ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0424/01

esittäjä(t): José Pomés Ruiz (PPE-DE) komissiolle

(16. helmikuuta 2001)

Aihe: Talouden ja rahoituksen pääosaston pääjohtajan nimitys

Renouveau et Democratiessa 15. tammikuuta 2001 sanotaan, että talouden ja rahoituksen pääosaston (DG-ECFIN) pääjohtajan toimi annetaan henkilölle, joka työskentelee eräässä Saksan liittotasavallan ministeriössä.

- Eikö komissiossa ole ketään pätevää henkilöä tähän toimeen?

- Miksi avointa tointa ei ole alistettu normaaliin hakumenettelyyn, jonka mukaan järjestetään sisäinen haku, ennen kuin paikkaa tarjotaan komission ulkopuolisille henkilöille?

Neil Kinnockin komission puolesta antama vastaus

(14. toukokuuta 2001)

Komissio päätti asettaa talouden ja rahoituksen pääosaston pääjohtajan viran haettavaksi komission sisällä, muissa toimielimissä sekä myös yhteisön toimielimien ulkopuolella saadakseen enemmän ehdokkaita ja valinnanvaraa. Hausta ilmoitettiin jäsenvaltioiden ja kansainvälisessä lehdistössä sekä alan ammattilehdistössä. Syyskuun 1999 jälkeen komissio on menetellyt samalla tavoin kolmessa eri tapauksessa etsiessään hakijoita Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF), yhteisen tutkimuskeskuksen ja sisäisen tarkastuksen toimialan johtajien virkoihin.

Neuvoa-antava nimityskomitea käytti apunaan kolmea riippumatonta kansainvälistä mainetta saavuttanutta talous- ja rahapolitiikan asiantuntijaa sekä liikkeenjohdon konsultteja. Komitea rajasi hakijoiden joukon niihin henkilöihin, joita se piti pätevimpinä virkaan.

Tämän jälkeen puheenjohtaja, taloudesta ja rahoituksesta vastaava komission jäsen ja henkilöstöstä ja hallinnosta vastaava komission jäsen haastattelivat ehdolla olevien henkilöiden luetteloon otettuja hakijoita ja antoivat komissiolle yhteisen suosituksen nimityksestä. Henkilöstösääntöjen mukaan nimittävän viranomaisen oli otettava sisäiset ehdokkaat huomioon ennen ulkopuolisia ehdokkaita.(1)

(1) Henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdan mukaan nimittävä viranomainen velvoitetaan harkitsemaan, voidaanko avoin virka täyttää ylennyksen tai toimielinten välisten siirtojen avulla. Tämän jälkeen on noudatettava kilpailumenettelyä. Henkilöstösääntöjen 29 artiklan 2 kohdan mukaan nimittävä viranomainen voi noudattaa muuta kuin kilpailumenettelyä luokkiin A 1 ja A 2 kuuluvien virkamiesten rekrytoinnissa ja poikkeustapauksissa myös muiden sellaisten virkamiesten rekrytoinnissa, joilta vaaditaan erityistä pätevyyttä.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-1218/01

esittäjä(t): Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) neuvostolle

(11. huhtikuuta 2001)

Aihe: Integroitu rikostentorjuntapolitiikka

Viittaan neuvoston vastaukseen kirjalliseen kysymykseeni E-3889/00(1). Neuvosto toteaa, että Maastrichtin ja Amsterdamin sopimukset aiheuttavat mahdollisesti ongelmia, jotka johtuvat ensimmäiseen ja kolmanteen pilariin kuuluvan toimivallan jaosta. Onko neuvosto yhtä mieltä siitä, että tämä epäselvä tilanne on selvitettävä poliittisella tasolla ennen kuin syntyy vakavia ongelmia asiassa mukana olevien yksiköiden välille ja ennen kuin vahingoitetaan Euroopan unionin julkista kuvaa ja sen kansalaisten etuja?

Jos neuvosto on samaa mieltä, millaisia aloitteita se ehdottaa?

Olenko tulkinnut oikein neuvoston vastauksen ensimmäiseen ja toiseen kysymykseeni, jos päättelen, että Eurojustin tehtäviin kuuluvat kaikenlaiset rikokset, mukaan lukien oikeudellinen yhteistyö yhteisön taloudellisiin etuihin kohdistuvissa rikostutkimuksissa eli ns. EU-petoksissa? Tämä olisi konstitutionaalinen seuraus kolmannen pilarin luomisesta, ja sillä vältettäisiin kaksinkertainen työ?

