KIRJALLINEN KYSYMYS E-0702/00 esittäjä(t): Bartho Pronk (PPE-DE) komissiolle. Alankomaiden Wajong-korvauksen siirron mahdottomuus ulkomaille.



Virallinen lehti nro 374 E , 28/12/2000 s. 0138 - 0139



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0702/00 esittäjä(t): Bartho Pronk (PPE-DE) komissiolle (17. maaliskuuta 2000) Aihe: Alankomaiden Wajong-korvauksen siirron mahdottomuus ulkomaille Alankomaiden viranomaiset ovat sisällyttäneet Alankomaiden lain nuorten vammaisten työkyvyttömyyskorvauksista (nk. Wajong-laki) neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71(1) 10a artiklan liitteeseen, minkä vuoksi kyseisen lain mukaisia korvauksia ei enää voi siirtää ulkomaille. 1. Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1247/92(2) johdanto-osan perusteella tarve on olennainen soveltamisperuste. Katsooko komissio, että Wajong-korvaus täyttää kyseisen ehdon, koska Wajong-korvaus on järjestelmä, joka koskee kaikkia, riippumatta muista tuloista? 2. Onko komissio kanssani yhtä mieltä siitä, että todellisuudessa liitteeseen voidaan ottaa vain järjestelmiä, joihin kuuluu varallisuusselvitys? 3. Missä määrin komissio katsoo Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 39 ja 42 artiklassa tarkoitettuja työntekijöiden ja itsenäisten ammatinharjoittajien vapaata liikkuvuutta loukattavan, kun työntekijöiden ja itsenäisten ammatinharjoittajien lapset eivät enää voi siirtää kyseistä korvausta ulkomaille? 4. Asetuksen 4 artiklan 2 kohdan a alakohta koskee erityiskorvauksia. Voiko komissio määritellä yksityiskohtaisemmin etuliitettä erityis-? (1) EYVL L 149, 5.7.1971, s. 2. (2) EYVL L 136, 19.5.1992, s. 1. Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus (2. toukokuuta 2000) Asetus (ETY) N:o 1408/71(1) ja sen täytäntöönpanomenettelystä annettu asetus N:o 574/72, joilla koordinoidaan sosiaaliturvaa koskevat eri lakisääteiset järjestelmät, takaavat yhdenvertaisen kohtelun kulloisenkin maan kansalaisten kanssa, sosiaalietuuksien maksamisen ulkomaille yhteisön alueella, vakuutuskausien yhteenlaskemisen sekä yhden sovellettavan lainsäädännön määrittämisen. Päämääränä on varmistaa, ettei siirtotyöläinen joudu epäedullisempaan asemaan kuin henkilö, joka työskentelee koko ikänsä yhdessä jäsenvaltiossa. Näiden yhteisön säädösten asiallisen ulottuvuuden piiriin kuuluvat myös maksuihin perustumattomat erityisetuudet, jotka on tarkoitettu joko antamaan lisä-, korvaavaa tai täydentävää turvaa asetuksessa tarkoitettuja tapahtumia vastaan tai vain vammaisten erityistä suojelemista varten (asetuksen (ETY) N:o 1408/71 4 artiklan 2 a kohdan nojalla). Asetuksen 10 a artiklan mukaan tällaisiin etuuksiin, edellyttäen että ne on lueteltu liitteessä II a, sovelletaan etuuksien ulkomaille maksamista koskevasta periaatteesta poikkeavaa erityisjärjestelyä, jonka mukaan niitä maksetaan yksinomaan edunsaajan asuinjäsenvaltion alueella. Tämän todettuaan komissio haluaa antaa seuraavat vastaukset arvoisan parlamentin jäsenen esittämiin kysymyksiin, jotka koskevat Alankomaissa 24. huhtikuuta 1997 hyväksytyn lain (Wajong) tarkoittamia etuuksia. Etuudet on lueteltu asetuksen (ETY) N:o 1408/71 liitteessä II a, ja ne ovat siten maksuihin perustumattomia erityisetuuksia, joita ei ole pakko maksaa ulkomaille. 1. ja 2. Tämän tyyppisten etuuksien erityisluonne johtuu siitä, että ne kuuluvat samanaikaisesti sosiaaliturvan ja sosiaalihuollon alaan henkilöllisen ulottuvuutensa, tavoitteidensa ja niiden myöntämistä koskevien sääntöjen vuoksi. Näin etuudet muodostavat sosiaaliturvaan alaan kuuluvina juridisesti määritellyn oikeuden. Sosiaalihuoltoon kuuluvina etuuksien myöntämisen keskeinen peruste on tarve. Kyseinen käsite voi kuitenkin viitata asianomaisten henkilöiden erityistilanteeseen, eikä sitä arvioida pelkästään taloudellisin perustein, mikä edellyttäisi henkilön varallisuuden selvittämistä. Tämä pätee erityisesti, kun kansallisessa lainsäädännössä pyritään ottamaan huomioon henkisestä tai fyysisestä vammasta aiheutuvat vammaisten erityistarpeet. Tässä yhteydessä yhteisöjen tuomioistuin on jo hyväksynyt sen periaatteen, että ulkomaille ei makseta vammaisille tarkoitettua etuutta, joka ei ole varallisuuteen sidottu (asia C-20/96, Snares, 4. marraskuuta 1997)(2). Lisäksi tuomioistuin totesi, että tällaisten etuuksien erityisasema liittyy läheisesti myös niitä myöntävän jäsenvaltion taloudelliseen ja yhteiskunnalliseen rakenteeseen ja siten asianomaisen henkilön asuinpaikkaan (ks. erityisesti asiassa C-313/86, Lenoir, 27. syyskuuta 1998 annettu tuomio)(3). 3. Edellä mainituissa tuomioissa tuomioistuin on hyväksynyt Euroopan yhteisön perustamissopimuksen mukaisina erityiset maksuihin perustumattomiin erityisetuuksiin liittyvät yhteensovittamissäännöt ja erityisesti sen, että kyseisiä etuuksia ei makseta ulkomaille. 4. Komissio päättelee edellä esitetyn perusteella, että maksuun perustumattomien erityisetuuksien erityispiirteiden tarkempi määrittely ei vaikuta aiheelliselta. (1) Viimeinen konsolidoitu versio: asetus (EY) N:o 118/97 (EYVL L 28, 30.10.1997). (2) Kok.1997, s. I-6057. (3) Kok.1988, s. 5391.