ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 031 , 05/02/1999 s. 0069



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1686/98 esittäjä(t): Kirsi Piha (PPE) komissiolle (29. toukokuuta 1998) Aihe: Yrittäjäjärjestöjen asema sosiaalisessa vuoropuhelussa Työntekijä- ja työnantajajärjestöjen edustajat osallistuvat unionin sosiaalilainsäädännön muokkaamiseen vuoropuhelun merkeissä. Euroopan työllisyyttä silmälläpitäen pienet ja keskisuuret yritykset ovat kuitenkin avainasemassa, ja siksi heidän näkökantansa sosiaali- ja työlainsäädännön uusimiseen on tärkeä ja unohdettu näkökulma. On varsin lyhytnäköistä tehdä lainsäädäntöä, joka entisestäänkin vaikeuttaa yrittäjien työllistämismahdollisuuksia. Miten komissio aikoo varmistaa, että eurooppalaisia yrittäjäjärjestöjä jatkossa pidetään vuoropuhelun neljäntenä täysivaltaisena osapuolena? Komission jäsenen Pádraig Flynninkomission puolesta antama vastaus (23. heinäkuuta 1998) Kaikilla organisaatioilla, jotka on lueteltu komission tiedonannon "Yhteisön tason työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun mukauttaminen ja edistäminen"(1) liitteessä I, on täysi oikeus osallistua työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun pääaloihin: tietojen vaihtoon, kuulemismenettelyihin ja neuvotteluihin. Komissio on ehdottanut neuvostolle, että työllisyysasioita käsittelevän pysyvän komitean toimintaan osallistuisivat myös EY:n teollisuuden ja työnantajajärjestöjen liitto (Unice), julkisten yritysten Euroopan keskus (Ceep), Euroopan käsiteollisuuden sekä pienten ja keskisuurten yritysten liitto (Ueapme), Euroopan talousyhteisön tuottajajärjestöjen komitea (Copa), Eurocommerce, Euroopan ammattiyhdistysten liitto (ETUC) ja kaupan alan eurooppalainen keskus (CEC). Niiden 29 organisaation joukossa, jotka täyttävät tarpeelliset edustavuuskriteerit, on useita pk-yrityksiä edustavia organisaatiota, kuten Ueapme, Unice, Eurocommerce ja Copa. Kaikilla näillä organisaatioilla on mahdollisuus osallistua neuvotteluihin joko Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen puitteissa tai muutoin. Komissio korostaa tiedonannossaan työmarkkinaosapuolten itsenäisyyttä neuvottelukumppaneiden valinnassa eikä se siten voi pakottaa mitään osapuolta neuvottelupöydän ääreen. Tämä lähestymistapa sai äskettäin tukea ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelta. Se hylkäsi asiassa T-135/96 17. kesäkuuta 1998 antamassaan tuomiossa kanteen, joka koski sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen mukaisesti neuvotellun ja annetun vanhempainlomaa koskevan direktiivin kumoamista. Tiedonannossaan komissio on uudestaan kehottanut työmarkkinaosapuolia pyrkimään kompromissiin, jotta varmistetaan eurooppalaisten sopimusten mahdollisimman laaja edustavuus. Komissio on hyvin tietoinen pk-yritysten merkityksestä työllisyysasioissa ja niiden roolista työpaikkojen luomisessa. Pk-yritysten erityishuolet ja niiden tarjoamat mahdollisuudet on otettava huomioon. (1) KOM(98), 322.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1861/98

esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle

(16. kesäkuuta 1998)

Aihe: "Koulutus ja valmentava ammatillinen koulutus" -ohjelman edistyminen Kreikassa

Tiettävästi komissio on ehdottanut seurantakomiteassa, että Kreikan toimintaohjelman "koulutus ja valmentava ammatillinen koulutus" toimille suunnattua rahoitusta leikattaisiin. Minkä suuruisia leikkauksia on ehdotettu tehtävän kussakin alaohjelmassa? Mistä syistä komissio ehdottaa näitä leikkauksia?

