KIRJALLINEN KYSYMYS E-3170/01

esittäjä(t): Sebastiano Musumeci (UEN) komissiolle

(19. marraskuuta 2001)

Aihe: Julkisten palvelujen sääntely Euroopan unionissa

Kun otetaan huomioon teknologinen kehitys sekä elämäntyyliin muuttumiseen perustuvat uudet tarpeet, on tärkeää yksilöidä selkeästi, mitä 2000-luvun julkisilla palveluilla tarkoitetaan.

Julkisia palveluja koskevat säädökset vaihtelevat huomattavasti jäsenvaltioissa.

Yli 250 miljoonan asukkaan yhteisössä, jossa on yhteisvaluutta ja yhtenäismarkkinat, ei voida jatkossa soveltaa toisistaan poikkeavia julkisia palveluja koskevia säädöksiä.

1. Eikö komissio mielestä olisi yhdenmukaistettava pikaisesti julkisia palveluja koskevia säädöksiä (sähköenergia, puhelinliikenne, vesivarat ja kaasuntoimitus) ennen hakijamaiden liittymistä Euroopan unioniin?

2. Eikö komission mielestä olisi ryhdyttävä toimiin, jotta kuluttajille voidaan tarjota tehokasta ja tasokasta palvelua sekä tehdä ero infrastruktuurien ja verkkojen omistajien ja hallinnoijien välillä?

3. Onko komissio esittänyt tai aikooko komissio esittää kyseistä alaa koskevia säädöksiä?

4. Kun otetaan huomioon uusien infrastruktuurien ja verkostojen luominen (vesi- ja kaasujohdot, puhelinkaapelit ja sähkölinjat) sekä nykyisten järjestelmien mukauttaminen teknologian kehitykseen ja turvallisuuden parantaminen, tiedustelisin komissiolta, mihin toimiin se aikoo ryhtyä monien ongelmien ratkaisemiseksi, joista voidaan mainita esimerkkinä vesijohtoverkoston kunto Etelä-Italiassa, joka on huomattavasti EU:n keskitasoa heikompi?

Mario Montin komission puolesta antama vastaus

(10. tammikuuta 2002)

1. Yleishyödyllisistä palveluista Euroopassa 20. syyskuuta 2001 antamassaan tiedonannossa(1) komissio toteaa, että yhteisön oikeus jättää pääasiassa jäsenvaltioiden määriteltäväksi, mitä ne pitävät yleistä taloudellista etua koskevina palveluina kyseisen toiminnan erityispiirteiden vuoksi. Jäsenvaltioiden vapaus määritellä tietty taloudellinen toiminta yleistä taloudellista etua koskevaksi palveluksi johtaa kunkin jäsenvaltion poliittisiten valintojen perusteella erilaiseen tulokseen. EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohdassa tunnustetaan ja suojataan tällaiset erot ja tästä seuraava jäsenvaltioiden mahdollisuus päättää itse politiikastaan yleistä taloudellista etua koskevien palveluiden alalla. EY:n perustamissopimuksen sääntöjä ja erityisesti kilpailusääntöjä on kuitenkin periaatteessa sovellettava myös kyseisiin palveluihin. Mainitussa 86 artiklan 2 kohdassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti kyseisten sääntöjen soveltamista voidaan rajoittaa vain siltä osin kuin se on tarpeen yleistä taloudellista etua koskevan palvelun moitteettoman toiminnan varmistamiseksi.

Komissio noudattaa suhteellisuusperiaatetta myös antaessaan tai ehdottaessaan johdettua oikeutta vapauttaakseen markkinat, joilla yleistä taloudellista etua koskevia palveluita voidaan

tarjota, kuten sähkö-, kaasu-, televiestintä-, posti- ja liikennemarkkinat. Monilla mainituista aloista komission antama johdettu oikeus ei yhdenmukaista yleistä taloudellista etua koskevien palveluiden käsitettä ja jättää jäsenvaltioille periaatteessa vapauden määrittää kyseiset palvelut. Samanaikaisesti annetaan kuitenkin esimerkkejä siitä, mitä voidaan pitää tällaisina palveluina. Postialalla tilanne on erilainen, koska yhteisön postipalvelujen sisämarkkinoiden kehittämistä ja palvelun laadun parantamista koskevista yhteisistä säännöistä 15 päivänä joulukuuta 1997 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 97/67/EY(2) edellytetään jäsenvaltioita varmistamaan tietyt laatustandardit täyttävä postin yleispalvelu. Myös televiestintäalalla parlamentin ja neuvoston antama yhteisön lainsäädäntö on pitkälti yhdenmukaistanut yleistä taloudellista etua olevia palveluita koskevat säännökset. Yleispalveludirektiivissä, jonka hyväksyminen on nyt loppuvaiheessa, vahvistetaan ja tarkennetaan, millainen yleispalvelu kaikkien yhteisön jäsenvaltioiden on taattava kohtuuhintaan(3). Vesialalla puolestaan on jo tapahtunut yhdenmukaistamista kansanterveyden ja ympäristön suojelun osalta.

