ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0170



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3137/98 esittäjä(t): Ernesto Caccavale (UPE) komissiolle (16. lokakuuta 1998) Aihe: Markkinahinnat ja koulutustoiminta, jonka rahoitukseen Euroopan sosiaalirahasto osallistuu Euroopan komissio ilmoitti vastauksena kirjalliseen kysymykseen P-1145/98(1), että Euroopan sosiaalirahaston yhteisrahoittaman koulutuksen ollessa kyseessä osakkuusyhtiön tai yhteenliittymän tarjoamat palvelut ovat laillisia. Samoin on laillista veloittaa näistä palveluista markkinahinta. Näin ollen vahvistetaan selvästi, että vaatimus siitä, että toiminta ei saa tuottaa voittoa, koskee oppilaitosta eikä osakkuusyhtiöitä. Tiedustelisin tiedotteessa numero 4 (rakennerahastoon kuuluvat hyväksytyt kulut) mainitun yhtenäisiä valvontamenetelmiä koskevan vaatimuksen perusteella, kumpaa seuraavista perusteista olisi sovellettava markkinahintojen osalta: a) arvioituja (kirjanpitoon merkittyjä) hintoja, jotka ovat vastaavat EU:n vahvistamia rajoja tai ovat niitä alhaisempia, b) arvioituja (kirjanpitoon merkittyjä) hintoja, jotka ovat samat tai alhaisemmat kuin oppilaitokselle vähintään kahden muun yhtiön antamat tarjoukset (tilintarkastustuomioistuimen aikaisemmin vastaavissa tapauksissa tekemän päätöksen mukaisesti). Komission jäsenen Pádraig Flynninkomission puolesta antama vastaus (30. marraskuuta 1998) Täydennyksenä arvoisan parlamentin jäsenen kirjalliseen kysymykseen P-1145/98 antamaansa vastaukseen komissio haluaa tarkentaa, että koulutusmenojen yhdenmukaisuudesta on säädetty erikseen yhteisön säädöksissä. Asetuksen (ETY) 2084/93(2) 2 artiklassa säädetään, että komissio valvoo, että sellaiset rahaston menot, jotka liittyvät samanlaatuiseen koulutustoimintaan, eivät kehity poikkeavalla tavalla. Komissio määrittää tämän vuoksi komitean lausunnon mukaisesti ja asetuksen (ETY) 4253/88(3) perusteella kutakin jäsenvaltiota varten yhteisymmärryksessä sen kanssa menojen viitteelliset keskivertomäärät koulutustyypin mukaan. Yhteistyökumppanin kotipaikassa on sovittu rinnastettavista kuluista, jotka on määritelty myöhemmin työministeriön kiertokirjeessä N:o 98/95, ja opetushenkilöstön luokituksen osalta saman ministeriön kiertokirjeessä N:o 101/97 määritellään ammattiluokitus sekä eri ammattien palkkakatot. Ilmoitettujen hintojen on näin ollen pysyttävä edellä mainituissa työministeriön kiertokirjeissä esitetyissä rajoissa. (1) EYVL C 402, 22.12.1998, s. 80. (2) EYVL L 193, 31.7.1993. (3) EYVL L 374, 31.12.1988.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0155



