ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0035



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2156/98 esittäjä(t): Heidi Hautala (V) komissiolle (13. heinäkuuta 1998) Aihe: EU-projektien maksatus Monet pienet kansalaisjärjestöt ovat joutuneet likviditeettiongelmiin EU-projektien hitaan maksatuksen takia. Vaikka projektien omarahoitusosuus on esimerkiksi 40 %, joutuu järjestö sitomaan omaa rahaa projektien aikana huomattavasti enemmän, koska EU maksaa avustukset kolmessa erässä. Ensimmäinen erä (30 %) maksetaan 60 päivän sisällä projektin alkamisesta, toinen erä (40 %) 60 päivän sisällä väliraportin hyväksymisestä ja kolmas erä (30 %) 60 päivän sisällä loppuraportin hyväksymisestä. Vaikka raportit on toimitettu, saattaa kestää kuukausia ennen kuin loppuraportti saadaan käsiteltyä ennen viimeisen erän maksamista. Onko rahoitusta myös haettava vain vuodeksi kerrallaan, vaikka useille projekteille on suunniteltu ja hyväksytty pitempi elinkaari? Voisiko EU-maksatuksia jouduttaa esimerkiksi maksamalla 50 % projektin alkaessa, 40 % väliraportin hyväksymisen jälkeen (jolloin käytännössä on kulunut vuoden projektista 10 kk) ja loput 10 % loppuraportin hyväksymisen jälkeen? Komission jäsenen Erkki Liikasenkomission puolesta antama vastaus (10. syyskuuta 1998) Euroopan yhteisön avustuksista määrätään ensisijaisesti tarkoin lainsäädännöllisin perustein, varainhoitoasetuksella(1), sekä viime kädessä komission antamien ohjeiden ja suuntaviivojen mukaan. Viimeksi mainitut mahdollistavat muun muassa suurehkonkin summan ennakkomaksatuksen edellyttäen, että joku rahoituslaitos takaa kyseisen ennakkomaksun (joka voi olla 100 % avustuksen kokonaismäärästä). Ilmenneiden ongelmien ratkaisemiseksi tuensaajat voivat neuvotella sen yksikön kanssa, joka kulloinkin avustuksesta on päättänyt, sääntöjen soveltamisesta tapauskohtaisesti. (1) EYVL L 356, 31.12.1977.
Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0046



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2367/98 esittäjä(t): Graham Watson (ELDR) komissiolle (27. heinäkuuta 1998) Aihe: Ulkomaalaisvangit, joita pidetään Ranskan vankiloissa 752 artiklan perusteella Ranskassa on käytäntönä, että huumeiden kaupitteluun syyllistyneet joutuvat maksamaan sakkoa hallussaan olevan huume-erän katukaupan mukaisen arvon verran tai jos sakko on suuruudeltaan yli 500 000 Ranskan frangia, heidän varsinaiseen tuomioonsa lisätään kaksi vuotta. Tämän kahden vuoden aikana ulkomaalaisilla ei ole oikeutta anoa siirtoa kotimaahansa tai anoa pääsyä ehdonalaiseen vapauteen. Voiko komissio tukea ehdotuksia, jotka mahdollistaisivat sen, että kaikki EU:sta tulevat vangit voisivat suorittaa nämä tuomionsa kaksi viimeistä vuotta omassa alkuperäisessä jäsenvaltiossaan? Komission jäsenen Anita Gradininkomission puolesta antama vastaus (16. syyskuuta 1998) Tuomittujen siirtoon liittyviä järjestelyjä jäsenvaltioiden välillä koskee pääasiallisesti tuomittujen siirtämisestä 21 päivänä maaliskuuta 1983 tehty Euroopan neuvoston yleissopimus. Kyseisen yleissopimuksen mukaan henkilöiden siirtoon kohdistuu lukuisia ehtoja, kuten asianosaisen suostumus sekä tuomion langettaneen ja siirron kohteena olevan valtion suostumus. Yleissopimuksessa määrätään myös, että tuomion langettavan valtion on kerrottava asianosaiselle yleissopimuksesta. Tällöin asianomainen voi ilmoittaa kummalle tahansa osapuolena olevalle valtiolle halustaan siirtoon. Kumpi tahansa valtio voi pyytää siirron tekemistä. EU:ssa yhteistyö oikeusasioissa kuuluu Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston mukaisiin, yhteistä etua edustaviin asioihin. Nykyisten tähän liittyvien määräysten mukaisesti komissio ei ole toimivaltainen kyseisissä asioissa, vaan aloitteen on tultava jäsenvaltioilta.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0101



