ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2198/01 esittäjä(t): Struan Stevenson (PPE-DE) komissiolle. Eläinkuljetukset ja teurastukset Kreikassa.



Virallinen lehti nro 040 E , 14/02/2002 s. 0215 - 0216



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2198/01 esittäjä(t): Struan Stevenson (PPE-DE) komissiolle (23. heinäkuuta 2001) Aihe: Eläinkuljetukset ja teurastukset Kreikassa Komissio julkaisi äskettäin kertomuksen Kreikkaan marraskuussa 2000 tekemästään tarkastusmatkasta. Kertomuksessa todetaan, että sitten aiempien tarkastuskäyntien Kreikan viranomaiset eivät ole edistyneet yhteisön oikeuden tehokkaassa täytäntöönpanossa eläinkuljetusten ja teurastusten alalla. Yhteisön oikeuden täytäntöönpano oli varsin huonolla tolalla kahdessa yhteisön sisäisessä kaupankäynnissä käytettävässä satamassa. Toisessa satamassa tarkastaja havaitsi vakavia ongelmia eläinkuljetuksiin käytettävissä ajoneuvoissa, kuten esimerkiksi kuolleita eläimiä, yhden kuolemaisillaan olleen eläimen, yhden loukkaantuneen eläimen, sekä sen, että eläimet lastattiin liian ahtaasti ja että reittisuunnitelmat olivat puutteellisia. Kolmessa tarkastuskäyntien kohteena olleessa teurastamossa eläimiä ei aina tainnutettu kunnolla ja ne eivät siis olleet kokonaan tajuttomia alkaessaan vuotaa verta. Muita esiin tulleita ongelmia olivat väärään asentoon asetetut sähköiset tainnutuspihdit, joiden takia eläimet saivat useita sähköiskuja ennen lopullista tainnutusta. Aikoo komissio jatkaa Kreikkaa vastaan aloitettua määräysten rikkomisesta johtuvaa menettelyä? David Byrnen komission puolesta antama vastaus (4. syyskuuta 2001) Nykyinen jäsenyysvelvoitteiden laiminlyöntiä koskeva menettely käynnistettiin elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston aiemmilta tarkastuskäynneiltä saadun näytön sekä eläinsuojelujärjestöiltä saatujen tietojen perusteella. Vaikka Kreikka väitti ryhtyneensä toimiin velvoitteiden laiminlyöntiä koskevassa menettelyssä alun perin esitettyjen puutteiden korjaamiseksi, arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemassa tarkastusraportissa todettiin, että direktiivien täytäntöönpanossa ja sen valvonnassa oli edelleen vakavia puutteita. Komissio jatkaa tällaisissa tapauksissa yleensä menettelyä, ellei se sitten ole vakuuttunut, että kyseinen jäsenvaltio on raportin julkaisemisen jälkeen ryhtynyt riittäviin toimiin varmistaakseen, että sille yhteisön lainsäädännössä kuuluvat velvoitteet on täytetty tyydyttävästi. Komissio päättää asiasta uudelleen lähitulevaisuudessa.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2278/01 esittäjä(t): Herman Schmid (GUE/NGL) komissiolle. EU-passia koskevat säännöt.



