KIRJALLINEN KYSYMYS E-1296/01

esittäjä(t): Adriana Poli Bortone (UEN) komissiolle

(3. toukokuuta 2001)

Aihe: Kauppapolitiikan vaikutus yhteiseen maatalouspolitiikkaan

Euroopan unionin kauppa- ja kehityspolitiikka johtaa yhä suuremmassa määrin siihen, että unioni tekee kolmansien maiden kanssa sopimuksia, joihin sisältyy kaupallisia myönnytyksiä.

On tietenkin Euroopan yhteisöjen etujen mukaista suosia sen omien, huomattavaa lisäarvoa sisältävien korkean teknologian tuotteiden vientiä, kun taas useimmiten yllä mainittuja myönnytyksiä saavat maat vievät pääasiassa maataloustuotteita.

Voisiko komissio

1. luetella kaikki yksipuoliset tariffimyönnytykset, jotka eivät ole sopimuksenvaraisia (yleinen tullietuusjärjestelmä), sekä nykyisin voimassa olevat vastavuoroiset ja monenkeskiset tariffimyönnytykset;

2. ilmoittaa maataloustuotteiden ja kalan määrän, joka voidaan tuoda maahan kyseisten tariffimyönnytysten turvin, sekä todellisuudessa tuotujen maataloustuotteiden ja kalan määrän;

3. ilmoittaa, mitä suoria ja epäsuoria rasitteita tästä järjestelystä aiheutuu Euroopan yhteisöjen talousarviolle ja varsinkin Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahastolle;

4. ilmoittaa, miksi kyseisiä rasitteita ei avoimuuden nimissä kirjata johonkin tiettyyn budjettikohtaan, jolloin voitaisiin tuoda esiin ensinnäkin Euroopan unionin avoimuus kolmansiin maihin nähden ja toisaalta myös kauppapolitiikan vaikutus maatalousalaan?

Pascal Lamyn komission puolesta antama vastaus

(26. heinäkuuta 2001)

Yhteisö antaa kolmansille maille kauppaa koskevia myönnytyksiä kummankin osapuolen taloudellisen hyödyn kasvattamiseksi, jos kaupan edistäminen jonkin tietyn alueen kanssa on yhteisön taloudellisen edun mukaista. Kauppavirtojen kasvu voi myös nopeuttaa kehitystä ja vakauden saavuttamista kolmansissa maissa ja helpottaa niiden yhdentymistä maailmantalouteen.

Ennen toimenpiteen käyttöönottoa koskevan päätöksen tekoa tarkastellaan aina perusteellisesti sen johdosta yhteiselle maatalouspolitiikalle aiheutuvia vaikutuksia.

1. Nykyisin voimassa olevat EU:n tariffimyönnytykset

- Yleinen tullietuusjärjestelmä (GSP-järjestelmä): Yhteisön yleinen tullietuusjärjestelmä takaa kehitysmaille ja siirtymätalouden maille etuuskohteluun perustuvan markkinoillepääsyn. Luettelo yhteisön GSP-järjestelmän edunsaajista esitetään GSP-järjestelmästä annetun asetuksen liitteessä III(1). Luettelossa mainitaan 146 itsenäistä maata ja 25 jostain toisesta maasta riippuvaista tai toisen maan hallitsemaa aluetta. On todennäköistä, että Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren maat eli AKT-maat soveltavat mieluummin Cotonoun sopimusta silloin, kun se tarjoaa paremmat tullietuudet kuin tullietuusjärjestelmä. GSP-järjestelmään sisältyy neljä erilaista järjestelyä, jotka koskevat eri maita ja eri tuotteita. Tullietuudet ilmoitetaan prosenttilukuina, joilla suosituimmuustulleja on alennettu, kunkin tuotteen arkuuden mukaan. Vuodesta 1995 kaikki GSP-etuudet on myönnetty ilman määrällisiä

rajoituksia. Yleisissä järjestelyissä etuuskohtelun mukainen tulli vaihtelee hyvin arkojen tuotteiden 85 prosentista yleisestä tullitariffista laskettuna muihin kuin arkoihin tuotteisiin sovellettavaan tullittomuuteen. Komissio hyväksyi 12. kesäkuuta 2001 ehdotuksen, joka koskee yleisen tullietuusjärjestelmän tarkistusta vuosiksi 2002-2004. Asetuksella pyritään yksinkertaistamaan GSP-järjestelmää, palauttamaan siinä saatavien etuuksien taso ja kohdentamaan ne nykyistä paremmin kehitysmaiden etujen mukaisesti. Sillä pyritään myös parantamaan erityiskannustimia, joilla edistetään keskeisiä työ- ja ympäristönormeja.

