ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 223 , 17/07/1998 s. 0044



KIRJALLINEN KYSYMYS E-4033/97 komissiolle esittäjä(t): Bryan Cassidy (PPE) (14. tammikuuta 1998) Aihe: Tuottajan vastuuseen liittyviä velvoitteita (pakkausjätteet) koskevat Ison Britannian säännökset vuodelta 1966 Onko komissio tietoinen siitä, että Ison Britannian lainsäädännön mukaan jokainen yritys, joka ei noudata sitä koskevaa lainsäädäntöä, joutuu siitä rikosoikeudelliseen vastuuseen, ja että sen vuoksi käy niin, että jos Iso Britannia ei saavuta direktiivin 94/62/EY ((EYVL L 365, 31.12.1994, s. 10. )) mukaisia tavoitteita, jokainen Isossa Britanniassa toimiva yritys, joka on tämän lainsäädännön alainen, on erikseen vastuunalainen? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardin komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-4033/97 ja E-4035/97 (24. helmikuuta 1998) Direktiivit velvoittavat jäsenvaltioita, mutta näillä on oikeus valita täytäntöönpanon muoto ja keinot. Lisäksi Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 5 artiklassa vaaditaan, että jäsenvaltiot toteuttavat kaikki toimenpiteet, jotka ovat aiheellisia perustamissopimuksesta johtuvien velvoitteiden täyttämisen varmistamiseksi. Näin ollen on pitkälti kansallisten viranomaisten määrättävissä, mitä seuraamuksia on täytäntöönpanon laiminlyömisellä. Tässä yhteydessä on syytä viitata yhteisöjen tuomioistuimen tuomioon asiassa C-58/95. Tuomioistuin katsoi, että EY:n perustamissopimuksen 5 artiklaa ja 189 artiklan kolmatta kohtaa on tulkittava siten, että ne eivät estä jäsenvaltiota turvautumasta rikosoikeudellisiin seuraamuksiin sen asianmukaiseksi varmistamiseksi, että jätedirektiivejä noudatetaan, edellyttäen, että nämä sanktiot vastaavat niitä seuraamuksia, joita sovelletaan sellaisiin kansallisen oikeuden rikkomisiin, jotka ovat luonteeltaan ja merkittävyydeltään samanlaisia, ja että seuraamukset joka tapauksessa ovat tehokkaita, oikeassa suhteessa rikkomisen laatuun ja ennaltaehkäiseviä.
Virallinen lehti nro C 223 , 17/07/1998 s. 0008



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3595/97 komissiolle esittäjä(t): Cristiana Muscardini (NI), Gastone Parigi (NI) ja Amedeo Amadeo (NI) (13. marraskuuta 1997) Aihe: Sikaruton kitkeminen Alankomaista Alankomaissa puhjenneella klassisella sikaruttoepidemialla on epäilemättä suurin vaikutus kyseiseen maahan, mutta sen vaikutukset tuntuvat myös muissa Euroopan unionin valtioissa, joihin se uhkaa levitä. Tästä ovat osoituksena Italiassa, Espanjassa, Belgiassa ja Alankomaiden pohjoisosassa havaitut pesäkkeet (ensimmäiset pesäkkeet oli havaittu maan eteläosassa). Kuudella asetuksella on kerta toisensa jälkeen muutettu sianlihamarkkinoiden poikkeustukitoimia. Ottaen huomioon, että ilmiö on mutkikas ja laaja, kysyn komissiolta, 1. voiko se vahvistaa, vastaavatko saadut tulokset käytettyjen resurssien (sekä inhimillisten että rahoitukseen liittyvien) määrää ja ovatko tekniset toimenpiteet olleet tehokkaita ja laadullisesti moitteettomia, 2. voiko se vahvistaa, onko tilojen rekisteritunnusten hallinta todella yhteensopiva direktiivin 92/102 ((EYVL L 355, 5.12.1992, s. 32. )) hengen ja kirjaimen kanssa, 3. viitaten direktiiviin 80/217 ((EYVL L 47, 21.2.1980, s. 11. )), mikä on komission kanta siihen, että tarkkaa arviota ei ole taudin saaneista, taudin mahdollisesti saaneista tai suojelu- ja valvonta-alueille sijoitetuista sioista? Komission jäsenen Franz Fischlerin komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-3595/97 ja E-3596/97 (12. tammikuuta 1998) Komissio analysoi vuoden 1997 aikana tarkasti klassisen sikaruton etenemistä Alankomaissa. Epidemiologista tilannetta on tarkasteltu jatkuvasti jäsenvaltioiden edustajien kanssa pysyvän eläinlääkintäkomitean kuukausittaisissa kokouksissa. Komissio on tehnyt useita tarkastusmatkoja Alankomaihin avustaakseen Alankomaiden viranomaisia ja varmistaakseen taudin hävitystoimenpiteiden tehokkuuden. Tarkastusmatkojen aikana on havaittu, että Alankomaiden viranomaiset ovat tehneet suuria ponnistuksia epidemian keston rajoittamiseksi, mutta tautien hallinnasta on myös löydetty ongelmia. Kyseiset ongelmat liittyvät uniek bedrijfsnummer (UBN) -numeron oikeanlaiseen käyttöön, tilojen luettelointiin, käytetyn kirjanpitojärjestelmän tehokkuuteen ja tartunnan saaneiden tai sellaisiksi epäiltyjen teurastettujen sikojen korvausten arviontiin. Parhaillaan komissio ja Alankomaiden viranomaiset tutkivat ongelmia huolellisesti ja keskustelevat niistä.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-4193/97 komissiolle esittäjä(t): Maria Berger (PSE) (14. tammikuuta 1998)