Virallinen lehti nro 040 E , 14/02/2002 s. 0231 - 0231



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2278/01 esittäjä(t): Herman Schmid (GUE/NGL) komissiolle (31. heinäkuuta 2001) Aihe: EU-passia koskevat säännöt Ruotsin poliisin pääosasto vastasi kieltävästi kysymykseeni, voisinko saada ruotsalaiseen EU-passiini merkinnän Euroopan parlamentin jäsenyydestä. Noudattaako tämä päätös voimassa olevia sääntöjä? António Vitorinon komission puolesta antama vastaus (14. syyskuuta 2001) Neuvostossa kokoontuneet jäsenvaltioiden hallitusten edustajat määrittelivät 23 päivänä kesäkuuta 1981(1), 30 päivänä kesäkuuta 1982(2), 14 päivänä heinäkuuta 1986(3) ja 10 päivänä heinäkuuta 1995(4) antamissaan päätöslauselmissa ulkoasultaan yhtenäisen passin. Samalla päätettiin tarpeellisista mukautuksista, joita Euroopan unionista tehdyn sopimuksen voimaantulo aiheutti. Ulkoasultaan yhtenäisestä passista tulee käydä ilmi seuraavat asiat: sukunimi, etunimet, kansalaisuus, syntymäaika, sukupuoli, syntymäpaikka, passin myöntämispäivä, viimeinen voimassaolopäivä, myöntäjäviranomainen ja haltijan allekirjoitus. Passin haltijan ammatti tai asema ei yleensä käy ilmi passista. Päätöslauselmat jättivät kuitenkin jäsenvaltioille runsaasti liikkumavaraa. Jäsenvaltiot voivat esimerkiksi päättää, myöntävätkö ne samanlaisia passeja muillekin kuin oman maansa kansalaisille. Jäsenvaltiot voivat myös joissain tietyissä tapauksissa myöntää erilaisia passeja, kuten diplomaatti- ja virkapasseja. (1) EYVL C 241, 19.9.1981. (2) EYVL C 179, 16.7.1982. (3) EYVL C 185, 24.7.1986. (4) EYVL C 200, 4.8.1995.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-2112/01 esittäjä(t): Gordon Adam (PSE) komissiolle. Temelinin ydinvoimalan ympäristövaikutusten arviointi.



Virallinen lehti nro 040 E , 14/02/2002 s. 0190 - 0191



KIRJALLINEN KYSYMYS P-2112/01 esittäjä(t): Gordon Adam (PSE) komissiolle (10. heinäkuuta 2001) Aihe: Temelinin ydinvoimalan ympäristövaikutusten arviointi Ottaen huomioon kertomuksen otsikossa mainitusta arvioinnista, josta päätettiin joulukuussa 2000 Melkissä ja joka päättyi julkiseen kuulemistilaisuuteen Wienissä kesäkuussa 2001, katsooko komissio, että Tekin tasavalta on täyttänyt Melkissä antamansa sitoumukset? Katsooko komissio myös, että ei ole mitään turvallisuussyitä, joiden takia ykkösreaktoria ei pitäisi ottaa käyttöön? Günter Verheugenin komission puolesta antama vastaus (31. heinäkuuta 2001) Melkin pöytäkirjan V luvun säännösten mukaan Tekin viranomaisten vapaaehtoista ympäristövaikutusten arviointimenettelyä ohjaa yhteisön ympäristövaikutusten arviointidirektiivi (EIA-direktiivi), tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 85/337/ETY muuttamisesta 3. maaliskuuta 1997 annettu neuvoston direktiivi 97/11/EY(1). Ceske Budejovicessa 25. huhtikuuta 2001 ja Wienissä 26. kesäkuuta 2001 järjestetyt julkiset kuulemistilaisuudet edustavat avaintoimenpiteitä tässä menettelyssä mainitun direktiivin 6 ja 7 artiklan mukaisesti. Sama on sanottava Saksassa järjestetystä julkisesta kuulemistilaisuudesta, jossa annettiin saksalaisille mahdollisuus ilmaista mielipiteensä kirjallisten lausuntojen avulla. EIA-menettelyn tämän vaiheen jälkeen Tekin viranomaisten on otettava tulokset yleisön kuulemisesta huomioon Temelinin ydinvoimalan jatkokäsittelyssä. EIA-direktiivin 7 artiklan 4 kohdan säännösten mukaisen yleisön osallistumista koskevan menettelyn lisäksi jäsenvaltion on aloitettava neuvottelut asianomaisten naapurivaltioiden kanssa ottaen huomioon muun muassa hankkeen mahdolliset rajojen yli ulottuvat vaikutukset ja näiden vaikutusten vähentämiseen tai poistamiseen suunniteltavat toimenpiteet. Näiden neuvottelujen tulokset on myös otettava huomioon lupamenettelyssä. Tällä hetkellä komissio ei vielä voi todeta, että Tekki olisi täyttänyt kaikki Melkissä antamansa sitoumukset. Tässä menettelyssä Tekki on kuitenkin tähän mennessä yrittänyt kiitettävästi täyttää vapaaehtoisen sitoumuksensa, joka on osa Melkin prosessia. Temelinin ydinvoimalan ykkösreaktorin käyttöönottoa koskevasta luvasta päättäminen on kokonaan Tekin ydinturvallisuuden sääntelyviranomaisten harkinnassa ja vastuulla. Komissio haluaisi kiinnittää arvoisan parlamentin jäsenen huomion Melkin pöytäkirjan IV luvun säännöksiin. Kyseisessä luvussa ei edellytetä Temelinin ydinvoimalan ulkopuolista turvallisuusarviointia, mutta siinä perustetaan kolmen osapuolen yhteinen asiantuntijaryhmä helpottamaan Itävallan ja Tekin hallitusten ydinturvallisuudesta käymää vuoropuhelua ja etsimään ratkaisuja havaittuihin ongelmiin. Tässä niin sanotussa kolminpuhelussa on suurelta osin saavutettu sille asetetut tavoitteet. (1) EYVL L 73, 14.3.1997.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0991/01

