KIRJALLINEN KYSYMYS P-2492/97 esittäjä(t): Francesco Baldarelli (PSE) - komissiolle (9. heinäkuuta 1997)

Aihe: Ammattiyhdistysten oikeus tiedonsaantiin ja kuulemiseen (asetus 17/62)

Euroopan komissio tutkii tällä hetkellä tapausta, joka liittyy Italian satamajärjestelmän uudistamista koskevaan lainsäädäntöön (28. tammikuuta 1994 annettu laki N:o 84, jota on muutettu 23. joulukuuta 1996 annetulla lailla N:o 647) yhteisön oikeuden väitettyjen loukkaamisten osalta. Tutkintaan (N:o 92/2221) kuuluu Euroopan komission menettely Italian valtiota vastaan.

Kuten voidaan päätellä Euroopan komission kilpailuasioista vastaavan PO IV:n tiedonannosta, jonka Humbert Drabbe allekirjoitti ja lähetti eteenpäin 26. toukokuuta 1997 (D/13203), Euroopan komissio tunnustaa entisille satamatyöläisten ammattikunnille ¨edunhaltijan¨ ominaisuuden.

Komissio on kuitenkin kieltänyt työntekijöiden laillisilta edustajilta (ammattiyhdistykset FILT/CGIL, FIT/CISL ja ULTRASPORTI) oikeuden tiedonsaantiin ja kuulemiseen tutkintavaiheessa perustellen tätä samaisessa tiedonannossa sillä, että entisiä ammattiyhdistyksiä edustavat virallisesti ANCIP ja CULMV Genovasta eivätkä FILT/CGIL, FIT/CISL ja ULTRASPORTI.

Tämä päätös on selvästi ristiriidassa asetuksen 17/62 ((EYVL 13, 21.2.1962, s. 204. )) 3 artiklan 2 kohdan kanssa, jossa sanotaan, että hakemuksen voivat esittää a) jäsenvaltiot, b) fyysiset tai oikeushenkilöt sekä ammattiyhdistykset, jotka eivät ole oikeushenkilöitä ja jotka ajavat laillisia etujaan. Ammattiyhdistyksillä on kansallinen ulottuvuus ja ne edustavat satamatyöläisiä, minkä vuoksi niiden laillinen etu on ilmeinen.

Euroopan komissio katsoo kenties, että teollisuuden ja työnantajien yhdistykset edustavat työntekijöiden etuja tai sitten komissio myöntää, että ammattiyhdistykset ovat ¨laillisten etujen¨ edustajia työntekijöitä itseään koskevissa neuvotteluissa.

Eikö komissio katso, että sen on myönnettävä oikeus tiedonsaantiin ja kuulemiseen tapauksessa, joka koskee Italian satamalainsäädäntöä, siis myös ammattiyhdistyksiä FILT/CGIL, FIT/CISL ja ULTRASPORTI?

Komission jäsenen Karel Van Miertin komission puolesta antama vastaus (1. elokuuta 1997)

Arvoisa parlamentin jäsen viittaa Italiaa koskevaan rikkomisesta johtuvaan menettelyyn, jonka komissio aloitti EY:n perustamissopimuksen 90 artiklan nojalla, sovellettuna yhdessä 86, 59, 30 ja 48 artiklan kanssa. Tämä rikkomisesta johtuva menettely perustuu yhteisöjen tuomioistuimen asiassa Merci v. Siderurgica Gabrielli ((Asia C-179/90, Merci v. Siderurgica Gabrielli, tuomio 10.12.1991 ( Kok. 1991, s. I-5929) )) (tunnetumpi ns. Port de Gènes -tuomiona) 10.12.1991 antamaan tuomioon, jossa tuomioistuin vahvisti, että tietyt satamia koskevat Italian säännökset ovat perustamissopimuksen vastaisia.

Vastaaminen arvoisan parlamentin jäsenen esittämään kysymykseen edellyttää kahden eri näkökohdan selvittämistä.

Ensiksikin tämä asia ei kuulu asetuksen (EY) N:o 17/62 soveltamisalaan, jolla säännellään 85 ja 86 artiklan soveltamista yrityksiin, vaan EY:n perustamissopimuksen 90 artiklan soveltamisalaan, joka koskee perustamissopimuksen määräysten soveltamista suhteessa jäsenvaltioihin. Tällaisissa 90 artiklaan perustuvissa menettelyissä komissio tarkastelee ainoastaan jäsenvaltioita (tässä tapauksessa Italiaa). Ennen kuin komissio tekee mitään päätöstä 90 artiklan 3 kohdan nojalla, se antaa kyseessä olevalle jäsenvaltiolle mahdollisuuden esittää mielipiteensä. Perustamissopimuksen 90 artiklaa koskevaa täytäntöönpanoasetusta ei ole, mutta tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaisesti komissio antaa myös kyseisestä valtion toimenpiteestä hyötyville yrityksille mahdollisuuden tulla kuulluksi. Tällaisesta tapauksesta on kysymys myös kyseessä olevassa asiassa, jossa komissio on antanut tietoja erityisesti ANCIP:lle ja CULMV:lle ja kuullut näitä satamayhtiöiden edustajia, eli lain 84/94 21 artiklan mukaan muutettuja satamatyöläisten yhtiöitä.

Toiseksi ei pidä paikkaansa, että komissio olisi kieltänyt ammattiyhdistyksiltä FILT/CIGIL, FIT/CISL ja Ultrasporti oikeuden saada tietoa ja tulla kuulluksi tutkimisvaiheen aikana. Vaikkakin on totta, että komissiolla ei ole mitään virallista velvollisuutta kuulla kolmansia osapuolia 90 artiklaan perustuvissa menettelyissä, se on kuitenkin avoimen tiedonvälitys- ja kuulemispolitiikkansa mukaisesti käytännössä aina käyttänyt harkintavaltaansa niiden osapuolten suhteen, joiden erityinen etu voi olla kysymyksessä. Tätä periaatetta komissio sovelsi myös näihin ammattiyhdistyksiin.

Kyseessä olevassa tapauksessa komission 26. toukokuuta 1997 päivätty kirje, johon arvoisa parlamentin jäsen viittaa, ei merkitse FILT/CIGIL, FIT/CISL ja Ultrasportin torjumista, vaan niiden kehottamista täsmentämään kysymyksessä oleva erityinen etunsa.