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2604/98 esittäjä(t): Doeke Eisma (ELDR) komissiolle (1. syyskuuta 1998) Aihe: Kaasu- ja sähködirektiivit ja ympäristövaikutusten arviointi Komissio on äskettäin laatinut kaasu- ja sähködirektiivit, jotka ovat askel kohti energia-alan suurempaa vapautumista. Miksi näiden direktiivien ympäristövaikutuksia ei ole vielä arvioitu? Milloin ne arvioidaan? Mitä komissio aikoo tehdä varmistaakseen, että vapauttamispyrkimyksillä ei sodita vastaan tämän ilmastonmuutossitoumusten noudattamisen kannalta tärkeimmän alan tehokkuusvaatimuksia? Komission jäsenen Christos Papoutsisinkomission puolesta antama vastaus (26. lokakuuta 1998) Komissio sitoutui vuonna 1993(1) sisällyttämään uusiin lainsäädäntöehdotuksiin ympäristövaikutusten arvioinnin. Koska sähkö- ja maakaasumarkkinoiden vapauttamista koskevat direktiiviehdotukset on annettu 21. helmikuuta 1992, komissio ei ole edellyttänyt näissä direktiiveissa ympäristövaikutusten arviointia. Yleisesti ottaen komissio on sitä mieltä, että vapauttamisesta mahdollisesti aiheutuvat riskit (esim. energiankulutus kasvaa alhaisempien hintojen vuoksi) ovat paljon pienempiä kuin sen positiiviset vaikutukset ympäristöön (esim. vapaiden yhtenäismarkkinoiden luominen edistää eri järjestelmien yhteenliittämistä, minkä vuoksi maakohtaisten varakapasiteettien tarve pienenee ja luonnonvaroja tuhlaantuu vähemmän). Myös kilpailun kiristyminen parantaa energiatehokkuutta, koska luonnonvarojen tuhlaus näkyy korkeampina hintoina, mikä puolestaan karkottaa asiakkaita kilpailutilanteessa. Lisäksi vapauttamisen lisääminen ja hintakilpailu nopeuttavat siirtymistä halvemman ja mikä tärkeintä puhtaamman maakaasun käyttöön polttoaineena sähköntuotannossa. Lisäksi markkinoiden avautumisen ja uusiutuvia energianlähteitä käyttävän sähköntuotannon edistämiseksi suunniteltujen liitännäistoimenpiteiden odotetaan tarjoavan ympäristöystävällisille uusiutuville energialähteille uusia mahdollisuuksia markkinaosuutensa kasvattamiseen. (1) SEC(93) 785 lopullinen.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2816/98

esittäjä(t): Carmen Díez de Rivera Icaza (PSE) komissiolle

(17. syyskuuta 1998)

Aihe: Aurinkovoiteet

Elokuun aikana eri tiedotusvälineiden kautta on tullut erilaista tietoa aurinkovoiteiden tehottomuudesta esimerkiksi melanooman suhteen.

1. Onko komissiolla tietoa kyseisten tuotteiden tehokkuudesta tai tehottomuudesta?

2. Jos ei, niin mitä toimenpiteitä voidaan toteuttaa asian selvittämiseksi?

Komission jäsenen Martin Bangemanninkomission puolesta antama vastaus

(16. lokakuuta 1998)

Yhteisössä markkinoitavien kosmeettisten tuotteiden turvallisuus taataan kosmeettisia valmisteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 76/768/ETY eli ns. kosmetiikkadirektiivin säännöksillä. Auringonsuojatuotteiden turvallisuutta tutkitaan ja säännellään tarkasti direktiivin liitteen VII nojalla. Liitteessä luetellaan UV-suotimet, joita kosmeettiset valmisteet saavat sisältää yhteisössä.