Komission jäsenen Pádraig Flynninkomission puolesta antama vastaus

(3. syyskuuta 1998)

Yleissivistävää ja ammatillista peruskoulutusta koskevan toimenpideohjelman seurantakomitean viime kokouksessa, joka pidettiin 7. toukokuuta 1998 Ateenassa, komissio ehdotti kyseisen ohjelman supistamista asteittain. Vaikka tällöin ei määritelty sitä, miten kutakin alaohjelmaa olisi supistettava, on syytä huomata, että alaohjelma 2 (ammatillinen peruskoulutus) etenee hyvin ja melkein tavoitteiden mukaisesti - ainakin Euroopan sosiaalirahaston määrärahojen käyttöasteen mukaan mitattuna (47 prosenttia maaliskuun lopulla 1998). Vastaavat luvut muiden alaohjelmien osalta ovat 20 prosenttia (keskiasteen koulutus), 23 prosenttia (korkea-asteen koulutus) ja 16 prosenttia (koulutusjärjestelmän hallinnollinen uudenaikaistaminen).

Kun otetaan huomioon, että nykyinen ohjelmakausi lähenee nopeasti loppuaan ja että rahoitussitoumuksiin on ryhdyttävä 31. joulukuuta 1999 mennessä, että ohjelman käyttöaste on 29 prosenttia ja noin 1 350 miljoonaa ecua on vielä käyttämättä, että ei ole realistista olettaa käyttöasteen nousevan näin dramaattisesti tulevien vuosien aikana ja lisäksi se, että täytäntöönpanorakenteet ja -mekanismit ovat heikot, komissio ehdottaa edellä mainittua ohjelman asteittaista supistamista. Tavoitteena on varmistaa, että Euroopan sosiaalirahaston määrärahat käytetään Kreikassa täysimääräisesti ja ajallaan.

Lisäksi on muistettava, että Kreikka on ainoa jäsenvaltio, jossa Euroopan sosiaalirahastoa varten ei ole tehty nykyisten ohjelmien väliarviointia eikä -tarkistusta.
Virallinen lehti nro C 013 , 18/01/1999 s. 0004



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0682/98 esittäjä(t): Per Stenmarck (PPE) neuvostolle (16. maaliskuuta 1998) Aihe: Alkoholi ja turvallisuus Euroopan teillä Kuolonkolarien määrä Euroopan teillä on hyvin suuri. Liikenneonnettomuuksissa kuolee vuosittain noin 45 000 ihmistä. Alkoholilla on suuri osuus näihin onnettomuuksiin. Mitä aloitteita neuvosto on valmis tekemään sallitun promillemäärän alentamiseksi? Vastaus (24. syyskuuta 1998) Neuvosto jakaa arvoisan parlamentin jäsenen huolen siitä, että tieliikenteen turvallisuutta on parannettava liikenneonnettomuuksien uhrien lukumäärän pienentämiseksi. Neuvosto on tuonut julki huolensa päätelmissä, jotka se antoi 17. ja 18. kesäkuuta 1997 pidetyssä istunnossaan. Päätelmät koskevat liikenneturvallisuutta ja erityisesti komission tiedonantoa Liikenneturvallisuuden edistäminen Euroopan unionissa: ohjelma vuosiksi 1997-2001. Erityisesti rattijuopumuksen osalta neuvosto kiinnittää arvoisan parlamentin jäsenen huomion siihen, että kaikkien jäsenvaltioiden edustajat allekirjoittivat 18. kesäkuuta 1998 ajokieltoja koskevan yleissopimuksen. Yleissopimuksen soveltaminen saattaa tietyistä rikkomuksista aiheutuneet ajokiellot voimaan koko unionin alueella. Tällaisiin rikkomuksiin kuuluu ajoneuvon kuljettaminen alkoholin tai muiden kuljettajan henkiseen ja fyysiseen suorituskykyyn vaikuttavien tai sitä alentavien aineiden vaikutuksen alaisena.
Virallinen lehti nro C 013 , 18/01/1999 s. 0014