esittäjä(t): Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) komissiolle

(30. maaliskuuta 2001)

Aihe: Maissin vaarallinen proteiini

Yhdysvalloissa tänä vuonna tehdyssä maissin siementen tutkimuksessa löydettiin Starlink-proteiinia, joka on muuntogeeninen Cry9c-proteiini. Tämä proteiini aiheuttaa ihmisille vaarallisia allergisia reaktioita. Kysyn komissiolta, onko Euroopassa tehty vastaavia tutkimuksissa unionin elintarvikehuollon suojelemiseksi?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(11. kesäkuuta 2001)

Yhdysvaltojen viranomaisten mukaan Yhdysvaltain ympäristönsuojeluvirasto (United States Environmental Protection Agency, EPA) päätti olla myöntämättä lupaa geneettisesti muunnetulle StarLink-maissilajikkeelle elintarvikkeena käytettäväksi, koska sen mahdollisesta allergeenisuudesta ollaan epävarmoja. EPA teki päätöksensä kahden tiedepaneelin havaintojen perusteella, joissa todettiin, ettei allergeenista ollut näyttöä, mutta että käytettävissä ei kuitenkaan ollut riittävästi tietoa, jotta allergeenisuuden mahdollisuus olisi voitu sulkea pois.

Yhteisössä geneettisesti muunnettujen elintarvikkeiden turvallisuus on arvioitava uuselintarvikkeista ja elintarvikkeiden uusista ainesosista 27. tammikuuta 1997 annetun parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 258/97(1) mukaisesti ennen niiden saattamista markkinoille. Kyseisen asetuksen mukaisesti lupaa ei myönnetä, jos elintarvikkeet voivat aiheuttaa vaaraa kuluttajalle tai johtaa tätä harhaan taikka jos ne eroavat siinä määrin niistä elintarvikkeista ja elintarvikkeiden ainesosista, jotka niillä on tarkoitus korvata, että niiden tavanomainen käyttö aiheuttaisi ravitsemuksellista haittaa kuluttajalle.

Komissiolle ei ole toimitettu StarLink-maissin markkinoille saattamista koskevaa lupahakemusta. StarLink-maissia ei ole hyväksytty viljeltäväksi tai elintarvikkeena käytettäväksi yhteisössä, eikä StarLink-maissia sisältäviä tai siitä johdettuja elintarvikkeita saa siis saattaa markkinoille yhteisössä.

(1) EYVL L 43, 14.2.1997.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-1957/01 esittäjä(t): Jürgen Zimmerling (PPE-DE) komissiolle. Ajokortista 29. heinäkuuta 1991 annettu neuvoston direktiivi 91/439/ETY.