Mainitun direktiivin 7 a artiklan mukaan valmistajan on pidettävä tuotteen vaikutuksia koskevat tiedot viranomaisten saatavilla. Auringonsuojatuotteiden vaikutus osoitetaan määrittämällä aineen tai tuotteen auringonsuojakerroin. Tämä on yleisesti käytetty keino auringonsuojatuotteiden tehokkuuden arvioimiseksi. Siinä verrataan UV-annoksia, jotka tarvitaan ihoreaktion syntymiseen tutkittavan suojaavan tuotteen kanssa ja ilman sitä. Tämä menetelmä (jota varten on olemassa standardikäytäntö) on ihotautilääkäreiden ja terveydenhuoltoalan työntekijöiden laajasti hyväksymä ja se on osoittautunut UV-suotimien tarjoaman suojan hyödyllisyyden.

Komissio kuuntelee kuitenkin niitä huolenilmauksia, joita on esitetty viime aikoina auringonsuojatuotteiden turvallisuudesta ja tehokkuudesta. Komissio on koonnut kosmetiikan ja kuluttajille tarkoitettujen muiden tuotteiden kuin elintarvikkeiden tiedekomitea yhteyteen auringonsuojatuotteiden turvallisuutta käsittelevän asiantuntijaryhmän. Asiantuntijaryhmä kokoontuu ensimmäisen kerran vuoden 1999 alussa ja se neuvoo komissiota kysymyksissä, jotka liittyvät auringonsuojatuotteiden ja UV-suotimien käytön vaikutuksiin kuluttajien turvallisuuden kannalta. Asiantuntijaryhmä tutkii auringonsuojatuotteiden turvallisuutta, niiden kykyä estää UV-säteilyn haitalliset vaikutukset, kuluttajatottumuksia sekä suojakerrointen sopivuutta kuluttajatiedotuksen tarjoamiseen. Komissio käsittelee asiantuntijaryhmän lausuntoja ja ehdottaa tarvittaessa lainsäädännöllisiä tai teknisiä toimia.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0136



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2753/98 esittäjä(t): Glyn Ford (PSE) komissiolle (10. syyskuuta 1998) Aihe: Pohjois-Korean elintarvikepula Pohjois-Korean elintarvikepula jatkuu ja aiheuttaa ravitsemushäiriöitä erityisesti lasten keskuudessa. Aikooko komissio tämän vuoksi suhtautua myönteisesti FAO:n suosituksiin vahvistaa "sadon kaksinkertaistamista", mikä tarjoaisi osittaisen ratkaisun, ja erityisesti Pohjois-Korean hallituksen pyyntöön saada 8 000 tonnia vehnän siemeniä, 4 500 tonnia ohran siemeniä ja lannoitteita? Komission jäsenen Sir Leon Brittaninkomission puolesta antama vastaus (9. lokakuuta 1998) Vuodesta 1995 alkaen komissio on seurannut aktiivisesti Pohjois-Korean elintarviketurvatilannetta ja siihen liittyviä humanitaarisia ongelmia. Yhteisön antaman avun määrä, noin 120 miljoonaa ecua, on ollut huomattava vuosina 1995-1998. Huolimatta siitä, että Pohjois-Koreaa etenkin vuosina 1995 ja 1996 koetelleet luonnononnettomuudet ovat vaikeuttaneet tilannetta, maan elintarvikepulan perimmäiset syyt ovat rakenteellisia ja johtuvat sen kyvyttömyydestä mukauttaa maataloutensa ja taloutensa muilta osin kansainvälisten olosuhteiden muutoksiin (Kiinan ja entisen Neuvostoliiton kauppaan liittyvien tukien päättyminen). Ongelmien rakenteellisen luonteen takia komissio on jo vuonna 1998 osittain siirtänyt yhteisön avun painopistettä elintarvikkeista elintarviketurvaa kehittäviin toimenpiteisiin. Parhaillaan toteuttava yhdistetty 30 miljoonan ecun paketti sisältää elintarvikeapua (yhteensä 86 000 tonnia erilaisia tuotteita) sekä maatalouden tervehdyttämistukea (30 000 tonnia lannoitteita sekä teknistä apua ja koehankkeita). Yhteisö on aiemminkin tukenut kahteen vuotuiseen satoon tähtääviä Pohjois-Korean aloitteita, joilla pyritään lisäämään maatalouden tuottavuutta. Vuonna 1999 Pohjois-Korealle mahdollisesti myönnettävästä yhteisön elintarvikeavusta tai elintarviketurvaan liittyvistä toimenpiteistä ei ole vielä päätetty.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0163