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0992/98 esittäjä(t): Iñigo Méndez de Vigo (PPE) neuvostolle (31. maaliskuuta 1998) Aihe: Itämeren kemiallisten aseiden varastot Kemiallisten aseiden varastojen olemassaolo Itämeressä on tosiasia, ja sen aiheuttama uhka ympäristölle, taloudelle ja ihmisille on valtavan suuri. 302 000 tonnia sinappikaasua ja muita myrkyllisiä aineita muodostivat suurimman osan Saksan kemiallisten aseiden varastosta toisen maailmansodan aikana. Neuvostoliitto laski tästä määrästä 35 000 tonnia mereen tynnyreissä ja metallisäiliöissä, ja USA ja Yhdistynyt kuningaskunta lastasivat loput aseista käytöstä poistettuihin laivoihin, jotka upotettiin myöhemmin. Näiden aineiden joukossa on myös pikraatteja, ja nämä erittäin räjähdysalttiit aineet lisäävät huomattavasti kemiallisen onnettomuuden uhkaa. Tämän ongelman ratkaisemiseksi Venäjä tarjoaa, paitsi asiantuntijoitansa ja teknologiaansa, myös kansainvälistä yhteistyöohjelmaa, jonka se väittää ratkaisevan ongelman neljässä vuodessa. Onko neuvosto tietoinen tilanteen vakavuudesta? Mitä neuvosto on päättänyt tehdä Itämereen upotettujen kemiallisten aseiden ongelman ratkaisemiseksi? Aikooko neuvosto vastata Venäjän tarjoukseen aloittaa yhteistyö sen kanssa? Vastaus (24. syyskuuta 1998) Neuvosto on tietoinen meriin toisen maailmansodan jälkeen upotettujen kemiallisten aseiden aiheuttamasta ongelmasta, mutta Itämeren kemiallisten aseiden varastoihin liittyvää kysymystä ei ole koskaan otettu käsiteltäväksi neuvostossa. Kysymystä on kuitenkin tarkasteltu Helsingin yleissopimuksen yhteydessä, jossa Euroopan yhteisö on osapuolena. Asian perusteellisen tarkastelun jälkeen Helsingin komissio on tullut siihen tulokseen, että kyseisten kemiallisten aseiden paikalleen jättäminen aiheuttaa huomattavasti vähäisemmän vaaran kuin mahdollinen nosto-operaatio nykyisin saatavilla olevan tekniikan avulla. Venäjän federaatio ei ole esittänyt asiakirjoja, joissa se analysoisi tilanteeseen liittyvää vaaraa, eikä se ole tarkentanut ehdotustensa sisältöä.
Virallinen lehti nro C 013 , 18/01/1999 s. 0040



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1518/98 esittäjä(t): Thierry Jean-Pierre (PPE) komissiolle (13. toukokuuta 1998) Aihe: D3 - rakennuksen ostoon liittyvä laina Muutama kuukausi sitten komissio muistutti Belgian valtiota sen velvoitteista, kun flaamilaisen parlamentin rakentamisen yhteydessä ei ollut noudatettu julkisia hankintoja koskevia yhteisön direktiivejä. Aikooko komissio osoittaa samaa tiukkuutta Euroopan parlamenttia kohtaan yhteisön oikeutta puolustaessaan, koska Euroopan parlamentti on kääntynyt Société Espace Léopoldin (SEL) - belgialaisten ja ranskalaisten pankkien etuja suojeleva yritys - puoleen valtuuttaen sen ottamaan Euroopan parlamentin nimissä 525 miljoonan ecun ja 7 miljardin Belgian frangin suuruiset lainat, jotta Euroopan parlamentti pystyisi ostamaan samaiselta SEL:ltä koko D3 -kiinteistön, vaikkei EYVL:ssä olekaan julkaistu ilmoitusta tarjouskilpailusta? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (24. heinäkuuta 1998) Julkisia hankintoja koskevia direktiivejä(1) sovelletaan hankintayksiköihin, joilla tarkoitetaan "valtiota, alueellisia tai paikallisia viranomaisia, julkisoikeudellisia laitoksia, yhden tai useamman edellä tarkoitetun viranomaisen tai julkisoikeudellisen laitoksen muodostamia yhteenliittymiä". Euroopan toimielimiä ei tämän määritelmän perusteella pidetä hankintayksiköinä näissä direktiiveissä. 21 päivänä joulukuuta 1997 annetussa varainhoitoasetuksessa(2) kuitenkin säädetään, että jokaisen Euroopan toimielimen on noudatettava samoja velvoitteita, jotka sitovat jäsenvaltioiden hankintayksiköitä julkisia hankintoja koskevien direktiivien perusteella. Euroopan toimielimet siis soveltavat kyseisten direktiivien säännöksiä, joita on täydennetty sääntöjen sarjalla. Esimerkiksi talojen ja toimistojen vuokrasopimuksia (jotka eivät kuulu julkisia hankintoja koskevien direktiivien soveltamisalaan) ja useita muita sopimuksia, joiden arvo ei ylitä julkisia hankintoja koskevissa direktiiveissä asetettua kynnysarvoa, koskevat erityismenettelyt, joita edeltävät kilpailupyynnöt. Ilmoitukset julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisen lehden täydennysosassa. Jokaisen toimielimen on luonnollisesti tehtävä itse päätöksensä näissä asioissa. (1) Neuvoston direktiivi 92/50/ETY, annettu 18 päivänä kesäkuuta 1992, julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta, EYVL L 209, 24.7.1992. Neuvoston direktiivi 93/36/ETY, annettu 14 päivänä kesäkuuta 1993, julkisia tavaranhankintoja koskevien sopimustentekomenettelyjen yhteensovittamisesta, EYVL L 199, 9.8.1993. (2) 21 päivänä joulukuuta 1977 annetun varainhoitoasetuksen 56 artikla, EYVL L 356, 31.12.1977. Asetusta on viimeksi muutettu 18 päivänä syyskuuta 1995 annetulla asetuksella N:o 2335/95, EYVL L 240, 7.10.1995.
Virallinen lehti nro C 013 , 18/01/1999 s. 0069



