ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0830/02 esittäjä(t): Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) komissiolle. Vaihtoehtoiseen riitojenratkaisumenettelyyn kuuluvien yhteisön yritysten lukumäärä.



Virallinen lehti nro 205 E , 29/08/2002 s. 0224 - 0224



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0830/02 esittäjä(t): Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) komissiolle (26. maaliskuuta 2002) Aihe: Vaihtoehtoiseen riitojenratkaisumenettelyyn kuuluvien yhteisön yritysten lukumäärä Euroopan laajuisen tuomioistuinten ulkopuolisen verkon kokeiluvaiheen käynnistyttyä yhteisön kuluttajien mahdollisuudet käyttää heille sopivinta tapaa vaihtoehtoisen riitojenratkaisumenettelyn yhteydessä ovat lisääntyneet. Tästä syystä jäsenvaltioiden lukuisat kuluttajayhdistykset kysyvät, olisiko jo aika käynnistää vaihtoehtoiseen riitojenratkaisumenettelyyn tai kuluttaja-asioita koskevaan välimiesmenettelyyn kuuluvien yhteisön yritysten lukumäärän selvittäminen, jotta sekä kuluttajilla että yrityksillä olisi käytettävissään tehokkaita keinoja lisätä keskinäistä luottamusta, joka on olennaista nykyaikaisten ja kilpailukykyisten sisämarkkinoiden toiminnan kannalta. Katsooko komissio, että Euroopan laajuisen tuomioistuinten ulkopuolisen verkon kokeiluvaiheen käynnistyttyä sen olisi syytä edistää rekisterin perustamista yhteisön yrityksistä, jotka ovat liittyneet kuluttaja-asioita koskevaan välimiesmenettelyyn riitojen ratkaisemiseksi vaihtoehtoisella tavalla ja joille voitaisiin myöntää järjestelmään kuulumisesta virallinen tunnus, joka lisäisi kuluttajien luottamusta missä tahansa jäsenvaltiossa? David Byrnen komission puolesta antama vastaus (25. huhtikuuta 2002) Euroopan laajuisen tuomioistuinten ulkopuolisen verkon kokeiluvaihe alkoi 16. lokakuuta 2001, ja se kestää vuoden. Verkossa on mukana yhteensä 17 maata (kaikki jäsenvaltiot sekä Norja ja Islanti). Katsottiin, että on parempi suorittaa aluksi kokeiluvaihe jotta verkko saadaan kokonaan valmiiksi, jotta kuluttajariitoja ratkaisevat elimet voivat omaksua verkon ja tutustua siihen ja jotta voidaan toimittaa jatkuva arviointi toiminnan parantamiseksi. Komission on määrä raportoida kokeiluvaiheen onnistumisesta syksyllä 2002. Komissio on lisäksi perustanut hallitusten asiantuntijoista muodostuvan ryhmän, joka kokoontuu säännöllisesti. Ryhmä valvoo kokeiluvaiheen etenemistä ja keskustelee verkkoon liittyvistä kysymyksistä. Vaikkei tällä hetkellä ole tarkoitus luoda rekisteriä riitojenratkaisujärjestelmään osallistuvista yrityksistä, komissio myöntää, että ajatusta voitaisiin tutkia tarkemmin. Kysymyksestä on jo käyty alustavia keskusteluja hallitusten asiantuntijoista koostuvassa ryhmässä, ja asiaa käsitellään laajemmin syksyllä annettavassa raportissa.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-0676/02 esittäjä(t): Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) komissiolle. Thessalonikin metron rakentamista koskevan tarjouskilpailun peruuttaminen.