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2910/98 esittäjä(t): Edward Kellett-Bowman (PPE) komissiolle (2. lokakuuta 1998) Aihe: Työmaaturvallisuus: juotostyöt Onko komissio tietoinen siitä, että juotostöistä aiheutuvat myrkylliset kaasut vaikuttavat moniin työntekijöihin, erityisesti sähköasentajiin, ja aikooko komissio laatia ehdotuksia tämän myrkyllistä saastetta koskevan ongelman ratkaisemiseksi? Komission jäsenen Pádraig Flynninkomission puolesta antama vastaus (5. marraskuuta 1998) Komissio on tietoinen hitsaustyössä aiheutuvien myrkyllisten kaasujen haitallisista vaikutuksista työntekijöiden terveyteen. Hitsauskaasuille altistuvat työntekijät kuuluvat jo työterveyttä ja työturvallisuutta koskevassa yhteisön lainsäädännössä säädettyjen toimenpiteiden piiriin. Tällaista lainsäädäntöä ovat esimerkiksi neuvoston direktiivit 80/1107/ETY(1), 89/391/ETY(2), 89/654/ETY(3), 89/655/ETY3, 89/656/ETY3, 90/394/ETY(4) ja 98/24/EY(5). Näissä direktiiveissä säädetään Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 118 a artiklan mukaiset minimivaatimukset, joita on sovellettava työpaikalla sen varmistamiseksi, että kaikkiin tarvittaviin toimiin on ryhdytty työntekijöiden altistumisen estämiseksi tai sen asianmukaiseksi kontrolloimiseksi. (1) EYVL L 327, 3.12.1980. (2) EYVL L 183, 29.6.1989. (3) EYVL L 393, 30.12.1989. (4) EYVL L 196, 26.7.1990. (5) EYVL L 131, 5.5.1998.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0153



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2834/98 esittäjä(t): Niall Andrews (UPE) komissiolle (28. syyskuuta 1998) Aihe: Euroopan nuorisoparlamentti Voiko komissio kertoa, millaiselta Euroopan nuorisoparlamentin tulevaisuus näyttää Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuoreen päätöksen (c/106/98-12. toukokuuta 1998) valossa? Tämän päätöksen tuloksena Euroopan komissio on jäädyttänyt noin 100 budjettikohtaa. Euroopan nuorisoparlamentti on yksi niistä järjestöistä, joiden rahoitus on poistettu. Komission jäsenen Édith Cressoninkomission puolesta antama vastaus (20. lokakuuta 1998) Kuten arvoisa parlamentin jäsen totesi, Euroopan nuorisoparlamentti on saanut viime vuosina tukea budjettikohdasta B3-1000, jolla ei ole ollut oikeusperustaa. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen 12. toukokuuta 1998 antaman tuomion mukaisesti komissio, jonka tehtävänä on valvoa yhteisön lainsäädännön moitteetonta täytäntöönpanoa, teki 10. kesäkuuta 1998 päätöksen budjettikohtien oikeusperustaa koskevan tilanteen perusteellisesta tutkimisesta. Tutkimukseen liittyi kyseisiin budjettikohtiin perustuvien sitoumusten keskeyttäminen väliaikaisesti. Tutkimuksen perusteella komissio saattoi vapauttaa ainakin osittain suurimman osan budjettikohdista, mutta tämä ei koskenut budjettikohtaa B3-1000. Komissio kuitenkin päätti tarkastella tapauskohtaisesti, voitaisiinko joitakin erityisiä toimia vielä tukea vuonna 1998 budjettikohdista, joita ei voitu vapauttaa. Euroopan nuorisoparlamentin hakemuksia käsitellään tässä yhteydessä. Jatkossa otetaan huomioon kulttuuria, nuorisoa, koulutusta ja tiedotusvälineitä käsittelevän parlamentin valiokunnan hiljattain annetussa lausunnossa esitetty kanta. Vuoden 1999 talousarvioluonnoksen ensimmäisessä käsittelyssä parlamentti suositteli talousarviovaliokunnalle, että talousarvion A-osaan luotuun uuteen budjettikohtaan kirjattaisiin tuet, joilla on tarkoitus rahoittaa samantyyppisiä toimia kuin Euroopan nuorisoparlamentin toimet. Jos budjettivallan käyttäjä vahvistaa tämän kannan, vuonna 1998 ilmennyttä oikeusperustan puuttumista koskevaa ongelmaa ei ole enää seuraavana vuonna.
Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0105