Aihe: Aseiden yksityisomistus

Jäsenvaltioissa ovat jo pitemmän aikaa lisääntyneet tapaukset, joissa häiriintynyt henkilö riehuu aseen kanssa surmaten lukuisia ihmisiä. Näistä teoista joutuvat kärsimään mitä erilaisimpiin ihmisryhmiin kuuluvat henkilöt, teoissa käytetään erilaisia, useimmiten suhteellisen helposti hankittavia aseita, ja tekijät ovat hyvin erilaisia. Tämän ongelman voi luultavasti pyrkiä ratkaisemaan vain säätelemällä ja rajoittamalla koko EU:ssa yhtä tiukasti aseiden yksityisomistusta ja ennen kaikkea yksityisten aseiden hankintaa ja aseiden myyntiä yksityishenkilöille.

Aikooko komissio tiukentaa EU:n asedirektiiviä näiden tapahtumien vuoksi?

Komission jäsenen Mario Montin komission puolesta antama vastaus (17. helmikuuta 1998)

Kesäkuun 18 päivänä 1991 annettu neuvoston direktiivi 91/477/ETY ((EYVL L 256, 13.9.1991. )) aseiden hankinnan ja hallussapidon valvonnasta oli yksi sisämarkkinoiden luomiseksi toteutetuista toimenpiteistä. Direktiivillä pyritään varmistamaan henkilötarkastusten poistaminen sisärajoilta, ja se koskee henkilöiden ja laillisten tuliaseiden vapaata liikkuvuutta jäsenvaltioiden välillä. Direktiivillä ei siis varsinaisesti pyritä aseiden hallussapitoa ja valvontaa koskevien jäsenvaltioiden lakien yhdenmukaistamiseen. Nämä tärkeät seikat käyvät ilmi direktiivin johdanto-osan kappaleista 3, 4 ja 5.

Komissio viittaa erityisesti direktiivin 2 artiklan 1 kohtaan, jonka mukaan ¨tämä direktiivi ei estä aseiden kantoa tai metsästystä ja urheiluammuntaa koskevien kansallisten säännösten soveltamista¨, ja 3 artiklaan, jonka mukaan ¨jäsenvaltiot voivat antaa lainsäädännössään tiukempia säännöksiä kuin tässä direktiivissä säädetyt...¨. Nämä asiat, joihin kuuluu myös luvallisten aseiden tyypin ja kaliperin määrittäminen (eli siitä määrääminen, millaisen aseen kanssa henkilö voi matkustaa) kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan.

