KIRJALLINEN KYSYMYS E-2059/02

esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle

(11. heinäkuuta 2002)

Aihe: YMP:n uudistaminen ennen laajentumista

Komissio on esittänyt äskettäin kiinnostavia ja radikaaleja ehdotuksia, jotka on suunnattu yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) vakavimpiin puutteisiin, petokset, ylituotanto ja yliteollisen maatalouden eläinten hyvinvoinnille ja elintarviketurvallisuudelle aiheuttamat seuraukset mukaan lukien. Komissio näyttää myös omaksuneen filosofian luopua suorista tukimaksuista ja soveltaa laajempaa tukijärjestelmää, joka on suunniteltu maaseutuyhteisöjen suojelemiseen ja kansalaisten tuen saamiseen näille yhteisöille pidemmällä aikavälillä. Tiettyjen jäsenvaltioiden suhteettomia nettomaksuja koskeva kysymys on vielä avoinna. Erityisesti Saksan, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Alankomaiden osuus kasvaisi dramaattisesti, ellei uudistuksista sovita ennen laajentumista. Yhdistyneen kuningaskunnan, Saksan, Alankomaiden ja Ruotsin hallitukset ovat kaikki äskettäin vaatineet syvällistä uudistusta, ja kansleri Schröderin kerrotaan olevan erityisen kärsimätön asian suhteen.

Mikä on yhteisen maatalouspolitiikan nykyinen kokonaiskustannus? Saattaa olla, että vuonna 2004 EU:hun liittyy kymmenen ehdokasvaltiota (Bulgaria ja Romania poissulkien). Komission ehdottaman maksuja koskevan kymmenen vuoden liukuma-ajan perusteella näille maille maksetaan aluksi 25 prosenttia nykyisten jäsenvaltioiden maanviljelijöille maksettavasta summasta. Tämän perusteella ja jos yhteistä maatalouspolitiikkaa ei uudisteta, mikä on YMP:n kokonaiskustannus kunakin vuonna vuodesta 2004 lähtien siihen saakka, kunnes maiden saamat maksut saavuttavat sata prosenttia (olettaen, että Bulgaria ja Romania liittyvät joskus vuosien 20082010 aikana)? Mitkä ovat tämän kauden lopussa Saksan, Yhdistyneen kuningaskunnan, Alankomaiden, Itävallan, Suomen, Italian ja Ruotsin likimääräiset nettomaksut?

Katsooko komissio, että uudistamaton YMP ennen laajentumista on taloudellisesti tai poliittisesti realistinen? Mitä seurauksia komissio ennustelee, jos nykyisten jäsenvaltioiden kesken ei päästä sopimukseen ennen laajentumista? Uskooko komissio, että suurimpien maksajavaltioiden veronmaksajat ovat valmiita hoitamaan uudistamattoman YMP:n laskun vuoden 2006 jälkeen tai että päästään sopimukseen mistään muusta kuin vuosikohtaisesta (pikemminkin kuin viisi- tai kuusivuotisesta) rahoituspaketista, jos uudistusta ei ole näkyvissä? Onko komissio huolissaan kasvavan antieurooppalaisen tunteen mahdollisuudesta tietyissä jäsenvaltioissa, jos YMP:n kohtuuttomuuksiin ja tuhlailuun ei puututa? Onko komissio YMP:n uudelleenmuotoilun tai riisumisen lisäksi harkinnut ajatusta tasapainottavasta budjettihyvitysjärjestelmästä, joka olisi kytketty BKTL:ään ja väestöön ja jolla varmistettaisiin, että kaikki lisämaksut rahoitettaisiin jäsenvaltioiden kesken oikeudenmukaisesti?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(24. syyskuuta 2002)

Berliinin Eurooppa-neuvosto (24. ja 25. maaliskuuta 1999) päätti, että yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) täytäntöönpanoon varataan vuoden 1999 kiinteinä hintoina noin 40,5 miljardia euroa vuosittain maatalouden kehittämistä ja eläinlääkintätoimenpiteitä lukuun ottamatta. Näissä rahoitusnäkymissä määrätään maatalousmenoille (markkinapolitiikka ja maaseudun kehittäminen) yläraja, joka on 15 jäsenvaltion osalta 41,66 miljardia euroa vuonna 2006.

Väliarvioinnista vähän aikaa sitten antamassaan tiedonannossa komissio tarkasteli maatalousmenojen tosiasiallista ja oletettavaa kehitystä kaudella 20002006. Tarkastelun tulosten mukaan noin 40,5 miljardin euron vuotuinen määrä ei ylity, jos politiikkoja jatketaan nykyisellään. YMP:n ehdotetuista muutoksista saadaan alustavien arvioiden mukaan jonkin verran säästöä.

Suorien tukien käyttöönottoa ei mainita neuvotteluja käyville maille kesäkuussa 2002 toimitetuissa yhteisissä kannoissa. Komission ehdotuksia laadittaessa on kuitenkin pidetty mielessä budjettivakauden tarve ja kymmenen uuden jäsenvaltion arvioidut maatalousmenot (suorien tukien päättämisvaihe markkinapolitiikassa ja maaseudun kehittäminen mukaan luettuina), jotka ovat 2 048 miljardia euroa vuonna 2004 ja 3 933 miljardia euroa vuonna 2006. Komissio pystyy antamaan tarkat luvut vuosista 20072013, kun sekä neuvoston päätös neuvottelukannasta ja unionin rahoitusnäkymät vuosille 20072013 ovat saatavissa.

Komission mielestä laajentumisneuvotteluja ja YMP:n väliarviointia ei pidä liittää toisiinsa. Unionin yhteisissä kannoissa kesäkuussa 2002 neuvosto totesi lisäksi, että päätös suorista tuista uusissa jäsenvaltioissa tehdään ilman ennakkoarvioita yhteisön politiikasta myöhemmin käytävistä sisäisistä keskusteluista. Väliarviointi on tarpeen sisäisistä syistä, kuten parlamentin jäsen mainitseekin, YMP:n mukauttamiseksi kansalaisten ja kuluttajien odotuksia vastaavaksi. Tällainen mukautus on omiaan helpottamaan myös uusien jäsenvaltioiden integroitumista.

Veronmaksajien kokonaisnäkemystä unionin budjetista voidaan arvioida ainoastaan kaikkien unionipolitiikkojen yhteydessä. Oikea aika tähän tarjoutuu käytäessä neuvotteluja uusista rahoitusnäkymistä, jolloin voidaan myös tarkastella uudelleen budjettihyvitysjärjestelmiä.