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2726/98 esittäjä(t): Mary Banotti (PPE) komissiolle (1. syyskuuta 1998) Aihe: Elohopeaa sisältävä saippua Voiko komissio ilmoittaa, tuotetaanko EU:ssa vielä ihoa valkaisevia elohopeaa sisältäviä saippuoita vientitarkoituksessa? Voiko komissio ilmoittaa, missä jäsenvaltioissa tätä kiellettyä tuotetta yhä valmistetaan? Komission jäsenen Martin Bangemanninkomission puolesta antama vastaus (30. syyskuuta 1998) Yhteisössä myytävien kosmeettisten valmisteiden turvallisuus on varmistettu kosmeettisia valmisteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 27. heinäkuuta 1976 annetun direktiivin 76/768/ETY(1) (niin kutsutun kosmetiikkadirektiivin) säännöksillä. Elohopean ja sen yhdisteiden käyttö yhteisössä myytävissä kosmeettisissa valmisteissa on kielletty kyseisen direktiivin liitteessä II "Luettelo aineista, joita ei saa olla kosmeettisten valmisteiden koostumuksessa". Kosmetiikkadirektiivissä säädetään kosmeettisten valmisteiden markkinoille saattamisesta yhteisössä. Siinä ei ole säännöksiä, jotka koskisivat sellaisten kosmeettisten valmisteiden tuotantoa, jotka viedään yhteisön ulkopuolisiin maihin, sillä valmisteiden myynnin tällaisissa maissa katsotaan kuuluvan kyseisen maan toimivaltaisten viranomaisten harjoittaman sääntelyn piiriin. Kosmetiikkadirektiivissä ei myöskään vaadita ilmoittamaan sellaisia laitoksia, jotka valmistavat ainoastaan yhteisön ulkopuolisiin maihin vietäväksi tarkoitettuja tuotteita. Tästä syystä komissio ei voi vastata kysymykseen, valmistetaanko yhteisössä edelleenkin ihoa valkaisevia elohopeapitoisia tuotteita vientiä varten. (1) EYVL L 262, 27.9.1976.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2734/98

esittäjä(t): Christine Oddy (PSE) komissiolle

(1. syyskuuta 1998)

Aihe: Häkkikanalat

Aikooko komissio tehdä ehdotuksia munivien kanojen häkkikanaloiden poistamiseksi vaiheittain ja ottamiseksi käyttöön muniin pakollinen merkintä, jotta kuluttajat olisivat tietoisia olosuhteista, joissa munivia kanoja on pidetty?

Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus

(24. syyskuuta 1998)

Komissio esitti äskettäin neuvostolle ehdotuksen, jossa säädetään eri tuotantojärjestelmissä pidettävien munivien kanojen suojelun vähimmäisvaatimuksista häkkikasvatus mukaan lukien(1). Ehdotuksesta keskustellaan parhaillaan neuvostossa, ja se on toimitettu parlamentille lausuntoa varten.

Jos uudet vaatimukset hyväksytään ehdotuksen mukaisesti, ne koskevat kaikkia äskettäin rakennettuja tai uudestaan rakennettuja kasvatusjärjestelmiä 1. tammikuuta 1999 alkaen ja 1. tammikuuta 2009 alkaen kaikkia järjestelmiä. Uuden ehdotuksen yleissääntö on, että kanat olisi kasvatettava järjestelmässä, jossa niillä on pesä ja orsi ja joka mahdollistaa hiekkakylvyt. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin myöntää hiekkakylpyjä ja orsia koskevia poikkeuksia antaakseen oikeuden käyttää häkkejä. Tällöin tilaa on oltava vähintään 800 cm2 /kana.

Komissio aikoo muuttaa munien merkintää koskevaa yhteisön nykyistä lainsäädäntöä (tietyistä munien kaupan pitämisen vaatimuksista 16 päivänä kesäkuuta 1990 annettu neuvoston asetus (ETY) 1907/90 ja tietyistä munien kaupan pitämisen vaatimuksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) 1907/90 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 15 päivänä toukokuuta 1991 annettu komission asetus (ETY) 1274/91(2)) sen varmistamiseksi, että kaikki yhteisössä tuotetut elintarvikkeiksi tarkoitetut munat merkitään. Nämä säännökset olisivat vapaaehtoisia kolmansien maiden osalta. Merkintäjärjestelmän ansiosta kuluttajat voisivat erottaa yhteisössä ja kolmansissa maissa tuotetut elintarvikkeiksi tarkoitetut munat. Kuluttajien tiedossa olisivat myös olosuhteet, joissa kanoja on pidetty. Merkintäjärjestelmä mahdollistaa sen, että eurooppalaiset kuluttajat voivat valita, minkälaisia munia he haluavat syödä.

