KIRJALLINEN KYSYMYS E-1185/01

esittäjä(t): Concepció Ferrer (PPE-DE) komissiolle

(19. huhtikuuta 2001)

Aihe: Yhteisöhankkeiden arviointi

Huolenaiheena on yhteisön kehitysohjelmien arviointimenettely, erityisesti sellaisten ohjelmien osalta, jotka koskevat aseellisesta selkkauksesta äskettäin irrottautuneita valtioita, tai niistä parhaillaan irrottautuvia valtioita, joiden kansalaisia on kodittomina tai pakolaisina.

Rauhansopimuksiin, esimerkiksi Arushan sopimuksiin, ei sisälly ei-rakenteellisia toimia, etenkään koulutukseen liittyviä.

Konfliktien ratkaisemisen asiantuntijat pitävät edellä mainittuja sovittelumenettelyihin suuntautuneita ei-rakenteellisia toimia perusedellytyksenä onnistuneelle ja kestävälle rauhalle, sillä niillä autetaan voittamaan aseellisten selkkausten aina synnyttämät etniset epäluulot, viha ja kauna.

Voisiko komissio täsmentää, millä tavoin sen hankkeiden ja ohjelmien arviointimenettelyssä otetaan huomioon yhteisön ei-rakenteellisten toimien vaikutukset rauhanrakentamisen yhteydessä, tarkemmin sanottuna rauhankasvatukseen liittyvät kysymykset kodittomien ja pakolaisten asuttamilla leireillä?

Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus

(13. heinäkuuta 2001)

Kuten korostetaan 11. huhtikuuta 2001 konfliktien torjunnasta annetussa komission tiedonannossa(1), Euroopan unioni pyrkii edistämään sekä lähinaapureidensa että koko maailman vakautta tukien alueellista yhdentymistä ja solmien kaupallisia yhteyksiä. Afrikan alueellisille rakenteille annettava tuki ja Länsi-Balkanin yksipuoliset kaupalliset myönnytykset ovat esimerkkejä pitkällä aikavälillä vaikuttavista vakauttamisvälineistä.

Komissio pyrkii keskittymään konfliktien ratkaisemisessa nopeaan toimintaan ja aktiivisen ennaltaehkäisemiseen panemalla täytäntöön tehokkaasti kohdennettuja toimenpiteitä. Sillä on käytössään useita ei-sotilaallisia kriisinhallintavälineitä kuten alueellisille ja kansainvälisille järjestöille, valtiosta riippumattomille järjestöille (kansalaisjärjestöille), kansallisille, alueellisille ja paikallisille viranomaisille ja laitoksille, yhteisön järjestöille tai yksityisen sektorin laitoksille ja toimijoille annettava tekninen ja taloudellinen tuki. Näitä kriisinhallinnan toimijoita tuetaan lisäksi muilla maantieteellisen yhteistyön välineillä kuten Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden (AKT-valtiot) hyväksi toimivan Euroopan kehitysrahaston (EKR) avulla sekä yhteisön yleisen talousarvion B7-luvun muiden merkittävien välineiden kuten ihmisoikeuksia koskevien asetusten avulla.

Lisäksi viime vuonna uusittu ja käyttöön otettu ulkoisen avun ohjelmasuunnittelumenettely, jossa laaditaan maakohtaiset strategia-asiakirjat kaikille yhteisön avun vastaanottajille, edellyttää kumppanimaan poliittisen tilanteen järjestelmällistä arviointia. Tämä käsittää esimerkiksi kehitykseen vaikuttavien tekijöiden arvioimisen kuten rauhan ja sovinnon edistämisen edellyttämien kysymysten arvioinnin.

Balkanilla suurimmassa osassa komission hallinnoimista toimista keskitytään sovinnontekoprosessiin. Komissio antaa erittäin merkittävää tukea siirtymävaiheen siviilihallinnoille kuten Bosnian ja Hertsegovinan korkean edustajan toimistolle (OHR) ja YK:n väliaikaisen hallinnon operaatiolle Kosovossa (UNMIK) (Jugoslavian liittotasavalta). Näillä siirtymävaiheen hallinnoilla pyritään varmistamaan merkittävä osa maan hallinnosta ja tukemaan paikallisia hallintoja ja hallituksia sen aikaa, kunnes ne pystyvät itse varmistamaan alueensa hallinnon pysyvän rauhan vallitessa.

Kun kyse on erityisesti sovinnonteosta, komissio tukee muiden kuin nationalististen riippumattomien tiedotusvälineiden tukiohjelmia tietäen, että tiedotusvälineillä on nyt ja on ollut aikaisemminkin suuri merkitys Balkanin konfliktin kannalta. Muista toimenpiteistä mainittakoon Haagin kansainvälisen tuomioistuimen toiminnasta tiedottamista tukeva SENSE-ohjelma.

Arvioidessaan näitä toimia komissio pyrkii erityisesti selvittämään, onko se toimellaan saavuttanut asetetut tavoitteet. Käytettävät keinot riippuvat näiden ohjelmien luonteesta; usein toteutetaan edunsaajaväestöön kuten hätäsiirtolaisiin ja pakolaisiin kohdistuvia tutkimuksia sekä ennen ohjelman laatimista että jälkikäteen sen vaikutusten arvioimiseksi. Näissä tutkimuksissa huomioidaan paitsi kysymyksessä mainitut näkökohdat kuten tiedottaminen ja valistaminen ennakkoluulojen, väkivaltaisuuksien ja suvaitsemattomuuden torjumiseksi myös muut näkökohdat kuten väestön omien valmiuksien kehittäminen olennaisten tarpeidensa tyydyttämiseksi.

Komission toteuttamat arvioinnit koskevat lisäksi äänestäjäkunnan valistamiseen liittyviä toimia. EU:n toimet vaalien tukemisen alalla ovat keskeisellä sijalla (mutteivät riittäviä) demokratiakehityksen kannalta, ja äänestäjäkunnan valistamisella varmistetaan, että kansalaiset ovat tietoisia demokraattisista oikeuksistaan, minkä avulla tuetaan heidän valmiuksiaan käyttää näitä oikeuksia. Äänestäjäkunnan valistaminen on tärkeää erityisesti silloin, jos väestöllä on vähän tai ei lainkaan kokemusta demokraattisista menettelyistä tai perinteistä.

(1) KOM(2001) 211 lopullinen.