Komissio toteaa lisäksi, että EY:n perustamissopimuksen 223 artiklan 1 b artiklan mukaan ¨jokainen jäsenvaltio voi toteuttaa toimenpiteet, jotka se katsoo tarpeellisiksi keskeisten turvallisuusetujensa turvaamiseksi ja jotka liittyvät aseiden, ammusten ja sotatarvikkeiden tuotantoon tai kauppaan; nämä toimenpiteet eivät kuitenkaan saa heikentää sellaisten tuotteiden kilpailun edellytyksiä yhteismarkkinoilla, joita ei ole tarkoitettu nimenomaan sotilaalliseen käyttöön¨.

Komissio antaa kuitenkin neuvostolle ja parlamentille direktiivin soveltamista yhteisössä koskevan kertomuksen vuodeksi 1998. Kertomuksen julkaisemisen yhteydessä voidaan ehdottaa alaan liittyviä lisäaloitteita, joiden on kuitenkin kuuluttava direktiivin soveltamisalaan.
Virallinen lehti nro C 223 , 17/07/1998 s. 0041



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3997/97 komissiolle esittäjä(t): Michl Ebner (PPE) (14. tammikuuta 1998) Aihe: Linja-autonkuljettajien yläikäraja Italiassa linja-autonkuljettajien yläikäraja on säädetty 65 vuodeksi (maantieliikennelain 135 artiklan 6 kohta), kun taas muissa EU:n jäsenvaltioissa (esim. Itävalta ja Saksa) se on 70 vuotta. Tätä määräystä sovelletaan myös silloin, kun kyseessä olevalla linja-autonkuljettajalla on sellaisen maan myöntämä ajokortti, jossa yläikäraja on 70 vuotta. Harkitseeko komissio tätä taustaa vasten linja-autonkuljettajien yläikärajoitusten yhdenmukaistamista lähitulevaisuudessa? Komission jäsenen Neil Kinnockin komission puolesta antama vastaus (27. helmikuuta 1998) Yhteisön ajokortista annettu direktiivi 91/439/ETY ((EYVL L 237, 24.8.1991. )) tuli voimaan 1. heinäkuuta 1996. Direktiivin 6 artiklassa yhtenäistetään ajokorttien antamiseen sovellettavat alaikärajat mutta ei yläikärajoja. Lisäksi direktiivin 7 artiklan 2 kohdassa todetaan: ¨Neuvoston tästä asiasta antamien säännösten lisäksi kullakin jäsenvaltiolla on oikeus kansallisin perustein määrätä antamiensa ajokorttien voimassaoloaika.¨ Ajokortin voimassaolosta silloin, kun ajokortin haltija muuttaa asumaan toiseen jäsenvaltioon, säädetään neuvoston direktiivin 91/439/ETY 1 artiklan 3 kohdassa: ¨Jos kansallisen ajokortin haltija muuttaa ajokortin voimassaollessa vakinaisesti asumaan toiseen jäsenvaltioon kuin siihen, joka on antanut ajokortin, se jäsenvaltio, johon ajokortin haltija muuttaa vakinaisesti asumaan, voi soveltaa ajokortin haltijaan kansallisia ajokortin voimassaoloaikaa, lääkärintarkastuksia ja verotusta koskevia määräyksiä ja tehdä ajokorttiin välttämättömiksi katsottavat merkinnät.¨ Tämä merkitsee sitä, että jos saksalaisen D luokan (linja-autot) ajokortin haltija muuttaa vakinaisesti asumaan esimerkiksi Italiaan, Italia voi soveltaa ajokortin voimassaoloaikaa koskevia kansallisia määräyksiään saksalaisen linja-autonkuljettajan ajokorttiin. Koska neuvoston direktiivin 91/439/ETY voimaantulosta on kulunut vasta vähän aikaa, komissio ei aio ehdottaa ajokortteja koskevaa lisälainsäädäntöä esimerkiksi linja-autonkuljettajien yläikärajan yhtenäistämiseksi.
Virallinen lehti nro C 223 , 17/07/1998 s. 0044