Virallinen lehti nro 040 E , 14/02/2002 s. 0149 - 0150



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1957/01 esittäjä(t): Jürgen Zimmerling (PPE-DE) komissiolle (3. heinäkuuta 2001) Aihe: Ajokortista 29. heinäkuuta 1991 annettu neuvoston direktiivi 91/439/ETY Uudet ajokorttiluokat ovat aiheuttaneet Saksassa ongelmia erityisesti teknisissä avustus- ja hinauspalveluissa sekä palo- ja pelastustoimessa. Esimerkiksi monet vapaapalokuntien jäsenet eivät uusien ajokorttiluokkien käyttöönoton jälkeen saa enää kuljettaa kaikkia pelastusajoneuvoja. Tästä syystä ei voida taata, että hätätapauksessa on aina käytettävissä pelastusajoneuvon kuljettamiseen oikeutettua henkilöstöä. Saksassa tähän saakka voimassa olleen ajokorttiluokan 3 (henkilöautot) haltijat ovat saaneet kuljettaa myös yli 3,5 tonnia painavia ajoneuvoja (pelastusajoneuvot). EU-sääntöjen mukaisen uuden ajokortin hakijat hakevat nykyään pääasiassa B-luokan ajokorttia (henkilöautot), joka ei oikeuta kuljettamaan yli 3,5 tonnin painoisia ajoneuvoja. Uuteen C1-luokan ajokorttiin, joka oikeuttaa kuljettamaan yli 3,5 tonnin painoisia ajoneuvoja, tarvittaisiin lisätutkinto, johon avustusjärjestöjen nuorilla jäsenillä ei useinkaan ole varaa. Onko komissio tietoinen, että ellei asiassa tehdä vapaapalokuntia koskevia poikkeusjärjestelyjä, niiden toimintaa hätätapauksissa ei voida taata, mikä puolestaan voi vaarantaa ihmishenkiä ja johtaa suuriin aineellisiin vahinkoihin? Aikooko komissio tehdä poikkeuksia direktiivistä 91/439/ETY(1), niin että päästään eroon direktiivin vapaapalokunnille aiheuttamista henkilöstöongelmista? Voivatko jäsenvaltiot jättää pelastusajoneuvot direktiivin 3 artiklan 6 kohdan mukaisina erityisajoneuvoina direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle? (1) EYVL L 237, 24.8.1991, s. 1. Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus (6. syyskuuta 2001) Yhteisön ajokortista 29. heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/439/ETY(1) 3 artiklassa määritellään ajokorttiluokat, jotka oikeuttavat kuljettamaan tiettyjä ajoneuvoja. Direktiivissä ei säädetä palokuntapalveluissa käytettävien ajoneuvojen kuljettamiseen liittyvistä poikkeuksista. Ajokorttiluokat perustuvat ajoneuvojen painoon ja mittasuhteisiin. Paloauto, jonka paino ja mitat ovat huomattavan suuret, vaatii kuljettajaltaan erityistaitoja, ja hätätapauksissa myös keskimääräistä parempaa ajotaitoa. Ilmeisistä liikenneturvallisuussyistä hätäajoneuvojen kuljettajien, myös vapaapalokunnissa työskentelevien, on suoritettava ajokortti, joka oikeuttaa ko. ajoneuvon kuljettamiseen. Ajokortin saaminen on täysin vapaaehtoisavussa työskentelevien ulottuvilla. Näistä syistä komissio ei aio ehdottaa direktiiviin 91/439/ETY erityismuutosta, joka sulkisi paloautot pois direktiivin määrittelemistä ajokorttiluokista. (1) EYVL L 237, 24.8.1991.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0574/01 esittäjä(t): Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) komissiolle. Kreikka noudattaa puutteellisesti EY:n tuomioistuimen tuomiota käytetyistä autoista.



