Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0113



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2652/98 esittäjä(t): Friedhelm Frischenschlager (ELDR) komissiolle (1. syyskuuta 1998) Aihe: EU:n huumausainepolitiikka EU:n tulevasta huumausainepolitiikasta käydään keskustelua useilla eri tasoilla ja vaihtelevin argumentein. Myös neuvosto on puuttunut aiheeseen Itävallan puheenjohtajakaudella ja aikoo käsitellä sitä tarkemmin Wienissä syksyllä pidettävässä konferenssissa. Vanhentunut yleistä järjestystä korostava lähestymistapa, jossa myös mietojen huumeiden vastaiseen taisteluun käytetään yksinomaan rikosoikeudellisia ja sotilaallisia keinoja sekä poliisin käytössä olevia toimia, näyttää väistyvän uuden ongelmakeskeisen politiikan tieltä, jossa on keskeistä huumeiden käyttäjien terapia ja lääkehoito, huumeiden hankkimiseen liittyvän rikollisuuden vähentäminen sekä köyhyyden poistaminen tuottajamaissa. Huumausainepolitiikan uudistamista koskevassa keskustelussa on kuitenkin yhä epävarmuutta, joka johtuu suureksi osaksi siitä, että nykyisen politiikan vaikutusta ei ole arvioitu riittävästi tai objektiivisesti. Tunteeko komissio tutkimuksia siitä, kuinka paljon yksittäisissä jäsenvaltioissa poliisi tai joissakin tapauksissa armeija käyttää varoja huumekaupan vastaiseen toimintaan (sekä kovat että miedot huumeet)? Tunteeko komissio USA:ssa tehtyjä vastaavia tutkimuksia? Ilmeneekö näistä tiedoista yhteys huumekaupan torjumiseen käytettyjen varojen ja huumeiden käyttäjien lukumäärän - laskettuna osuutena koko väestöstä - välillä? Esiintyykö huumeiden hankkimiseen liittyvää rikollisuutta muita maita enemmän vai vähemmän niissä valtioissa, joissa sekä kovien että mietojen huumeiden kauppaa vastaan käytetään ankaria poliisitoimia? Tunteeko komissio kertomuksia, tutkimuksia jne. yksinomaan tai pääasiassa poliisitoimia käyttävän huumausainepolitiikan seurausilmiöistä (työttömyys, syrjäytyminen, kodittomuus, AIDS jne.)? Komission jäsenen Anita Gradininkomission puolesta antama vastaus (21. lokakuuta 1998) Komissiolla ei ole käytettävissään yksityiskohtaisia tietoja määrärahoista, jotka jäsenvaltiot ovat varanneet viranomaisten käymään huumeiden vastaiseen toimintaan. Euroopan huumasaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskus on kuitenkin työohjelmassaan vuosiksi 1998-2000 asettanut yhdeksi ensisijaiseksi tavoitteekseen sellaisten välineiden ja menetelmien kehittämisen, joiden avulla voitaisiin paremmin yhdenmukaistaa tarvittavat tiedot syvällisempien kustannus-tehokkuus-analyysien tekemiseksi. Vuoden 1998 kertomus huumausaineista unionissa sisältää ensimmäistä kertaa esityksen huumausaineiden aiheuttamien julkisten kulujen arvioinnista. Seurantakeskus on tehnyt Ranskan, Alankomaiden, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Yhdysvaltojen kesken vertailun, joka osoittaa, että näissä kolmessa Euroopan maassa rankaisutoimien osuus kokonaiskustannuksista on 68-80 %, kun vastaava luku Yhdysvalloissa on 93 %, ja että ehkäisytoimien osuus on kolmessa ensiksi mainitussa maassa 20-32 % ja viimeksi mainitussa 7 %. Huumeiden vastaisen toiminnan talousarvion osuus BKT:sta on Euroopassa 0,06-0,09 % ja 0,16 % Yhdysvalloissa. Näitä lukuja on kuitenkin tarkasteltava harkitusti ja ottaen huomioon sen, että perustietoja ei ole vielä yhdenmukaistettu.