KIRJALLINEN KYSYMYS E-2776/01

esittäjä(t): Chris Davies (ELDR) komissiolle

(9. lokakuuta 2001)

Aihe: Ympäristölainsäädännön täytäntöönpano Kreikassa

Euroopan yhteisöjen tuomioistuin määräsi Kreikan hallitukselle sakon, koska se ei ollut pyrkinyt estämään saastumista jätteiden epäasianmukaisen varastoinnin yhteydessä Kreetalla. Kuinka paljon yhteensä Kreikan hallitus maksoi sakkoa ja onko maksuja vielä suorittamatta?

Mitä on tehty ongelman toistumisen estämiseksi ja onko komissio tyytyväinen näiden toimien tuloksiin?

Milloin komissio ryhtyi täytäntöönpanotoimiin sen varmistamiseksi, että tarvittavat toimet käynnistetään, ja voiko se toimittaa arvion kustannuksista, kun otetaan huomioon komission virkamiesten, jotka osallistuivat työhön useiden vuosien ajan, käyttämä aika?

Miten komissio hyötyi tästä tapauksesta, josta saattaa olla apua ympäristölainsäädännön täytäntöönpanon yhteydessä tulevaisuudessa?

Kuinka monta vastaavanlaista tapausta komissio käsittelee tällä hetkellä? Onko yhtään jäsenvaltiota, jossa ei ole ryhdytty täytäntöönpanotoimiin?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(3. joulukuuta 2001)

Euroopan yhteisöjen tuomioistuin antoi 4. heinäkuuta 2000 tuomion(1) (toinen EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan (entisen 171 artiklan) nojalla annettu tuomio), jossa se toteaa, että koska Kreikka ei ole toteuttanut tarpeellisia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että Hanian alueen jätteistä huolehditaan neuvoston direktiivin 75/442/ETY(2) 4 artiklan mukaisesti vaarantamatta ihmisten terveyttä ja aiheuttamatta haittaa ympäristölle, ja koska se ei ole direktiivin 75/442/ETY 6 artiklan mukaisesti laatinut tätä aluetta koskevia jätteiden käsittelysuunnitelmia eikä direktiivin 78/319/ETY(3) 12 artiklan mukaisia myrkyllisten ja vaarallisten jätteiden käsittelysuunnitelmia, se ei ole toteuttanut kaikkia asiassa C-45/91

annetun tuomion (ensimmäinen EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan (entisen 169 artiklan) nojalla annettu tuomio) noudattamiseksi tarvittavia toimenpiteitä eikä siten ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen 171 artiklan mukaisia velvoitteitaan.

Tuomioistuin määräsi Kreikan suorittamaan komissiolle yhteisön omat varat -tilille uhkasakkona 20 000 euroa päivässä kultakin päivältä, jonka viivästys toteuttaa asiassa C45/91(4) 7. huhtikuuta 1992 annetun tuomion noudattamiseksi tarvittavat toimenpiteet kestää, toisen tuomion antamisesta siihen asti, kun ensimmäisen tuomion vaatimukset on täytetty.

Komissio on toimittanut Kreikan viranomaisille säännöllisesti kirjeitä, joissa Kreikkaa kehotetaan suorittamaan uhkasakkona 20 000 euroa päivässä ajanjaksolta 4. heinäkuuta 2000 vuoden 2001 helmikuun loppuun. Kreikka on maksanut komissiolle vaaditut summat eli yhteensä 5 400 000 euroa asetettuihin määräaikoihin mennessä.

Kreikan viranomaiset toimittivat heinäkuussa 2000, lokakuussa 2000 ja maaliskuussa 2001 komissiolle kirjeet, joissa komissiolle ilmoitettiin Hanian alueen kiinteän ja vaarallisen jätteen jätehuoltosuunnitelmien hyväksymisestä, Kouroupitoksessa sijaitsevan laittoman kaatopaikan sulkemisesta lopullisesti, Messomourissa sijaitsevan uuden väliaikaisen laitoksen täysimääräisestä toiminnasta, Korakiaan sijoitettavan pysyvän kaatopaikan ja kompostointilaitoksen perustamis- ja rakentamisaikataulusta. Varmistaakseen tietojen teknisen ja sisällöllisen oikeellisuuden komissio valitsi kaksi riippumatonta asiantuntijaa, jotka tekivät alueella 23.25. kesäkuuta 2001 tarkastuksen ja laativat 9. heinäkuuta 2001 raportin, jonka liitteenä on valokuvia. Edellä mainitun perusteella komissio päätteli, että Kreikka täyttää tuomioistuimen tuomion vaatimukset.