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2864/98 esittäjä(t): Hiltrud Breyer (V) neuvostolle (28. syyskuuta 1998) Aihe: Lasten ottaminen huomioon raja-arvoja määritettäessä - lapsiin kohdistuvien vaikutusten arviointi - lasten ekologiset oikeudet Euroopan unionin eri ympäristödirektiiveissä vahvistetut raja-arvot on määritetty suhteessa täysikasvuisiin henkilöihin. Lapset reagoivat pienen kokonsa ja ruumiinrakenteensa vuoksi paljon voimakkaammin erilaisiin saasteisiin, jotka aiheuttavat heille usein erilaisia sairauksia, kuten allergioita, keuhkoputken tulehduksia ja psykosomaattisia oireita. Tätä lasten erityisherkkyyttä ei tähän mennessä ole huomioitu raja-arvoja vahvistettaessa. Aikooko neuvosto vastaisuudessa huomioida lapset raja-arvoja vahvistettaessa? Jos ei, niin miksi ei? Miten neuvosto aikoo ratkaista tämän ongelman? Otetaanko parhaillaan työn alla olevassa otsonidirektiivissä huomioon lasten terveydellinen tila kohonneiden otsoniarvojen yhteydessä, ja määritetäänkö otsonille vielä alhaisempi raja-arvo? Katsooko neuvosto, että ympäristön kestokyvyn arvioinnin rinnalle tulisi suurten hankkeiden yhteydessä ottaa mahdollisimman pian myös lapsiin kohdistuvien vaikutusten arviointi? Jos neuvosto on tätä mieltä, miten se aikoo toteuttaa asian käytännössä? Miten mahdollinen lapsiin kohdistuvien vaikutusten arviointia koskeva direktiivi pannaan täytäntöön? Voiko neuvosto tehdä näitä kahta alaa eli raja-arvoja ja suurten hankkeiden yhteydessä lapsiin kohdistuvien vaikutusten arviointia koskevan lainsäädäntöaloitteen? Vastaus (27. marraskuuta 1998) 1. Neuvosto on tietoinen yhteisön kansalaisten terveyden suojelemisen merkityksestä. Se onkin yksi ympäristöpolitiikan tavoitteita, johon luonnollisesti sisältyy lasten terveys ja hyvinvointi. Neuvosto on esimerkiksi lisännyt direktiivin antamisesta ilmassa olevien rikkidioksidin, typpidioksidin ja typen oksidien, hiukkasten ja lyijyn pitoisuuksien raja-arvoista 24. syyskuuta 1998 vahvistettuun yhteiseen kantaan johdanto-osan kappaleen, jossa muistutetaan, että siinä vahvistetut raja-arvot ovat vähimmäisvaatimuksia ja että jäsenvaltiot voivat säätää tiukempia raja-arvoja "erityisen haavoittuvaisen väestönosan, kuten lasten ja sairaalapotilaiden terveyden suojelemiseksi". 2. Neuvosto ei kuitenkaan puutu komission ehdotusten valmisteluvaiheeseen; komissiolla on, kuten arvoisa parlamentin jäsen tietää, lainsäädännöllinen aloiteoikeus yhteisössä.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0097



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2593/98 esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle (1. syyskuuta 1998) Aihe: Ohjelmiin liittyvien sopimusten tekeminen Kreikassa Kreikan lehdistössä julkaistujen tietojen mukaan komissio epäilee julkisen sektorin yksiköiden yksityisten yritysten kanssa vuoden 1997 lopussa tekemien televiestintä-, energia-, vesihuolto- ja liikennealan ohjelmiin liittyvien 1 biljoonan drakman arvoisten sopimusten täytäntöönpanon asianmukaisuutta Kreikassa. Koska hankkeita, jotka solmituissa ohjelmiin liittyvissä sopimuksissa on suunniteltu toteutettavan, pidetään erityisen tärkeinä ja niiden toteutuksessa ilmenevät häiriöt aiheuttavat vakavia ongelmia, komissiolta kysytään: Onko ohjelmiin liittyvien sopimusten solmimisessa ongelmia, mistä ne johtuvat, mitä nimenomaisia sopimuksia ne koskevat ja mitä komissio aikoo tehdä niiden hoitamiseksi? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (27. lokakuuta 1998) Komissio on saanut valituksia, joiden mukaan tietyillä erityisaloilla (14. kesäkuuta 1993 vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alan hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta annetun neuvoston direktiivin 93/38/ETY(1) mukaisilla aloilla) toimivat kreikkalaiset julkisen sektorin yritykset ovat tehneet ohjelmasopimuksia, joiden yhteydessä eräitä yrityksiä on suljettu sopimusten ulkopuolelle niiden kansallisuuden vuoksi. Näitä valituksia tukevat myös Kreikan lehdistössä julkaistut tiedot. Komissio onkin ottanut yhteyden Kreikan viranomaisiin tilanteen selvittämiseksi. Komission käytettävissä olevien tietojen mukaan näyttää siltä, että ohjelmasopimuksia on tehty yhteensä noin 3 600 miljoonan ecun arvosta Kreikan julkisen sektorin yritysten kanssa juuri ennen direktiivin 93/38/ETY voimaantuloa Kreikassa. Vaikka yhteisön johdetussa oikeudessa ei olekaan asiaa koskevia erityissäännöksiä (direktiiviä 93/38/ETY ei sovellettu Kreikassa sopimusten tekohetkellä), komissio huomauttaa kuitenkin, että sopimuksia koskevat Euroopan yhteisön perustamissopimuksesta johtuvat yleiset määräykset ja periaatteet, joihin nimenomaan kuuluu kansallisuuteen perustuvan syrjinnän kieltäminen. Komissio tutkii parhaillaan yhdessä Kreikan viranomaisten kanssa, onko yrityksiä todella suljettu sopimusten ulkopuolelle niiden kansallisuuden perusteella. Jos ilmenee, että näin on tapahtunut, komissio käynnistää asiassa Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 169 artiklassa määrätyn menettelyn. (1) EYVL L 199, 9.8.1998.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0135



