KIRJALLINEN KYSYMYS E-2517/01

esittäjä(t): Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) komissiolle

(14. syyskuuta 2001)

Aihe: Myrkyllisten aineiden liiallinen kasautuminen Kreikan vesistöihin

Thessalonikin Aristoteles-yliopiston suorittamien tutkimusten mukaan Kreikan 32 vesistössä havaittiin vuosina 19992000 myrkyllisten aineiden kasautumia, jotka ylittivät Maailman terveysjärjestön asettamat enimmäisrajat. Kasautumia havaittiin seuraavissa yhdeksässä järvessä: Volvi, Doirani, Mikri Prespa, Vistonida, Amvrakia, Zazari, Koronia, Kastoria ja Ioannina.

1. Onko komissio tietoinen asiasta? Miten tilanne voitaisiin korjata yhteisön lainsäädännön perusteella?

2. Mitä vaaroja kansanterveydelle aiheutuu myrkyllisten aineiden liiallisesta kasautumisesta vesistöihin?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(29. lokakuuta 2001)

1. Viitaten Kreikan vesistöjen ekosysteemejä koskevaan tutkimukseen komissio voi todeta olevansa tietoinen Kreikan vedenlaatuun liittyvistä ongelmista. Ovathan Kreikan vesistöjen rehevöitymisongelmat hyvin tunnettuja. Käsiteltävänä oleva kysymys koskee kuitenkin myrkyllistä lajia (makean veden sinilevää), josta on saatavilla vain vähän tietoa. Useissa jäsenvaltioissa on käynnissä juoma- ja uimavesiä koskevia tutkimuksia.

Yhteisön oikeudessa vedenlaatuongelmat on otettu huomioon useissa direktiiveissä, kuten juomaveden valmistamiseen tarkoitetun pintaveden laatuvaatimuksista annetussa direktiivissä, yhdyskuntajätevesien käsittelystä annetussa direktiivissä, vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta annetussa direktiivissä(1) ja muissa direktiiveissä. Näiden direktiivien tavoitteena on saavuttaa tietty vedenlaatu ja vähentää erityisesti ravintoaineiden ja vaarallisten aineiden vaikutuksia vesistöihin.

Voimassa olevassa yhteisön lainsäädännössä ei kuitenkaan aseteta myrkyllisille aineille raja-arvoja, koska ongelmaa ei vielä ollut tutkittu eikä valvontamenetelmiä kehitetty, kun kyseiset direktiivit annettiin.

Edellä mainittujen direktiivien säännöksiä voidaan tässä suhteessa pitää päästölähteillä suoritettavina toimenpiteinä, koska niiden pitäisi suojella sellaisilta ilmiöiltä kuin huonon vedenlaadun ja rehevöitymisen aiheuttamilta levämyrkkyjen keskittymisen tapaisilta kielteisiltä ympäristövaikutuksilta. Sinilevän leviämistä lisäävät ensisijaisesti yhdyskunta- ja teollisuusjätevesien sekä maatalouden fosforipäästöt.

Komissio käy parhaillaan Kreikan viranomaisten kanssa keskusteluja heidän näkemyksistään sekä (yhdyskuntajätevesien käsittelystä annetun direktiivin mukaisten) haavoittumiselle alttiiden alueiden ja (nitraattidirektiivin mukaisten) pilaantumiselle alttiiden vyöhykkeiden laajentamisesta. Edistyminen tällä alueella johtaisi tiukempiin säännöksiin uhanalaisilla alueilla ja olisi huomattava askel kohti rehevöitymisen sekä pintavesien ja pohjavesien nitraattiongelmien torjumista. Vedenlaadun paraneminen helpottaisi yleisemminkin suuren myrkkypitoisuuden ongelmaa, koska myrkkypitoisuus on seurausta rehevöitymisestä.

Viidennessä tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen puiteohjelmassa (19982002) on jo käynnistetty aloite, jossa perustetaan levämyrkkykysymystä käsittelevä Euroopan laajuinen verkosto. Lisäksi on aloitettu tutkimushanke (Photox), jossa tutkitaan uuden teknologian kehittämistä syanobakteerien tuottamien toksiinien fotokatalyyttiselle hajottamiselle. Sen jälkeen, kun on arvioitu ongelmaa Euroopan tasolla ja nykyisten ja pitkälle kehittyneiden teknologioiden mahdollisuuksia seurata ja poistaa vesistöistä syanobakteerien tuottamia toksiineja, yhteisö voisi tässä yhteydessä laatia suuntaviivat vesiekosysteemien sisältämien toksiinien mittaamiselle, ja yhteisön lainsäädännössä voitaisiin myöhemmin tarvittaessa vahvistaa toksiinien raja-arvot.

On mainitsemisen arvoista, että Kreikan maaseudun kehittämissuunnitelmaan vuosille 20002006 kuuluvassa maatalouden ympäristötoimenpiteessä (Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17. toukokuuta 1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1257/1999(2)) on suunniteltu joillakin Pohjois-Kreikan Natura 2000 -alueilla (sisältää Vistonida- ja Koronia-järvet) toteutettava erityinen toimi. Siinä edellytetään vähäpanoksisen viljelyn hallintajärjestelmiä, ja sen tavoitteena on lisätä lajien monimuotoisuutta. Toimesta pitäisi kuitenkin olla hyötyä myös näiden järvien veden laadulle, koska se vähentää osaltaan maatalouden aiheuttamaa pilaantumista.

2. Vaara kansanterveydelle on olemassa heti, kun Maailman terveysjärjestön WHO:n suositusten mukaiset toksiinien raja-arvot [1 mikrogramma (µg) mikrokystiiniä litrassa (/1)] ylitetään. Mikrokystiini on myrkyllistä soluille, joiden entsyymitoimintaa se haittaa. Ihmisillä se vaikuttaa eniten maksasoluihin. Jos keskimääräisen päivittäisen vedenkulutuksen kattaa vedellä, jossa on edellä mainitun raja-arvon ylittävä määrä mikrokystiiniä, se voi aiheuttaa akuutin myrkytyksen (maksaverenvuodon). Erittäin suurten toksiinipitoisuuksien saastuttamassa vedessä uiminen on vaarallista pääasiassa vauvoille ja lapsille.

Jos toksiinipitoisuudet ovat huomattavia, paikallisviranomaisten tulisi ryhtyä toimiin kansanterveydelle aiheutuvien riskien minimoimiseksi (ei juomavedenottoa, yleisölle tiedottaminen, varoitusmerkit paikalle, veden myrkkymäärien valvominen jne.).

On kuitenkin syytä mainita myös, että syanobakteerien leväkukintojen esiintyminen ei aina automaattisesti johda suuriin toksiinipitoisuuksiin, koska vain tietyt lajit tuottavat toksiinia. Toisaalta on toistaiseksi epäselvää, miten paljon levät tuottavat muita toksiineja, jotka aiheuttavat suuren riskin kansanterveydelle.

(1) Neuvoston direktiivi 75/440/ETY, annettu 16 päivänä kesäkuuta 1975, jäsenvaltioissa juomaveden valmistamiseen tarkoitetun pintaveden laatuvaatimuksista (EYVL L 194, 25.7.1975). Neuvoston direktiivi 91/271/ETY, annettu 21 päivänä toukokuuta 1991, yhdyskuntajätevesien käsittelystä (EYVL L 135, 30.5.1991). Neuvoston direktiivi 91/676/ETY, annettu 12 päivänä joulukuuta 1991, vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta (EYVL L 375, 31.12.1991).

(2) EYVL L 160, 26.6.1999.