(1) EYVL C 123, 22.4.1998.

(2) EYVL L 173, 6.7.1990.
Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0135



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2898/98 esittäjä(t): Ursula Schleicher (PPE) komissiolle (28. syyskuuta 1998) Aihe: Portugalin yliopistoihin pääsy Pitääkö paikkansa, että Eurooppa-koulun käyneitä suositaan heidän pyrkiessään Portugalin yliopistoihin ja että he pääsevät huomattavasti helpommin niihin, jos toinen vanhemmista on töissä Euroopan unionissa? Pitääkö paikkansa, että nämä etuoikeudet eivät päde edes portugalilaisiin Eurooppa-koulun käyneisiin, jos kumpikaan vanhemmista ei ole töissä Euroopan unionissa? Mitä mieltä komissio on tästä asiasta, kun otetaan huomioon yhdenvertaisuuden periaate sekä Eurooppa-koulun päästötodistuksen yleistä tunnustettavuutta koskeva vaatimus yhtäläisistä mahdollisuuksista? Komission jäsenen Édith Cressoninkomission puolesta antama vastaus (30. marraskuuta 1998) Portugalin laissa (Decreto-loi (lakiasetus) nro 28-B/96, 4. huhtikuuta 1996 ja myöhemmin Portaria (päätös) nro 317-A/96, 29. kesäkuuta 1996) säädettiin Portugalin yliopistoihin pääsyä koskevista erityisjärjestelyistä Portugalin diplomaattikuntaan kuuluvien ja muissa vastaavissa tehtävissä toimivien henkilöiden perheenjäsenille. Euroopan unionissa työskentelevien virkamiesten perheenjäsenet saattoivat hyötyä tästä erityisjärjestelystä, koska yhteisön toimielimissä työskentelevien katsottiin työskentelevän näissä muissa vastaavissa tehtävissä. Vastikään julkaistulla uudella lailla (Decreto-loi (lakiasetus) nro 296-A/98, 25. syyskuuta 1998) on kuitenkin kumottu aiempi laki, eikä siinä enää säädetä Portugalin yliopistoihin pääsyyn liittyvistä erityisjärjestelyistä vaan pelkästään yleisestä järjestelystä. Koulutusjärjestelmien järjestäminen, yliopistojen pääsyvaatimusten vahvistaminen mukaan luettuna, kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan. Tällä hetkellä voimassa olevan yhteisön lainsäädännön mukaan komissio puuttuu asioihin ainoastaan silloin, kun jäsenvaltiosta peräisin olevia opiskelijoita koskee kyseisen jäsenvaltion yliopistoihin pääsyssä erilaiset vaatimukset kuin muista jäsenvaltioista tulevia opiskelijoita, jotka haluavat suorittaa korkea-asteen opintoja tässä jäsenvaltiossa. Komissiolla ei ole oikeutta puuttua asioihin silloin, jos jäsenvaltio kohtelee joitakin omia kansalaisiaan muista poikkeavasti.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0082