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2752/98 esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle (10. syyskuuta 1998) Aihe: Sosiaaliseen suojeluun liittyvät menot Euroopan unionissa Sosiaalimenoissa on yhä suuria eroja jäsenvaltioiden välillä sosiaaliseen suojeluun liittyviä menoja jäsenvaltioissa vuonna 1997 koskevan komission kertomuksen mukaan (KOM(98) 0243); ne vaihtelevat Irlannin 20 %:sta ja Kreikan 21 %:sta BKT:sta Ruotsin 36 %:iin BKT:sta. Myös työttömyyskorvausten tasot vaihtelevat Tanskan ja Ranskan 60-65 %:sta Kreikan 25 %:iin työntekijän palkasta. Ottaen huomioon nämä seikat sekä sen, että edelleen saman komission kertomuksen mukaan noin 35 %:ssa Euroopan unionin kotitalouksista sosiaaliavustukset muodostavat tärkeimmän tulolähteen ja että ilman näitä avustuksia 40 % kotitalouksista olisi köyhiä, komissiolta kysytään, millä toimenpiteillä se aikoo edistää sosiaalimenojen yhdenmukaistamista jäsenvaltioissa ja köyhyyden lievittämistä erityisesti sellaisissa maissa kuten Kreikka, jossa sosiaalimenojen taso on yksi unionin alhaisimmista ja jossa sijaitsevat unionin köyhimmät alueet henkeä kohden lasketulla BKT:lla mitattuna? Komission jäsenen Pádraig Flynninkomission puolesta antama vastaus (22. lokakuuta 1998) Kukin jäsenvaltio vastaa oman sosiaaliturvajärjestelmänsä järjestämisestä ja rahoituksesta, ja sosiaaliturvaan käytettyjen julkisten varojen määrä vaihtelee huomattavasti eri jäsenvaltioissa. Irlannissa se on 20 % BKT:sta ja Ruotsissa 36 % BKT:sta(1). Sosiaaliturvaan käytetty osuus julkisista menoista ei tietenkään yksinään riitä kuvaamaan jäsenvaltion sosiaaliturvan tasoa. Tehokkaat tulonsiirrot voivat periaatteessa olla etuuksia taikka myös verohelpotuksia tai vähennyksiä, jolloin ne ilmenevät pienentyneinä verotuloina eivätkä menoina. Julkisen sektorin osuus jäsenvaltion yleisessä sosiaaliturvajärjestelmässä kuvastaa valtion väestörakennetta (erityisesti perheiden ja kotitalouksien rakennetta) sekä työeläkejärjestelmien ja yksityisten järjestelmien suhteellista merkitystä. Komissio edistää jäsenvaltioiden yhteistyötä sosiaaliturvaa koskevien tavoitteiden ja toimintalinjojen lähentämiseksi. Komissio aikoo esittää vuoden 1998 lopulla raportin sosiaaliturvajärjestelmien voimavaroja ja riittäviä korvauksia koskevista yhteisistä perusteista 24. kesäkuuta 1992 annetun neuvoston suosituksen 92/441/ETY(2) täytäntöönpanosta. Vuoden 1999 alkupuolella komissio esittää tiedonannon, johon sisältyy arviointi sosiaaliturvaa koskevien tavoitteiden ja politiikkojen lähentämisestä 27. heinäkuuta 1992 annetun neuvoston suosituksen 92/442/ETY täytäntöönpanosta. Amsterdamin sopimuksen 137 artiklassa annetaan unionille uusi tehtävä toimia sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseksi. (1) Sosiaalista suojelua Euroopassa käsittelevä kertomus. (2) EYVL L 245, 26.8.1992.
Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0007



