KIRJALLINEN KYSYMYS P-0837/99

esittäjä(t): Heidi Hautala (V) komissiolle

(22. maaliskuuta 1999)

Aihe: Vuosaaren sataman rakentamisen aiheuttamat haitat Natura-alueelle

Helsingin kaupungin Vuosaaren suursatamahankkeesta tehdyt luonnontieteelliset selvitykset osoittavat, että maaliikenneyhteyksien järjestäminen tulee todennäköisesti aiheuttamaan merkittäviä haittoja viereiselle Mustavuoren-Östersundomin lintuvedet -nimiselle Natura-alueelle. Säädösten mukaan hankkeen mahdolliset kielteiset ympäristövaikutukset Natura-alueelle on arvioitava etukäteen.

Mikäli kokonaisarviointia ei tehdä, vaan arviointi pilkkoutuu lupamenettelyn eri vaiheisiin eikä esimerkiksi Vuosaaren tapauksessa ensiksi ratkaistavassa vesilupavaiheessa suoriteta kokonaistarkastelua, lupaprosessi voi edetä pitkälle ilman, että hankkeen kokonaisvaikutuksia tunnistetaan.

Pitääkö komissio tärkeänä, että hankkeen vaikutusten arviointi todella kohdistuu hankekokonaisuuteen? Jos satamasuunnitelmaan olennaisesti kuuluu liikenneyhteyksien järjestäminen, tuleeko hankkeen ympäristövaikutuksia arvioida sekä itse sataman rakentamisen että esimerkiksi tarvittavien vesialueen muutostöiden ja satama-alueeseen välittömästi liittyvien liikennejärjestelyiden, satama-alueelta ulos johtavan rauta- ja maantien muodostaman kokonaisuuden kannalta?

Voidaanko Natura-aluetta koskevien käyttö- ja hoitosuunnitelmien avulla välttää poikkeuslupamenettelyä koskeva velvoite silloinkin, kun hanke niistä huolimatta edelleen alentaa merkittävästi Natura-alueen suojeluarvoja?

Komission jäsenen Ritt Bjerregaardinkomission puolesta antama vastaus

(26. huhtikuuta 1999)

Koska arvoisa parlamentin jäsen viittaa kysymyksessään nimenomaan Helsingin Vuosaaren satamahankkeeseen, komissio vastaa kysymykseen tämän hankkeen kannalta. Satamahankkeella on vaikutuksia Mustavuoren-Östersundomin alueeseen, jonka Suomi on osoittanut erityissuojelualueeksi luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2 päivänä huhtikuuta 1979 annetun neuvoston direktiivin 79/409/ETY(1) perusteella. Lisäksi on ehdotettu, että alue nimettäisiin yhteisön tärkeänä pitämäksi alueeksi luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21 päivänä toukokuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY(2) mukaisesti.

Luontotyyppidirektiivin 6 artiklan 3 kohdassa säädetään, että kaikki suunnitelmat tai hankkeet, jotka eivät liity suoranaisesti alueen käyttöön tai ole sen kannalta tarpeellisia, mutta saattavat vaikuttaa alueeseen merkittävästi joko erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa, on arvioitava asianmukaisesti sen kannalta, miten ne vaikuttavat alueen suojelutavoitteisiin. Tämä vaatimus koskee myös lintudirektiiviin perustuvia erityissuojelualueita ja siten myös tarkasteltavana olevaa aluetta.

Viime kädessä on tuomioistuimen asia tulkita, mitä "asianmukaisella arvioinnilla" tarkoitetaan. Komissio katsoo kuitenkin, että 6 artiklan 3 kohdan perusteella ensisijainen velvoite on arvioida itse kyseessä olevan hankkeen vaikutukset. On kuitenkin kohtuullista katsoa, että arvioinnissa on otettava lisäksi huomioon muiden asiaan läheisesti liittyvien hankkeiden vaikutukset.

Vuosaaren satamahankkeeseen kuuluu useita suunnitelmia ja osahankkeita, mm. itse satama, meriliikennereitti ja maaliikenneyhteydet. Suomessa näitä varten on erilliset lupamenettelyt. Komission saamien tietojen mukaan kaikkien hankkeiden ympäristövaikutukset on arvioitu. Arviointi näyttää kattaneen kaikkien hankkeiden kaikki olennaiset osat, ja sataman vaikutukset on arvioitu asianmukaisesti.

Meriliikennereitin arvioinnissa tultiin siihen tulokseen, että laivaliikennereitillä ja merialueen täytöllä ei ole välittömiä haitallisia vaikutuksia Mustavuoren-Östersundomin suojelualueeseen. Tästä syystä ei näytä olevan tarpeen soveltaa 6 artiklan 4 kohtaa tähän hankkeeseen. On kuitenkin selvää, että luvan myöntäminen tälle nimenomaiselle osahankkeelle ei saa vaikuttaa millään lailla muiden hankkeiden lupapäätöksiin. Mikäli itse sataman tai maaliikenneyhteyksien rakentaminen vaikuttaa haitallisesti suojelualueeseen, jäsenvaltion on joko evättävä lupa tai varmistettava, että asiassa noudatetaan 6 artiklan 4 kohdan mukaista menettelyä. Käytettävissä olevien arviointien perusteella tämä näyttäisi koskevan ainakin maaliikenneyhteyksiä.

Mitä tulee käyttösuunnitelmien ja poikkeuslupamenettelyn väliseen yhteyteen, komissio katsoo, että jäsenvaltio ei voi välttää 6 artiklan 4 kohdan mukaisia velvoitteita, vaikka se olisi laatinut aluetta koskevan käyttösuunnitelman 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Näiden kysymysten yhteys tulee esiin 6 artiklan 3 kohdassa, jota jäsenvaltion on sovellettava myös käyttösuunnitelmiin, mikäli näihin sisältyy muita alueeseen vaikuttavia toimenpiteitä kuin pelkästään myönteisesti vaikuttavia suojelutoimenpiteitä. Tällöin ainakin muut kuin suojelutoimenpiteet on arvioitava 6 artiklan 3 kohdan mukaisesti ja arvioinnin tuloksista riippuen on mahdollisesti käynnistettävä 6 artiklan 4 kohdan mukainen menettely.

(1) EYVL L 103, 25.4.1979.

(2) EYVL L 206, 22.7.1992.