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1719/98 esittäjä(t): María Sornosa Martínez (GUE/NGL) komissiolle (29. toukokuuta 1998) Aihe: Rahallinen tuki Doñanan onnettomuuden vaikutusten lieventämiseksi Doñanan onnettomuudesta aiheutui vakavia seurauksia sekä puistolle itselleen että ympäristölle. Tämän vuoksi vain nopeilla ja yhteensovitetuilla toimenpiteillä, joita tuetaan suurilla sijoituksilla, voidaan lievittää jo aiheutuneita sekä lyhyellä, keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä vielä aiheutuvia tuhoisia seurauksia. Samalla kun selvitetään, kuka on onnettomuudesta vastuussa ja mihin hätätoimenpiteisiin ryhdytään ensimmäiseksi, sekä julkisen hallinnon että onnettomuudesta välittömästi vastaavien on käytettävä tarvittavia keinoja katastrofin vaikutusten minimoimiseksi. Kahden direktiivinsä mukaisesti, jotka on annettu lintujen suojelemisesta ja elinympäristön suojelemisesta, komission on taattava Doñanan puiston säilyttäminen ja toimittava sen mukaisesti. Näin ollen komission on osaltaan lievennettävä tämän ekologisen suuronnettomuuden seurauksia. 1. Onko komissio saanut kaiken tarvitsemansa tiedon, jotta se voi muodostaa selvän kantansa onnettomuudesta? 2. Aikooko komissio ympäristön suojelun takaajana antaa rahallista tukea Aznacóllarin padon murtumisen aiheuttamien tuhoisten seurausten lieventämiseksi? 3. Millä perusteilla komissio olisi valmis antaa rahallista tukea? 4. Voiko tätä tukea saada välittömästi? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardinkomission puolesta antama vastaus (13. heinäkuuta 1998) Komissio on pitänyt onnettomuuden jälkeen tiiviisti yhteyttä Espanjan viranomaisiin. Brysselissä 12. toukokuuta 1998 pidetyssä tiedotuskokouksessa luonnonsuojelusta vastaava pääjohtaja ja Espanjan kansallisen tutkimuskeskuksen pääjohtaja ilmoittivat komissiolle toimenpiteistä, jotka on toteutettu onnettomuuden aiheuttamien vahinkojen rajoittamiseksi ja korjaamiseksi. Sittemmin komissiolle on lähetetty lisätietoja toimenpiteistä, jotka koskevat saastuneen veden käsittelyä ja myrkyllisen aineen keräämistä. Tietojen keruu jatkuu, minkä vuoksi Espanjan viranomaisiin on luotu yhteydet. Doñana-puiston läheisyydessä olevalle alueelle, jota onnettomuus koetteli, voidaan myöntää tavoitteen 1 mukaista tukea Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR). Komissio pyysi vastikään Espanjan viranomaisia harkitsemaan mahdollisuutta muuttaa EAKR:sta yhteisrahoitettuja tukimuotoja niin, että jo myönnetyt varat suunnataan onnettomuuden vaikutusten torjuntaan kyseisellä alueella. Komissio on myös ehdottanut yhteisrahoitusta tekniseen tukihankkeeseen, jonka tavoitteena on analysoida perusteellisesti onnettomuuden aiheuttamia vaikutuksia yhteisön toiminnan ohjaamiseksi keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä.
Virallinen lehti nro C 013 , 18/01/1999 s. 0149