KIRJALLINEN KYSYMYS E-4035/97 komissiolle esittäjä(t): Bryan Cassidy (PPE) (14. tammikuuta 1998) Aihe: Tuottajan vastuuseen liittyviä velvoitteita (pakkausjätteet) koskevat Ison Britannian säännökset vuodelta 1996 Onko komissio kanssani samaa mieltä siitä, että Ison Britannian lainsäädännön määräämä rikosoikeudellinen vastuu ylittää reilusti sen, mitä direktiivissä 94/62/EY ((EYVL L 365, 31.12.1994, s. 10. )) vaaditaan? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardin komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-4033/97 ja E-4035/97 (24. helmikuuta 1998) Direktiivit velvoittavat jäsenvaltioita, mutta näillä on oikeus valita täytäntöönpanon muoto ja keinot. Lisäksi Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 5 artiklassa vaaditaan, että jäsenvaltiot toteuttavat kaikki toimenpiteet, jotka ovat aiheellisia perustamissopimuksesta johtuvien velvoitteiden täyttämisen varmistamiseksi. Näin ollen on pitkälti kansallisten viranomaisten määrättävissä, mitä seuraamuksia on täytäntöönpanon laiminlyömisellä. Tässä yhteydessä on syytä viitata yhteisöjen tuomioistuimen tuomioon asiassa C-58/95. Tuomioistuin katsoi, että EY:n perustamissopimuksen 5 artiklaa ja 189 artiklan kolmatta kohtaa on tulkittava siten, että ne eivät estä jäsenvaltiota turvautumasta rikosoikeudellisiin seuraamuksiin sen asianmukaiseksi varmistamiseksi, että jätedirektiivejä noudatetaan, edellyttäen, että nämä sanktiot vastaavat niitä seuraamuksia, joita sovelletaan sellaisiin kansallisen oikeuden rikkomisiin, jotka ovat luonteeltaan ja merkittävyydeltään samanlaisia, ja että seuraamukset joka tapauksessa ovat tehokkaita, oikeassa suhteessa rikkomisen laatuun ja ennaltaehkäiseviä.
Virallinen lehti nro C 187 , 16/06/1998 s. 0123



KIRJALLINEN KYSYMYS E-4088/97 komissiolle esittäjä(t): Nikitas Kaklamanis (UPE) (16. tammikuuta 1998) Aihe: Täydelliset tiedot Välimeren maille annetusta taloudellisesta tuesta Pyydän asiasta vastaavia Euroopan komission yksikköjä toimittamaan minulle tilastot, jotka sisältävät yksityiskohtaiset tiedot kaikesta siitä rahoitustuesta, jota on tähän mennessä (vuodesta 1977 alkaen, jos tiedot ovat käytettävissä; tuolloin tehtiin yhteisön ensimmäiset sopimukset) annettu Israelille, Libanonille, Syyrialle, Jordanialle, Turkille, Kyprokselle, Maltalle, Egyptille, Tunisialle, Algerialle, Marokolle ja Palestiinalle. Toivon, että tiedoista käy ilmi kullekin valtiolle myönnetyn rahoitustuen kokonaismäärä ja että kaikki mahdolliset rahoituslähteet mainitaan (yhteisön talousarvio, horisontaaliset toimet, bilateraaliset sopimukset ja rahoituspöytäkirjat, Euroopan investointipankki sekä kaikki yhteisön aloitteet). Komission jäsenen Manuel Marínin komission puolesta antama vastaus (17. helmikuuta 1998) Vastauksensa pituuden vuoksi komissio lähettää sen suoraan kunnianarvoisalle jäsenelle ja parlamentin sihteeristölle.
Virallinen lehti nro C 196 , 22/06/1998 s. 0099