Erityisjärjestelyissä, joilla tuetaan huumausaineiden kauppaa ja tuotantoa vastaan taistelevia maita, myönnetään lisäetuuksia Andien yhteisön maille (Bolivia, Colombia, Ecuador, Peru ja myöhemmin Venezuela), ja Keski-Amerikan yhteismarkkinoihin kuuluville maille (Costa Rica, Guatemala, Honduras, Nicaragua ja El Salvador) sekä Panamalle. Näissä järjestelyissä edunsaajamaat saavat viedä tullittomasti kaikkia yleisiin järjestelyihin sisältyviä teollisuustuotteita ja tiettyjä, kyseisiin järjestelyihin sisältymättömiä maataloustuotteita (luetellaan GSP-asetuksen liitteessä VII). Moldovan tasavaltaan sovelletaan työntekijöiden oikeuksien suojeluun liittyvää erityistä kannustusmenettelyä, jossa maalle annetaan lisäetuuksia. Ne lähes kaksinkertaistavat yleisen järjestelyn mukaan käytettävissä olevat etuudet (katso GSP-asetuksen 10 artikla).

Kaikki paitsi aseet -aloite, joka muuttaa GSP-asetusta, koskee yhteisön markkinoiden avaamista ilman tulleja ja määrällisiä rajoituksia kaikille vähiten kehittyneille maille. Ainoita poikkeuksia ovat aseet, jotka eivät ole koskaan olleet mukana GSP-järjestelmässä, sekä sokeri, riisi ja banaanit, joiden markkinat on tarkoitus vapauttaa kyseisille maille seuraavan kahdeksan vuoden aikana.

- Taloudellinen kumppanuus AKT-maiden kanssa: Helmikuussa 2000 allekirjoitetulla sopimuksella jatketaan Lomén sopimuksen mukaisesti myönnettyjen muiden kuin vastavuoroisten tullietuuksien voimassaoloa kahdeksalla vuodella, joiden kuluessa yhteisön on tarkoitus neuvotella vastavuoroiset vapaakauppasopimukset AKT-maiden alaryhmittymien kanssa.

- Balkanin maille myönnetyt epäsymmetriset kauppaetuudet: Neuvoston 18. syyskuuta 2000 antamassa asetuksessa (EY) N:o 2007/2000 säädetään yhteisön yksipuolisten kauppaetuuksien laajentamisesta ja parantamisesta Länsi-Balkanin maiden osalta (asetus on myöhemmin ulotettu koskemaan myös Serbiaa). Asetuksella kasvatetaan kyseisistä maista tulevaan tuontiin sovellettava tulliton pääsy 95 prosenttiin. Asetuksella kumotaan vielä jäljellä olevat tariffikatot tietyiltä Albaniasta, Bosniasta ja Herzegovinasta, Kroatiasta sekä Serbiasta peräisin olevilta teollisuustuotteilta sekä näistä maista peräisin olevilta maataloustuotteilta, myös valmistetuilta maatalous- ja kalastustuotteilta.

- Eurooppa-sopimukset: Liittymistä valmistelevien maiden kanssa tehdyt Eurooppa-sopimukset tähtäävät EU:n ja assosioituneiden maiden välisen vapaakauppa-alueen perustamiseen vastavuoroisesti, mutta epäsymmetrisellä tavalla. Tämän johdosta assosioituneista maista tulevilla teollisuustuotteilla on tosiasiassa ollut vapaa pääsy EU:hun vuodesta 1995 lukuun ottamatta joillakin aroilla aloilla, kuten maataloudessa tai tekstiilialalla, sovellettavia rajoituksia.