(1) EYVL C 174 E, 19.6.2001, s. 174.

Vastaus

(20. heinäkuuta 2001)

Vastauksessaan samaa aihetta koskevaan arvoisan parlamentin jäsenen edelliseen kysymykseen(1) neuvosto totesi, että perussopimuksissa määrätystä toimivallan jaosta Euroopan unionin ensimmäisen ja kolmannen pilarin kesken voi aiheutua vaikeuksia, ja muistutti, että tilanne johtuu Maastrichtin ja Amsterdamin sopimusten taustalla olleista poliittisista päätöksistä. Neuvosto valvoo, että sopimuksia noudatetaan niiden nykymuodossa.

Eurojustin toimivallan osalta on syytä todeta, että Portugalin tasavallan, Ranskan tasavallan, Ruotsin kuningaskunnan ja Belgian kuningaskunnan aloite neuvoston päätöksen tekemiseksi Eurojust-yksikön perustamisesta vakavan järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi on toimitettu Euroopan parlamentille lausuntoa varten. Aloitteen 5 artiklan f kohdassa mainitaan Eurojustin toimivallan eräänä alana yhteisöjen taloudellisten etujen suojaaminen sellaisena kuin se määritellään 26 päivänä heinäkuuta 1995 tehdyssä yleissopimuksessa ja sen 29 päivänä marraskuuta 1996, 19 päivänä kesäkuuta 1997 ja 27 päivänä syyskuuta

1997 tehdyissä pöytäkirjoissa. Saman aloitteen 16 artikla koskee Eurojustin suhteita yhteistyökumppaneihinsa, ja siinä todetaan erityisesti, että komissio (Euroopan petostentorjuntavirasto) voi tapauskohtaisesti osallistua tapauksen käsittelyyn joko Eurojustin aloitteesta tai omasta pyynnöstään, jos asianomaiset kansalliset jäsenet eivät vastusta sen osallistumista.(2)

(1) Kirjallinen kysymys n:o E-3889/00.

(2) EYVL C 243, 24.8.2000, s. 15-20.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1791/01 esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle. Euroopan ihmisoikeustoimikunnalle esitetty valitus.



Virallinen lehti nro 364 E , 20/12/2001 s. 0207 - 0207



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1791/01 esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle (19. kesäkuuta 2001) Aihe: Euroopan ihmisoikeustoimikunnalle esitetty valitus Mario Rainaldi on esittänyt Euroopan ihmisoikeustoimikunnalle valituksen, jonka ihmisoikeustoimikunnan sihteeristö on vastaanottanut 8. elokuuta 1996 ja jolle se on 7. marraskuuta 1996 antanut numeron 33698/96. Nyt on kulunut jo melkein viisi vuotta, ja Mario Rainaldin asianajaja Andrea Martire on lähettänyt 27. lokakuuta 2000 kirjatun kirjeen, jossa hän on pyytänyt saada tietoja kyseisestä valituksesta, ja hän on lisäksi soittanut lukuisia kertoja Euroopan ihmisoikeustoimikunnan sihteeristöön. 1. Voisiko komissio ilmoittaa, miksi tällainen tilanne on päässyt syntymään, ja 2. miten on mahdollista, ettei tässä asiassa ole vielä ryhdytty toimiin? António Vitorinon komission puolesta antama vastaus (31. heinäkuuta 2001) Ei ole komission asia vastata kysymykseen, joka koskee Strasbourgissa Euroopan neuvoston alaisena toimivaa organisaatiota. Kun Euroopan ihmisoikeussopimuksen pöytäkirja N:o 11 tuli voimaan, Euroopan ihmisoikeustoimikunta hajotettiin. Arvoisan parlamentinjäsenen onkin syytä pyytää vastausta kysymyksiinsä Euroopan ihmisoikeustuomioistuimelta(1). (1) Euroopan ihmisoikeustuomioistuin - Euroopan neuvosto - F-67075 Strasbourg Cedex.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1976/01 esittäjä(t): Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) komissiolle. Vapaiden ammatinharjoittajien pakollinen siviilioikeudellinen vastuu.