Virallinen lehti nro 205 E , 29/08/2002 s. 0188 - 0188



KIRJALLINEN KYSYMYS P-0676/02 esittäjä(t): Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) komissiolle (1. maaliskuuta 2002) Aihe: Thessalonikin metron rakentamista koskevan tarjouskilpailun peruuttaminen Nyt kun on kulunut kolme vuotta siitä, kun Kreikan parlamentti vahvisti lailla 2717/99 sopimuksen Thessalonikin metron rakentamisesta, Kreikan hallitus on aikeissa hylätä metron rakentamissuunnitelmat ja julistaa raitiovaunuverkoston rakentamista koskevan tarjouskilpailun. Onko komissio tietoinen Kreikan hallituksen edellä mainituista aikeista? Mistä Thessalonikin metron rakentamishankkeessa ilmenneet viivästymiset johtuvat? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (3. huhtikuuta 2002) Komissio ei ole tietoinen siitä, aikooko Kreikan valtio menetellä arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemalla tavalla. Sen vuoksi komissio ei voi vahvistaa eikä kieltää parlamentin jäsenen antamia tietoja, joiden mukaan Kreikan valtio aikoisi peruuttaa kyseisen hankkeen ja ryhtyisi sen sijaan rakentamaan raitiovaunulinjaa. Vastauksena parlamentin jäsenen toiseen kysymykseen komissio korostaa, että jäsenvaltioiden julkisiin rakennushankkeisiin liittyvien toimilupien varsinainen täytäntöönpano kuuluu toimiluvan haltijan ja kyseisen valtion vastuualueeseen. Kuten komissio on useaan kertaan todennut parlamentille, näyttää siltä, että hankkeen rahoitussuunnitelmaa ei ole vielä lyöty lukkoon ja että siitä neuvotellaan edelleen jäsenvaltion, toimiluvan haltijan, Euroopan investointipankin ja liikepankkien välillä.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-0232/02 esittäjä(t): Karla Peijs (PPE-DE) komissiolle. Arvonlisäveroasiat.



Virallinen lehti nro 205 E , 29/08/2002 s. 0098 - 0099



KIRJALLINEN KYSYMYS P-0232/02 esittäjä(t): Karla Peijs (PPE-DE) komissiolle (31. tammikuuta 2002) Aihe: Arvonlisäveroasiat Arvonlisäveron maksaminen kansainvälisissä muutoissa asianmukaisella ja laillisella tavalla muodostaa suuren ongelman kansainvälisistä muuttopalveluista pääasiassa huolehtiville pk-yrityksille. Muuttajille ei aina ole selvää, mille kansallisille veroviranomaisille arvonlisämaksut pitäisi suorittaa, eivätkä verohallinnon edustajan palvelujen käyttämisestä aiheutuneet kulut ole suhteessa maksettavaan arvonlisäveroon. Lisäksi verohallinnon edustajat yleensä kieltäytyvät yhteistyöstä muuttopalvelujen kanssa jaetun vastuun periaatteen vuoksi. Harkitseeko komissio järjestelmää, jolla arvonlisämaksut voitaisiin maksaa yhteiselle eurooppalaiselle elimelle, joka jakaisi myöhemmin oikeat rahamäärät eri jäsenvaltioille? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (26. helmikuuta 2002) Komissio ei harkitse toistaiseksi arvoisan parlamentin jäsenen ehdottaman kaltaisen järjestelmän käyttöönottoa. Suurin kansainvälisiä muuttoja järjestäviä yrityksiä koskeva ongelma liittyy palvelujen tarjoamispaikan määrittäviin alv-sääntöihin. Muiden kuin verovelvollisten henkilöiden hyväksi suoritettujen yhteisön sisäisten kuljetuspalvelujen verotuspaikkana pidetään paikkaa, josta kuljetus alkaa. Tämä ongelma on korostunut myös useissa alan yritysten vastauksissa palvelujen sisämarkkinastrategiaan(1). Komissio myöntää, että sisämarkkinat toimisivat paremmin, jos alv-järjestelmä perustuisi alkuperämaahan. Sellainen järjestelmä ei vaikuta kuitenkaan poliittisesti toteuttamiskelpoiselta lyhyellä aikavälillä, kun ottaa huomioon, ettei neuvostossa ole edistytty komission vuonna 1996 ehdottoman ohjelman hyväksymisessä; ohjelmassa ehdotettiin asteittaista siirtymistä alkuperämaahan perustuvaan alv-järjestelmään. Komissio pitää kuitenkin edelleen sellaista verotusjärjestelmää yhteisön pitkän aikavälin tavoitteena. Jäsenvaltiot suhtautuivat myönteisesti neuvostolle esiteltyyn uuteen strategiaan alv-järjestelmän toiminnan parantamiseksi lyhyellä aikavälillä(2). Siinä komissio yksilöi yhdeksi muutosta edellyttäväksi aiheeksi tarpeen muuttaa palvelujen tarjoamispaikan määrittämistä koskevia sääntöjä. Komissio pyrkii laatimaan palvelujen tarjoamispaikkaa koskevan ehdotuksen mahdollisimman pian, aikaisintaan vuonna 2003, ottaen huomioon kansainvälisiä muuttoja järjestävien yritysten kohtaamat ongelmat. (1) KOM(2000) 888 lopullinen. (2) KOM(2000) 348 lopullinen.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0081/02 esittäjä(t): Mihail Papayannakis (GUE/NGL) komissiolle. Huumeidenkäyttö vankiloissa.



