KIRJALLINEN KYSYMYS P-1806/99 esittäjä(t): Paul Rübig (PPE-DE) komissiolle. Kansallisten puhelinluettelojen lähettäminen suoraan ulkomaille.



Virallinen lehti nro 170 E , 20/06/2000 s. 0105 - 0106



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1806/99 esittäjä(t): Paul Rübig (PPE-DE) komissiolle (11. lokakuuta 1999) Aihe: Kansallisten puhelinluettelojen lähettäminen suoraan ulkomaille Kansainvälinen televiestintäliitto (International Telecommunication Union) on televiestintäyritysten Euroopan laajuinen liitto. Se neuvoo jäseniään kääntymään oman maansa telehallinnon puoleen, mikäli nämä haluavat saada jonkin jäsenvaltion puhelinluettelon. Monet palveluyksiköt noudattavat tätä suositusta jonka on antanut elin, joka ei ole valtiollinen eikä myöskään yhteisön elin eivätkä lähetä puhelinluetteloaan maan rajojen ulkopuolelle. Mikä on komission kanta tähän menettelyyn, ottaen huomioon telealan vapautumisen ja syntymässä olevat sisämarkkinat? Voiko komissio osoittaa turhiksi epäilyt kilpailua tai syrjimättömyyttä koskevien säädösten rikkomisesta? Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus (5. marraskuuta 1999) Arvoisan parlamentin jäsenen esittämä kysymys koskee edellytyksiä, joilla jäsenvaltioiden kansalliset sääntelyviranomaiset soveltavat avoimen verkon tarjoamisen (ONP) soveltamisesta puhelintoimintaan ja teleyleispalvelusta kilpailuympäristössä 26 päivänä helmikuuta 1998 annetun parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/0010/EY(1) asianomaisia säännöksiä. Kyseisen direktiivin 15 artiklan 2 kohdassa säädetään, että (ellei henkilötietojen suojaa ja yksityisyyttä koskevasta lainsäädännöstä muuta johdu) ...jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet liitteessä I olevassa 3 osassa lueteltujen palvelujen ja toiminteiden tarjoamista mahdollisesti koskevien sääntelyrajoitusten poistamiseksi yhteisön oikeuden kilpailusääntöjen mukaisesti. Liitteessä I olevan luettelon 3 osan e) ja f) kohdassa mainitaan pääsy toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevaan operaattori- ja neuvontapalveluun sekä pääsy toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevaan luettelopalveluun. Parlamentin jäsenen antama kuvaus kansainvälisestä televiestintäliitosta (ITU) ja sen menettelyistä palaa aikaan (ennen kuin yhteisö otti käyttöön televiestinnän vapauttamista koskevan lainsäädäntökehyksen), jolloin ITU todellisuudessa oli julkisten monopolien toimintaympäristössä toimivien televiestinnästä vastaavien kansallisten hallintojen edustuselin. ITU:n rakenteet ovat sittemmin kehittyneet niin, että ne heijastavat televiestintäoperaattorien ja niiden sääntelystä vastaavien hallintojen välistä yhä kasvavaa ja maailmanlaajuisesti entistä yleisempää eroa. Euroopassa tämä ero on saatu aikaan asteittain vapauttamispolitiikan avulla, erityisesti poistamalla yksin- ja erityisoikeuksia, joista vakiintuneet operaattorit saattoivat hyötyä, minkä seurauksena yhteisön sääntelykehykseen on sisällytetty kansallisen sääntelyviranomaisen ja vakiintuneen operaattorin erottamisen periaate. Nykyään sekä ITU:n jäsenmaiden kansalliset hallinnot että taloudelliset toimijat osallistuvat tähän työhön, mutta yhteisön sääntöjen mukaan EU:n jäsenvaltioiden kansallisten hallintojen on toimittava täysin riippumattomina kaikkien niiden operaattoriryhmien intresseistä, jotka voivat osallistua ITU:n työskentelyyn. On lisäksi huomattava, että ITU:n antamat suositukset eivät nimensä mukaisesti ole oikeudellisesti suoraan sitovia, ja jäsenvaltiot voivat siis noudattaa niitä vain siinä määrin kuin ne eivät ole ristiriidassa voimassa olevan yhteisön lainsäädännön kanssa. Lopuksi on todettava, että komissio ei ole tähän mennessä saanut tietoonsa, että ITU:n suositukset haittaisivat tai helpottaisivat direktiivin 98/0010/EY mainittujen säännösten tehokasta soveltamista jäsenvaltioiden vastuullisten hallintojen toimesta. (1) EYVL L 101, 1.4.1998.