Virallinen lehti nro 350 E , 11/12/2001 s. 0235 - 0236



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1976/01 esittäjä(t): Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) komissiolle (5. heinäkuuta 2001) Aihe: Vapaiden ammatinharjoittajien pakollinen siviilioikeudellinen vastuu Vapaiden ammatinharjoittajien toimet aiheuttavat usein vakavia vahinkoja asiakkaille, jotka vakuutusten puuttuessa joutuvat kantamaan vahinkojen mahdolliset kustannukset itse. Monet kuluttajajärjestöt toivovatkin, että koko EU:n tasolla otettaisiin käyttöön kaikkien vapaiden ammatinharjoittajien pakollinen siviilioikeudellinen vastuuvakuutus. Katsooko komissio, että sen pitäisi hyväksyä aloite tiettyjä vapaiden ammattien harjoittajia koskevasta pakollisesta siviilioikeudellisesta vastuuvakuutuksesta, jotta näiden ammatinharjoittajien asiakkaat olisivat vakuutettuja saamiensa palvelujen mahdollisesti aiheuttamia vahinkoja vastaan? David Byrnen komission puolesta antama vastaus (31. heinäkuuta 2001) Vapaiden ammatinharjoittajien tai muiden palveluntarjoajien siviilioikeudellista vastuuta ei nykyisin säännellä yhteisön lainsäädännöllä. Ilmenneiden vaikeuksien vuoksi komissio veti vuonna 1994 pois vuonna 1990 parlamentille ja neuvostolle esitetyn ehdotuksen palveluntarjoajien vastuuta koskevaksi direktiiviksi. Komissio arvioi, että vastaisuudessa on välttämätöntä ottaa palveluiden turvallisuuteen liittyvät tarpeet, painopisteet ja yhteisön toimintamahdollisuudet uudelleen tarkasteltaviksi. Se aikoo esittää parlamentille ja neuvostolle asiaa käsittelevän raportin vuonna 2003 ja mahdollisesti siihen liittyviä ehdotuksia. Vapaiden ammatinharjoittajien tarjoamia palveluja tarkastellaan samassa yhteydessä. Tässä vaiheessa olisi kuitenkin ennenaikaista arvioida, olisiko perusteltua säännellä yhteisön lainsäädännöllä vapaiden ammatinharjoittajien siviilioikeudellista vastuuvakuutusta.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0631/01 esittäjä(t): Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) neuvostolle. Euroopan parlamentin jäsenten ohjesäännön uudistaminen.



Virallinen lehti nro 340 E , 04/12/2001 s. 0053 - 0054



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0631/01 esittäjä(t): Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) neuvostolle (8. maaliskuuta 2001) Aihe: Euroopan parlamentin jäsenten ohjesäännön uudistaminen Euroopan parlamentti on esittänyt jäsenten palkkioita ja korvauksia säätävän ohjesäännön uusimista niin, että se selkeästi ja avoimesti osoittaa jäsenelle maksettavan palkkion suuruuden ja toisaalta korvaa matkustamisesta aiheutuvat kustannukset todellisten kulujen mukaan. Onko neuvosto valmis antamaan hyväksyntänsä jäsenten ohjesäännön uudistamiselle? Millä aikataululla asiasta on neuvostossa tarkoitus päättää? Mitkä käytännön syyt estävät neuvostoa tekemästä päätöstä asiassa? Vastaus (13. heinäkuuta 2001) Neuvosto tutkii Euroopan parlamentin jäsenten ohjesääntöön liittyvän hankkeen yhteydessä huolellisesti Euroopan parlamentin ehdotusta jäsenten palkkioita ja korvauksia koskeviksi säännöiksi. Kuten arvoisa kysyjä varmasti tietää, Euroopan parlamentin ja neuvoston edustajat ovat säännöllisesti yhteydessä toisiinsa ohjesääntöhankkeen vuoksi. Yhteydet kehittyvät myönteiseen suuntaan, mutta on vielä liian aikaista ilmoittaa niiden päättymisajankohtaa.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0632/01 esittäjä(t): Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) komissiolle. Alueellinen lennonvalvontakeskus Thessalonikiin.