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2457/98 esittäjä(t): Leonie van Bladel (UPE) ja James Janssen van Raay (UPE) neuvostolle (30. heinäkuuta 1998) Aihe: Trinidadin ja Tobagon ja Alankomaiden välinen kahdenkeskinen rikollisten luovutussopimus 1. Onko neuvosto tietoinen Trinidadin ja Tobagon oikeusministerin Marajin lausunnoista, joiden mukaan Alankomaat on itse syyllinen diplomatian epäonnistumiseen siinä, että Trinidad on kieltäytynyt pidättämästä laajamittaisesta kansainvälisestä huumekaupasta epäiltyä Surinamin entistä diktaattoria ja nykyistä valtiollista neuvonantajaa Desi Boutersea, koska Trinidad ja Tobago kehotti jo kaksi vuotta sitten Alankomaita tekemään sen kanssa kahdenvälisen rikollisten luovutussopimuksen? 2. Eikö neuvosto katsokin Alankomaiden ulko- ja oikeusministerien tehneen vakavan virheen siinä, ettei Alankomaiden ja Trinidadin ja Tobagon välillä ole tehty kahdenvälistä rikollisten luovutussopimusta erityisesti siksi, että Trinidad ja Tobago ilmeisesti ehdotti tällaisen sopimuksen tekemistä Alankomaille jo kaksi vuotta sitten ja koska Yhdysvaltain ja Trinidadin ja Tobagon välillä tällainen sopimus tuli voimaan kaksi kuukautta sitten? Vastaus (27. marraskuuta 1998) Kysymys siitä, pitäisikö jäsenvaltion tehdä luovutussopimus kolmannen valtion kanssa, kuuluu kyseiselle jäsenvaltiolle eikä koske neuvostoa.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-2973/98

esittäjä(t): Anna Karamanou (PSE) komissiolle

(28. syyskuuta 1998)

Aihe: Tiedotusvälineiden osuus naisten seksuaalisen hyväksikäytön lisääntymisessä

Euroopan neuvoston viimeaikaisen tiedonannon mukaan naiset ovat kommunikaatioverkkojen kautta tapahtuvan seksuaalisen hyväksikäytön ensimmäisiä uhreja, mikä on merkittävä ihmisoikeuksiin kohdistuva rikkomus. Tapa, jolla nainen esitetään tiedotusvälineissä edistää naisten seksuaalisen hyväksikäytön lisääntymistä Euroopassa, sillä ihmisillä käytävän kaupan harjoittajat turvautuvat yhä suuremmassa määrin nykyaikaisiin joukkotiedotusvälineisiin ja uuteen teknologiaan. Neuvostolta kysytään: Millä tavoin se aikoo puuttua asiaan, ja mihin toimenpiteisiin se aikoo ryhtyä tämän vakavan ongelman johdosta?

Komission jäsenen Anita Gradininkomission puolesta antama vastaus

(10. marraskuuta 1998)

Komission mielestä kysymyksessä käsitellään kahta erillistä asiaa, joista ensimmäinen koskee naiskuvaa tiedotusvälineissä. Nainen esitetään usein perinteistä, ei tasa-arvoista naisten ja miesten roolijakoa noudattavana stereotyyppinä, mikä mahdollisesti voi rohkaista naisten seksuaaliseen hyväksikäyttöön. Tiedotusvälineiden levittämä naiskuva kuuluukin Euroopan komission yhtäläisten mahdollisuuksien politiikan tärkeimpiin kohteisiin. Joukko stereotyypistä poikkeavaa naiskuvaa tiedotusvälineissä edistäviä projekteja on käynnistetty yhteisön kolmannen (1991-1995)(1) ja neljännen (1996-2000)(2) naisten ja miesten tasa-arvoisia mahdollisuuksia koskevan keskipitkän aikavälin toimintaohjelman puitteissa. Lisäksi on saatu päätökseen Euroopan yhteinen naisia ja julkisia tiedotusvälineitä koskeva tutkimus, jonka komissio julkaisee.

Toinen kysymys koskee rikollisten organisaatioiden uuden teknologian, erityisesti Internetin, käyttöä seksuaaliseen hyväksikäyttöön liittyvän naiskaupan yhteydessä. On kuitenkin tehtävä ero yksityishenkilöiden ja asiaan erikoistuneiden yritysten Internetin välityksellä levittämien "seksi-ilmoitusten" ja tiettyjen järjestöjen Internetissä harjoittamien rikollisten muttei välttämättä naiskauppaan liittyvien toimintojen välillä. Komissio on esittänyt toimintaohjelman(3) Internetin välityksellä levitettävän laittoman ja haitallisen tiedon torjumiseksi valistamalla ja tiedottamalla. Voidakseen puuttua rikollisten organisaatioiden Internetin käyttöön Europol kehittää parhaillaan menetelmää, jonka avulla saataisiin tietoa huipputekniikkarikollisuudesta ja joka kattaisi pelkkää tietokonerikollisuutta laajemman alueen.

(1) KOM(90) 449 lopullinen.

(2) KOM(95) 381 lopullinen.

(3) KOM(97) 582 lopullinen.