Jäsenvaltioita vastaan on aloitettu EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan perusteella muutamia määräysten rikkomisesta johtuvia menettelyjä, jotka mainitaan kahdeksannessatoista vuosikertomuksessa yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta (2000)(5). Tämä on kuitenkin ensimmäinen tuomio, jonka tuomioistuin on antanut kyseisen artiklan perusteella ja jossa määrätään jäsenvaltiolle uhkasakko. Tapauksen erityisluonteen vuoksi komissio on perehtynyt siihen erittäin huolellisesti, minkä vuoksi asian käsittelyyn on osallistunut useita virkamiehiä ja siihen on käytetty paljon aikaa. On muistettava, että menettely sen varmistamiseksi, että Kreikka on toteuttanut jätteitä koskevan yhteisön ympäristölainsäädännön noudattamiseksi vaadittavat toimenpiteet, aloitettiin jo vuonna 1989.

Komissio voi soveltaa prosessista saatuja kokemuksia vastaavien tapausten käsittelyssä vastedes, mikä helpottaa komission työtä ympäristölainsäädännön soveltamisen valvonnassa. Kouroupitoksen tapaus muodostaa vankan ennakkotapauksen ennen kaikkea Kreikkaa varten, missä valvomattomat kaatopaikat aiheuttavat yhä paljon ongelmia. Samoja kokemuksia voidaan hyödyntää myös muiden jäsenvaltioiden kanssa, joissa esiintyy vastaavia ongelmia. Itse asiassa jäsenvaltiot täyttävät yhteisön velvoitteet nopeasti, mikäli niitä painostetaan EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisella sakolla. Toisin sanoen tämän uuden menettelyn käyttöönotto Maastrichtin sopimuksella on osoittautunut onnistuneeksi päätökseksi. Kaksi neuvoston direktiivin 76/160/ETY(6) soveltamista Isossa-Britanniassa (C-85/2001) ja Espanjassa (C-278/2001) koskevaa oikeudenkäyntiä on vireillä tuomioistuimessa EY:n perustamissopimuksen 228 artiklassa säädetyn menettelyn nojalla.

Itse asiassa komissio on nostanut huomattavan määrän kanteita, jotka koskevat valvomatonta jätteiden käsittelyä. Kaikkiaan 1330:stä vireillä olevasta tapauksesta, jotka koskevat yhteisön ympäristölainsäädännön rikkomista, 146 liittyy laittomiin kaatopaikkoihin. Tarkemmin sanottuna tapauksista 42 koskee Espanjaa, 27 Italiaa, 21 Kreikkaa, 12 Ranskaa, 11 Irlantia, 10 Isoa-Britanniaa, 8 Saksaa, 6 Belgiaa, 2 Itävaltaa, 2 Tanskaa, 2 Luxemburgia, 2 Portugalia ja 1 Alankomaita. Suomesta ja Ruotsista ei ole tehty valituksia tässä asiassa. Uudessa neuvoston direktiivissä 1999/31/EY(7), joka tuli voimaan 16. heinäkuuta 2001, asetetaan vähimmäisvaatimukset kaatopaikkojen suunnittelulle, toiminnalle, käytöstäpoistamiselle ja jälkihoidolle. Direktiivillä edistetään yhteisön uusien kaatopaikkojen hoidon kehittämistä.

(1) Tuomio 4. heinäkuuta 2000 asiassa C-387/97 (Kok. 2000, s. 5047). Tuomiossa mainittu 171 artikla on nyt 228 artikla.

(2) Neuvoston direktiivi 75/442/ETY, annettu 15 päivänä heinäkuuta 1975, jätteistä (EYVL L 194, 25.7.1975).

(3) Neuvoston direktiivi 78/319/ETY, annettu 20 päivänä maaliskuuta 1978, myrkyllisistä ja vaarallisista jätteistä (EYVL L 84, 31.3.1978).

(4) Tuomio 7.4.1992 asiassa C-45/91 (Kok. 1992, s. 2509).

(5) KOM(2001) 309, lopullinen (I osa).

(6) Neuvoston direktiivi 76/160/ETY, annettu 8 päivänä joulukuuta 1975, uimaveden laadusta (EYVL L 31, 5.2.1976).

(7) Neuvoston direktiivi 1999/31/EY, annettu 26 päivänä huhtikuuta 1999, kaatopaikoista (EYVL L 182, 16.7.1999).