KIRJALLINEN KYSYMYS E-3437/00

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(7. marraskuuta 2000)

Aihe: Merinisäkkäiden vahingossa tapahtuvan pyynnin torjuminen noudattamalla tarkasti nykyisiä suojelutoimenpiteitä ja niitä tarvittaessa tehostamalla

1. Onko komissio tietoinen, että vuosittain tuhannet merinisäkkäät kuten delfiinit kuolevat, kun ne joutuvat vahingossa kalaverkkoihin, vaikka niitä ei pyydetäkään?

2. Voiko komissio vahvistaa, että merinisäkkäät on suojeltu Bernin yleissopimuksen, Bonnin julkilausuman ja elinympäristöä koskevan direktiivin (92/43/ETY) perusteella ja että yleisesti katsotaan, että niihin tulee soveltaa CITESin (yleissopimus uhanalaisten villieläin- ja kasvilajien kansainvälisestä kaupasta) liitettä I?

3. Onko komissio tietoinen, että se on viimeksi kuluneiden kymmenen vuoden ajan rahoittanut 20 sivupyynnin ongelmaa käsittelevää tutkimusta ja että, huolimatta vakavaan ongelmaan viittaavasta murskaavasta todistusaineistosta, jäsenvaltiot jatkavat tutkimuksia sen sijaan, että ne vihdoin alkaisivat noudattaa elinympäristödirektiivin mukaisia velvoitteitaan?

4. Muistaako komissio, että ympäristöä ja kehitystä koskevan Rion julistuksen 15. periaatteessa todetaan, että suojellakseen ympäristöä valtiot soveltavat kykyjensä mukaan laajasti näkemystä, joka ottaa huomioon varotoimenpiteet etukäteen. Mikäli vakava tai peruuttamaton vahinko uhkaa, ympäristön tilan heikkenemistä estävien kustannustehokkaiden toimenpiteiden lykkäämistä ei saa perustella täydellisen tieteellisen varmuuden puuttumisella? Tietääkö komissio myös, että eräät jäsenvaltiot eivät vielä sovella kyseistä ennalta varautumisen periaatetta kalastukseen?

5. Onko komissio tietoinen, että Yhdistyneiden kansakuntien ympäristöohjelman (UNEP) vuoden 1999 vuosikertomuksessa katsotaan, että lainsäädännön tukema konsensus on jokaisen kansainvälisen, alueellisen tai kansallisen ympäristönsuojelualoitteen menestymisen edellytys, ja että Yhdysvallat ja Uusi Seelanti ovat ratkaisseet enimmät merinisäkkäiden sivupyyntiin liittyvät ongelmansa kyseisen strategian avulla?

6. Onko komissio valmis ryhtymään konkreettisiin toimiin ratkaistakseen merinisäkkäiden sivupyyntiä koskevat ongelmat, esimerkiksi toteuttamalla yhteisen kalastuspolitiikan alalla sellaisia toimia, jotka tekevät eurooppalaisille kalastajille merinisäkkäiden vahingossa pyytämisen mahdottomaksi tai vähentävät sen ehdottomaan vähimmäismäärään?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(14. joulukuuta 2000)

1. Komissio on hyvin tietoinen merinisäkkäiden, pääasiassa pienten valaiden, tahattomasta pyydystämisestä ja on kysymyksen esittäjän tapaan huolissaan tilanteesta.

2. Komissio on hyvin tietoinen kansainvälisistä sopimuksista ja yleissopimuksista, joita on tehty merinisäkkäiden suojelemiseksi ja säilyttämiseksi. Yhteisön lainsäädäntö on laadittu niin, että siinä otetaan huomioon kaikki tähän mennessä ratifioitujen luonnonsuojeluun liittyvien kansainvälisten sopimusten ja yleissopimusten määräykset.

3. Yhteisön tukema tutkimus merinisäkkäiden jäämisestä kalastusverkkoihin antaa ongelmaan lisävalaistusta. Yksikään tutkimus ei kuitenkaan anna ratkaisevaa selvyyttä siihen, millaisiin toimiin tulisi ryhtyä turhien verkkoon jäämisten estämiseksi tai vähentämiseksi, eikä tietoa siitä, mikä suhteellinen merkitys kuolleisuusluvuilla on verrattuna populaatioiden kokoon. Asiaa on tutkittava lisää.