Virallinen lehti nro 318 E , 13/11/2001 s. 0075 - 0076



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0574/01 esittäjä(t): Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) komissiolle (27. helmikuuta 2001) Aihe: Kreikka noudattaa puutteellisesti EY:n tuomioistuimen tuomiota käytetyistä autoista Lain 2682/99 säännöksillä Kreikassa lakkautettiin erityinen kulutusvero ja erityinen kertaluonteinen lisävero, joita perittiin Euroopan unionin alueelta tuotavista henkilöautoista, ja käyttöön otettiin erityinen rekisteröintivero. Tähän veroon sovellettavat kertoimet vaihtelevat ajoneuvon sylinteritilavuuden ja pakokaasupäästöjä koskevan tekniikan mukaan riippumatta siitä, onko kyseessä uusi vai käytetty ajoneuvo. Toisin sanoen Kreikka ei peri veroa käytetyistä autoista suhteutettuna vastaavan uuden auton hintaan vaan perii kohtuuttoman suurta veroa, joka on ilman katalysaattoria olevista autoista 80-400 prosenttia ja katalysaattorilla varustetuista autoista 15-128 prosenttia auton arvosta. Näin ollen se ei noudata periaatteita ja määräyksiä, jotka sisältyvät EY:n tuomioistuimen asiassa C-375/95 23. lokakuuta 1997 antamaan tuomioon, jonka mukaan Kreikka on soveltanut syrjivää tullikäytäntöä Euroopan unionin alueelta tuotuihin henkilöautoihin. Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä, jotta EY:n tuomioistuimen tuomioita ja yhteisön lainsäädäntöä noudatettaisiin täsmällisesti? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (3. toukokuuta 2001) Komissio ilmoittaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että se on jo antanut Kreikan viranomaisille Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 228 artiklan (entinen 171 artikla) mukaisen perustellun lausunnon yhteisöjen tuomioistuimen autoverotusta koskevan tuomion (asia C-375/95, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Helleenien tasavalta) puutteellisesta täytäntöönpanosta. Perustellun lausunnon antamisen jälkeen on tapahtunut kaksi uutta asiaa: a) Yhteisöjen tuomioistuin antoi tuomion toisessa samankaltaisesssa asiassa (C-393/98, Gomes Valente). Tämä ennakkoratkaisuna annettu tuomio on samansuuntainen kuin komission tuomioistuimelle esittämät huomiot ja edellyttää nykyisen käytettyjen autojen verokannan laskutavan tarkistamista useissa jäsenvaltioissa. Kyseinen tarkistus on eurooppalaisten kuluttajien ja kyseistä liiketoimintaa harjoittavien kannalta aikaisempaa edullisempi. b) Komissio vastaanotti 12. maaliskuuta 2001 uuden valituksen kreikkalaisilta liiketoiminnan harjoittajilta. Valituksessa ilmoitetaan käytettyjen autojen verokannan heikkenemisestä 1. tammikuuta 2001 alkaen, mikä on valituksen tekijöiden mielestä ristiriidassa asiassa C-375/95 annetun tuomion kanssa. Komissio varaa itselleen oikeuden tarkastella näitä uusia tekijöitä ja liittää ne tarvittavien tutkimusten jälkeen vireillä olevaan rikkomisesta johtuvaan menettelyyn voimassa olevien sääntöjen ja puolustautumista koskevan oikeuden periaatteen mukaisesti.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0871/01 esittäjä(t): Adriana Poli Bortone (UEN), Sergio Berlato (UEN), Cristiana Muscardini (UEN), Francesco Turchi (UEN), Roberta Angelilli (UEN), Sebastiano Musumeci (UEN), José Ribeiro e Castro (UEN), Mauro Nobilia (UEN), Niall Andrews (UEN) ja William Abitbol (EDD) komissiolle. YMP:n öljykasveja koskevan uudistuksen odotus.