Virallinen lehti nro 261 E , 18/09/2001 s. 0168 - 0168



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0632/01 esittäjä(t): Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) komissiolle (6. maaliskuuta 2001) Aihe: Alueellinen lennonvalvontakeskus Thessalonikiin Thessalonikissa allekirjoitettiin 17. marraskuuta 1999 yhteistyösopimus Kreikan, Albanian ja entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian välillä. Päätettiin luoda alueellinen lennonvalvontakeskus Thessalonikin kaupunkiin. Tällainen toimenpide parantaisi selvästi Balkanin ja Kaakkois-Euroopan lentoliikenteen olosuhteita, koska on tunnustettu, että suhteettoman monien lentotiedotusalueiden ja lennonvalvontakeskusten toiminta alueella aiheuttaa vaikeuksia strategisessa suunnittelussa ja lentojen kokonaiskoordinoinnissa. Vaikkakin toimivaltaiset suuret kansainväliset järjestöt (ICAO, Eurocontrol, IACA) pitivät tätä sopimusta alueellisen yhteistyön mallina lentoliikenteen alalla, aloite ei tähän mennessä ole kuitenkaan edennyt. Komissiolta kysytään: - Onko se tietoinen tästä asiasta ja jos se on, mitä tietoja se on siitä saanut? - Onko kyseiselle aloitteelle mahdollista saada rahoitusta ja mistä yhteisön ohjelmasta? - Onko tällaista rahoitusta tähän mennessä pyydetty? Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus (24. huhtikuuta 2001) Kreikan hallitus on ilmoittanut komissiolle lentoliikenteen valvontaa koskevan alueellisen yhteistyösopimuksen tekemisestä. Komissio on siis tietoinen kyseisen Euroopan alueen tähän alaan liittyvistä erityisongelmista. Ensisijaisessa asemassa on tällä hetkellä kriisipesäkkeenä pidetyn Bosnia-Hertsegovinan ilmavalvonta, joka toimii yksinomaan vakautusjoukkojen ja Kroatian ponnistelujen ansiosta. Kosovon ilmatila on puolestaan kansainvälisten turvallisuusjoukkojen (Kfor) valvonnassa. On selvää, että näiden kahden ilmatilan ongelmiin olisi löydettävä pysyvä ratkaisu, minkä vuoksi asiaa koskevien alueellisten neuvottelujen käynnistäminen on välttämätöntä. Myönteinen osoitus tästä on Kreikan, entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian ja Albanian välinen yhteistyö. Thessalonikin lennonvalvontakeskuksen rakentamista ei voida rahoittaa yhteisön jälleenrakennus-, kehitys- ja vakautusapua koskevasta ohjelmasta (CARDS), koska Kreikka ei kuulu kyseistä ohjelmaa koskevassa asetuksessa mainittujen edunsaajavaltioiden joukkoon. Myös muista rahoitusvälineistä saatavan rahoituksen järjestäminen näyttää olevan hankalaa. Euroopan laajuisten liikenneverkkojen laajentamista koskeva strateginen suunnitelma (liikenteen infrastruktuuritarpeiden arviointiohjelma TINA, joka mahdollistaa Phare-rahoituksen, sekä liittymistä edeltävä rakennepolitiikan väline ISPA) ei koske kyseisiä alueellisen yhteistyösopimuksen piiriin kuuluvia maita, joihin parlamentin jäsen viittaa kysymyksessään.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1582/01 esittäjä(t): Helle Thorning-Schmidt (PSE) komissiolle. Työntekijöiden suojelu orgaanisilta liuottimilta.



