KIRJALLINEN KYSYMYS E-0766/02

esittäjä(t): Antonio Di Pietro (ELDR) komissiolle

(19. maaliskuuta 2002)

Aihe: Maitokiintiöitä koskevan järjestelmän hallinnointi Italiassa

Euroopan yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto) tuomitsi 13. marraskuuta 2001 komission suorittamaan Ranskan tasavallalle negatiivisia korjauksia niiden maidon lisämaksujen osalta, joita vastaavien summien perimistä koskevat oikeudenkäynnit olivat kyseisen päätöksen antamishetkellä vireillä toimivaltaisissa kansallisissa tuomioistuimissa.

Italia on vuosien varrella joutunut maksamaan negatiivisia korjauksia useita miljoonia euroja. Kyseisistä summista ainoastaan hyvin pieni osa on tähän mennessä maksettu tuottajille vireillä olevan laajan muutoksenhakumenettelyn vuoksi.

Voisiko komissio ilmoittaa,

- maksetaanko Italialta pidätetyt summat takaisin edellä mainitun tuomion muodostaman ennakkotapauksen mukaisesti, ja onko Italia pyytänyt niiden palauttamista;

- onko Italia toteuttanut kaikki toimenpiteet maitokiintiöitä koskevan järjestelmän asianmukaiseksi soveltamiseksi, kuten yhteisön asetuksissa edellytetään, ja onko komissio koskaan virallisesti todistanut, että Italia on pannut asianmukaisesti täytäntöön maidon lisämaksuja koskevan järjestelmän, kuten sen toimivaltaan kuuluu?

Voisiko komissio myös ilmoittaa, kuka on velvollinen maksamaan lisämaksut, jos italialaiset tuomioistuimet antavat italialaisille maidontuottajille suotuisia päätöksiä?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(6. toukokuuta 2002)

Vastauksena ensimmäisen kysymyksen ensimmäiseen osaan, joka koski vähennettyjen summien palauttamista Italialle, komissio haluaa painottaa sitä, että EY:n tuomioistuimen 13. marraskuuta 2001 asiassa C-277/98 antama tuomio ei koske maito- ja maitotuotealan lisämaksusta 28 päivänä joulukuuta 1992 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 3950/92(1). Tätä asetusta koskevat asiat (C-148/01 ja C-153/01) ovat vielä vireillä. Lisäksi asia C-277/98 koski komission tekemiä oikaisuja riidanalaisiin summiin, joita jäsenvaltioiden oikeusviranomaiset käsittelevät. Italian tapauksessa tehdyt rahoitusoikaisut eivät koskeneet riidanalaisia summia, jotka ovat muutoksenhaun kohteena, vaan oikeastaan lisämaksuja, joita ei ole laskutettu ja/tai peritty Italian viranomaisten huolimattomuuden vuoksi. Komissio ei ole vielä tehnyt päätöstä näistä summista. Komissio selvittää, onko Italian viranomaisten huolimattomuus maitokiintiöjärjestelmän soveltamisessa vaikuttanut riita-asioiden yleisyyteen.

Italiaa koskeva tilien tarkastamista ja hyväksymistä maidon markkinointivuosina 19951996 ja 19961997 koskeva päätös on siten EY:n tuomioistuimen 13. marraskuuta 2001 asiassa C-277/98 antaman tuomion mukainen. Tuomiossa ei vaadita komissiota luopumaan rahoitusoikaisuista, jotka koskevat jäsenvaltioissa oikeudellisina riita-asioina käsiteltäviä summia, vaan tuomiossa ainoastaan vaaditaan, että komissio osoittaa jäsenvaltioiden viranomaisten huolimattomuuden maksettavaksi kuuluvien lisämaksujen perinnässä.

Ennen tätä päätöstä Italialle ei ollut määrätty rahoitusoikaisua neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3950/92 mukaisesti.

Vastauksena ensimmäisen kysymyksen toiseen osaan, joka koski sitä, onko Italia samalla vaatinut summien palauttamista, voidaan todeta, että Italia on jättänyt edellä mainitun komission päätöksen EY:n tuomioistuimen ratkaistavaksi ja vaatinut sen peruuttamista (asia C54/02).

Vastauksena toiseen kysymykseen, joka koski sitä, onko Italia toteuttanut kaikki tarvittavat toimenpiteet maitokiintiöjärjestelmän asianmukaisen soveltamisen varmistamiseksi, komissio voi todeta, että se on käynnistänyt EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan mukaisesti Italiaa vastaan jäsenyysvelvoitteiden laiminlyöntiä koskevan menettelyn, joka koski maitokiintiöjärjestelmän virheellistä täytäntöönpanoa. Menettely koskee pääasiassa laiminlyöntiä varmistaa tuottajien maksettavaksi kuuluvien lisämaksujen maksaminen. Nämä lisämaksut eivät ole niitä summia, joiden välitöntä perimistä on lykätty oikeuden päätöksellä. Näin ollen komissio katsoo, että Italia ei ole ryhtynyt riittäviin toimenpiteisiin pannakseen maitokiintiöjärjestelmän oikein täytäntöön.

Vastauksena viimeiseen kysymykseen, joka koski sitä, kuka on velvollinen maksamaan lisämaksut, jos italialaiset tuomioistuimet tekevät päätöksiä maidontuottajien hyväksi, voidaan todeta, että tästä asiasta tehdään päätös yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1258/1999(2) 7 artiklan mukaisesti. Tässä vaiheessa on ennenaikaista arvioida, millainen päätös tulevaisuudessa tehdään, koska komissiolla ei ole vielä käytössään kaikkia tietoja.

(1) EYVL L 405, 31.12.1992.

(2) EYVL L 160, 26.6.1999.