KIRJALLINEN KYSYMYS E-1699/03 esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle. Rautateiden käytöstä perittävät korkeat maksut vaikeuttamassa ulkomaisten rautatieyhtiöiden autojunien ja lomailijoiden käyttöön tarkoitettujen muiden junien liikennöintiä.



Virallinen lehti nro 051 E , 26/02/2004 s. 0128 - 0130



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1699/03 esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle (22. toukokuuta 2003) Aihe: Rautateiden käytöstä perittävät korkeat maksut vaikeuttamassa ulkomaisten rautatieyhtiöiden autojunien ja lomailijoiden käyttöön tarkoitettujen muiden junien liikennöintiä 1. Voiko komissio vahvistaa tiedon, jonka mukaan joissakin EU:n jäsenvaltioissa peritään korkeita maksuja rautateiden infrastruktuurin käytöstä ulkomaisilta rautatieyhtiöiltä, joiden matkustajajunat liikennöivät kyseisen valtion alueella? Maksut ovat huomattavasti nousseet. Lisäksi ulkomaisilta yhtiöiltä peritään kalliimpia maksuja kuin kansallisilta yhtiöiltä. 2. Onko komissio tietoinen siitä, että asialla on vaikutuksia ennen muuta lomailijoita kuljettaviin autojuniin, joiden avulla matkailijat kotimaasta lähtiessään välttyvät pitkiltä automatkoilta ruuhkaisilla moottoriteillä sekä juniin, jotka kuljettavat lomailijoita Alppien talviurheilukeskuksiin tai Välimeren kesänviettokohteisiin? 3. Onko komissio tietoinen siitä, että yksityinen yritys Euro-Express-Treincharter (EET), jolle vuodesta 2003 alkaen oli tarkoitus siirtää osa Alankomaiden valtionrautateiden (Nederlandse Spoorwegen) lomailijoita kuljettavista junista, joutuisi maksamaan liikennöimisestä Ranskan rautateillä noin viisinkertaisen hinnan aiempaan verrattuna ja näin ollen luopuu kyseisestä liikennöinnistä? Tietääkö komissio, että samasta syystä Belgian valtionrautatiet (NMBS/SNCB) harkitsee luopumista autojunista, jotka kulkevat Ranskan ja Espanjan väliselle rajalle, Ranskan Välimeren puoleiselle rannikolle ja Ranskan kautta Italiaan? 4. Pitääkö komissio hyväksyttävänä, että ulkomaisilta rautatieyhtiöiltä peritään niin korkeita maksuja rautateiden infrastruktuurin käytöstä, että kohtuuhintaisen lomaliikenteen jatkaminen rautateillä käy mahdottomaksi? Näin ollen lomailijat siirtyvät käyttämään autoja, busseja ja lentokoneita. 5. Mitä komissio aikoo tehdä, jotta voitaisiin torjua hintojen huolestuttava nousu ja säilyttää kansainvälinen lomaliikenne rautateillä myös tulevaisuudessa? Tietolähde: Op de Rails, vuosikerta 71, toukokuu 2003. Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus (11. heinäkuuta 2003) Infrastruktuurin hallintoelin määrittelee rautatieinfrastruktuurin käyttömaksut jäsenvaltioissa, ja niiden tulee noudattaa direktiivin 2001/14/EY(1) säännöksiä. Direktiivissä esitetty perusperiaate infrastruktuurihinnoittelussa on, että rautatieyhtiöiden tulisi maksaa vain infrastruktuurin käytön rajakustannukset. Infrastruktuurin hallinto voi itse päättää rajakustannusten laskentatavan. Lisäksi direktiivissä sallitaan ns. voittolisät, joita voidaan kerätä silloin, kun infrastruktuurin kapasiteetti on puutteellinen tai kun painavat tai pitkät rahtijunat kuormittavat ylimääräisesti infrastruktuuria. Infrastruktuurin hallinto voi tarkistaa hinnoittelua myös ympäristövaikutusten kustannusten huomioonottamiseksi, mutta silloin on huomioitava myös muissa liikennemuodoissa