Virallinen lehti nro 172 E , 18/07/2002 s. 0141 - 0141



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0081/02 esittäjä(t): Mihail Papayannakis (GUE/NGL) komissiolle (25. tammikuuta 2002) Aihe: Huumeidenkäyttö vankiloissa Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskuksen äskettäisen kertomuksen mukaan yli 50 prosenttia vangeista Euroopan unionin vankiloissa väärinkäyttää huumausaineita. Kertomuksessa mainitaan, että EU:n jäsenvaltioiden välillä esiintyy tässä kohden suuria eroja. Huumeidenkäyttö on yleisintä Portugalissa ja Espanjassa ja vähäisintä Itävallassa. Kun otetaan huomioon, että huumeidenkäytön torjunta on yksi EU:n tärkeimmistä tavoitteista, voiko komissio ilmoittaa minulle, mihin toimiin se on tähän mennessä ryhtynyt puuttuakseen kyseiseen ilmiöön, mitä tuloksia on saavutettu ja sisältyykö huumausaineita koskevaan toimintasuunnitelmaan (20002004) konkreettisia toimia laittoman huumekaupan torjumiseksi vankiloissa? António Vitorinon komission puolesta antama vastaus (21. helmikuuta 2002) Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskuksen vuosiraportin 2001 mukaan joillakin alueilla huumeiden ongelmakäyttäjiä ja/tai suonensisäisten huumeiden käyttäjiä voi olla jopa puolet vangeista. Kuten arvoisa parlamentin jäsen toteaa, huumeita käyttävien vankien määrä vaihtelee merkittävästi jäsenvaltioittain. Vankilapolitiikka on jäsenvaltioiden sisäinen asia. EU:n huumausainestrategiassa vuosiksi 20002004 korostetaan vankilaoloihin soveltuvien ennaltaehkäisevien toimenpiteiden, vankeusrangaistuksille vaihtoehtoisten toimenpiteiden ja huumeriippuvaisia vankeja koskevien erityissäännösten tärkeyttä. Lisäksi Santa Maria da Feirassa 19.20. kesäkuuta 2000 kokoontunut Eurooppa-neuvosto hyväksyi komission ehdotuksen perusteella huumausaineita koskevan EU:n toimintasuunnitelman (20002004)(1), jossa jäsenvaltioita pyydetään lisäämään vangeille ja vankilasta vapautuville henkilöille suunnattua huumeriippuvuuden ehkäisy- ja hoitopalvelujen tarjontaa sekä toteuttamaan toimenpiteitä, joilla voidaan lieventää huumeiden käyttäjillä mahdollisesti ilmeneviä terveysongelmia. Komissio laatii jäsenvaltioiden toimien perusteella kokonaisarvion huumausaineita koskevasta toimintasuunnitelmasta kauden puolivälissä (vuoden 2002 lopulla) ja kauden lopussa (vuoden 2004 lopulla). Komissio tarkastelee huolellisesti vankeinhoitopolitiikkaa ja tarvittaessa myös mahdollisia asiaa koskevia aloitteita. (1) KOM(2001) 301, 8.6.2001.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0432/02 esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle. Toisesta yhteisön tukikehyksestä rahoitetun ensimmäisen EPEAEK-ohjelman täytäntöönpano.