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1859/98 esittäjä(t): Undine-Uta Bloch von Blottnitz (V) komissiolle (16. kesäkuuta 1998) Aihe: Ydinvoimaloiden turvatoimet ja valvonnasta aiheutuvat kustannukset Euratomin turvatoimien luotettavuutta koskevaan kysymykseeni E-663/98(1) antamassaan vastauksessa komissio toteaa, että komissio suorittaa myös vastaisuudessa säännöllisiä tarkastuksia Dounreayn ydinvoimalassa, sikäli kuin varat sen sallivat. Lisäksi komissio toteaa, että sen tietojen mukaan Dounreayn ydinvoimalan valvonnassa ei ole puutteita eikä sinne ole sijoitettu valvonnan piiriin kuuluvia ydinjätteitä. European Atomic Forumin huhtikuussa ilmestyneessä tiedotteessa kerrotaan tosin mainitsemastani Dounreayn jätekuilun sisällöstä seuraavaa: Koska tämän radioaktiivisen jätteen laadusta ei ole tarkkaa tietoa, selvitetään ensin ympäristön hydrogeologia ja tutkitaan, mihin porausreiät ja välineet olisi paras sijoittaa. 1. Riittävätkö Euratom-viranomaisten käytettävissä olevat varat siihen, että Euroopan ydinvoimaloissa suoritetaan kaikki tarpeelliset tarkastukset säännöllisesti ja myös tulevaisuudessa? 2. Kuinka suuri tähän tarkoitukseen vuosittain käytettävä summa on, ja kuinka suuri sen Euratomin mielestä pitäisi olla, jotta ydinvoimaloissa voidaan suorittaa kaikki tarpeelliset tarkastukset myös tulevaisuudessa? 3. Voiko komissio varmasti sulkea pois sen mahdollisuuden, että Dounreayn jätekuiluun on varastoitu materiaalia, jonka oikeastaan pitäisi kuulua komission valvonnan piiriin? 4. Mitä mieltä komissio on ydinteollisuuden antamasta lausunnosta, jonka mukaan kuilun sisällöstä ei ole tietoa? Komission jäsenen Christos Papoutsisinkomission puolesta antama vastaus (15. syyskuuta 1998) 1. Komissio pyrkii nykyisestä julkisten budjettivarojen niukkuudesta huolimatta edelleen osoittamaan käyttöön rahoituksen ja henkilöstövoimavarat, jotka ovat tarpeen yhteisön alueen ydinvoimaloiden turvavalvontaan liittyvien velvoitteiden täyttämiseksi. Komissio pitää erittäin myönteisenä sitä, että parlamentti kiinnittää tähän kysymykseen huomiota, ja toivoo saavansa tukea myös jatkossa. 2. Euratomin turvavalvonnasta vastaavan linjan toimintakustannukset olivat vuonna 1997 (ilman henkilöstökuluja) 15,8 miljoonaa ecua. Vuonna 1998 vastaava luku on 16 miljoonaa ecua. Seuraavien neljän vuoden aikana arvioidaan komission laatiman ohjeellisen rahoitussuunnitelman mukaan tarvittavan rahoitusta seuraavasti: 1999: 16,4 miljoonaa ecua; 2000: 16,8 miljoonaa ecua; 2001: 17,1 miljoonaa ecua; 2002: 17,4 miljoonaa ecua. 3. Parlamentin jäsenen mainitseman Dounreayn ydinjätekuilun rutiinikäyttö oli lopetettu jo ennen Yhdistyneen kuningaskunnan liittymistä Euroopan yhteisöön. Näin ollen komissio ei kyennyt tarkistamaan ydinlaitoksen toiminnan harjoittajalta saadun ydinmateriaaleja koskevan selvityksen tietoja. 4. Komissio on saanut joitakin asiakirjoja, joissa on tietoja jätekuilussa olevasta ydinmateriaalista. Asiakirjojen tietoja arvioidaan parhaillaan. (1) EYVL C 323, 21.10.1998, s. 62.
Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0034