Virallinen lehti nro 350 E , 11/12/2001 s. 0196 - 0196



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1582/01 esittäjä(t): Helle Thorning-Schmidt (PSE) komissiolle (1. kesäkuuta 2001) Aihe: Työntekijöiden suojelu orgaanisilta liuottimilta Monet eurooppalaiset työntekijät, mm. maalarit, altistuvat joka päivä vaarallisille aineille ja materiaaleille, kuten orgaanisille liuottimille. Yksi eurooppalaisen työympäristölainsäädännön perusperiaatteita on, että vaaralliset aineet on korvattava vaarattomilla, nk. korvaavilla aineilla. Aina tätä ei kuitenkaan voida tehdä. Voisiko komissio mahdollisesti esittää ehdotuksen, jolla parannettaisiin työntekijöiden suojelua orgaanisilta liuottimilta ja tunteeko komissio kansallisia järjestelmiä, joissa yksinkertaisella ja havainnollisella tavalla tiedotetaan palkansaajille ja työnantajille siitä, mihin varotoimiin on ryhdyttävä tapauksissa, joissa vaarallisia aineita ei voida korvata vaarattomilla aineilla? Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus (17. heinäkuuta 2001) Arvoisan parlamentin jäsenen esiin ottama kysymys vaarallisen aineen korvaamisesta työntekijöiden terveydelle vaarattomalla tai ainakin vähemmän vaarallisella aineella on komission tiedossa. Tällainen toimenpide kuuluu työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelemisesta työpaikalla esiintyviin kemiallisiin tekijöihin liittyviltä riskeiltä 7. huhtikuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin 98/24/EY(1) 6 artiklan 2 kohdassa säädettyihin työnantajan velvollisuuksiin. Kuten parlamentin jäsen mainitsi, korvaaminen ei ole aina mahdollista tiettyjen kemiallisten aineiden erityisominaisuuksien vuoksi. Mainitussa 6 artiklan 2 kohdassa määrätään kuitenkin muista suoja- ja ehkäisytoimista tällaisessa tilanteessa. Mitä tulee orgaanisiin liuottimiin, komission tiedossa on, että tietyt jäsenvaltiot ovat laatineet työntekijöille suuntaviivoja, jotta näihin kemiallisiin aineisiin liittyvät riskit vähennettäisiin minimiin. Komissio ottaa huomioon jäsenvaltioissa saadut kokemukset ja mainitun neuvoston direktiivin 12 artiklan 2 kohdan mukaisesti laatii piakkoin myös parlamentin jäsenen esille ottamasta aiheesta käytännön suosituksia, jotka eivät ole velvoittavia. (1) EYVL L 131, 5.5.1998.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1119/01 esittäjä(t): Esko Seppänen (GUE/NGL) komissiolle. Flechard-tapauksesta.



Virallinen lehti nro 350 E , 11/12/2001 s. 0074 - 0074



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1119/01 esittäjä(t): Esko Seppänen (GUE/NGL) komissiolle (6. huhtikuuta 2001) Aihe: Flechard-tapauksesta Mihin toimenpiteisiin komissio on ryhtynyt ns. Fléchard-tapauksen selvittämiseksi ja mahdollisten syyllisten löytämiseksi komission oman virkamieskunnan keskuudesta? Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (13. heinäkuuta 2001) Komissio, parlamentin talousarvion valvontavaliokunta, Euroopan tilintarkastustuomioistuin sekä Euroopan petostentorjuntavirasto (OLAF) ovat yli kahden vuoden ajan tutkineet tarkoin ns. Fléchardin tapausta. Komissio on tänä aikana useissa eri yhteyksissä toimittanut asiasta tietoa eri elimille. Arvoisaa parlamentin jäsentä pyydetään tutustumaan näihin kattaviin selvityksiin, jotka on toimitettu Euroopan parlamenttiin, esimerkiksi komission vastaus 10. toukokuuta 2000 Euroopan tilintarkastustuomioistuimen puheenjohtajan kirjeeseen, 19. maaliskuuta 2001 annettu vastaus komissiolle osoitettuun talousarvion valvontavaliokunnan Fléchard-työryhmän kyselylomakkeeseen ja budjetista vastaavan komissaarin lausunto parlamentille huhtikuussa 2001 koskien vuoden 1999 vastuuvapautta. Lisäksi petostentorjuntavirasto (OLAF) on toimittanut maaliskuussa 2001 oman raporttinsa sekä komissiolle että parlamentille koskien komission 7. tammikuuta 1994 pitämää yksiköidenvälistä kokousta. Komissio katsoo, että tapaus on perusteellisesti tallennettu asiakirjatodistein ja ettei ole mahdollista eikä tarpeellista ryhtyä lisätoimenpiteisiin asian ratkaisemiseksi.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0747/01 esittäjä(t): Nicholas Clegg (ELDR) komissiolle. Asian vieminen Maailman kauppajärjestön riitojenratkaisumenettelyyn (ministerineuvoston ohje).



