KIRJALLINEN KYSYMYS E-3048/00 esittäjä(t): Glyn Ford (PSE) komissiolle. Hammashoito ja klinikoilla toimivat hammasteknikot.



Virallinen lehti nro 103 E , 03/04/2001 s. 0237 - 0238



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3048/00 esittäjä(t): Glyn Ford (PSE) komissiolle (28. syyskuuta 2000) Aihe: Hammashoito ja klinikoilla toimivat hammasteknikot Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus ilmoitti vuonna 1991 klinikoilla toimivien hammasteknikoiden tarpeesta hammashoidossa ja suositteli heidän ammattinsa tunnustamista. Hammaslääkäreiden neuvosto (General Dental Council, GDC) asetti työryhmän tutkimaan asiaa ja yhtyi hallituksen raporttiin. Tämän jälkeen GDC on palauttanut suosituksensa komitean käsiteltäviksi ja niistä on keskusteltu useaan otteeseen. GDC päätti päätöskokouksessa, etteivät klinikoilla toimivat hammasteknikot saa harjoittaa hammaslääkärin ammattia ja laskuttaa asiakkaitaan suoraan. Terveysministeriö totesi kuitenkin, ettei hammashoito kuulu GDC:n toimivaltaan, koska se on julkinen elin. Kuuluko tämä asia EU:n toimivaltaan ja vastuualueisiin? Jos kuuluu, miten komissio aikoo uudenaikaistaa hammashoitoalan ammatteja, jotta asiakkaat voisivat saada palvelua hammashoidon uusilta ammattilaisilta, myös klinikoilla toimivilta hammasteknikoilta Yhdistyneessä kuningaskunnassa? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (17. lokakuuta 2000) Kliinisen hammasteknikon (clinical dental technician) ammatin sääntelyä ei ole yhdenmukaistettu yhteisössä, vaan jäsenvaltiot ovat yksin toimivaltaisia sen suhteen, myönnetäänkö tälle ammatille virallinen asema ja miten sitä säännellään (koulutukseen, ammattiin ryhtymiseen ja sen harjoittamiseen liittyvät ehdot). Jäsenvaltioiden toimivaltaa tämän asian suhteen rajoittavat kuitenkin hammaslääkärintointa koskevat yhteisön yhdenmukaistamistoimet. Hammaslääkärien koulutuksen koordinointia käsittelevässä neuvoston direktiivissä 78/687/ETY, annettu 25 päivänä heinäkuuta 1978, hammaslääkärintointa koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta(1) vahvistetaan koulutusvaatimukset, jotka jäsenvaltioiden on asetettava hammaslääkärintoimen harjoittamiselle. Tämä direktiivi on edellytys hammaslääkärin tutkinnon ilman eri toimenpidettä tapahtuvalle vastavuoroiselle tunnustamiselle, josta säädetään neuvoston direktiivillä 78/686/ETY, annettu 25 päivänä heinäkuuta 1978, hammaslääkärin tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroisesta tunnustamisesta sekä toimenpiteistä sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden tehokkaan käyttämisen helpottamiseksi(4). Direktiivissä säädetään vähimmäisvaatimuksista, joilla taataan kyseisten ammattihenkilöiden tuottamien palveluiden korkea laatu. Tästä yhdenmukaistamisesta aiheutuu, että jäsenvaltiot eivät enää voi enää perustaa tai pitää yllä toista ammattikuntaa, joka olisi hammaslääkärin ammattiin nähden erillinen mutta jonka toimenkuva olisi hyvin samankaltainen tai suorastaan täysin yhtenevä hammaslääkärin ammatin kanssa. Vaikka jäsenvaltiot voivat halunsa mukaan vapaasti perustaa ja säännellä esimerkiksi hammasteknikon tai suuhygienistin kaltaisia ammatteja, ne eivät voi kuitenkaan myöntää sellaisen ammatin harjoittajille, johon vaadittava koulutus- ja pätevyystaso ei ole hammaslääkärin ammatista annettujen direktiivien mukainen, oikeuksia harjoittaa samoja toimintoja kuin hammaslääkärit. Tämä olisi kyseisten direktiivien hengen ja edun vastaista ja poistaisi hyödylliset vaikutukset, jotka direktiiveillä pyritään saavuttamaan. On syytä täsmentää, että kyseisten ammattien tunnustamiseen jäsenvaltioiden välillä sovelletaan kahta tutkintotodistusten vastavuoroista tunnustamista koskevaa säädöstä, jotka ovat neuvoston direktiivi, annettu 21 päivänä joulukuuta 1988, vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä(2) ja neuvoston direktiivi 92/51/ETY, annettu 18 päivänä kesäkuuta 1992, direktiiviä 89/48/ETY täydentävästä ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskevasta toisesta yleisestä järjestelmästä(3). (1) EYVL L 233, 24.8.1978. (2) EYVL L 19, 24.1.1989. (3) EYVL L 209, 24.7.1992. (4) EYVL L 233, 24.8.1978.