KIRJALLINEN KYSYMYS E-3783/00 esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle. Varmistavat lisätoimet naudoilla ilmenevien BSE-tartuntojen estämiseksi tulevaisuudessa.



Virallinen lehti nro 187 E , 03/07/2001 s. 0047 - 0048



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3783/00 esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle (4. joulukuuta 2000) Aihe: Varmistavat lisätoimet naudoilla ilmenevien BSE-tartuntojen estämiseksi tulevaisuudessa 1. Lehmillä on ilmennyt BSE-tartuntoja viime aikoina Ranskassa ja Alankomaissa. Missä määräajassa komission mielestä voidaan nykyisillä toimilla estää lopullisesti niin sanotun hullun lehmän taudin leviäminen? 2. Tapahtuuko Euroopan unionin jäsenvaltioissa vielä nykyäänkin laillisesti tai laittomasti sitä, että nautoja, jotka itse asiassa ovat kasvinsyöjiä, ruokitaan rehulla, joka sisältää teuraseläimistä peräisin olevia ruhon osia? 3. Onko nykyinen valvonta, jolla pyritään estämään suhteellisen halpojen teurasjätteiden käyttö eläinten ruokinnassa, niin tehokasta, että eläinperäisten osien käyttäminen rehussa ei ole enää mahdollista tulevaisuudessa? 4. Mitä lisätoimia komissio aikoo tehdä eläinten ruokinnan ja Euroopan unionin ulkopuolelta tehtävän nautojen tuonnin suhteen sen varmistamiseksi, että Euroopassa voidaan estää mahdollisimman aikaisin uudet BSE-tartunnat ja poistaa yhä useampien kuluttajaryhmien riski sairastua Creutzfeldt-Jakobin tautiin? David Byrnen komission puolesta antama vastaus (13. maaliskuuta 2001) Koska BSE:n keskimääräinen itämisaika on viisi vuotta, komissio otaksuu, että BSE:n kliininen esiintyminen vähenee noin viiden vuoden kuluttua tehokkaitten valvontatoimien aloittamisesta. Nisäkäsperäisen proteiinin käyttö märehtijöitten ruokinnassa on ollut kiellettyä elokuusta 1994. Kieltoa laajennettiin 1. tammikuuta 2001 kattamaan väliaikaisesti kaiken prosessoidun eläinproteiinin käyttö kaikkien kotieläinten ruokinnassa. Renderoitua eläinrasvaa saa edelleen lisätä märehtijöitten ravintoon, kunhan se on prosessoitu erikseen määritellyllä tavalla. Tieteellinen ohjauskomitea arvioi hiljattain, kuinka turvallista talin käyttö tällaisessa rehussa on, ja suositteli, että talin turvallisuutta parannetaan ylimääräisellä kuumakäsittelyllä. Eläinrehun koostumusta koskevien yhteisön säännösten täytäntöönpano ja rehujen tarkastaminen kiellettyjen aineitten varalta on jäsenvaltioitten vastuulla. Täytäntöönpanoa seuraa Elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto, jonka tarkastusohjelmaa on vastikään tehostettu. Tarkastusraportit toimitetaan parlamentille ja julkaistaan Internetissä. Eläinrehussa kiellettyjen proteiinien luetteloa laajennettiin väliaikaisesti koskemaan myös sellaisia aineita kuin esimerkiksi muista siipikarjan osista kuin lihasta tehtyä jauhoa, mikä helpottaa huomattavasti rikkomusten havaitsemista mikroskooppitestauksella. Saatavilla ei kuitenkaan ole sellaista testiä, jolla havaittaisiin kaikki kielletty eläinproteiini. Sen vuoksi voimassa on erittäin tiukkoja yhteisön säännöksiä pakkausmerkinnöistä, erottelusta ja käsittelystä eläinproteiinin tuotannossa, kuljetuksessa, varastoinnissa ja tilalla tapahtuvasta käytössä osana eläinten ravintoa. Tarttuvia spongiformisia enkefalopatioita ja eläinperäisten proteiinien käyttöä ruokinnassa koskevista tietyistä suojatoimenpiteistä 4. joulukuuta 2000 tehdyssä neuvoston päätöksessä 2000/766/EY(1) kielletään 1. tammikuuta 2001 lähtien kotieläinten ruokintaan tarkoitetun eläinperäisen proteiinin tuonti yhteisön ulkopuolisista maista. Päätös on voimassa 30. kesäkuuta 2001 saakka. Huhtikuun 1. päivänä 2001 tulevat voimaan yhteisön säännöt, joiden mukaan muista kuin BSE-vapaista yhteisön ulkopuolisista maista tuoduista tuotteista on poistettava erityinen riskiaines. Siihen saakka ovat voimassa vastaavat kansalliset säännöt. Toiveissa on, että ehdotus(2) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi tiettyjen tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisyä ja valvontaa koskevista säännöistä (sellaisena kuin se on muutettuna)(3) tulee voimaan 1. heinäkuuta 2001. Asetusehdotuksessa vahvistetaan laaja joukko sääntöjä, jotka koskevat mm. nautaeläinten ja niistä saatujen tuotteitten tuontia yhteisön ulkopuolisista maista. (1) EYVL L 306, 7.12.2000. (2) EYVL C 45, 19.2.1999. (3) KOM(2000) 824 lopullinen.