1.—3.

Niiden raporttien perusteella, jotka on virallisesti toimitettu komissiolle voimassa olevan yhteisön lainsäädännön mukaisesti, halkaisijaltaan alle 10 mikrometrin (μm) suuruisten hiukkasten (PM10) vuotuiset pitoisuudet Attikan alueella ovat 50—70 mikrogrammaa kuutiometriä kohti μg/m3). Näin ne ylittävät selvästi raja-arvon, joka oli 46μg/m3 vuonna 2003, sekä ylitysmarginaalin. Vuodelle 2005 asetettu raja-arvo on 50μg/m3, joka saa ylittyä enintään 35 kertaa kalenterivuoden aikana. Vuonna 2002 tämä pitoisuustaso ylitettiin saatujen tietojen mukaan Attikan alueen eri mittausasemilla 64—116 päivänä. Otsonia koskeva väestölle tiedottamisen kynnysarvo (”tiedotuskynnys”, keskimäärin 180μg/m3 yhden tunnin aikana) ylitettiin raportointijakson huhtikuu-elokuu 2002 aikana keskimäärin 17 päivänä, mutta kahdella mittausasemalla ylityksiä oli yli 30 päivänä. Suurimmat yhden tunnin aikana mitatut keskimääräiset pitoisuudet olivat huomattavasti yli 200μg/m3, ja enimmillään pitoisuus oli 316μg/m3. Otsonin aiheuttamaa ilman pilaantumista koskevan tämänvuotisen raportin mukaan noin 17 prosentilla Kreikan mittausasemista, joilla mitattiin tiedotuskynnyksen ylitys, todettiin myös varoituskynnyksen (240 μg/m3) ylitys. Varoituskynnyksestä säädetään ilman otsonista 12. helmikuuta 2002 annetussa uudessa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2002/3/EY (5), joka tuli voimaan 9. syyskuuta 2003. Haihtuvista orgaanisista yhdisteistä ei säädetä nykyisin voimassa olevassa ilmanlaatua koskevassa lainsäädännössä. Ilmanlaadusta bentseenipitoisuuden suhteen on puolestaan raportoitava komissiolle ilmassa olevan bentseenin ja hiilimonoksidin raja-arvoista 16. marraskuuta 2000 annetun parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/69/EY mukaan ensimmäisen kerran vuoden 2004 syyskuun loppuun mennessä. Kreikka ei myöskään ole antanut komissiolle tietoja haihtuvien orgaanisten yhdisteiden ja bentseenin pitoisuuksista ilmassa ilman epäpuhtauksia mittaavien jäsenvaltioiden mittausasemaverkostojen ja yksittäisten mittausasemien tietojenvaihtojärjestelmän käyttöönottamisesta 27. tammikuuta 1997 tehdyn neuvoston päätöksen 97/101/EY (6) nojalla. Yhteisön voimassa olevassa ilmanlaatua koskevassa lainsäädännössä (ilmanlaadun puitedirektiivi 1996/62/EY (7)) ja siihen liittyvissä johdannaisdirektiiveissä (1999/30/EY (8), 2000/69/EY (9), 2002/3/EY)) asetetaan yksittäisille epäpuhtauksille raja-arvot, jotka on kyettävä saavuttamaan tiettyihin määräaikoihin mennessä (esim. PM10:ntä koskeva määräaika on vuosi 2005). Jos raja-arvo ja sen osalta määritetty (vuosittain pienenevä ja raja-arvon saavuttamisajankohtana nollaksi asetettu) ylitysmarginaali ylittyvät, jäsenvaltiot ovat velvollisia esittämään suunnitelmia ja ohjelmia, joista käy ilmi, miten raja-arvo voidaan saavuttaa. Nämä on esitettävä ensimmäisen kerran vuoden 2003 loppuun mennessä. Komissio odottaa saavansa tällaisia suunnitelmia ja ohjelmia Kreikalta erityisesti PM10:n osalta, koska Kreikka ei ole toistaiseksi esittänyt tarvittavia perusteluja, joilla osoitettaisiin, että PM10:n ylitykset johtuvat luonnollisista syistä. Tiettyjen ilman epäpuhtauksien kansallisista päästörajoista 23. lokakuuta 2001 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2001/81/EY säädetään haihtuvien orgaanisten yhdisteiden (VOC), rikkidioksidin (SO2), nitriitin (NO2) ja ammoniakin (NH3) kansallisista päästörajoista, joilla pyritään torjumaan alailmakehän otsonin muodostumista, happamoitumista sekä maaperän rehevöitymistä. Päästörajat on saavutettava vuoteen 2010 mennessä. Komissio ei ole toistaiseksi saanut tietoja tämän direktiivin saattamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöä. Kansalliseen lainsäädäntöön siirtäminen oli määrä toteuttaa 27. marraskuuta 2002 mennessä. Direktiivissä edellytetään, että jäsenvaltiot laativat kansalliset ohjelmat, joissa ne osoittavat, miten ne aikovat saavuttaa päästörajat. Kreikka ei toistaiseksi ole antanut komissiolle tiedoksi tällaista ohjelmaa, joka direktiivin mukaan oli laadittava 21. joulukuuta 2002 mennessä.