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2219/98 esittäjä(t): Jesús Cabezón Alonso (PSE) ja Juan Colino Salamanca (PSE) komissiolle (16. heinäkuuta 1998) Aihe: Oliiviöljy ja öljysekoitukset Miksi viimeisimmässä neuvoston hyväksymässä oliiviöljyn YMJ:n uudistuksessa ei kielletty öljysekoituksia, vaikka sekoitusten käyttäminen heikentää laatua ja aiheuttaa haittaa oliiviöljyn alkuperänimitykselle? Kysymyksessä oli sitä paitsi yksi parlamentin täysistunnon tukemista suosituksista? Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus (28. syyskuuta 1998) Oliiviöljyn ja muiden kasvisöljyjen sekoitukset eivät ole sallittuja suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen yhteydessä. Neuvosto ja komissio sopivat kuitenkin 25. kesäkuuta 1998 tehdyn kompromissin yhteydessä, että laatustrategiaan liittyvien tekijöiden syvällinen tutkimus on ensiarvoisen tärkeää oliiviöljyalan yhteisen markkinajärjestelyn lopullista muuttamista koskevan ehdotuksen antamista edeltävän ajanjakson aikana. Yksi tällainen tekijä on oliiviöljyn ja muiden siemenöljyjen sekoitukset. Kysymys vaatii analysoimaan erilaisia vaihtoehtoja, joiden puolesta jäsenvaltiot esittävät vastakohtaisia perusteluja, ja sitä on käsiteltävä yhdessä laadun analysointiin ja valvontaan liittyvien tekijöiden kanssa.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0057



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2308/98 esittäjä(t): Nikitas Kaklamanis (UPE) komissiolle (22. heinäkuuta 1998) Aihe: Jätteiden polttoa koskevan yhteisön direktiivin täytäntöönpano Pyytäisin saada tietää Euroopan komissiolta: Onko Kreikka saattanut jätteiden polttoa koskevan yhteisön direktiivin osaksi kansallista lainsäädäntöään - asia, joka koskee välittömästi ympäristönsuojelua ja myös kansanterveyttä - ja jos se ei ole näin tehnyt: Kuinka komissio aikoo toimia, ja mitkä voivat olla tähän maahan kohdistettavat rahalliset sanktiot direktiivin täytäntöönpanon laiminlyömisestä? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardinkomission puolesta antama vastaus (30. syyskuuta 1998) Vaarallisten jätteiden polttamisesta 16. joulukuuta 1994 annetun neuvoston direktiivin 94/67/EY(1) 18 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden oli saatettava voimaan direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 31. joulukuuta 1996 ja annettava asiasta tieto komissiolle viipymättä. Koska komissiolle ei annettu tietoa toimenpiteistä, joilla direktiivi saatetaan osaksi Kreikan kansallista lainsäädäntöä, se antoi Kreikan viranomaisille 30. toukokuuta 1997 virallisen ilmoituksen ja 19. helmikuuta 1998 perustellun lausunnon. Kreikan viranomaiset eivät vastanneet näihin. Komissio päätti 24. kesäkuuta 1998 viedä asian yhteisön tuomioistuimeen EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan nojalla. On tuomioistuimen ratkaistavissa, onko jäsenvaltio rikkonut yhteisön lainsäädäntöä. EY:n perustamissopimuksen 171 artiklassa määrätään jäsenvaltion velvoitteesta toteuttaa tuomioistuimen tuomion täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet. Jos jäsenvaltio ei toteuta näitä toimenpiteitä, komissio voi saattaa asian tuomioistuimen käsiteltäväksi ja ehdottaa uhkasakon määrää, joka kyseisen jäsenvaltion tulisi suorittaa ja joka vain tuomioistuimella on valta vahvistaa tuomiossaan(2). Komissio on 28. helmikuuta 1997 julkaisemassaan tiedonannossa(3) esittänyt menetelmän perustamissopimuksen 172 artiklassa tarkoitetun uhkasakon laskemiseksi. (1) EYVL L 365, 31.12.1994. (2) EY:n perustamissopimuksen 171 artiklan täytäntöönpanoa koskeva tiedonanto, EYVL C 242, 21.8.1996. (3) 97/C 63/02, EYVL C 63, 28.2.1997.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2140/98

