KIRJALLINEN KYSYMYS E-0948/00

esittäjä(t): Laura González Álvarez (GUE/NGL) komissiolle

(29. maaliskuuta 2000)

Aihe: Hiilivetysäiliöiden purkaminen ja siirtäminen Ferrazosta Ría de Arosan jokisuun ulkopuolelle (Galicia, Espanja)

Ría de Arosa -jokisuu on luonnonalue, joka on tuottavuudeltaan merkittävin Galician jokisuista. Sen pinta-ala on 250 km2 , rantaviivaa on 75 kilometriä ja suistoja on yhdeksän. Alueella on tärkeitä suoalueita, monenlaisia vedenalaisia ekojärjestelmiä sekä runsaasti elämiä ja kasveja. Kolme siihen kuuluvaa luonnonaluetta, jotka ovat viidesosa sen kokonaispinta-alasta, on tunnustettu suojelluiksi. Alueella harjoitetaan merkittävää sosiaalis-taloudellista toimintaa, joka on keskittynyt mereen, teollisuuteen ja matkailuun ja jonka vuosittainen arvo on 730 miljoonaa euroa. Välittömiä työpaikkoja alue tarjoaa 26 000 hengelle. Nämä perusalat puolestaan tukevat kauppaa, rakentamista ja palvelualaa koko rannikkoalueella ja ovat Ría de Arosan ja koko Galician tulevaisuuden sosiaalis-taloudellisen kehityksen strategiset alat.

Villagarcía de Arosassa sijaitsevien Ferrazon hiilivetysäiliöiden sijaintipaikka ei sovi yhteen Ría de Arosan luontoa ja sosiaalis-taloudellisia koskevien arvojen suojelun kanssa. Säiliöt myös merkitsevät vaaraa alueen asukkaiden turvallisuudelle.

Voisiko komissio ottaa yhteyttä Espanjan toimivaltaisiin viranomaisiin siinä tapauksessa, että nämä hiilivetysäiliöt eivät sovi yhteen luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelua koskevan direktiivin 92/43/ETY(1), tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arviointia koskevan direktiivin 85/337/ETY(2) ja suoalueiden suojelua koskevan Ramsar-yleissopimuksen kanssa? Voisiko komissio edistää näiden säiliöiden siirtämistä toiselle vähemmän riskialttiille alueelle pois Ría de Arosasta ja kieltää hiilivetyjen kuljettamisen jokisuulla monien poliittisten tahojen ja Ría de Arosan kansalaisliikkeen pyyntöjen mukaisesti? Voisiko komissio velvoittaa Espanjan toimivaltaiset viranomaiset antamaan Ría de Arosan kansalaisliikkeelle sen pyytämät tiedot, joita sille ei ole annettu, jotta sovellettaisiin ympäristöä koskevan tiedon saannin vapautta koskevaa direktiiviä 90/313/ETY(3)?

(1) EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7.

(2) EYVL L 175, 5.7.1985, s. 40.

(3) EYVL L 158, 23.6.1990, s. 56.

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(8. toukokuuta 2000)

Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27. kesäkuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY 2 artiklassa säädetään, että ennen luvan myöntämistä on arvioitava niiden hankkeiden vaikutukset, joilla etenkin laatunsa, kokonsa tai sijaintinsa vuoksi on merkittäviä ympäristövaikutuksia. Tätä säännöstä sovelletaan direktiivin liitteissä I ja II lueteltuihin hankkeisiin.

Mitä tulee kirjallisessa kysymyksessä mainittuihin laitoksiin, liitteessä II olevan 6 kohdan d alakohdassa mainitaan öljyn sekä petrokemiallisten ja muiden kemiallisten tuotteiden varastointilaitokset. Direktiivin 4 artiklan 2 kohdassa säädetään, että liitteessä II mainittuihin luokkiin kuuluvat hankkeet on arvioitava, jos jäsenvaltiot toteavat niiden laadun sitä vaativan.

Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21. maaliskuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY 6 artiklassa säädetään, että kaikki suunnitelmat tai hankkeet, jotka eivät liity suoranaisesti alueen käyttöön tai ole sen kannalta tarpeellisia, mutta saattavat vaikuttaa tähän alueeseen merkittävästi joko erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa, on arvioitava asianmukaisesti sen kannalta, miten ne vaikuttavat alueen suojelutavoitteisiin. Vaikutusten arvioinnista tehtyjen johtopäätösten perusteella kansalliset viranomaiset antavat hyväksyntänsä tälle suunnitelmalle tai hankkeelle vasta varmistuttuaan siitä, että suunnitelma tai hanke ei vaikuta kyseisen alueen koskemattomuuteen, ja kuultuaan tarvittaessa kansalaisia.

Ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta 7. kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/313/ETY kohdalla on mainittava, että muista direktiiveistä poikkeavasti tämän direktiivin 4 artiklassa säädetään mahdollisuudesta hakea kyseisen kansallisen oikeusjärjestelmän mukaisesti tuomioistuimelta tai hallintoviranomaiselta muutosta pyydetyn ympäristöä koskevan tiedon saannin estäneen viranomaisen päätökseen. Direktiivi 90/313/ETY on saatettu osaksi Espanjan kansallista lainsäädäntöä 13. joulukuuta 1995 annetulla lailla 38/1995, sellaisena kuin se on muutettuna 29. joulukuuta 1999 annetulla lailla 55/1999, jossa säädetään kansallisista muutoksenhakumenettelyistä.

On huomattava, että komissio on aloittanut asian käsittelyn samoja seikkoja koskevien Rosa Miguélez Ramosin(1) kysymyksen P-0790/00, Camilo Nogueira Románin(2) kysymyksen E-0804/00 sekä tämän, käsillä olevan kysymyksen johdosta. Asia on kirjattu rekisteriin tunnuksella B-2000/2076. Komissio on kääntynyt Espanjan viranomaisten puoleen pyytääkseen heiltä edellä mainittuja laitoksia koskevia tietoja.

Perustamissopimusten valvojana komissio ryhtyy joka tapauksessa tarvittaviin toimiin taatakseen yhteisön oikeuden noudattamisen tässä tapauksessa.

(1) EYVL C 374 E, 28.12.2000, s. 155.

(2) EYVL C 374 E, 28.12.2000, s. 155.