KIRJALLINEN KYSYMYS E-0602/00 esittäjä(t): Giovanni Pittella (PSE) komissiolle. Lintujen influenssaepidemia eräillä Italian alueilla.



Virallinen lehti nro 026 E , 26/01/2001 s. 0068 - 0069



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0602/00 esittäjä(t): Giovanni Pittella (PSE) komissiolle (3. maaliskuuta 2000) Aihe: Lintujen influenssaepidemia eräillä Italian alueilla Eräillä Italian alueilla on puhjennut lintujen influenssaepidemia, jonka seurauksena seitsemän miljoonaa lintua on kuollut tai teurastettu. Voiko komissio kertoa, - mitä menetelmiä on käytetty sellaisten lintujen teurastamiseksi, jotka eivät ole kuolleet suoraan epidemian seurauksena, kuka on suorittanut teurastukset, kuka on antanut niihin luvan, kuinka monta eläintä on teurastettu ja minkälaisissa rakennuksissa? - miten direktiivin 93/119/EY(1), joka on saatettu osaksi Italian kansallista lainsäädäntöä 1. syyskuuta 1998 annetulla asetuksella nro 333, säännöksiä on noudatettu? - mihin epidemian vuoksi teurastettujen eläinten ruhot on päätetty lopuksi sijoittaa? (1) EYVL L 340, 31.12.1993, s. 21. David Byrnen komission puolesta antama vastaus (14. huhtikuuta 2000) Maaliskuun 2000 puoliväliin mennessä Italian viranomaiset olivat ilmoittaneet 368 lintuinfluenssatapauksesta (avian influenza). Tautia on esiintynyt eri lintu- ja tuotantolajeissa. Saastuneilta siipikarjatiloilta on lopetettu noin 12,2 miljoonaa lintua ja niihin kosketuksissa olleilta tai suuririskisiltä tiloilta 3 miljoonaa lintua. Tarkkoja tietoja tautiin kuolleista ja saastuneilla tiloilla lopetetuista linnuista ei vielä ole saatavissa. Yksi syy tietojen puutteeseen on se, että tautiin kuolleisuus voi hyvin lyhyen ajan kuluessa nousta 100 prosenttiin, joten eläimet kuolevat usein niiden tuhoamistoimia valmisteltaessa. Lintujen lopettamismenetelmästä keskusteltiin pysyvän eläinlääkintäkomitean kokouksissa tammikuussa ja maaliskuussa 2000. Myöhemmässä tapaamisessa Italian valtuuskunta ilmoitti eläinten suojelusta teurastus- tai lopettamishetkellä annetun neuvoston direktiivin 93/119/ETY(1) säännösten soveltamisesta. Kyseisessä direktiivissä (liite C) luetellaan siipikarjan osalta sallituina menetelminä sähköllä lopettaminen, hiilidioksiidilla lopettaminen, kaulan katkaiseminen, niskan murtaminen ja eläimen paneminen tyhjiöön. Direktiivin kokonaistavoitteen (3 artikla) mukaisesti tappohetkellä on noudatettava erityisvaatimuksia, jotta eläimiä voidaan varjella kuljetuksen, säilytyksen, kiinnipitämisen, tainnutuksen, teurastuksen ja lopettamisen aikana vältettävissä olevalta kiihtymiseltä, kivulta ja kärsimykseltä. Edellä mainittujen lopettamismenetelmien lisäksi toimivaltainen viranomainen voi käyttää muita lopettamismenetelmiä tautien torjumiseksi epidemioiden yhteydessä (liite E). Tällöin menetelmien on oltava direktiivin 3 artiklan yleisten säännösten mukaisia. Italian epidemiologiakeskus Veneton alueella on julkaissut yhdessä lintuinfluenssan kansallisen vertailulaboratorion kanssa käsikirjan(2) lintuinfluenssan esiintymisen varalta. Se sisältää eri lopettamismenetelmät erilaisille siipikarjaparville. Kuolleiden lintujen ruhot on joko haudattu tai kuljetettu renderointilaitokseen. (1) EYVL L 340, 31.12.1993. (2) Manuale Operativo in caso di Influenza aviaria, Anno 1999, Istituto Zooprofilattico Sperimentale delle Venezie, Centro Regionale Epidemiologia Veterinaria Regione Veneto, Laboratorio Nazionale di Riferimento Influenza aviaria.