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2102/98 esittäjä(t): Sebastiano Musumeci (NI) komissiolle (10. heinäkuuta 1998) Aihe: Mehiläishoidon tukitoimet Mehiläishoito on edelleen toimintana riittämättömästi säänneltyä ja vaikka sen harjoittajien määrä onkin kasvanut, toiminta perustuu edelleen yksityisten harjoittajien uskallukseen, sillä nämä joutuvat toimimaan vailla teknisiä kannustimia ja ohjeita. Eräissä maissa mehiläishoitoa ei lueta kuuluvaksi maatalouselinkeinoihin, koska siihen ei välttämättä liity maan omistaminen tai hallinta. Näin mehiläishoidon harjoittajat joutuvat verotuksellisesti ja talousoikeudellisesti epäedulliseen asemaan. Komissiolta pyydetään tietoa aloitteista, jotka se on toteuttanut tai aikoo toteuttaa yhteisön tasolla elvyttääkseen tätä Euroopan maatalouden alaa, jolla toimeliaisuus on merkittävää mutta joka on hyvin epäedullisessa asemassa hunajan markkinakysynnän kasvusta huolimatta. Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus (30. heinäkuuta 1998) Neuvosto tunnusti heinäkuussa 1997 mehiläishoidon tärkeyden hyväksyessään komission ehdotuksesta hunajan tuotannon ja kaupan pitämisen kehittämiseksi yhteisössä tarkoitettujen toimien soveltamista koskevista yleisistä säännöistä 25 päivänä kesäkuuta 1997 annetun asetuksen (EY) 1221/97(1). Komissio vahvisti neuvoston asetuksessa tarkoitettuja kansallisia ohjelmia koskevat yksityiskohtaiset säännöt asetuksella (EY) 2300/97(2), sellaisena kuin se on muutettuna 3 päivänä huhtikuuta 1998 annetulla komission asetuksella (EY) 758/98(3). Komissio hyväksyi kansalliset ohjelmat maaliskuussa 1998. (1) EYVL L 173, 1.7.1997. (2) EYVL L 319, 21.11.1997. (3) EYVL L 105, 4.4.1998.
Virallinen lehti nro C 013 , 18/01/1999 s. 0126



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1965/98 esittäjä(t): Klaus Lukas (NI) komissiolle (30. kesäkuuta 1998) Aihe: Ilmoittamisvelvollisuus Komission jäsen Van Miert ilmoitti 26.5.1998 pidetyssä talousasiain valiokunnan kokouksessa, että jäsenvaltiot eivät aina noudata ilmoittamisvelvollisuuttaan ja että tällainen käytäntö on yleistymässä. Eräät jäsenvaltiot kuuluvat vaatineen menettelysääntöjen muuttamista, jolloin lähtökohtana olisi, että jos komissio ei havaitse ilmoittamisvelvollisuuden laiminlyömistä kahden kuukauden aikana, tuki olisi katsottava hyväksytyksi. Tästä syystä kysyn komissiolta seuraavaa: 1. Mitkä ovat ne jäsenvaltiot, jotka komission havaintojen mukaan lyövät toistuvasti laimin ilmoitusvelvollisuutensa? 2. Mitkä jäsenvaltiot ovat sitä mieltä, että asian katsotaan olevan kunnossa, jos komissio ei havaitse ilmoitusvelvollisuuden laiminlyömistä tietyn ajan kuluessa? 3. Mihin toimiin komissio aikoo vielä ryhtyä tässä asiassa? Komission jäsenen Karel Van Miertinkomission puolesta antama vastaus (27. heinäkuuta 1998) Vuonna 1997 ei jätetty ilmoittamatta sen enempää valtiontukia kuin vuonna 1996. Komission käsittelemistä 641 tapauksesta 91:ssä (14 %) oli ilmoitus jätetty tekemättä, kun vastaavat luvut vuonna 1996 olivat 655 ja 140 (21 %). Valtiontuista oli jätetty huomattavan suuri osa ilmoittamatta Saksassa (30 %), Kreikassa (56 %), Irlannissa (40 %), Italiassa (17 %), Itävallassa (16 %) ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa (46 %). Yksikään jäsenvaltio ei ole sitä mieltä, että ilmoittamatta jätetty tapaus olisi katsottava hyväksytyksi, jos komissio ei havaitse ilmoitusvelvollisuuden laiminlyömistä kahden kuukauden kuluessa. Komissio vaatii järjestelmällisesti tukien perimistä takaisin, jos niistä ei ole ilmoitettu ja jos ne eivät ole yhteismarkkinoille soveltuvia. Komissio painostaa tällä tavoin jäsenvaltioita ilmoittamaan tuesta, sillä ilmoittaminen on niiden teollisuuden edun mukaista. Jos ilmoitusta ei ole tehty, yritykset saattavat joutua maksamaan tuen takaisin, mikä puolestaan haittaa investoinnin todellisen kannattavuuden arviointia. Näin ollen on myös luotonantajien edun mukaista saada oikeusvarmuus valtiontukiasioissa. Lisätoimenpiteitä ei katsota tarpeellisiksi tällä alalla.
Virallinen lehti nro C 013 , 18/01/1999 s. 0080



