FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 33/87

(2004/C 33 E/083)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0821/03

esittäjä(t): Patricia McKenna (Verts/ALE) komissiolle

(17. maaliskuuta 2003)

Aihe: GATS ja vesihuollon yksityistäminen

Komissio on edistänyt voimakkaasti kehitysmaiden vesihuollon vapauttamista Maailman kauppajärjestössä WTO:ssa. Onko komissio samaa mieltä siitä, että kehitysmaiden vesihuollon yksityistämisestä hyötyvät enemmän suuret monikansalliset yhtiöt kuin maailman köyhimpien maiden asukkaat?

Teettikö komissio puolueettoman tutkimuksen kolmannen maailman maiden vesihuollon vapauttamisen vaikutuksista ennen kuin se alkoi edistää asiaa?

Suostuuko komissio muussa tapauksessa tekemään kyseisen arvioinnin läheisessä yhteistyössä asiaan perehtyneiden kansalaisjärjestöjen kanssa ennen kuin kolmannen maailman mailta vaaditaan vapauttamisen jatkamista?

Pascal Lamyn komission puolesta antama vastaus

(25. huhtikuuta 2003)

Ympäristöpalvelut kuuluvat palvelukaupan yleissopimuksen (GATS) piiriin, jota koskevia neuvotteluja käydään parhaillaan. Yhteisö on esittänyt useimmille kauppakumppaneilleen ympäristöpalveluja koskevan neuvotteluehdotuksen ja esimerkiksi vesivarojen ja jätevesipalvelujen vapauttamista koskevia tarjouspyyntöjä. Yhteisön neuvottelutavoitteena on vähentää ympäristöpalvelujen kaupan esteitä tai poistaa ne.

Vesivarojen hoitoa koskevissa yhteisön tarjouspyynnöissä ei edellytetä toiminnan yksityistämistä, vaan niissä selkeästi kielletään rajat ylittävät vesikuljetukset putkiston kautta tai muulla kuljetusvälineellä. Niillä ei myöskään pyritä saamaan lupaa vesivarojen käyttöön. Maailman kauppajärjestön (WTO) jäsenten tekemät sitoumukset eivät myöskään heikennä tai vähennä isäntäjäsenvaltion hallituksen oikeutta säännellä vesihuoltoa ja vedenjakelua käyttäjille, valita sopivinta mallia yksityisten toimijoiden osallistumiselle, ottaa käyttöön tasapuolinen hinnoittelupolitiikka ja varmistaa, että kohtuuhintaiset palvelut ovat myös köyhien saatavilla. Yhteisö on tukenut ja tukee vastedeskin kehitysmaita näissä toimissa tarjoamalla esimerkiksi teknistä apua.

Vesipalveluja koskeva yhteisön lähestymistapa, jota se soveltaa myös WTO:ssa, perustuu yhteisön yleiseen vesipolitiikkaan, joka on laadittu asiaan liittyvien kysymysten ja haasteiden perusteellisen arvioinnin pohjalta. Tähän liittyy selvästi myös kysymys yksityisen sektorin osallistumisesta vedenjakelu- ja saniteettipalvelujen tuottamiseen. Yksityisen sektorin ottamista mukaan hallituksen ja kansalaisyhteiskunnan edustajien toteuttamiin toimiin vesi- ja saniteettipalvelujen toimittamiseksi niitä vailla oleville ja investointi- ja hallintokapasiteetin lujittamiseksi pidetään tärkeänä. Koska vesi-infrastruktuuri-investointeihin tarvitaan runsaasti pääomaa (joidenkin arvioiden mukaan lähes 180 miljardia dollaria vuodessa verrattuna nykyiseen 70—80 miljardin dollarin vuositasoon), on lisättävä julkista rahoitusta keräämällä yksityistä rahoitusta vesilaitoksia, vedenkäsittelyä, kastelua ja muita veteen liittyviä ohjelmien toteuttamiseen ja tehtävä alasta entistä houkuttelevampi yksityisen sektorin investointikohde. Viimeksi mainitun tavoitteen saavuttamiseksi yksityiset paikalliset tai ulkomaiset investoijat on saatava vakuuttuneiksi siitä, että heidän lailliset ja taloudelliset oikeutensa turvataan. Jos GATS-neuvottelut käydään asianmukaisesti, ne voivat komission mielestä edistää tämän tavoitteen saavuttamista merkittävästi. Vesipalvelukaupan vapauttamisen olisi oltava väline, jolla helpotetaan infrastruktuuri-investointeja, lujitetaan vesihuoltokapasiteettia ja edistetään teknologista kehitystä kehitysmaiden hallinnollisten resurssien ja sääntelykehyksen mukaisesti.

Lisäksi komissio on käynnistänyt WTO-neuvotteluhin liittyvän kestävän kehityksen vaikutusten arviointihankkeen. Tässä yhteydessä erityisen tutkimuskohteen muodostavat ympäristöpalvelut. Sidosryhmien kanssa käytävät neuvottelut ovat olennainen osa ympäristövaikutusten arviointiprosessia, ja siksi onkin kehitetty välineitä sen varmistamiseksi, että sidosryhmät voivat osallistua koko arviointiprosessiin sekä asiantuntijoina että kuulemisprosessin osapuolina. Sopimuspuolet ja komissio sitoutuvat aktiivisesti pyytämään sidosryhmiltä lausuntoja ja varmistamaan, että kansalaisyhteiskunnan edustajien kuulemis-prosessi on riittävän laaja ja kattava.

Lisäksi komissio kuulee politiikkansa osalta säännöllisesti asiaankuuluvaa kokemusta hankkineita ja nimenomaan kauppapolitiikasta kiinnostuneita kansalaisyhteiskunnan sekä kansalaisjärjestöjen edustajia. Tämä vuoropuhelu on tärkeä osatekijä kauppapolitiikan muotoilussa.