KIRJALLINEN KYSYMYS E-2673/02

esittäjä(t): Pasqualina Napoletano (PSE), Hélène Flautre (Verts/ALE),Raimon Obiols i Germà (PSE), José Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE),Pedro Marset Campos (GUE/NGL) ja Bob van den Bos (ELDR) komissiolle

(24. syyskuuta 2002)

Aihe: Perusteet Välimeren alueen kumppanimaiden sisällyttämiselle ohjelma-asiakirjaan Kansanvaltaa ja ihmisoikeuksia koskeva eurooppalainen aloite, 20022004

Ohjelma-asiakirjassa Kansanvaltaa ja ihmisoikeuksia koskeva eurooppalainen aloite 20022004 määritellään ensisijaiset maantieteelliset tavoitteet, jotka vastaavat Euroopan unionin poliittisia tavoitteita. Tämä ilmenee komission 8. toukokuuta 2001 antamasta tiedonannosta(1). Välimeren alueen kumppanimaista asetetaan etusijalle Algeria, Israel, Länsiranta/Gazan alue, Tunisia.

Eikö komission mielestä ole vaikea selittää ja ymmärtää, että sellaiset maat kuin Marokko, Egypti, Libanon ja Jordania on jätetty pois?

Onko komissio valmis muuttamaan tätä käsittämätöntä päätöstä, sillä kaikkien EuroVälimeri-kumppanimaiden tulisi olla ensisijaisen tärkeitä Euroopan unionille sen pyrkimyksissä vahvistaa kansalaisyhteiskuntaa ja kansanvaltaa? On vaarana, että Välimeren maiden kumppanimaat yhtä hyvin kuin Euroopan unionin yleinen mielipide eivät ymmärrä asiaa ja käsittävät väärin tämän tiettyjen valtioiden poissulkemisen ja toisten valtioiden mukaanottamisen.

(1) KOM(2001) 252 lopullinen.

Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus

(19. marraskuuta 2002)

Kansanvaltaa ja ihmisoikeuksia koskevan eurooppalaisen aloitteen (EIDHR) tuen keskittämistä tiettyihin kohdemaihin ja sen ensisijaisia aihealueita vuosina 20022004 tarkastellaan komission 8. toukokuuta 2001 antamassa tiedonnannossa Euroopan unionin tehtävä ihmisoikeuksien ja demokratisoitumisen edistämisessä kolmansissa maissa(1), jossa ilmaistaan tarve kehittää EIDHR:lle entistä strategisempi lähestymistapa. EIDHR:stä on aikaisemmin laadittu useita parlamentin mietintöjä(2) ja arviointeja, joiden mukaan EIDHR:n kautta myönnettävän avun vaikutuksia heikentää se, että siinä ei keskitytä tiettyihin painopistealueisiin ja toimien kestävyys on heikko. Neuvosto pani kesäkuussa 2001 tyytyväisenä merkille komission vakaan päätöksen ottaa käyttöön aloitteen suhteen entistä strategisempi lähestymistapa ja kannusti sitä(3).

Komission maantieteellisten yksiköiden ja valtuuskuntien kanssa käytyjen laajojen neuvottelujen jälkeen valittiin 29 kohdemaata, joiden joukossa olivat Välimeren alueelta Algeria, Israel, Länsiranta/Gazan alue ja Tunisia. Valinta tehtiin toukokuussa 2001 annetun tiedonannon perusteiden mukaisesti: EIDHR:n kautta rahoitettujen toimien vaikutuksen lujittaminen, maantieteellisen tasapainon huomioon ottaminen sekä yhdenmukaisuuden ja täydentävyyden lisääminen yhteisön muiden kehitysyhteistyövälineiden ja jäsenvaltioiden toimien kanssa. Vaikutusta ja täydentävyyttä tarkasteltiin yhteisön ja kolmansien maiden yleisten poliittisten suhteiden kannalta. Jotta komissio voisi varmistaa, että sen strategia on yhtenäinen ja jotta se saisi aikaan mitattavissa olevia käytännön tuloksia, kohdemaiden luetteloa ei ole aiota lähiaikoina tarkistaa merkittävästi.

Tarkasteltaessa täydentävyyttä muiden yhteisön yhteistyövälineiden kanssa olisi kuitenkin korostettava sitä, että Välimeren alueen ja Euroopan välistä kehittämissopimusta koskevassa MEDA-ohjelmassa ehdotetaan merkittäviä määrärahoja kansalaisyhteiskunnalle useissa maissa kuten Egyptissä ja Jordaniassa sekä tukea toimenpiteille hallinnon parantamiseksi. Merkittäviä määrärahoja demokratisoitumiseen liittyviin uudistuksiin esimerkiksi oikeuslaitoksen alalla otetaan myös käyttöön useiden Välimeren alueen kumppanimaiden kanssa MEDA-ohjelman puitteissa.

Lisäksi komissio haluaisi muistuttaa siitä, että kaikkien kolmansien maiden, ja siis myös kaikkien Välimeren alueen kumppanimaiden, kansalaisyhteiskunnan edustajat ovat saaneet ehdottaa hankkeita kaikkien vuonna 2002 julkaistujen temaattisten EIDHR-ehdotuspyyntöjen yhteydessä.

Ehdotuspyynnöt ovat koskeneet seuraavia aloja:

a) tuki kuolemanrangaistuksen poistamiseksi,

b) kidutuksen estäminen ja tuki kidutuksen uhreille,

c) rikostoiminnan ehkäiseminen ja kansainvälisen oikeuden edistäminen,

d) rasismin ja muukalaisvihan sekä etnisiin vähemmistöihin ja syntyperäiseen väestöön kohdistuvan syrjinnän torjuminen.

(1) KOM(2001) 252 lopullinen.

(2) Lenzin mietintö Euroopan komission sisäisen ihmisoikeus- ja demokratisointiasioita koskevan yhtenäisen koordinointirakenteen perustamisesta, PE 220.735/lopullinen, 4.12.1997; Imbenin mietintö ihmisoikeuksien ja kansanvaltaistamisen edistämiseksi toteutetuista toimista (vuonna 1995) annetusta komission kertomuksesta KOM(96) 672 C4-0095/97, PE 223.610/lopullinen, 2.12.1997; Roubatisin mietintö komission tiedonannosta KOM(95) 567 C4-0568/95, PE228.009/lopullinen, 6.11.1998.

(3) Euroopan unionin tehtävää ihmisoikeuksien ja demokratisoitumisen edistämisessä kolmansissa maissa koskevat neuvoston päätelmät, Luxemburg, 25. kesäkuuta 2001.