Jäsenvaltioiden ja yhteisön toimielinten reaktiot mainittuun 20. syyskuuta 2000 annettuun komission tiedonantoon osoittavat, että edellä kuvaillussa perustamissopimukseen perustuvassa järjestelmässä yhdistyvät onnistuneesti (a) jäsenvaltioiden vapaus määritellä laajuudeltaan ja sisällöltään erilaisiksi sektorit, joilla yleistä taloudellista etua koskevia palveluita tarjotaan, (b) yhdenmukaistaminen silloin kun parlamentissa ja neuvostossa ollaan tästä yksimielisiä ja (c) avoimia ja kilpailukykyisiä markkinoita koskevien yhteisön tavoitteiden toteutuminen.

Komissiolla ei ole tässä vaiheessa syytä uskoa, etteikö yhteisön oikeuden nykyinen järjestelmä toimisi yleistä taloudellista etua koskevien palveluiden osalta tehokkaasti myös ehdokasmaiden liityttyä yhteisön jäseniksi.

2. Komissio katsoo, että infrastruktuurin omistamisen erottaminen palvelun tarjoamisesta on usein hyödyllistä mutta tähän kysymykseen ei ole yleistä vastausta, joka sopisi kaikkiin talouden aloihin tai yhteysverkkoja tarvitseviin toimialoihin. Asiaa olisi pikemminkin tutkittava erikseen eri aloilla ottaen huomioon alan kehitysvaihe ja tehokkaiden ja turvallisten palveluiden tarjoamiseen kuluttajille liittyvät erityisongelmat.

3. Energia-alalla komissio on juuri ehdottanut vapauttamisen nopeuttamista koskevaa direktiiviä(4), jossa säädetään verkkopalveluiden sekä sähkön ja kaasun myynnin erottamisesta toisistaan.

Posti-, televiestintä- ja juomavesialalla komissio ei tällä hetkellä valmistele lakialoitteita, joilla infrastruktuurin omistaminen ja palvelun tarjoaminen erotettaisiin toisistaan.

4. Komission rakennerahastoista on myönnetty ja myönnetään jatkossakin taloudellista tukea yhteisön vähemmän kehittyneiden alueiden infrastruktuuriverkkojen kehittämiseksi. Euroopan investointipankki myöntää lisäksi lainoja tähän tarkoitukseen.

Etelä-Italian vesijohtoverkoston osalta on erikseen todettava, että vesijohtoverkosto, jota ei pidetä asianmukaisesti kunnossa ja jossa veden laatu ei ole riittävän hyvä, rikkoo juomavesidirektiiviä, eli ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laadusta 15 päivänä heinäkuuta 1998 annettua neuvoston direktiiviä 80/778/ETY(5), sellaisena kuin se on muutettuna 3 päivänä marraskuuta 1998 annetulla neuvoston direktiivillä 98/83/EY(6). Jos vesijohtoverkosto vuotaa ja vettä kuluu hukkaan, Italian viranomaiset voivat hakea valitsemilleen kunnostustoimenpiteille tukea yhteisön rakennerahastoista ja maaseudun kehittämisohjelmista.

(1) EYVL C 17, 19.1.2001.

(2) EYVL L 15, 21.1.1998.

(3) Jäsenvaltioilla on edelleenkin valta päättää, millaiset hinnat katsotaan niiden alueella kohtuullisiksi ottaen huomioon kansalliset olosuhteet. Jäsenvaltiot säilyttävät lisäksi oikeuden varmistaa, että niiden alueella on saatavilla myös muita palveluita kuin yhteisön tasolla määritelty yleispalvelu.

(4) EYVL C 240 E, 28.8.2001.

(5) EYVL L 229, 30.8.1980.

(6) EYVL L 330, 5.12.1998.