Virallinen lehti nro 172 E , 18/07/2002 s. 0197 - 0197



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0432/02 esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle (21. helmikuuta 2002) Aihe: Toisesta yhteisön tukikehyksestä rahoitetun ensimmäisen EPEAEK-ohjelman täytäntöönpano Toisesta yhteisön tukikehyksestä (YTK) rahoitetun ensimmäisen EPEAEK-ohjelman (koulutuksen ja ammatillisen peruskoulutuksen toimintaohjelma) hankkeet ja toimet saatettiin fyysisesti ja taloudellisesti loppuun 31. joulukuuta 2001. 1. Onko ohjelman alkuperäistä talousarviota muutettu sen täytäntöönpanon aikana ja mikä oli lopullinen, toteutettu talousarvio? 2. Kuinka suuri osuus talousarviosta toteutettiin? 3. Mikäli ohjelmassa esiintyi toimintahäiriöitä tai alhaisia määrärahojen käyttöönottoasteita, mistä alaohjelmista ne aiheutuivat? 4. Aiotaanko niiden hankkeiden ja toimien rahoittamista jatkaa, jotka olisi pitänyt saada valmiiksi, mutta jotka eivät valmistuneet? 5. Mikä osuus edellä mainituista hankkeista sisältyy toisen YTK:n toiseen EPEAEK-ohjelmaan? Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus (12. huhtikuuta 2002) Arvoisan parlamentin jäsenen mainitseman toimintaohjelman talousarviota pienennettiin Kreikan yhteisötukikehystä koskevan väliarvioinnin yhteydessä vuonna 1998. Euroopan sosiaalirahastosta (ESR:stä) toimintaohjelmalle varattuja kokonaismäärärahoja vähennettiin 190 miljoonalla eurolla (1 190 000 000 eurosta yhteen miljardiin euroon) samalla, kun ESR:n rahoitusosuutta lisättiin 75 prosentista 80 prosenttiin. Lisäksi Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR:n) toimintaohjelmalle varattuja kokonaismäärärahoja lisättiin 49 miljoonalla eurolla (221 000 000 eurosta 270 000 000 euroon) samalla, kun EAKR:n rahoitusosuutta alennettiin 75 prosentista 55 prosenttiin. Näiden muutosten johdosta ohjelman kokonaistalousarvio (yhteisön rahoitusosuus ja kansallinen rahoitusosuus yhteensä) pieneni 134 miljoonalla eurolla (1 882 000 000 eurosta 1 748 000 000 euroon) samalla, kun yhteisön rahoitusosuus yksinään (ESR ja EAKR) pieneni 141 miljoonalla eurolla (1 411 000 000 eurosta 1 270 000 000 euroon). Kreikan asiasta vastaavat viranomaiset eivät ole vielä toimittaneet asiaa koskevaa lopullista maksupyyntöä, jonka määräaika umpeutuu kesäkuun 2002 lopussa. Viranomaiset kuitenkin arvioivat, että ohjelmaan on käytetty käytännössä kaikki siihen varatut määrärahat. Lisäksi viranomaiset aikovat saattaa nykyisellä ohjelmakaudella 20002006 päätökseen muutamat edellisellä ohjelmakaudella toteuttamatta jääneet hanketyypit (esimerkiksi koulujen kirjastoja ja yhtenäislukioiden laboratorioita koskevat hankkeet). Viranomaisten mukaan niiden määrärahojen osuus, joiden avulla edellä mainitut hanketyypit on tarkoitus saattaa päätökseen nykyisellä ohjelmakaudella, on 89 prosenttia toimintaohjelman kokonaistalousarviosta.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-0438/02 esittäjä(t): Peter Liese (PPE-DE) komissiolle. Alkiokantasolujen tutkimus.



