpanotoimia koskevia mahdollisia teknisiä (ei oikeudellisia) neuvoja. Sovittu määräaika oli loppuvuosi 2002. Lopullisen ehdotuksen täytäntöönpanotoimien säädöstekstiksi laatii komissio, joka on vastuussa asiasta parlamentille ja jäsenvaltioille. Komissio myös arvioi perusteellisesti CESR:n aikanaan antamat tekniset neuvot.

CESR ei kuitenkaan vielä ole päättänyt lopullisten neuvojensa sisältöä. Se on vain laatinut kuulemisasiakirjan kaikentyyppisten markkinatoimijoiden näkemysten selvittämiseksi. CESR:n onkin ensin tarkasteltava saamiaan vastauksia ennen kuin se voi toimittaa lopulliset neuvonsa komissiolle.

c) Markkinoiden väärinkäyttöä koskeva direktiivi ei koske journalisteja yleensä, vaan ainoastaan niitä journalisteja, jotka kirjoittavat tai antavat sijoitussuosituksia. Tosin 1 artiklan 2 kohdan c alakohdassa säädetään, että näidenkin journalistien tiedonlevityksen arvioinnissa on otettava huomioon journalistien ammattikunnan säännöt. Kyseisessä artiklassa, 6 artiklan 5 kohdassa sekä johdanto-osan 22 kappaleessa tähdennetään, että markkinoiden väärinkäyttöä koskeva direktiivi ei uhkaa nykyisiä sääntöjä tai journalistien toimintaa säänteleviä erityislaitoksia tai viranomaisia. Direktiivissä päinvastoin säilytetään kaikki olemassa olevat journalistien sääntelytavat itsesääntely mukaan luettuna. CESR:n roolia täytäntöönpanotoimia koskevien neuvojen antajana käsitellään vastauksessa 2 b.

d) Komissio uskoo, että eturistiriitojen poistamisessa käytettävä laaja keinovalikoima voi olla hyödyksi markkinoiden väärinkäytön estämisessä. Yhdysvaltojen ja Euroopan rahoitusmarkkinoiden viimeaikainen kehitys ja viimeaikaiset tapahtumat ovat kuitenkin osoittaneet, että avoimuus on erittäin tärkeää rahoitusmarkkinoiden luotettavuuden ja häiriöttömän toiminnan kannalta. Avoimuus on myös tärkeää yleisen luottamuksen palauttamiseksi rahoitusmarkkinoihin.