4. Ennalta varautumisen periaatteen noudattaminen on merkki siirtymisestä kohti kestävää kehitystä, mutta vielä ei ole määritelty meriekosysteemin ja ihmisten sitä hyödykseen käyttävän toiminnan strategioita, välineitä, tavoitteita ja vertailuarviointia. Ennalta varautumisen periaatteen käytännön noudattamiseen liittyvistä menettelyistä käydään yhä tieteellistä keskustelua. Merinisäkkäiden henkiinjäämisen takaamiseksi tarkoitetut toimet eivät rajoitu vain kalastusalusten ja näiden eläinten väliseen kielteisen vuorovaikutuksen estämiseen. On yritettävä suojella myös meriympäristöä kokonaisuudessaan. Valaiden kuolemiin ja rannalle ajautumisiin on muitakin syitä kuin kalastajien toiminta. Syitä ei aina pystytä varmasti määrittelemään, mutta niihin kuuluvat merien saastuminen, meluhaitat (laivakuljetukset, seismiset tutkimukset, laivanhylkyjen raivaus, nopeat lautat, armeijan tarkoituksiin kehitetyt akustiset järjestelmät) ja epidemioiden aiheuttamat kuolemat.

5. ja 6. Komissio aikoo ottaa selvää kaikista realistisista ratkaisuista ongelman lieventämiseksi. Nykyiset yhteisön säännökset on kuitenkin tärkeää panna täytäntöön ennen uuden lainsäädännön laatimista. Jäsenvaltiot ovat tärkeässä asemassa sekä ympäristöön että kalatalouteen liittyvien toimenpiteiden ja niiden valvonnan määrittelemisessä ja täytäntöönpanossa. Jäsenvaltioiden tulisi erityisesti panna täytäntöön luontotyyppidirektiivin(1) 11 artikla ja 12 artiklan 4 kohta, jotka liittyvät sellaisen kalastustoiminnan valvontaan ja seurantaan, jonka yhteydessä tapahtuu valaiden sivupyyntiä. Jäsenvaltioilla on lakiin perustuva velvollisuus panna nämä määräykset täytäntöön ja varmistaa käytännön toimien yhteensopivuus niiden kanssa. Komissio muistuttaa jäsenvaltioita niiden velvollisuudesta ehdottaa luontotyyppidirektiivin liitteeseen II kuuluvien valaslajien osalta alueita, jotka muodostavat osan Natura 2000 -verkostoa.

Yhteisön kalastusalaa koskevassa lainsäädännössä on jo nyt ajoverkkojen käyttökielto, kielto saartaa merinisäkkäitä tonnikalaa kalastettaessa ja kielto kalastaa tuulenkalaa alueilla, joilla ne ovat tärkeä osa merieläinten ravintoa.

Komission mielestä kalastus, jossa ei kuole yhtään delfiinejä, saattaa olla monille kalastajille täysin epärealistinen tavoite, mutta delfiinien kannalta turvallisempi kalastus voisi hyvinkin olla tavoitteena, johon on sinnikkäästi pyrittävä. Komissio on tämän tavoitteen saavuttamiseksi kehottanut tieteellis-teknis-taloudellista kalastuskomiteaa järjestämään pienten valaiden vahinkopyyntiä koskevan kokouksen vuonna 2001. Komissio on lisäksi pyytänyt kansainväliseltä merentutkimusneuvostolta mahdollisimman pian vuoden 2001 aikana katsausta kalastuksesta, jolla on merkittävä vaikutus pieniin valaisiin, arvioita kalastuksen kyseisille valaspopulaatioille aiheuttamista riskeistä sekä neuvoja mahdollisista korjaavista toimista kalastuksen aiheuttamien vaikutusten vähentämiseksi.

(1) Neuvoston direktiivi 92/43/ETY, annettu 21 päivänä toukokuuta 1992, luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta EYVL L 206, 22.7.1992.