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1764/98 esittäjä(t): Christoph Konrad (PPE) komissiolle (5. kesäkuuta 1998) Aihe: EU-komission kanne Brennerin ylisuurta tietullia vastaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa Luxemburgissa 1. Onko Euroopan komissio jo nostanut Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa Luxemburgissa suunnitellun kanteen Brennerin ylisuuren tietullin johdosta? 2. Jos ei, miksi ei? 3. Mitkä ovat Euroopan komission kanteen perustelut? 4. Miten Euroopan komissio suhtautuu Itävallan tasavallan asenteeseen Brennerin tietullin suhteen? Komission jäsenen Neil Kinnockinkomission puolesta antama vastaus (17. heinäkuuta 1998) Komissio antoi 29. toukokuuta 1998 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle käsiteltäväksi Brennerin moottoritien tiemaksun korottamista koskevan asian. Komissio katsoo, että Itävalta rikkoi 25 päivänä lokakuuta 1993 annetun, tiettyjen maanteiden tavaraliikenteeseen tarkoitettujen ajoneuvojen verotuksen sekä tiettyjen infrastruktuurien käytöstä perittävien tie- ja käyttömaksujen soveltamista käytäntöön koskevan direktiivin 93/89/ETY(1) 7 artiklan b kohtaa määräämällä korotetut tiemaksut koko Brennerin moottoritielle, joka on Itävallan läpi kulkeva muissa jäsenvaltioissa rekisteröityjen raskaan liikenteen ajoneuvojen pääväylä, sellaisella tavalla joka syrjii muita kuin kotimaisia ajoneuvoja. Komissio katsoo lisäksi, että Itävalta on rikkonut direktiivin 93/89/ETY 7 artiklan h kohtaa myös, koska tiemaksujen määrää ei ole perusteltu Brennerin moottoritien rakentamiseen, toimintaan ja kehittämiseen liittyvillä kustannuksilla. (1) EYVL L 279, 12.11.1993.
Virallinen lehti nro C 013 , 18/01/1999 s. 0065



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1695/98 esittäjä(t): Kirsi Piha (PPE) komissiolle (29. toukokuuta 1998) Aihe: Venäjälle myönnetyt Tacis-varat Unioni on avustanut Venäjän demokratisoitumista ja taloudellista edistymistä unionin veronmaksajien varoista. Kysynkin komissiolta, kuinka Tacis-varat on vuoden 1997 osalta kohdistettu Venäjällä. Komission jäsenen Hans Van den Broekinkomission puolesta antama vastaus (10. heinäkuuta 1998) Komissio muistuttaa, että vuonna 1997 laadittiin parlamentin pyynnöstä Tacis-ohjelmaa koskeva erillinen välivaiheen arviointi. Siinä todettiin, että vuosina 1991-1996 ohjelman hankkeiden tehokkuus oli hyvä asetettujen tavoitteiden saavuttamisessa. Tietoja on saatavissa myös Tacis-ohjelman vuosikertomuksesta, joka vuoden 1997 osalta on saatavissa lähitulevaisuudessa. Sekä välivaiheen arviointi että viimeisin vuosikertomus lähetetään suoraan Arvoisalle parlamentin jäsenelle ja parlamentin sihteeristölle.
Virallinen lehti nro C 013 , 18/01/1999 s. 0042



