KIRJALLINEN KYSYMYS E-1343/00

esittäjä(t): Hanja Maij-Weggen (PPE-DE) komissiolle

(4. toukokuuta 2000)

Aihe: Turkmenistan

Voiko komissio tiedustella, mikä on rouva Artykgoel Atakovan, nuoren viiden lapsen äidin, joka on joutunut vakavalle vaaralle alttiiksi kristinuskoon kääntymisensä johdosta, tilanne Turkmenistanissa?

Onko komissio tietoinen, että huolimatta siitä, että uskonnonvapaus ja ilmaisunvapaus ovat Turkmenistanissa perustuslailla turvatut, kristityt evankelistat poistetaan maasta, kristittyjen kokouksia häiritään, kristittyjä uhkaillaan, pidätetään ja tuomitaan vankeuteen tai työleireille?

Mikä on Euroopan unionin suhde Turkmenistaniin ja mitä keinoja komissiolla on käytettävissään Turkmenistanin painostamiseksi turvaamaan uskonnonvapaus myös kristityille?

Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus

(22. toukokuuta 2000)

Komissiolle on ilmoitettu, että viranomaiset ovat ahdistelleet viiden lapsen äitiä Artigul Atakovaa, koska hän esitti vastalauseen lastensa koululle siitä, että kaikkien oppilaiden on kumarrettava presidentti Nijazovin muotokuvaa. Atakovaa vastaan ei ole nostettu syytettä, mutta kansallinen turvallisuuskomitea (komitét natsionalnij bezopastnij KNB) on kuulustellut häntä ja hänen liikkumistaan on rajoitettu.

Artigul Atakova on Shagildi Atakovin vaimo. Shagildi Atakov kärsii parhaillaan vankilassa neljän vuoden tuomiota petoksesta. Tuomion todellisen syyn uskotaan kuitenkin olevan se, että hän on uskonnollinen aktivisti. On ilmoitettu, että muita sukulaisia on ahdisteltu Atakovin perheen painostamiseksi. Komissio pyrkii tarkistamaan nämä Amnesty Internationalin antamat tiedot.

Sen osalta, kuinka Turkmenistanin valtio asennoituu yleisesti uskonnonharjoittamiseen, voidaan todeta, että vaikka perustuslaissa taataan uskonnonvapaus, uskonnollisten ryhmien on käytännössä rekisteröidyttävä. Turkmenistanilaisen vallan aikana viralliset uskonnot ovat kukoistaneet: uskonnon harjoittamiseen tarkoitettujen rakennusten määrä on kasvanut kahdesta moskeijasta vuonna 1991 nykyiseen 268 moskeijaan ja 11 ortodoksikirkkoon. Sunnilaisuutta ja ortodoksisuutta on voitu harjoittaa rajoituksetta. Muiden ryhmien ei ole sallittu rekisteröityä, ja kristittyjä protestanttiryhmiä, Jehovan todistajia ja muita ryhmittymiä on ahdisteltu. Roomalaiskatolisen kirkon on sallittu järjestää jumalanpalveluksia ainoastaan paavin nuntiuksen tiloissa. Presidentti Nijazov on todennut, että Turkmenistanissa ei ole ollut eikä koskaan tule olemaan fanaatikkoja. Tästä syystä useita pappeja, joilla on muun maan kansalaisuus, on karkotettu maasta. Seitsemännen päivän adventtikirkon tuhoaminen marraskuussa 1999 Ashgabatissa osoittaa Turkmenistanin suhtautumisen uskonnonharjoittamiseen. Komissio on tietoinen, että yhä useammin saadaan ilmoituksia uskonnollisen kirjallisuuden takavarikoinnista, pidätyksistä, epäasiallisesta kohtelusta vankiloissa ja ulkomaisista lähetystyöntekijöistä, jotka on pakotettu poistumaan maasta.

Komissio ottaa huomioon nämä tekijät kahdenvälisissä suhteissaan Turkmenistaniin. Euroopan unioni on tehnyt kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen (PCA-sopimus) Turkmenistanin kanssa. Kyseinen sopimus odottaa parhaillaan EY:n jäsenvaltioiden ja Euroopan parlamentin ratifiointia. Niin kauan kuin PCA-sopimus ei ole tullut voimaan kahdenvälisissä suhteissa sovelletaan kauppa- ja yhteistyösopimusta. Vaikka tämä sopimus ei mahdollista poliittista vuoropuhelua, EU:n edustajat ottivat edellisessä, marraskuussa 1999 pidetyssä sekakomitean kokouksessa esille demokratiaa, ihmisoikeuksia ja oikeusvaltioperiaatetta koskevia kysymyksiä. EU esitti Turkmenistania koskevan julkilausuman 9. maaliskuuta 2000 kokoontuneessa Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön (ETYJ) pysyvässä neuvostossa todeten, että EU kehottaa Turkmenistanin viranomaisia harkitsemaan uudelleen yksinomaan poliittisista syistä vangittuina pidettyjen henkilöiden tapauksia.