KIRJALLINEN KYSYMYS E-1675/02

esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle

(12. kesäkuuta 2002)

Aihe: Laittomien siirtolaisten palauttaminen EU:sta kotimaahansa

Voiko komissio vahvistaa, että joka vuosi kymmeniä tuhansia Kiinan kansalaisia kuljetetaan Aasian läpi Eurooppaan, usein Balkanin kautta ja päätyen Euroopan unioniin? Onko totta, että Kiinan hallitus usein kieltäytyy hyväksymästä palaavia kansalaisiaan, koska heillä ei ole todistetta kansalaisuudesta, ja tapahtuuko näin myös silloin, kun nämä kansalaiset toimivat yhteistyössä jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa itsensä ja alkuperämaansa tunnistamiseksi?

Voiko komissio luetella valtiot, jotka tällä tavalla kieltäytyvät toimimasta yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa ja ilmoittaa, saavatko ne apua Euroopan unionilta tai onko niillä assosiaatio- tai kauppasopimuksia Euroopan unionin kanssa?

Voiko komissio myös ilmoittaa, millä Balkanin valtioilla ei ole viisumivaatimuksia? Katsooko komissio, että viisumivaatimusten asettaminen auttaisi estämään laittomien siirtolaisten virtaa?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(3. syyskuuta 2002)

Laiton maahanmuutto Kiinasta on yksi niistä merkittävistä asioista, joihin komissio kiinnittää huomiota pyrkiessään torjumaan maailmanlaajuisesti tätä ilmiötä. Kiinasta Eurooppaan tulleiden laittomien maahanmuuttajien määrä on tähän asti kuitenkin ollut vähäinen.

Kiinan hallitus todellakin soveltaa periaatetta, jonka mukaan henkilö voidaan palauttaa Kiinaan vasta kun hänen tietonsa on tarkistettu. Henkilö voi palata Kiinan ainoastaan, jos hänet on virallisesti todettu Kiinan kansalaiseksi.

Doverissa kesäkuussa 2000 sattuneen murheellisen tapahtuman jälkeen Kiina ja EU aloittivat laitonta maahanmuuttoa koskevan vuoropuhelun Brysselissä 11. heinäkuuta 2000 pidetyssä Kiinan pääministerin Zhu Rongjin ja komission puheenjohtajan välisessä tapaamisessa. Ongelmia aiheutti niin sanottu Balkanin reitti, eritoten viisumivapaa matkustaminen Jugoslavian liittotasavaltaan, jonka kautta EU:hun oli helppo päästä laittomasti vuosina 2000 ja 2001. Tätä ongelmaa käsiteltiin EU:n ja Kiinan välisen vuoropuhelun yhteydessä yhdessä Jugoslavian liittotasavallan viranomaisten kanssa, ja sittemmin nämä asettivatkin viisumipakon Kiinan kansalaisille. Vuoropuhelussa on keskusteltu myös palauttamiseen

liittyvistä asioista, ja Brysselissä käytiin 19. heinäkuuta 2002 laittoman maahanmuuton ja ihmiskaupan torjuntaa koskevat kolmannet korkean tason neuvottelut, joissa tarkasteltiin myös, miten yhteistyötä palautuskäytäntöjen parantamiseksi voitaisiin käytännössä tiivistää.

Laekenissa 15. joulukuuta 2001 pidetyn Eurooppa-neuvoston kokouksen päätelmien 40 kohdassa kehotettiin ottamaan maahanmuuttovirtoja koskeva politiikka huomioon Euroopan unionin ulkopolitiikassa. Kokouksessa päätettiin erityisesti, että maahanmuuttajien lähtömaiden kanssa on tehtävä takaisinottosopimuksia uuden ensisijaisten tavoitteiden luettelon ja selkeän toimintasuunnitelman pohjalta. Eurooppa-neuvoston suuntaviivojen mukaisesti neuvosto nimesi 25. huhtikuuta 2002 pidetyssä kokouksessa neljä uutta ensisijasta maata, joiden kanssa tehdään takaisinottosopimukset, ja yksi näistä on Kiina. Neuvosto pyysi komissiota toimittamaan neuvotteluohjeita koskevat luonnokset mahdollisimman pian. Tähän mennessä neuvosto on valtuuttanut komission neuvottelemaan takaisinottosopimuksista Euroopan yhteisön ja Marokon, Sri Lankan, Venäjän, Pakistanin, Hongkongin, Macaon ja Ukrainan välillä. Neuvottelut on saatu onnistuneesti päätökseen Hong Kongin (lopullinen sopimus tehtiin marraskuussa 2001) ja Sri Lankan (lopullinen sopimus tehtiin toukokuussa 2002) kanssa. Neuvottelut Macaon kanssa ovat edistyneet pitkälle ja niiden odotetaan päättyvän piakkoin. Muiden neuvottelujen päättymisajankohtaa ei voida vielä ilmoittaa.

Takaisinottosopimuksista neuvotteleminen ei suinkaan tarkoita, että kyseiset maat olisivat kieltäytyneet yhteistyöstä. Halukkuus neuvotella tällaisista sopimuksista on pikemminkin osoitus päinvastaisesta, ja sitä on pidetty suuresti arvossa.

Sevillassa 21. ja 22. kesäkuuta 2002 pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa käsiteltiin suhteita EU:n ulkopuolisiin maihin laittomaan maahanmuuttoon liittyvissä asioissa. Kokouksessa esitettiin, että suhteita niihin EU:n ulkopuolisiin maihin, jotka eivät tee yhteistyötä laittoman maahanmuuton torjunnassa, on arvioitava säännöllisesti. EU:n tason yhteistyö maahanmuuttajien lähtö- ja kauttakulkumaiden kanssa laittoman maahanmuuton torjumiseksi aloitettiin suhteellisen hiljattain. Yhteistyöstä Albanian ja muiden Balkanin maiden, Marokon, Sri Lankan ja Turkin kanssa saadut kokemukset ovat olleet hyvin rohkaisevia. Sevillan Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti komissio esittää neuvostolle kertomuksen EU:n rahoituksesta, jota on käytettävissä maahanmuuttajien ja kielteisen päätöksen saaneiden turvapaikanhakijoiden palauttamiseen, ulkorajojen valvontaan sekä yhteistyöhön turvapaikka- ja maahanmuuttoasioissa EU:n ulkopuolisten maiden kanssa laiton maahanmuutto mukaan luettuna.

Balkanin maiden kansalaisia koskevasta viisumivaatimuksesta on todettava, että neuvosto antoi 15. maaliskuuta 2001 asetuksen (EY) N:o 539/2001(1) luettelon vahvistamisesta kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja niistä kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske, ja tämän asetuksen mukaisesti Albanian, Bosnia ja Hertsegovinan, Jugoslavian liittotasavallan ja entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian kansalaisilla on oltava viisumi päästäkseen Euroopan unioniin.

(1) EYVL L 81, 21.3.2001.