Virallinen lehti nro 172 E , 18/07/2002 s. 0198 - 0198



KIRJALLINEN KYSYMYS P-0438/02 esittäjä(t): Peter Liese (PPE-DE) komissiolle (12. helmikuuta 2002) Aihe: Alkiokantasolujen tutkimus Uutistoimisto AP lainaa 31. tammikuuta tutkimusasioista vastaavan komission jäsenen Philipp Busquinin antamaa kommenttia Saksan liittopäivien äänestykseen ihmisen alkion kantasolujen tutkimuksesta: Saksan tutkijat pystyvät nyt ottamaan täysipainoisesti osaa EU:n rahoittamiin tutkimushankkeisiin, joissa tutkitaan alkiokantasolujen käyttöä Parkinsonin ja Alzheimerin taudin tai sydänvikojen tapaisten sairauksien hoidossa. Saksan liittopäivien enemmistön hyväksymässä esityksessä, jonka otsikkona on Ei alkioita tuhoavaa alkiotutkimusta ihmisen alkion kantasolujen tuonti periaatteessa kielletty sallittu ainoastaan tiukoin ehdoin katsotaan, että on hyväksyttävä laki, joka estää uusien alkioiden tuhoamisen ihmisen alkion kantasolujen tuottamiseksi. Esityksen mukaan ihmisen alkiokantasolujen tuonnin olisi rajoituttava olemassa oleviin kantasolulinjoihin, jotka on saatu tiettyyn määräaikaan mennessä. Säätämällä määräajasta varmistettaisiin, että vältetään uusien alkioiden tappaminen, jotta saataisiin kantasoluja ihmisen alkiokantasolujen tuomiseksi Saksaan. Komission jäsenen Philippe Busquinin lausunnossa tarkennetaan komission kantaa. Kuudennesta tutkimuksen puiteohjelmasta 22. marraskuuta 2001 annetussa muutetussa ehdotuksessa ja komission tutkimusministerien neuvostossa 5. joulukuuta 2001 esittämässä julkilausumassa komission kantana on tähän mennessä ollut vain, että alkioiden tuottaminen tutkimustarkoituksiin, ytimen siirto mukaan lukien, on pois suljettua. Alkiokantasolujen tutkimuksesta puhuttaessa on jätetty avoimeksi, voivatko kyseeseen tulla kaikenlaiset alkion kantasolulinjat vai ainoastaan ne, jotka on tuotettu tiettyyn määräaikaan mennessä. Minkälaista määräaikaa komissio pitää aiheellisena? Miten komissio aikoo valvoa määräaikasäännöksiä käytännössä? Philippe Busquinin komission puolesta antama vastaus (11. maaliskuuta 2002) Uutistoimisto AP lainaa oikein tutkimuksesta vastaavan komission jäsenen kommenttia, jossa hän suhtautuu myönteisesti Saksan liittopäivien äänestystulokseen. Hänen kommenttinsa ei muuta 10. joulukuuta 2001 kokoontuneen tutkimusneuvoston pöytäkirjassa mainittua komission kantaa tutkimuksen ja teknologian kehittämisen kuudennen puiteohjelman eettisiin ehtoihin. Tietyn määräajan vahvistaminen ja muut Saksan liittopäivien asettamat ehdot ovat kansallisia päätöksiä, joita tutkijoiden on noudatettava Saksassa heidän osallistuessaan yhteisön rahoittamiin tutkimushankkeisiin. Tutkimuksen ja teknologian kehittämisen kuudennen puiteohjelman (20022006) erityisohjelmaehdotusten mukaan hankkeille, jotka nostavat esille eettisiä kysymyksiä ennen niiden käynnistämistä, on saatava paikallisten eettisten komiteoiden hyväksyntä.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-0521/02 esittäjä(t): Pernille Frahm (GUE/NGL) komissiolle. Bromatut liekinestoaineet.



