KIRJALLINEN KYSYMYS P-2211/02

esittäjä(t): Joaquim Miranda (GUE/NGL) komissiolle

(12. heinäkuuta 2002)

Aihe: Vakaus- ja kasvusopimus

Eräässä saksalaisessa lehdessä äskettäin julkaistun uutisen mukaan komissio aikoo määrätä ankaria sanktioita Portugalille, koska sen talousarvio on ylittänyt vakaus- ja kasvusopimuksessa asetetun kolmen prosentin ylärajan.

Vaikka yksi komission jäsenistä on jo kieltänyt tällaisen aikomuksen olemassaolon, asian vakavuus ja se, että kyseinen yläraja on vailla pätevää tieteellistä perustaa, herättää seuraavan kysymyksen. Ottaen huomioon ilmeiset negatiiviset talousnäkymät ja etenkin taloudellisesti heikompien jäsenvaltioiden kyseisen ylärajan noudattamista koskevat vaikeudet sekä ennakoitua hitaampi talouskasvu, eikö komission mielestä olisi aiheellista joustaa tämän ylärajan noudattamista koskevassa vaatimuksessa?

Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus

(12. elokuuta 2002)

Kurinalaisella finanssipolitiikalla pyritään säilyttämään sellainen taloudellinen toimintaympäristö, jossa rahapolitiikalla voidaan tehokkaasti tavoitella hintojen vakautta. Julkista taloutta koskevilla talous- ja rahaliiton (EMU:n) kehyksillä (sellaisina kuin ne on vahvistettu EY:n perustamissopimuksessa ja vakaus- ja kasvusopimuksessa) pyritään yhdistämään budjettikuri budjetin joustavuuteen lähinnä asettamalla kaksi vaatimusta. Toinen vaatimus koskee sitä, että julkisen talouden alijäämä pysyy alle kolmen prosentin suhteessa bruttokansantuotteeseen (BKT) (lukuun ottamatta poikkeuksellisia ja tilapäisiä olosuhteita), ja toinen sitä, että saavutetaan ja säilytetään lähellä tasapainoa oleva tai ylijäämäinen rahoitusasema suhdannekierron aikana.

Näiden kahden vaatimuksen täyttäminen varmistaa julkisen talouden kurinalaisuuden ja kestävyyden ja sallii joustavuutta kansalliseen finanssipolitiikkaan, kun sen avulla saadaan riittävästi liikkumavaraa suhdanteiden vakauttamiseksi automaattisten vakauttajien avulla. Lisäksi EMU:n julkista taloutta koskevissa säännöissä ja menettelyissä annetaan kannustimia ja tilaa suuremman huomion kiinnittämiseksi finanssipolitiikassa keskipitkän aikavälin seikkoihin, kuten talouden kasvuun, työllisyyteen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen. Lopuksi vakaus- ja kasvusopimuksessa korostetaan finanssipolitiikan ennustettavuutta ja avoimuutta ja helpotetaan finanssipolitiikan koordinointia jäsenvaltioiden kesken. Lyhyesti sanottuna terve julkinen talous on kaikkien maiden taloudellisten etujen mukaista.

Julkisen talouden valvonnan yhteydessä jäsenvaltiot toimittavat vuosittaiset vakaus- ja lähentymisohjelmat, joissa ne asettavat keskipitkän aikavälin tavoitteet rahoitusasemalle ja keinot edetä sopeuttamisessa. Koska julkisen talouden tavoitteet on asetettu ohjelmissa nimellisesti, komissio ottaa huomioon taloussuhdanteiden vaikutuksen arvioidessaan jäsenvaltioiden rahoitusasemaa. Tämä tapahtuu tarkastelemalla suhdannekorjattua julkisen talouden rahoitusasemaa.

Perustamissopimuksessa ja julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97(1) vahvistetaan menettely liiallisen alijäämäistä rahoitusasemaa varten. Vaikka liiallista alijäämäisyyttä koskevassa menettelyssä annetaan mahdollisuus määrätä taloudellisia seuraamuksia, näin voidaan toimia ainoastaan pitkällisen ja useita neuvoston päätöksiä vaativan prosessin jälkeen. Seuraamuksiin voidaan tukeutua vain, jos kyseinen jäsenvaltio toistuvasti jättää toteuttamatta korjaavia toimenpiteitä alijäämän saamiseksi alle kolmeen prosenttiin suhteessa BKT:hen tiettynä ajanjaksona. Rangaistuksia ei sovelleta välittömästi liiallisen alijäämäiseen rahoitusasemaan joutuneeseen valtioon.

(1) EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.