KIRJALLINEN KYSYMYS E-0199/02

esittäjä(t): Bernd Lange (PSE) komissiolle

(5. helmikuuta 2002)

Aihe: Liikeyritysten tilinhoito Itävallassa

Minulle esitettiin Itävallan luottolaitosten yleisiä liiketoimintaehtoja koskeva kysymys. Saksalaisen yritysasiakkaan on pidettävä Wiener Volksbankissa kahta tiliä, ns. kotipaikka kotimaassa -tiliä (KK-tili) ja kotipaikka ulkomailla -tiliä (KU-tili). Tällöin KK-tililtä ei voi suoraan hoitaa liikeasioita, vaan sillä olevat varat on siirrettävä toiselle tilille, ja vasta sitten varoja voi käyttää mahdollisiin maksuihin tai kirjanpitoa varten. Tilisiirrot aiheuttavat tilinomistajalle runsaasti vaivaa ja korkeita kustannuksia.

Onko KK- ja KU-tilien erottelu ja eriarvoinen kohtelu lainmukaista ja onko Itävallan valuuttalainsäädäntö ja pankkiasiakkaiden kohtelu EU:n lainsäädännön mukaista, kun yhteisvaluutta ja poistuvat muuntojärjestelmät otetaan huomioon?

Mitä komissio aikoo tehdä tämän suhteen, jos asia ei ole näin?

Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(4. maaliskuuta 2002)

EY:n perustamissopimuksen 56 artiklassa määrätty pääomien vapaa liikkuvuus on yksi yhtenäismarkkinoiden kulmakivistä. Perustamissopimuksen 58 artiklassa kuitenkin määrätään jäsenvaltioiden oikeudesta jatkaa tai ottaa käyttöön tiettyjä toimenpiteitä verotussyistä (jolloin verovelvollisia kohdellaan eri tavoin sen mukaan, ovatko he kyseisen maan asukkaita vai eivät) samoin kuin tilastollisista ja hallinnollisista syistä. Tällaiset toimenpiteet eivät kuitenkaan saa olla syrjiviä.

Itävalta asettaa pankeille ja rahoituslaitoksille tiettyjä ilmoitusvaatimuksia saadakseen tilastotietoja maksutaseen laatimiseksi. Itävallan keskuspankin antamien määräysten mukaan pankkien on eriteltävä maassa asuvien tilit ja ulkomailla asuvien henkilöiden tilit toisistaan. Viranomaisille on ilmoitettava eräistä ulkomailla asuvien henkilöiden tileihin liittyvistä maksutapahtumista samoin kuin rajatylittävistä maksutapahtumista yleensä.

Jotta Itävallan sisäiset vähittäismaksut voisivat olla halvempia, pankeilla on lupa järjestää ulkomailla asuville henkilöille erityinen eurotili (Euro-Sonderkonten für Devisenausländer; Exporterlös-Sammelkonten). Siirrot tällaisilta tileiltä ja tällaisille tileille voidaan tehdä samoin ehdoin kuin kotimaan siirrot maassa asuvien tileiltä ja tileille. Eurotileille hyvitetyt siirrot voivat kuitenkin olla enintään 12 500 euroa, ja ne on siirrettävä vähintään kerran kuussa ulkomailla asuvalle henkilölle tarkoitetulle tilille tai ulkomailla sijaitsevalle tilille.

Tässä yhteydessä on otettava huomioon myös verotukselliset seikat. Itävallassa asuvat henkilöt maksavat Itävallan tuloveroa pankkitilien korkotuloista. Ulkomailla asuvat eivät yleensä joudu maksamaan Itävallan veroa tällaisista tuloista, vaan he ovat verovelvollisia omassa asuinvaltiossaan.

Itävallan tämänhetkisen lainsäädännön mukaan ulkomailla asuvan henkilön tilin hallinnoinnista aiheutuu ylimääräisiä menettelyjä rahoituslaitoksille. Jos rahoituslaitos päättää veloittaa ylimääräisiä maksuja kattaakseen tästä aiheutuvat käsittelykustannukset, tämä on liiketaloudellinen päätös eikä siinä ole kyse lainvastaisesta syrjinnästä. Liiketaloudellisessa periaatteessa veloittaa maksuja ulkomailla asuvien henkilöiden tilien hallinnoinnista ei siten ole kyse yhteisön lainsäädännön rikkomisesta.

Komissio on kuitenkin jo pitkään harkinnut sitä, että edellä mainittuja ilmoitusvaatimuksia on yksinkertaistettava tai ne on peräti poistettava kokonaan sisämarkkinoilta periaatteellisista syistä. Parlamentti tukee aktiivisesti tätä koskevia komission aloitteita. Ensimmäinen edistysaskel on jäsenvaltioiden keskinäinen sopimus vaatia ilmoitusta ainoastaan yli 12 500 euron suuruisista siirroista 1. tammikuuta 2002 alkaen. Tämä varmasti vähentää rajojen yli suoritettavien tilisiirtojen hintoja sekä niiden pienempien siirtojen kustannuksia, joita tehdään ulkomailla asuvien henkilöiden tileiltä ja tileille.

Lisäksi hiljattain annettu asetus rajatylittävistä euromääräisistä maksuista(1) auttaa vähentämään nykyisiä ulkomailla asuvien henkilöiden tileihin liittyviä ongelmia. Asetuksen tarkoituksena on alentaa niistä rajatylittävistä maksuista, joiden arvo on enintään 12 500 euroa, perittäviä maksuja siten, että 1. päivään heinäkuuta 2002 mennessä (sähköiset maksutapahtumat) ja 1. päivään heinäkuuta 2003 mennessä (rajojen yli suoritettavat tilisiirrot) maksujen on oltava samansuuruisia kuin vastaavat kansalliset maksut.

(1) Euroopan ja parlamentin asetus (EY) N:o 2560/2001, 19. joulukuuta 2001, EYVL L 344, 28.12.2001.