perityt maksut, jottei kilpailutilanne muutu raideliikenteelle epäedulliseksi verrattuna muihin liikennemuotoihin, erityisesti maantieliikenteeseen. Infrastruktuurin hallinnon on taattava syrjimätön hinnoittelujärjestelmä, eikä erilaisia maksuja saa periä sen perusteella, että tietty rautatieyhtiö on sijoittautunut toiseen jäsenvaltioon, sillä tämä on EY:n perustamissopimuksen vastaista syrjintää. Mikäli komissio saa tietää tällaisesta syrjinnästä, se puuttuu asiaan heti. Mikäli rautatieyhtiö on tyytymätön infrastruktuurin hallinnon tekemään tarjoukseen, yhtiö voi nostaa kanteen kansalliseen rautatieliikennettä säätelevään elimeen (joka on perustettu direktiivin 2001/14/EY 30 artiklan mukaisesti). Komissio on vastaanottanut useita valituksia tiettyjen kansainvälisten rautatieliikennepalvelujen poistamisesta joulukuussa 2002 tehdyn aikataulumuutoksen jälkeen. Komissio on tietoinen tiettyjen erityisjunien, kuten autojunien, yöjunien ja esim. pyhiinvaeltajia kuljettavien junien asteittaisesta vähenemisestä. Näitä palveluja ovat tarjonneet vakiintuneet toimijat, joiden mukaan toiminta ei ole enää kannattavaa erityisesti korkeiden infrastruktuurimaksujen takia. Kuten aiemmissakin vastauksissaan, komissio haluaa nytkin muistuttaa direktiivistä 91/440/ETY(2), jossa säädetään, että rautatieyhtiöitä on johdettava kaupallisiin yhtiöihin sovellettavien periaatteiden mukaisesti. Tätä sovelletaan myös sellaiseen rautatieliikenteeseen, jota sitovat jäsenvaltioiden määrittelemät julkisen palvelun velvollisuudet, sekä julkisia palveluja koskeviin sopimuksiin, jotka tehdään jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa. Tällaisia sopimuksia voidaan tehdä myös useampien jäsenvaltioiden ja eri maissa perustettujen rautatieliikenneyhtiöiden välillä, mikäli kaupallinen toiminta ilman valtion tukea osoittautuisi mahdottomaksi. Nykyistä kansainvälistä rautateiden matkustajaliikennettä voidaan kuitenkin vielä kehittää tuottojen lisäämiseksi ja kustannusten vähentämiseksi. Kansainvälisten rautatiepalveluiden katoaminen ei ole yhteisen liikennepolitiikan tavoitteiden mukaista siten kuin ne on määritelty komission syyskuussa 2001 antamassa valkoisessa kirjassa(3), jossa todetaan, että rautatieliikenteen osuus on tarkoitus saada vuoteen 2010 mennessä vuoden 1998 tasolle. Kuten työohjelmassa vuodelle 2003 ilmoitetaan ja kuten Euroopan parlamentti pyysi äänestäessään toisesta rautateiden toimenpidepaketista tammikuussa 2003, komissio valmistelee parhaillaan ehdotusta direktiiviksi kansainvälisten matkustajaliikennemarkkinoiden asteittaisesta avaamista. Mikäli ehdotettava direktiivi annetaan, se mahdollistaa tasavertaisen toimintaympäristön rautatieyhtiöille, jotta ne voivat tarjota kansainvälisiä matkustajaliikennepalveluja omalla vastuullaan useiden jäsenvaltioiden alueella. (1) Rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta 26 päivänä helmikuuta 2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi, EYVL L 75, 15.3.2001. (2) Yhteisön rautateiden kehittämisestä 29 päivänä heinäkuuta 1991 annettu neuvoston direktiivi, EYVL L 237, 24.8.1991, muutettuna 26 päivänä helmikuuta 2001 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2001/12/EY, EYVL L 75, 15.3.2001. (3) Valkoinen Kirja Eurooppalainen liikennepolitiikka vuoteen 2010: valintojen aika, KOM(2001) 370 lopullinen.