KIRJALLINEN KYSYMYS E-4195/97 komissiolle esittäjä(t): José García-Margallo y Marfil (PPE) (21. tammikuuta 1998) Aihe: Agenda 2000 ja tavoite 1: valtiontuki 1993-1997 Aluepolitiikasta ja koheesiosta vastaava pääjohtaja Eneko Landáburu arveli marraskuun lopussa lehdistölle, että yksityistä Euroopan aluetta, muun muassa Valencia (Espanja), tulee menettämään tavoite 1 -luokituksensa komission ehdotusten mukaisesti, joiden tarkoituksena on vähentää rakennerahaston varoja ennen uusien maiden liittymistä unioniin. Landáburu perusti arvionsa komission käytössä oleviin alustaviin tietoihin. Valencian tapauksessa Eurostatin viralliset tilastot osoittavat kuitenkin, että vuonna 1993 kyseisen autonomisen maakunnan BKT oli 74,9 prosenttia yhteisön keskiarvosta ja vuonna 1994 vielä alhaisempi, nimittäin 73,6 prosenttia. Tavoite 1 -luokituksen rajana on 75 prosenttia, mikä ei viittaa siihen, että Valencia ei lähitulevaisuudessa enää täyttäisi objektiivisia edellytyksiä. Jos BKT:een laskuperusteena käytetään alueiden keskimääräistä tuloa vuosina 1993-1997, on tärkeää tuntea kyseisten alueiden makrotaloudelliset tiedot tarkastelujakson jokaisen vuoden osalta. Kuinka paljon valtiontukea myönnettin 15 jäsenvaltiolle ja seuraaville alueille vuosina 1993, 1994, 1995, 1996 ja 1997? - Anatolia, Makedonia, Thessalia, Kreeta, Peloponnes, Keski-Kreikka, Epeiros, Attika, Joonian saaret, Akhaïa, Stereá Ellas (Kreikka) - Hainaut (Belgia) - Thüringen, Brandenburg, Itä-Berliini, Sachsen-Anhalt, Sachsen, Münster (Saksa) - Galicia, Extremadura, Kastilia La Mancha, Kastilia León, Ceuta y Melilla, Valencia, Asturias, Andalusia, Kanariansaaret, Murcia (Espanja) - Valenciennes, Avesnes, Douai, Korsika, merentakaiset departementit (Ranska) - Ulster, Connauaught, Leinster (Irlanti) - Molise, Apulia, Sisilia, Basilicata, Sardinia, Calabria, Campánia (Italia) - Flevoland (Alankomaat) - Burgenland (Itävalta) - Pohjois-Portugali, Alentejo, Algarve, Lisboa, Vale do Tejo, Centro (Portugali) - Enterprise Islands, Highlands, Merseyside, Pohjois-Irlanti (Yhdistynyt kuningaskunta) Komission jäsenen Karel Van Miertin komission puolesta antama vastaus (18. helmikuuta 1998) Kansallisten aluetukijärjestelmien perusteella myönnetyistä valtiontuista (EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a alakohta) käytettävissä olevat luvut ovat arvoisan parlamentin jäsenen tarkasteltavina seuraavassa taulukossa: Vuosittaiset keskiarvot ajanjaksolta 1992-1994 miljoonina ecuina >TABLE> Edellä olevasta taulukosta käy ilmi jäsenvaltioiden myöntämien aluetukien kokonaismäärä (EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a alakohta) vuosina 1992*1994. Myöhempiä vuosia koskevia tietoja ei vielä ole käytettävissä. Komissio haluaisi huomauttaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, ettei komissio saa aluekohtaisia tietoja tuista, jotka on myönnetty laaja-alaisista tukijärjestelmistä, kuten tutkimuksen ja kehittämisen (T& K) ja pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) tukijärjestelmistä.
Virallinen lehti nro C 187 , 16/06/1998 s. 0010