Virallinen lehti nro 318 E , 13/11/2001 s. 0140 - 0140



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0871/01 esittäjä(t): Adriana Poli Bortone (UEN), Sergio Berlato (UEN), Cristiana Muscardini (UEN), Francesco Turchi (UEN), Roberta Angelilli (UEN), Sebastiano Musumeci (UEN), José Ribeiro e Castro (UEN), Mauro Nobilia (UEN), Niall Andrews (UEN) ja William Abitbol (EDD) komissiolle (22. maaliskuuta 2001) Aihe: YMP:n öljykasveja koskevan uudistuksen odotus Lihaluujauhon kiellosta aiheutunut kasviperäisten proteiinien tarpeen kasvu (ja hintojen nousu) on saattanut aiheelliseksi öljypitoisten siementen alan erityisyyden uudelleentarkastelun. Eikö komissio katsokin, että EU:n tulisi olla entistä riippumattomampi proteiinien hankinnan suhteen, kun otetaan huomioon tarve taata sellaisten tuotteiden saatavuus, joissa ei ole käytetty muuntogeenisiä organismeja, sen ehkäisemiseksi, että kuluttajat eivät saisi uusia huolenaiheita? Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (16. toukokuuta 2001) Komissio selvitti neuvoston pyynnöstä runsaasti valkuaista sisältävien kasvien kysyntää ja tarjontaa erityisistunnossa 4. joulukuuta 2000(1). Tutkimus osoitti muun muassa, että eläinperäiset jauhot voidaan korvata kasviperäisillä proteiineilla ilman erityisiä ongelmia. Parasta korvaavaa tuotetta eli soijapapujauhoa on saatavana kohtuuhintaan, joten mahdolliset saatavuusongelmat voidaan helposti ratkaista yhteisön voimassa olevan lainsäädännön, mukaan lukien geneettisesti muunnettuja organismeja koskevat säännökset, mukaisten tuotteiden aiempaa runsaammalla tuonnilla. Nyt, kun geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä ympäristöön 23 päivänä huhtikuuta 1990 annettu neuvoston direktiivi 90/220/ETY(2) on korvattu direktiivillä 2001/18/EY(3), yhteisöllä on käytössään lainsäädäntö, jonka avulla pystytään toisaalta takaamaan elintarvike- ja ympäristöturvallisuus ja toisaalta saattamaan markkinoille merkintöjä, jäljitettävyyttä, riskinhallintaa ja valvontaa koskevat vaatimukset täyttäviä GMO-tuotteita. Muiden kuin GMO-tuotteiden osalta yhteisön tuottajat voivat kuluttajien hyväksymissä rajoissa hyötyä tätä toimialaa kannustavista erikoishinnoista. (1) KOM(2001) 148, lopullinen. (2) EYVL L 117, 8.5.1990. (3) EYVL L 106, 17.4.2001.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1633/01

esittäjä(t): Chris Davies (ELDR) komissiolle

(12. kesäkuuta 2001)

Aihe: Potilaille suunnattu lääkkeitä koskeva tiedotus

Potilailla on mahdollisuus saada paljon tietoa lääkkeistä ja terveydenhoidosta eri lähteistä, etenkin Internetistä. Näiden tietojen saannilla on suuri merkitys. Aikooko komissio tutkia ja arvioida potilaille suunnattujen tietojen merkitystä ja arvoa? Aikooko komissio lisäksi käynnistää ohjelmia tai kokeilutoimia, joiden ansiosta lääketeollisuus voisi antaa potilaille entistä enemmän suoraan tietoja lääkkeistä?

Aikooko komissio muuttaa nykyisiä mainontaa ja/tai lääkkeitä koskevia direktiivejä potilaiden tiedottamisen lisäämiseksi?

Internetin käyttö lisääntyy ja terveydenhoitoa koskevien, tietoja ja neuvoja sisältävien internetsivujen suosio kasvaa jatkuvasti. Aikooko komissio tutkia ja arvioida kaikista lähteistä peräisin olevien potilaille suunnattujen tietojen merkitystä ja arvoa?

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(18. syyskuuta 2001)

Uuden tietotekniikan yleistyessä yleisöllä on mahdollisuus käyttää paljon laajempaa valikoimaa tietoja, joita on erittäin vaikea valvoa. Lääkealalla ja yleisemmin kansanterveyden alalla eräiden potilaiden tarpeet ovat huomattavat. Potilaiden on myös saatava korkealuokkaista tietoa.

Ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden mainonnasta 31. maaliskuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/28/ETY(1) 3 artiklassa säädetään, että sellaisten lääkkeiden yleinen mainonta on kiellettävä, jotka ovat saatavissa ainoastaan lääkemääräyksellä.

Komissio hyväksyi 19. heinäkuuta ehdotuksen, jolla on tarkoitus muuttaa edellä mainittua direktiiviä ja toimitti sen parlamentin ja neuvoston hyväksyttäväksi.