Virallinen lehti nro 350 E , 11/12/2001 s. 0033 - 0034



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0747/01 esittäjä(t): Nicholas Clegg (ELDR) komissiolle (13. maaliskuuta 2001) Aihe: Asian vieminen Maailman kauppajärjestön riitojenratkaisumenettelyyn (ministerineuvoston ohje) Kun ministerineuvosto kehottaa komissiota viemään asian Maailman kauppajärjestön riitojenratkaisumenettelyyn, mikä olemassaoleva käytäntö takaa sen, että tapauksen perusteet ovat välittömästi yleisön saatavilla? Pascal Lamyn komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-0746/01 ja E-0747/01 (11. toukokuuta 2001) Kuten arvoisa parlamentin jäsen tietää, komissio voi varmistaa yhteisön oikeuksien toteutumisen kahdella eri tavalla Maailman kauppajärjestön (WTO) riitojenratkaisumenettelyissä. Ensimmäinen toimintatapa perustuu kaupan esteitä koskevaan asetukseen eli yhteisön menettelyistä yhteisessä kauppapolitiikassa kansainvälisen kaupan säännöissä yhteisölle annettujen, erityisesti Maailman kauppajärjestössä (WTO) käyttöön otettujen oikeuksien käyttämisen varmistamiseksi 22 päivänä joulukuuta 1994 annettuun neuvoston asetukseen (EY) N:o 3286/94(1). Kyseisen asetuksen 8 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetään, että jos komissio katsoo, että on olemassa riittävä näyttö tutkimusmenettelyn aloittamiseksi, se julkaisee Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ilmoituksen, jossa annetaan tiivistelmä vastaanotetuista tiedoista ja kehotetaan asianomaisia osapuolia esittämään näkökantansa. Jos tutkimusmenettelyn päättyessä komissio päättää aloittaa WTO:n riitojenratkaisumenettelyn, kyseisen neuvoston asetuksen 12 artiklan 4 kohdassa säädetään, että tällainen päätös on perusteltava ja julkaistava Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Päätös on julkaistava myös silloin, kun päätetään olla toteuttamatta toimia. Komissio voi perussopimusten ja kansainvälisten sopimusten valvojana ajaa yhteisön neuvoteltuja oikeuksia myös kaupan esteitä koskevan asetuksen soveltamisalan ulkopuolisissa asioissa (ks. kyseisen neuvoston asetuksen 15 artikla). Tällöin komissio kuulee EY:n perustamissopimuksen 133 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua erityiskomiteaa. Lisätäkseen avoimuutta nykyinen komissio on päättänyt molempien menettelyjen osalta julkaista kauppapolitiikan pääosaston verkkosivuilla komission yhteisön puolesta esittämät pyynnöt neuvottelujen käymiseksi WTO:ssa ja WTO:n riitojenratkaisupaneelin perustamiseksi. Näissä asiakirjoissa kuvataan WTO:ssa kiistanalaiseksi saatettu toimenpide tai käytäntö sekä viitataan niihin säännöksiin ja määräyksiin, joita väitetään rikottavan. (1) EYVL L 349, 21.12.1994. Kyseisen asetuksen kuvaus annetaan myös kauppapolitiikan pääosaston verkkosivuilla.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1424/01

esittäjä(t): Cristiana Muscardini (UEN) komissiolle

(17. toukokuuta 2001)

Aihe: Urheiluammattien harjoittamisen vapaus

Kuten komissio on ilmoittanut, italialaiset tutkinnon suorittaneet urheiluvalmentajat eivät voi harjoittaa ammattiaan, jos he eivät ole rekisteröityneet CONI:(1) iin, sillä heidän ammattiaan ei ole säännelty. Italia ei ole saattanut osaksi lainsäädäntöään ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskevasta toisesta yleisestä järjestelmästä 18. kesäkuuta 1992 annettua direktiiviä 92/51/ETY(2), ja komissio on käynnistänyt rikkomusmenettelyn sitä vastaan. Koska CONI:lla on monopoli, kymmenet tuhannet urheiluvalmentajat harjoittavat ammattiaan pimeästi, mutta samalla täysin avoimesti odottaen että tämän ristiriitaisen tilanteen juridiset ja työelämään liittyvät aspektit selvitetään. CONI:n ulkopuolisia valmentajia ei tunnusteta laissa ammatinharjoittajiksi.