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3460/97 komissiolle esittäjä(t): Amedeo Amadeo (NI) (31. lokakuuta 1997) Aihe: Ispran YTK Isprassa sijaitsevan YTK:n toimintatavat eivät aina vaikuta kovin avoimilta, erityisesti siltä osin, että italialaisille työntekijöille ei anneta heille kuuluvaa asemaa. Kysyn komissiolta, eikö se pidä suotavana aloittaa tutkimusta sen selvittämiseksi, miksi Ispran YTK:ssa oleva italialainen henkilöstö on turvautunut tai turvautuu henkilöstösääntöjen 90 artiklaan tai ensimmäisen asteen tuomioistuimeen? Joillakin työntekijöillä on jopa useampia käsittelyjä meneillään. Eikö komissiosta tunnu oudolta, että tämä kiistatilanne on koskenut ainoastaan italialaista henkilöstöä eikä lainkaan muunmaalaisia virkamiehiä? Komission jäsenen Édith Cressonin komission puolesta antama vastaus (20. tammikuuta 1998) Komission tilastojen mukaan henkilöstön turvautumisessa henkilöstösääntöjen 90 artiklaan ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen ei ole merkittäviä määrällisiä eroja eri toimipaikkojen kesken. On luonnollista, että Isprassa useimmat tätä oikeutta käyttävät henkilöt ovat italialaisia, sillä heitä on tässä toimipaikassa enemmän kuin muiden kansallisuuksien edustajia.
Virallinen lehti nro C 174 , 08/06/1998 s. 0087



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3611/97 komissiolle esittäjä(t): Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) (13. marraskuuta 1997) Aihe: Tekstiilikauppa Kiinan kanssa Kiinan osuus maailman tekstiilikaupasta on 16 %. Kauppakumppanuus Kiinan kanssa on usein merkinnyt sitä, että sopimuksia on vaikeaa saattaa voimaan eikä niitä noudateta. Onko komission mielestä oikeudenmukaista alan eurooppalaista yritysmaailmaa kohtaan myöntää Kiinalle kehitysmaastatus ja sen mukanaan tuomat edulliset kaupan ehdot huolimatta Kiinan vahvasta asemasta maailman tekstiilimarkkinoilla? Pitäisikö komission mielestä Kiinan liittyä Maailman kauppajärjestöön kerralla vai siirtymäjakson kautta? Onko jälkimmäinen, vaiheittain tapahtuva liittyminen komission mielestä hyvä painostuskeino uudistussopimusten voimaan saattamiseksi? Odottaako komissio Kiinan kanssa käytävien neuvottelujen johtavan kaupan teknisten esteiden merkittävään vähentymiseen? Miten komissio aikoo estää Maailman kauppajärjestön kieltämien tulliesteiden korvautumisen kaupan teknisillä esteillä? Komission jäsenen sir Leon Brittanin komission puolesta antama vastaus (16. joulukuuta 1997) Neuvottelut Kiinan liittymisestä Maailman kauppajärjestöön (WTO) ovat edelleen tärkeässä vaiheessa. Niissä käsitellään useita asioita, kuten tulleja, muista kuin tulleista johtuvien hyvin lukuisten esteiden poistamista, henkistä omaisuutta koskevan lainsäädännön toteuttamista sekä palveluiden vapauttamista. Kiinan WTO-jäsenyyttä seuraavien ehtojen toteutus vapauttaa Kiinan markkinoita ja edesauttaa lisäuudistusten toteutumista. Kaikkia maita koskevien WTO:n määräysten mukaisesti Kiina toteuttaa vapauttamisvelvoitteensa vähitellen, useiden siirtymävaiheiden avulla. Jäsenmaiden tukeman komission mielestä WTO:n jäsenyys rohkaisee Kiinaa tekemään lisäuudistuksia, siirtymään markkinatalouteen ja toteuttamaan kansainvälisellä tasolla antamiaan sitoumuksia. Mainittakoon, että WTO:lla on ollut vuodesta 1995 lähtien käytössään riitojen ratkaisumenettelyt, joiden avulla voidaan painostaa asianomaisia panemaan sopimukset täytäntöön. Kiinalle todellakin myönnettiin tullietuuskohtelu tekstiilien tuomiseksi yhteisöön, mutta jokainen jäsenvaltio teki päätöksen itsenäisesti, eikä asialla ollut mitään yhteyttä Kiinan liittymiseen WTO:hon. Muuten Kiinasta tuotavat tekstiilit saavat saman kohtelun kuin muista maista tuodut, mikä tarkoittaa sitä, että määrälliset rajoitukset ovat edelleen voimassa yhteisöön tuonnin osalta. Nämä vapautetaan vähitellen WTO:n kanssa tehtyjen sitoumusten mukaisesti. Komission mielestä Kiinan hallitus on tehnyt viime vuosien aikana huomattavia taloudellisia uudistuksia. Lisätoimenpiteitä kuitenkin tarvitaan, jotta voidaan muistaa Kiinan liittäminen pysyvästi maailman talouteen ja jotta sen markkinat voitaisiin avata muiden maiden tavaroille ja palveluille maailman kauppajärjestelmän ehtojen mukaisesti. Komission mielestä WTO:n jäsenyys tukee tehokkaasti näitä tavoitteita.
Virallinen lehti nro C 187 , 16/06/1998 s. 0119



