KIRJALLINEN KYSYMYS E-3819/00

esittäjä(t): Robert Goebbels (PSE) komissiolle

(7. joulukuuta 2000)

Aihe: Yhteisön vakuutuksenantajien palvelujen vapaata tarjontaa rajoittavat veroja ja maksuja koskevat määräykset Ranskassa

Ranskassa on päätetty ottaa käyttöön henkivakuutussopimuksen lunastamisen yhteydessä perittävä vero, joka syrjii Ranskassa asuvia siinä tapauksessa, että he haluavat käyttää hyväkseen yhteisön vakuutuksenantajien oikeutta tarjota palvelujaan vapaasti.

Ranskan yleisen verolainsäädännön muutetun 125-0 A artiklan (vuoden 1998 tulo- ja menoarvioon liittyvän lain 21 artikla) ja 125 A artiklan sisältämät määräykset eivät anna palvelujen vapaaseen tarjontaan uskoville vakuutuksenottajille maksuosuuksia koskevaa vapauttavaa etua (prélèvement libératoire). Huojennettu maksuosuus on 35 %, jos sopimus tehdään alle 4 vuodeksi, 15 %, jos sopimuksen pituus on 4-8 vuotta ja 7,5 % sopimuksen ollessa 8 vuotta tai sen yli, edellyttäen, että sopimukset on tehty alkamaan 26. syyskuuta 1997 tai sen jälkeen tai vakuutusmaksut on maksettu kyseisen päivän jälkeen.

Nämä edut eivät koske niitä Ranskassa asuvia, jotka ovat allekirjoittaneet henkivakuutussopimuksensa luottaen palvelujen vapaaseen tarjontaan. Jos he lunastavat sopimuksensa, heidän on maksettava voitostaan veroa ansiotuloverotuksen progressiivisen taulukon mukaisesti, jolloin verokanta on korkeimmillaan 54 %. Näin ollen suurinta mahdollista ansiotuloveroa maksava veronmaksaja, joka on tehnyt sopimuksen ranskalaisen vakuutuksenantajan kanssa ja joka lunastaa henkivakuutussopimuksensa 8 vuoden jälkeen, saa vapautuksen ja maksaa veroa 7,5 %, mutta jos veronmaksaja on uskonut palvelujen vapaaseen tarjontaan, hänen on maksettava veroa 54 prosentin mukaisesti.

Tämä räikeä syrjintä, johon monet sanomalehdet ja talousalan aikakausjulkaisut ovat puuttuneet, haittaa suuresti ulkomaisten vakuutuslaitosten palvelujen vapaan tarjonnan mukaista toimintaa Ranskan markkinoilla ja johtaa kanteiden esittämiseen komissiolle. Näiden kanteiden seurauksena verotuksesta ja tulliliitosta vastaavan pääosaston yksiköt ilmoittivat aikovansa ehdottaa komissiolle, että Ranskaan sovellettaisiin syrjivien verojen vuoksi EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan mukaista menettelyä. Ensimmäisistä kanteista on nyt kuitenkin kulunut jo yli vuosi, eikä komissio ole vieläkään ryhtynyt toimiin.

Voiko komissio kertoa, miten se aikoo jatkossa hoitaa asiaa?

Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(12. helmikuuta 2001)

On käynyt ilmi, että Ranskan lainsäädännön mukaan kertasuoritteista verokantaa ei sovelleta maan yleisen verolainsäädännön (Code général des impôts français, CGI) 125 A ja 125-0 A artiklassa tarkoitettuihin tuloveronalaisiin tuloihin silloin, kun velallisen kotipaikka ei ole Ranska tai jos tämä ei ole sijoittautunut Ranskaan. Tällaisista sijoituksista tai Ranskan ulkopuolelle sijoittautuneiden tahojen tai henkilöiden kanssa tehdyistä sopimuksista saadut tulot lasketaan aina verotettavan tulon kokonaismäärään, jolloin verokanta on yleensä tai voi olla korkeampi. Kyseinen lainsäädäntö näyttäisikin syrjivän Ranskan ulkopuolelle sijoittautuneiden rahoitus- tai vakuutusyhtiöiden palveluja.

Komissio lähetti 30. lokakuuta 2000 Ranskan viranomaisille kirjeen, jossa se pyytää niitä toimittamaan asiaa koskevat huomautukset kahden kuukauden kuluessa kirjeen vastaanottopäivästä. Komissio varaa itselleen oikeuden antaa tarvittaessa ja mahdolliset huomautukset saatuaan EY:n perustamissopimuksen 226 artiklassa (entinen 169 artikla) tarkoitetun lausunnon perusteluineen.

On syytä korostaa sitä, että asiaa koskeviin valituksiin sisältyi useita eri tekijöitä, joiden johdosta ensin kokoonnuttiin valituksen tekijöiden kanssa, minkä jälkeen oli tarpeen pyytää lisätietoja Ranskan viranomaisilta. Valituksen tekijöille on toimitettu komission asiassa omaksuma näkökanta.