Virallinen lehti nro 172 E , 18/07/2002 s. 0208 - 0209



KIRJALLINEN KYSYMYS P-0521/02 esittäjä(t): Pernille Frahm (GUE/NGL) komissiolle (19. helmikuuta 2002) Aihe: Bromatut liekinestoaineet Voiko komissio varmistaa, että TBBPA:n, eniten käytetyn bromatun liekinestoaineen, ja HBCD:n meneillään olevissa riskinarvioinneissa tutkitaan myös, miten nämä kemikaalit vaikuttavat mm. tavallisiin tietokoneiden käyttäjiin? Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus (18. maaliskuuta 2002) Bromattuja palonestoaineita käytetään kulutustavaroissa estämään niiden nopeaa syttymistä. Näitä aineita on monissa muovitavaroissa, kuten elektroniikka- ja sähkölaitteiden koteloissa, vaahtomuovilla topatuissa huonekaluissa ja tekstiileissä. Palonestoaineet heksabromisyklododekaani (HBCD) ja tetrabromibisfenoli A (TBBPA) ovat olemassa olevien aineiden vaarojen arvioinnista ja valvonnasta 23. maaliskuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93(1) mukaisia ensisijaisia aineita. HBCD on toisessa ensisijaisten aineiden luettelossa, ja sen arvioinnista vastaavaksi jäsenvaltioksi on nimetty Ruotsi (27. syyskuuta 1995 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2268/95(2)). Riskinarviointikertomus on annettu, ja jäsenvaltioiden viranomaiset, toimiala ja muut asianomaiset tahot käsittelevät sitä parhaillaan. TBBPA taas on neljännessä ensisijaisten aineiden luettelossa, ja sen arvioinnista vastaa Yhdistynyt kuningaskunta (25. lokakuuta 2000 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2364/2000(3)). Yhdistyneen kuningaskunnan toimivaltainen viranomainen ei ole vielä antanut tätä kemikaalia koskevaa riskinarviointikertomusta. Yksi HBCD:n merkittävä käyttömuoto on sen käyttö palonestoaineena tekstiileissä. TBBPA:ta ja sen johdannaisia käytetään pääasiassa elektroniikkateollisuudessa (lähinnä painetuissa piirilevyissä) ja styreenipolymeereissä. TBBPA muodostaa noin puolet kaikista käytetyistä palonestoaineista. Ensisijaisten aineiden riskinarvioinnissa noudatetaan olemassa olevien aineiden ihmisille ja ympäristölle aiheuttamien riskien arviointia koskevien periaatteiden vahvistamisesta neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93 mukaisesti 28. kesäkuuta 1994 annettua komission asetusta (EY) N:o 1488/94(4). Arviointiin sisältyy altistumisen arviointi ja riskien luonnehdinta. Kuluttajien altistumista arvioitaessa määritellään muun muassa aineen käyttö kulutustavaroissa. Altistumisen arvioinnissa keskitytään niihin käyttömuotoihin, joissa kuluttajien säännöllisen altistumisen voidaan odottaa olevan suurinta. Riskit, joita kuluttajille aiheutuu yleisissä kulutustavaroissa olevalle HBCD:lle ja TBBPA:lle altistumisesta, ovat siis osa neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93 mukaista riskinarviointia. (1) EYVL L 84, 5.4.1993. (2) EYVL L 231, 28.9.1995. (3) EYVL L 273, 26.10.2000. (4) EYVL L 161, 29.6.1994.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0035/02 esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle. Kaatopaikan rakentaminen Novellaraan (Reggio Emilia).