KIRJALLINEN KYSYMYS E-4070/97 komissiolle esittäjä(t): Phillip Whitehead (PSE) (14. tammikuuta 1998) Aihe: Tuoteselosteet Onko komissio samaa mieltä siitä, että EU:n tulevassa elintarvikepolitiikassa - esimerkiksi mahdollisesti laadittavassa puitedirektiivissä, jossa viedään vihreän kirjan tavoitteita eteenpäin - on otettava huomioon ravinnon merkitys ja kuluttajien tarve saada ravitsevaa ja terveellistä ruokaa? Komission jäsenen Martin Bangemannin komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-4070/97 ja E-4072/97 (30. tammikuuta 1998) Komissio katsoo, että yhteisössä on nykyään riittävä määrä turvallisia ja monipuolisia elintarvikkeita kuluttajien saatavilla. Yhteisön politiikka, toimenpiteet ja toimet ovat omalta osaltaan johtaneet tähän tilanteeseen. Elintarvikkeiden merkintöjä koskevat asianmukaiset ja yhdenmukaiset tiedot ovat tärkeitä tekijöitä, jotka auttavat kuluttajia valitsemaan heidän yksilöllisiin tarpeisiinsa parhaiten sopivat elintarvikkeet. Ravintoarvot ovat elintarvikkeiden merkintöjen tärkeä osa. Komissio tutkii parhaillaan huomioita, joita se on saanut vastauksena vihreään kirjaan Euroopan unionin elintarvikelainsäädännön yleisistä periaatteista ((Asiak. KOM(97) 176 lopullinen. )), ja päättää mahdollisista toimenpiteistä vasta tämän jälkeen.
Virallinen lehti nro C 196 , 22/06/1998 s. 0078



KIRJALLINEN KYSYMYS E-4107/97 komissiolle esittäjä(t): Joan Vallvé (ELDR) (16. tammikuuta 1998) Aihe: Kylmäsäilytystilojen käyttö rajat ylittävillä hedelmäntuotantoalueilla Rajat ylittävillä hedelmäntuotantoalueilla voi sadosta riippuen olla puutetta kylmäsäilytystiloista rajan yhdellä puolella ja käyttämätöntä tilaa rajan toisella. Tämän vuoksi viljelijät vuokraavat toisinaan kylmäsäilytystiloja naapurimaasta. Onko komissio suunnitellut toimintaa rajaseutuyhteistyön helpottamiseksi maataloustuotteiden jalostuksen ja markkinoille tuomisen alalla? Komission jäsenen Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (18. helmikuuta 1998) Hedelmä- ja vihannesalan markkinajärjestelyn uudistus toteutettiin 28 päivänä lokakuuta 1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 2200/96 ((EYVL L 297, 21.11.1996. )). Siinä säädetään toimenpiteistä, joiden avulla voidaan reagoida arvoisan parlamentin jäsenen kuvailemaan tilanteeseen. Tuottajajärjestöt voivat toteuttaa toimenpideohjelmia erityisesti tuotteiden laadun parantamiseksi ja niiden kaupallisen arvon kehittämiseksi. Tätä varten voidaan vuokrata toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevia kylmävarastoja. Yhtenäismarkkinoiden edellytysten mukaisesti jalostukseen ja kaupan pitämiseen ei liity alueellisia rajoituksia. Yhteisö rahoittaa 50 prosenttia kyseisistä toimintaohjelmista. Jos ohjelmaa esittävät useissa eri jäsenvaltioissa toimivat tuottajajärjestöt, joiden toiminnalla on valtioiden välinen ulottuvuus, rahoitusosuus on 60 prosenttia tosiasiallisista menoista.