Komissio ehdottaa myös meneillään olevan lääkelainsäädännön tarkistuksen yhteydessä, että potilaiden mahdollisuuksia saada tietoa lääkemääräyksellä saatavissa olevista lääkkeistä laajennetaan, jotta potilaiden oikeutettuihin tarpeisiin voidaan vastata. Potilaat voisivat saada tietoa tietyistä lääkkeistä täsmällisesti määritellyllä ja tarkoin valvotulla tavalla. Edellä kerrottu koskisi eräitä lääkkeitä, jotka on tarkoitettu muun muassa AIDSn, diabeteksen tai hengityselinsairauksien hoitoon. Sairaudet valitaan eri perusteilla, joita voivat olla potilaiden pyynnöt, terveysalan ammattilaisten asema sairauden hoidossa, sairauden kroonisuus ja kohdeväestön ominaisuudet. Tämän tyyppiseen tietoon sovelletaan komission yhdessä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa hyväksymiä hyvän käytännön mukaisia periaatteita, ja sen edellytyksenä on, että jäsenvaltioissa toteutetaan lääketeollisuuden omavalvontaa koskevat järjestelyt. On myös ehdotettu, että lääkkeiden arviointivirasto huolehtisi hyvän käytännön noudattamisen ja mainitun tyyppisen tiedon valvonnasta. On myös suunniteltu, että viiden vuoden kuluttua toimenpanosta suoritetaan arvio, jonka perusteella päätetään kokeilun jatkotoimenpiteistä ja ehdotetaan soveltamisen parantamiseksi tarvittavia muutoksia.

(1) EYVL L 113, 30.4.1992.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0291/01 esittäjä(t): Daniel Hannan (PPE-DE) komissiolle. Uskonnolliset tutkimuskeskukset ja EU.



Virallinen lehti nro 261 E , 18/09/2001 s. 0078 - 0078



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0291/01 esittäjä(t): Daniel Hannan (PPE-DE) komissiolle (9. helmikuuta 2001) Aihe: Uskonnolliset tutkimuskeskukset ja EU OCIPE (Office catholique d'information et d'initiative pour l'Europe) ja COMECE (Commission des Episcopats de la Communauté européenne) osallistuvat molemmat keskusteluun EU:n kehityksestä. Saavatko ne EY:n tukea? Mikä on niiden tehtävä? Millaista toimintaa ne harjoittavat EY:n varoilla? Kuka niitä johtaa? Miten komissio suhtautuu kirkon tai muiden uskonnollisten ryhmien osallistumiseen yhä tiiviimmän unionin luomiseen? Romano Prodin komission puolesta antama vastaus (4. huhtikuuta 2001) Useille uskonnollisille organisaatioille, myös arvoisan parlamentinjäsenen mainitsemille organisaatioille, voidaan myöntää pieniä avustuksia komission suoraan hallinnoimista yhteisön varoista. Tällaiset avustukset ovat joko tukia voittoa tavoittelemattomien yhteisöjen toimintakuluihin Euroopan tason koordinaatio- ja edustustoimintaa varten tai erityisavustuksia yksittäisille hankkeille. Toimintakulujen osalta voidaan todeta, että arvoisan parlamentinjäsenen mainitsemien organisaatioiden kaltaisia organisaatioita kokoava niin kutsuttu A Soul for Europe -koordinointikomitea on säännöllisesti hakenut ja saanut pientä tukea sen Brysselissä, Ekumeenisessa keskuksessa (Ecumenical Centre) sijaitsevan sihteeristön toimintakulujen kattamiseen. Erityisavustusten osalta voidaan todeta, että vuosittain myönnetään useita pieniä avustuksia organisaatioille, jotka esittävät hankkeita ja toimia yhteisön kehittämistä koskevan keskustelun edistämiseksi. Tällaisia toimia voivat olla konferenssit ja seminaarit, joihin kokoontuu osallistujia useista jäsenvaltioista ja ehdokasmaista. Molemmat mainitut organisaatiot ovat saaneet avustuksia tällaisiin toimiin. Komissio on kiinnostuneempi näiden organisaatioiden toimista, joihin tukea haetaan, kuin niiden tehtävästä tai hallinnosta, joten komissio ehdottaakin, että arvoisa parlamentinjäsen pyytää näitä tietoja suoraan kyseisiltä organisaatioilta. Kun on kyse kirkkojen osallistumisesta yhä tiiviimmän unionin kehittämiseen, komission toimintalinjana on ollut tunnustaa niiden merkitys sekä uskonnollisina organisaatioina että mielipiteiden välittäjinä. Näistä syistä komissio ylläpitää jatkuvaa vuoropuhelua niiden kanssa.