KIRJALLINEN KYSYMYS E-0558/02 esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle. Nimien kirjoitusasusta julkisissa asiakirjoissa johtuvat ongelmat nimien tunnistamisessa.



Virallinen lehti nro 277 E , 14/11/2002 s. 0060 - 0061



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0558/02 esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle (27. helmikuuta 2002) Aihe: Nimien kirjoitusasusta julkisissa asiakirjoissa johtuvat ongelmat nimien tunnistamisessa Kreikan julkisten viranomaisten suorittama kreikkalaisten kirjainten translitterointi latinalaisiksi (uusien henkilöllisyystodistusten, passien, ajokorttien jne. myöntämisen yhteydessä) aiheuttaa suuria ongelmia, varsinkin niille Kreikan kansalaisille, joiden nimi on vieraskielistä alkuperää. Näyttää siltä, että sovellettava erityisstandardi, Kreikan standardisointielimen ELOT 743, ei kata kaikkia kirjaimia, jotka äännetään eri tavoin eri maissa. Esimerkiksi WEBER-nimisen saksalaisen miehen kanssa naimisissa olevalla kreikkalaisella naisella oli kreikaksi nimi BEMPER, ja kun tamä kirjoitettiin uuden standardin mukaisesti jälleen latinalaisilla kirjaimilla, siitä tuli VEMPER. Tästä tilanteesta seuraa, että kreikkalaisen henkilöllisyystodistuksen omaavat kansalaiset esiintyvät kahdella eri nimellä muissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa, mikä aiheuttaa vaikeuksia ja ylimääräistä vaivaa esimerkiksi vakuutuksiin, eläkkeisiin ja talletuksiin liittyvissä asioissa. Tilanne estää Kreikan kansalaisten vapaata liikkuvuutta ja asettumista muihin Euroopan unionin neljääntoista jäsenvaltioon, joissa käytetään latinalaista aakkostoa. Tätä taustaa vasten kysyn komissiolta, mihin toimiin se aikoo ryhtyä kreikkalaisten viranomaisten suhteen taatakseen, että vieraskielistä alkuperää olevien nimien kirjoitusasu vastaa niiden alkuperäistä kirjoitusasua sen jälkeen, kun ne on translitteroitu kreikkalaisesta aakkostosta takaisin latinalaiseen? Antonio Vitorinon komission puolesta antama vastaus (3. huhtikuuta 2002) Tuomioistuimen 30 päivänä maaliskuuta antamassa tuomiossa asiassa C-168/91(1) todetaan (14 perustelukappale), että jäsenvaltion tehtävänä on vahvistaa kreikkalaisen nimen translitterointia latinalaisin kirjaimin koskevat yksityiskohtaiset säännöt lainsäädännössään tai hallinnollisissa säädöksissään niiden sääntöjen mukaan, jotka on annettu kansainvälisissä väestörekisteriä koskevissa yleissopimuksissa, joihin kyseinen jäsenvaltio on liittynyt. Näin ollen on Kreikan asia vahvistaa säännöt, joiden avulla kreikkalainen nimi translitteroidaan latinalaisin kirjaimin tai päinvastoin, noudattaen niitä sääntöjä, jotka on annettu kansainvälisissä väestörekisteriä koskevissa yleissopimuksissa, joihin se on liittynyt. Tuomioistuin on kuitenkin samassa tuomiossa (1517 perustelukappale) todennut, että tällaisia sääntöjä voidaan pitää yhteensoveltumattomina perustamissopimuksen kanssa mikäli niiden soveltaminen aiheuttaa Kreikan kansalaiselle sellaisen esteen, joka tosiasiallisesti rajoittaa hänelle siinä taatun sijoittautumisvapauden vapaata käyttöä. Tuomioistuimen mukaan tällaisesta on kysymys, jos asianomainen velvoitetaan kirjoittamaan nimensä tavalla, joka on seuraus väestörekisterissä olevasta translitteroinnista, jos kyseinen kirjoitustapa on sellainen, että nimi äännetään virheellisellä tavalla ja tällainen nimen vääristyminen aiheuttaa sekaannusvaaran henkilöiden suhteen asianomaisen potentiaalisessa asiakaspiirissä. Näin ollen kaikilla unionin kansalaisilla on oikeus vaatia Kreikan viranomaisilta, että latinalaisin kirjaimin kirjoitettu sukunimi translitteroidaan kreikkalaisin kirjaimin niin, ettei sitä äännetä virheellisellä tavalla eikä nimen vääristymisen aiheuttamaa sekaannusvaaraa ole. Tarvittaessa on myös mahdollista vaatia, ettei nimeä translitteroida lainkaan kreikkalaisin kirjaimin tai että kreikkalainen ja latinalainen kirjoitustapa esiintyvät vierekkäin ainakin sellaisissa asiakirjoissa, joita on tarkoitus käyttää toisessa jäsenvaltiossa, jotta sekaannusvaara voitaisiin minimoida. (1) Oikeustapauskokoelma 1993 sivu I-01191.