Onko tällainen tilanne urheilualalla sopusoinnussa sisämarkkinoiden toiminnan kanssa? Voidaanko sisämarkkinoilla hyväksyä tällainen ei kenenkään maa joidenkin ammattien harjoittamisessa? Vaikka toimivalta tässä asiassa on jäsenvaltioilla, eikö sisämarkkinoiden toiminta silti häiriinny, jos ammatin harjoittaminen estetään?

Jos yhteisön ulkopuolisista maista kotoisin oleva valmentaja saa harjoittaa ammattiaan Italiassa, miten on mahdollista, että Italian kansalainen ei saa tehdä samaa?

Urheilu ja varsinkin jalkapallo on nykyisin taloudellisesti hyvin merkittävää toimintaa. Jos toiminta sallitaan laissa vain yhdelle taholle, eikö kyseessä ole monopoli?

Jos on, voidaanko unionissa hyväksyä monopolit urheilussakaan, jossa sentään liikkuu miljardeja vuosittain?

(1) CONI: Italian Olympiakomitea.

(2) EYVL L 209, 24.7.1992, s. 25.

Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(5. heinäkuuta 2001)

Kuten komissio totesi kirjalliseen kysymykseen E-3976/00(1) antamassaan vastauksessa, EY:n perustamissopimuksen 149 artiklan (ent. 126 artikla) mukaan jäsenvaltiot vastaavat itse opetuksensa sisällöstä ja koulutusjärjestelmästään. Kullakin jäsenvaltiolla on myös oikeus säännellä alueellaan harjoitettavista ammateista, vahvistaa niissä noudatettavat menettelytavat ja määrätä niiden harjoittamiseen vaadittavan tutkinnon tasosta ja laadusta. Komissio ei voi puuttua asiaan, koska se kuuluu jäsenvaltioiden yksinomaiseen toimivaltaan. Tämän vuoksi se seikka, että urheiluvalmentajan ammatti ei ole Italiassa säännelty ja että urheiluun liittyvien ammattien harjoittaminen on asetettu Conin suojelukseen, eivät ole sinänsä sisämarkkinoiden toimivuuden kanssa ristiriidassa.

Kolmansista maista tulevien ja italialaisten urheiluvalmentajien tilanteen osalta komissio viittaa vastaukseen, jonka se antoi arvoisan parlamentin jäsenen kirjalliseen kysymykseen E-3976/00.

(1) EYVL C 174 E, 19.6.2001, s. 205.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-1447/01 esittäjä(t): Michael Cashman (PSE) komissiolle. Kansainväliset pankkimaksut euron käyttöönoton jälkeen.



Virallinen lehti nro 364 E , 20/12/2001 s. 0114 - 0114



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1447/01 esittäjä(t): Michael Cashman (PSE) komissiolle (11. toukokuuta 2001) Aihe: Kansainväliset pankkimaksut euron käyttöönoton jälkeen Voiko komissio kertoa, miten se aikoo puuttua siihen, että kansainväliset pankkikulut ovat todennäköisesti korkeat vielä sen jälkeenkin, kun euro on täysin korvannut kansalliset valuutat? Miten aiotaan välttää se, että pankit korvaavat tähän asti valuutanvaihdosta saamansa tulot korottamalla palvelumaksujaan? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (26. heinäkuuta 2001) Komissio antoi 3. huhtikuuta 2001 tiedonannon nimeltä Kertomus euroseteleiden ja -kolikoiden käyttöönottoon liittyvistä valmisteluista(1). Tiedonannossa kuvataan, miten euromaksualueen luomiseen valmistaudutaan(2). Komission kanta on yksiselitteinen: Euromaksualueen luominen edellyttää kuitenkin kiireisiä ponnistuksia. Komissio kehottaa pyrkimään kaikin keinoin siihen, että rajatylittävien maksujen kustannukset lähestyisivät maiden sisäisiä maksuja 1. tammikuuta 2002. Komissio on asiasta yhtä huolestunut kuin arvoisa parlamentinjäsen. Komission katsoo, että kaikkia euroalueella suoritettavia maksuja, niin kotimaisia kuin rajatylittäviä maksuja, olisi kohdeltava samalla tavalla. Tästä syystä komissio harkitsee sellaisten toimenpiteiden toteuttamista, joiden avulla kaikkien rajatylittävien maksujen hinnat lähestyisivät kotimaisten maksujen hintoja. (1) KOM(2001) 190 lopullinen. (2) Tiedonannon sivut 47-48.