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1541/98 esittäjä(t): Concepció Ferrer (PPE) komissiolle (18. toukokuuta 1998) Aihe: Yhtäläisiä mahdollisuuksia edistävä politiikka Euroopan yhteisö on toteuttanut vuodesta 1975 miesten ja naisten yhtäläisiä mahdollisuuksia edistävää politiikkaa, jonka tavoitteena on vielä vallitsevien epätasa-arvoisuuksien poistaminen. Tietoisena aiheen tärkeydestä Euroopan parlamentti on esittänyt useita aloitteita, mukaan lukien aloitteen, jossa vaadittiin vuoden 1986 direktiivin muuttamista siten, että laaditaan säännöstö itsenäistä työtä tekevien puolisoiden asemasta, mutta komissio ei ole ottanut huomioon tätä kuten ei useita muitakaan aloitteita. Aikooko komissio ryhtyä toimenpiteisiin kyseisen direktiivin tarkistamiseksi? Komission jäsenen Pádraig Flynninkomission puolesta antama vastaus (19. kesäkuuta 1998) Arvoisan parlamentin jäsenen kysymyksessä viitataan 11 päivänä joulukuuta 1986 annettuun neuvoston direktiiviin 86/613/ETY(1) miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen soveltamisesta itsenäisiin ammatinharjoittajiin, maatalousalalla toimivat ammatinharjoittajat mukaan lukien, ja itsenäisinä ammatinharjoittajina toimivien naisten suojeluun raskauden ja synnytyksen perusteella. Koska kyseisellä direktiivillä ei näytä olevan toivottua vaikutusta, komissio järjesti vuonna 1997 kaksi pyöreän pöydän kokousta osana neljättä naisten ja miesten tasa-arvoisia mahdollisuuksia koskevaa keskipitkää toimintaohjelmaa (1996-2000)(2). Näissä kahdessa pyöreän pöydän kokouksessa selvitettiin toimet, joilla voitaisiin parantaa itsenäisten ammatinharjoittajien puolisoiden asemaa. Kokouksissa käytyjen keskusteluiden perusteella komissio päätyi kaksitahoiseen lähestymistapaan. Komissio pyrkii kohdentamaan toimensa paremmin, ja se ryhtyy tutkimaan, miten voidaan saavuttaa yhteisön eri toimintalinjojen paras mahdollinen yhteisvaikutus. Päämääränä on parantaa toimia ja keinoja, joilla vaikutetaan tai pyritään vaikuttamaan itsenäisen ammatinharjoittajan toimintaan osallistuvien puolisoiden asemaan. (1) EYVL L 359, 19.12.1986. (2) KOM(95) 602, lopullinen.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2337/98

esittäjä(t): Pedro Marset Campos (GUE/NGL) neuvostolle

(28. heinäkuuta 1998)

Aihe: Euroopan keskuspankin oikeusasioista vastaavan pääjohtajan nimittäminen

Euroopan keskuspankki, joka on autonominen, demokraattinen elin ja olennainen osa rahaliittoa ja euroa, on valinnut espanjalaisen Antonio Sainz de Vicuñan oikeusasioista vastaavaksi pääjohtajakseen. Koska kyseinen henkilö oli toimintansa lopettaneen Banco Saudí Españolin (Saudesbank) oikeudellinen edustaja ja sittemmin valvonnan alla olleen Banesto-pankin oikeusavustaja, Espanjan pankin ja talousasioista vastaavan ministeriön rahaviranomaiset ovat varmasti tunteneet hänet ja tukeneet häntä.

Voiko neuvosto sanoa, ovatko Espanjan viranomaiset antaneet Euroopan keskuspankin johtajille tietoja kyseisen henkilön ammatillisista ansioista ja siitä, miten tarkkaan hän tuntee Espanjan pankin säännöt, jotka koskevat luottolaitosten valvontaa, jotta vältettäisiin vararikot, veronkierto, laittomasti hankitun rahan talletukset ja muut luotto- ja rahalaitosten säännönvastaiset käytänteet?

Vastaus

(24. syyskuuta 1998)

Kysymys kuuluu Euroopan keskuspankin suoraan toimivaltaan, ja pankin neuvosto päättää johtokunnan ehdotuksesta henkilöstöä koskevasta käytännöstä.