KIRJALLINEN KYSYMYS P-0008/00 esittäjä(t): Margrietus van den Berg (PSE) komissiolle. Vuoden 2000 Cites-neuvottelut.



Virallinen lehti nro 330 E , 21/11/2000 s. 0066 - 0067



KIRJALLINEN KYSYMYS P-0008/00 esittäjä(t): Margrietus van den Berg (PSE) komissiolle (13. tammikuuta 2000) Aihe: Vuoden 2000 Cites-neuvottelut Villieläimistön ja -kasviston uhanalaisten lajien kansainvälistä kauppaa koskevan yleissopimuksen (Cites) sopimuspuolten seuraava kokous pidetään Nairobissa huhtikuussa 2000. 1. Cites-sopimuksen 10 osapuolen kokouksessa otetaan todennäköisesti esille norsujen salametsästys sekä Aasian ja Afrikan maissa harjoitettu norsunluun kauppa. Asiasta saadut tiedot ovat ristiriitaisia ja tämä kysymys vaarantaa monia erilaisia etuja. Hararessa vuonna 1997 pidetyssä kokouksessa kolmelle eteläisen Afrikan maalle päätettiin sallia rajoitetusti norsunluun vienti Japaniin. Onko komissio jo päättänyt, millaisen kannan se omaksuu norsujen salametsästykseen Cites-kokouksessa, ja mihin tietoihin tämä päätös perustuu? 2. Euroopan päätöksentekoprosessiin kuuluu olennaisena osana kuuleminen. Miten komissio aikoo kuulla kansalaisjärjestöjen kaltaisia asianosaisia tahoja suosituksia laatiessaan? Miten komissio aikoo ottaa kehitysmaiden erityisaseman huomioon tässä yhteydessä? Miten komissio aikoo sovittaa yhteen kehitystarpeet sekä maailmanlaajuisen tarpeen suojella uhanalaisia eläimiä? 3. Vuoden 1997 Cites-kokousta koskeva unionin yhteinen kanta laadittiin viime hetkillä ennen kokousta, joten kuulemiseen ei jäänyt aikaa. Komissio on toistuvasti antanut lausuntoja avoimuuden lisäämisestä kansainvälisissä menettelyissä. Komission olisi esitettävä suosituksensa hyvissä ajoin, jotta Euroopan parlamentti voisi tarkastella uhanalaisten lajien luetteloa, kertoa kantansa siitä sekä laatia ehdotuksia tulevaa kokousta varten. Voiko komissio taata, että ehdotukset esitetään viimeistään vuoden 2000 alkuun mennessä? Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus (7. helmikuuta 2000) Komissio tuomitsee norsujen salametsästyksen sekä Afrikassa että Aasiassa, sillä se heikentää kansainvälisiä pyrkimyksiä hyödyntää luonnonvaraisia eläimiä ja kasveja kestävällä tavalla sekä vaarantaa lajien säilymisen. Silloin kun salametsästystä harjoitetaan kansainvälisen kaupan tarpeisiin, villieläimistön ja -kasviston uhanalaisten lajien kansainvälistä kauppaa koskeva yleissopimus (CITES) sekä oma asiaa koskeva säädöksemme, luonnonvaraisten eläinten ja kasvien suojelusta niiden kauppaa sääntelemällä 9. joulukuuta 1996 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 338/97(1) ovat tärkeitä salametsästystä hillitseviä välineitä. Komissio järjesti tapaamisen eurooppalaisten kansalaisjärjestöjen kanssa 17. tammikuuta 2000 pohjustaakseen asian käsittelyä, joka johtaa komission suosituksiin yhteisiksi kannoiksi. Tiettyjä yksittäisiä ehdotuksia koskeva kehitysmaiden kanta esitetään usein CITES-yleissopimuksen liitteiden muutosehdotusten tekstissä, ja se otetaan kaikilta osin huomioon. Muissa asioissa kehitysmaiden näkökannat tulevat ilmi vasta itse kokouksessa. CITES-yleissopimuksen pääasiallinen tavoite liittyy uhanalaisten lajien säilymiseen, mutta komission mielestä tavoitetta tuskin voidaan saavuttaa ilman paikallisväestön tukea kehitysmaissa, joissa suuri osa maailman biodiversiteetistä on. Komissio antaa CITES-kokoukseen tarkoitetut suosituksensa mahdollisimman pian sen jälkeen, kun se on saanut ehdotukset, ja kuultuaan jäsenvaltioiden ja eurooppalaisten kansalaisjärjestöjen asiantuntijoita. Yhteinen kanta määritetään neuvostossa. (1) EYVL L 61, 3.3.1997.