Yhteisö on tehnyt kauppasopimuksia, joissa määrätään myös tariffimyönnytyksistä. Niitä ovat esimerkiksi Meksikon kanssa tehty heinäkuussa 2000 voimaan tullut vapaakauppasopimus, Välimeren maiden kanssa tehdyt sopimukset, joissa määrätään vapaakauppa-alueen muodostamisesta vähittäin vuoteen 2010 mennessä, sekä Etelä-Afrikan kanssa tehty kauppa-, kehitys- ja yhteistyösopimus, jossa määrätään vapaakauppa-alueen muodostamisesta poistamalla tariffit epäsymmetrisesti siirtymäkauden aikana, joka yhteisön osalta on 10 vuotta ja Etelä-Afrikan osalta 12 vuotta.

Kattavammat tiedot kahdenvälisistä ja monenvälisistä tariffimyönnytyksistä lähetetään suoraan arvoisalle parlamentin jäsenelle ja parlamentin pääsihteeristölle.

2. Jäsenvaltioiden etuuskohtelujärjestelyjen mukaisesti tuomat tuotteet

- Kiintiöiden rajoissa tapahtuvan tuonnin, johon sovelletaan tariffimyönnytyksiä, seurannasta huolehtivat asianomaiset komission yksiköt. Internetissä on yleisön käytössä päivittäin päivitettävä tietokanta, josta saa tietoa etuuskohteluun oikeuttavan kiintiön käytöstä erityisesti arkojen tuotteiden, kuten hedelmien ja vihannesten, osalta.

- Monissa tapauksissa tosiasiallinen tuonti on paljon myönnettyä kiintiötä pienempi. Se johtuu erilaisista syistä, jotka liittyvät viejämaan kyvyttömyyteen täyttää yhteisön markkinoilla tapahtuvaan myyntiin sovellettavat vähimmäisvaatimukset sekä myös viennin ja kaupan infrastruktuurin puutteista.

- Kun otetaan huomioon, että yhteisö on samanaikaisesti maataloustuotteiden suurin tuoja ja suurin viejä, kolmansille maille annettuja yhteisön myönnytyksiä olisi arvioitava ottaen huomioon kolmansien maiden yhteisölle antamat vastavuoroiset myönnytykset. Ne helpottavat yhteisön maataloustuotteiden pääsyä muiden maiden kotimarkkinoille.

- Kalastustuotteiden osalta lähetetään taulukko suoraan arvoisalle parlamentin jäsenelle ja parlamentin pääsihteeristölle

3. ja 4. Maataloustuotteita koskevien kauppamyönnytysten rahoitusvaikutukset

- Vuonna 1997 (jolta tuoreimmat käytettävissä olevat luvut ovat) GSP-järjestelmän alla tuotujen maataloustuotteiden kokonaisarvo oli 9 480 miljoonaa euroa. Budjettitulojen menetys kyseisenä vuonna oli 473 miljoonaa euroa.

- Komissiolla ei ole muita koottuja tietoja yhteisön talousarvioon vaikuttaneista kauppaa koskevien myönnytysten kustannuksista. Kuitenkin aina, kun komissio tekee tällaisten myönnytysten käyttöönottoa koskevan ehdotuksen, selvitetään toimenpiteen vaikutukset, etenkin budjettimenoihin kohdistuvat, kunkin kaupattavan tuotteen osalta. Rahoitusvaikutukset otetaan huomioon rahoitusta käsittelevässä ehdotuksen lisäyksessä. Kauppaa koskevien myönnytysten kustannusten tosiasiallista suuruutta ei kuitenkaan voida määrittää etukäteen tariffikiintiön täyttä määrää koskevia kustannuksia lukuun ottamatta, sillä se riippuu kauppajärjestelmien alla etuuskohteluolosuhteissa tosiasiallisesti tapahtuvan kaupan määrästä.

(1) Neuvoston asetus (EY) N:o 2820/98, annettu 21. joulukuuta 1998, monivuotisen yleisen tullietuusjärjestelmän soveltamisesta 1 päivästä heinäkuuta 1999 alkaen 31 päivään joulukuuta 2001, EYVL L 357, 30.12.1998, s. 1.