KIRJALLINEN KYSYMYS P-1413/00 esittäjä(t): Carlos Coelho (PPE-DE) komissiolle. Sisämarkkinat: alkuperätodistuksen voimassaolo toisessa jäsenvaltiossa.



Virallinen lehti nro 046 E , 13/02/2001 s. 0190 - 0191



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1413/00 esittäjä(t): Carlos Coelho (PPE-DE) komissiolle (3. toukokuuta 2000) Aihe: Sisämarkkinat: alkuperätodistuksen voimassaolo toisessa jäsenvaltiossa Portugalilainen Brimexol -yritys päätti käyttää eräässä rakennushankkeessa Lissabonissa tietynlaisia Italiassa valmistettuja kuuma- ja kylmävesijohtoputkia. Kyseinen putki on Unidelta Idrosanitária Savallesse SPA -yrityksen valmistama silloitettu polyeteeni (PE-X) -putki, jonka tuotenimi on Ultrapex. ja jonka mukana tulee Instituto Italiano Dei Plastici -viraston (Italian alkuperätodistuksia myöntävä virasto) antama alkuperätodistus. Rakennushankkeen valvonnasta vastaava Portugalin viranomainen EPAL ei antanut lupaa kyseisen putken käyttöön, koska sillä ei ollut Portugalin rakennusalan tuotteiden yhdenmukaisuustodistuksia myöntävän elimen (Laboratório Nacional de Engenharia Civil) antamaa todistusta. Tämä kansallinen elin puolestaan ilmoitti, ettei se voi myöntää vaadittua todistusta, vaan kyseisen putken on saatava 7.8.1951 annetun Portugalin lain (laki 38/382 17 artikla) edellyttämä hyväksyntä. Onko tämä päätös sisämarkkinoiden sääntöjen mukainen? Onko jonkin jäsenvaltion markkinoille tulleiden jostakin toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevien tuotteiden (tässä tapauksessa kuuma- ja kylmävesijohtoputki) saatava sen maan tyyppihyväksyntä, jossa niitä käytetään (vielä vuonna 1951 annetun lain nojalla) vai riittääkö alkuperämaan asiasta vastaavan viranomaisen antama tyyppihyväksyntätodistus? Noudatetaanko tässä tapauksessa vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta? Onko kyseinen päätös komission asiaa koskevien linjausten ja yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukainen? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (5. kesäkuuta 2000) Arvoisan parlamentin jäsenen kuvailema tapaus vastaa tapausta, jota koskeva valitus on äskettäin jätetty komissiolle. Komissio käsittelee valituksen kiireellisesti vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen osalta, siten että periaate otetaan huomioon sellaisena kuin se on määritelty yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä (katso esimerkiksi asiassa Rewe, nk. Cassis de Dijon, 20. helmikuuta 1979 annettu tuomio). Kansallisten viranomaisten on pantava kyseinen periaate täytäntöön useilla eri tasoilla sellaisena kuin siitä on muistutettu komission 15. kesäkuuta 1989 antamassa tiedonannossa kokonaisvaltaisesta lähestymistavasta sertifiointeihin ja testeihin(1) ja komission 16. kesäkuuta 1999 antamassa tiedonannossa yhtenäismarkkinoiden toimintasuunnitelman seurannasta vastavuoroisen tunnustamisen osalta(2). Toisessa jäsenvaltiossa laillisesti valmistettujen tai markkinoitujen tuotteiden suunnittelua, valmistusta ja toimintaa koskevien sääntöjen osalta määrämaana olevan jäsenvaltion on hyväksyttävä tuotteet, jotka ovat sellaisten teknisten määräysten mukaisia, joiden avulla on mahdollista saavuttaa kansallisella tasolla asetettuja määräyksiä vastaava terveyden ja turvallisuuden taso, vaikka määräykset eivät välttämättä ole samanlaisia kuin jäsenvaltion omat standardit. Sellaisten menettelyjen osalta, joilla arvioidaan sitä, ovatko tuotteet tiettyjen välttämättömien vaatimusten mukaisia, määrämaana olevan jäsenvaltion on hyväksyttävä talouden toimijoiden luovuttamat asiakirjat, jotka on laatinut arviointivaltion toimivaltainen ja valtuutettu viranomainen. Kaksinkertainen tarkkailu ei ole perusteltua, jos alkuperämaassa suoritetun tarkastuksen tulokset täyttävät määrämaan tarpeet. Määrämaana olevan jäsenvaltion on otettava huomioon toisessa jäsenvaltiossa hyväksytyt testit ja analyysit, kun ne vastaavat sen vaatimuksia, eikä se saa vaatia niiden uudelleen suorittamista. Kansallisten viranomaisten on lisäksi toteutettava järjestelmä, jolla arvioidaan testauslaitosten ja sertifiointilaitosten kelpoisuutta. Valituksen käsittelyn yhteydessä komissio saa käytettäviinsä kaikki tarvittavat tiedot sen arvioimiseksi, onko tapauksessa toimittu vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen mukaisesti. Jos komissio toteaa käsittelyn päätteeksi, ettei kyseistä periaatetta ole noudatettu, se aikoo aloittaa asiaa koskevan rikkomusmenettelyn. (1) EYVL C 267, 19.10.1989. (2) KOM(1999) 299 lopullinen.