Virallinen lehti nro 172 E , 18/07/2002 s. 0131 - 0131



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0035/02 esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle (23. tammikuuta 2002) Aihe: Kaatopaikan rakentaminen Novellaraan (Reggio Emilia) Reggio Emilian maakunta ja Novellaran kunta sekä Unieco-, Sabar- ja Agac-yhtiöt allekirjoittivat maaliskuussa 2001 sopimuksen toisen kategorian B-tyypin kaatopaikan (jossa ei käsitellä vaarallisia jätteitä) sijoittamisesta Novellaraan. Paikalliset asukkaat ja useat ympäristöjärjestöt, kuten esimerkiksi Legambiente, ovat ilmaisseet vastustavansa kyseistä päätöstä. Legambiente on vienyt asian alueelliseen hallinto-oikeuteen (Tribunale amministrativo regionale, TAR) ja pyytänyt sitä peruuttamaan sopimuksen. Voisiko komissio selvittää, noudatetaanko toisen kategorian B-tyypin kaatopaikan sijoittamisessa ja perustamisessa Novellaraan kaikkia ympäristönsuojelua ja ihmisten terveyden suojelua koskevia yhteisön normeja? Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus (7. maaliskuuta 2002) Komission tehtävänä on valvoa yhteisön lainsäädännön asianmukaista täytäntöönpanoa sille EY:n perustamissopimuksessa annettujen valtuuksien mukaisesti. Perustamissopimuksen valvojan ominaisuudessa se toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet, mukaan lukien perustamissopimuksen 226 artiklan mukaiset rikkomista koskevat menettelyt, varmistaakseen, että yhteisön oikeutta noudatetaan. Arvoisan parlamentin jäsenen esille ottamiin erityistapauksiin sovellettava yhteisön lainsäädäntö saattaa olla tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27. kesäkuuta 1985 annettu neuvoston direktiivi 85/337/ETY(1) joko sellaisena, kuin se oli ennen kuin sitä muutettiin 3. maaliskuuta 1997 annetulla neuvoston direktiivillä 97/11/EY(2), tai sellaisena, kuin se on muutoksen jälkeen. Parlamentin jäsenen antamien tietojen perusteella ei voida todeta, että yhteisön lainsäädäntöä olisi rikottu, sillä tässä ei esitetä perusteita kantelulle sen rikkomisesta. Jos parlamentin jäsen toimittaa yksityiskohtaisempia tietoja asian arvioimiseksi edellä mainitun direktiivin valossa, komissio pystyy selvittämään kysymystä. (1) EYVL L 175, 5.7.1985. (2) EYVL L 73, 14.3.1997.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0176/02 esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle. Euroopan yleinen hätänumero 112.



Virallinen lehti nro 172 E , 18/07/2002 s. 0164 - 0164



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0176/02 esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle (6. helmikuuta 2002) Aihe: Euroopan yleinen hätänumero 112 Vuonna 1993 otettiin Euroopassa käyttöön yleinen hätänumero 112. Voiko komissio kertoa, kuinka monessa unionin jäsenvaltiossa on vanha hätänumero sen jälkeen korvattu numerolla 112? Aikooko komissio velvoittaa ne jäsenvaltiot, joissa ei vielä ole otettu käyttöön Euroopan hätänumeroa 112:ta, tekemään niin? Jos vastaus on myönteinen, mihin päivämäärään mennessä komissio aikoo ryhtyä toimeen tässä asiassa? Jos vastaus on kielteinen, miksi komissio ei aio velvoittaa jäsenvaltioita? Millä kielillä kyseiseen hätänumeroon soittavia eurooppalaisia osataan palvella? Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus (1. maaliskuuta 2002) Kaksi jäsenvaltiota (Alankomaat ja Tanska) on korvannut vanhan hätänumeronsa numerolla 112. Yhtenäisen Euroopan hätänumeron käyttöön ottamisesta 29. heinäkuuta 1991 tehdyn neuvoston päätöksen 91/396/ETY(1) 1 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa: Yhtenäinen Euroopan hätänumero otetaan tarvittaessa käyttöön rinnakkain muiden olemassa olevien kansallisten hätänumeroiden kanssa. Numero 112 oli otettava käyttöön viimeistään 31. joulukuuta 1996. Jäsenvaltiot päättävät itse, mitä hätänumeroita niiden alueella voidaan käyttää. Sen vuoksi komissio ei voi pakottaa jäsenvaltioita valitsemaan numeroa 112 ainoaksi hätänumerokseen. Yhteisön lainsäädännössä ei ole säännöksiä siitä, millä kielillä hätäkeskusten on vastattava puheluihin. Käytännössä keskukset vastaavat kyseisen maan virallisilla kielillä ja lähes kaikissa jäsenvaltioissa myös englanniksi. Eräät jäsenmaat sallivat myös ranskan, saksan tai muiden kielten käytön. (1) EYVL L 217, 6.8.1991.