esittäjä(t): Graham Watson (ELDR) komissiolle

(13. heinäkuuta 1998)

Aihe: Maailmancupin jalkapalloväkivalta

Jalkapallon maailmancup-tapahtuman yhteydessä sattuneiden kauhistuttavien väkivallantekojen taustaa vasten kysytään: Mitä toimenpiteitä komissio aikoo vaatia tämän vahvistumassa olevan Euroopan laajuisen ilmiön torjumiseksi?

Komission jäsenen Anita Gradininkomission puolesta antama vastaus

(9. syyskuuta 1998)

Asianmukaisten poliisitoimien käyttäminen huliganismin ja yleisemmin urheilukisoissa tai muissa suuria yleisöjoukkoja kokoavissa tapahtumissa esiintyvän väkivallan estämiseksi kuuluu ensisijaisesti yleisen järjestyksen piiriin. komission tehtävä ei ole puuttua siihen, miten jäsenvaltioiden poliisivoimat pitävät yleistä järjestystä yllä omalla alueellaan.

Neuvoston oikeus- ja sisäasioiden yhteistyön puitteissa kysymystä käsittelee poliisiyhteistyöryhmä, joka tarkastelee asiaa toiminnalliselta kannalta apunaan yhteyshenkilöiden verkko ja kontaktipisteiden vuosittaiset tapaamiset. Tähän liittyen neuvosto hyväksyi myös 1996 suosituksen, joka sisältää ohjeita jalkapallo-ottelujen yhteydessä esiintyvien levottomuuksien ehkäisemiseksi ja hillitsemiseksi(1). Sittemmin vuonna 1997 neuvosto on hyväksynyt yhteisen toiminnan, joka koskee yleisen järjestyksen ja turvallisuuden alalla tapahtuvaa yhteistyötä, ja päätöslauselman jalkapallohuliganismin ehkäisemisestä ja hillitsemisestä(2). Suosituksen täytäntöönpano (stadionille pääsyn kieltäminen ja tiedotusvälineitä koskeva politiikka, vuosikertomus, vuosittaiset asiantuntijakokoukset ja neuvostolle toimitettava kertomus) on tarkoitus käynnistää vuoden 1998 aikana.

Komissio kannattaa luonnollisestikin tiiviimmän poliisiyhteistyön edistämistä ja toteuttamista Euroopan tasolla. Se onkin rahoittanut Oisin-ohjelmaan liittyen jalkapallohuliganismia käsittelevän seminaarin, joka järjestettiin Blackburnissa 27.- 28. helmikuuta 1998. Jäsenvaltioiden tulee kuitenkin toteuttaa järjestyshäiriöiden estämistä ja tukahduttamista koskevat toimet oman kansallisen lainsäädäntönsä ja unionin lainsäädännön mukaisella tavalla. Lisäksi teknisellä tasolla neuvotellaan tällä hetkellä neuvoston suositusluonnoksesta, joka koskee järjestäjien vastuuta. Komissio ei osallistu Euroopan jalkapalloliiton (UEFA) jalkapallostadioneja koskevien sääntöjen soveltamiseen, mutta se tekee yhteistyötä tällä alalla erityistehtäviä omaavien järjestöjen kanssa. Tällainen on muun muassa Euroopan neuvosto, johon on perustettu jalkapalloalaa käsittelevä pysyvä komitea.

(1) EYVL C 131, 3.5.1996.

(2) EYVL C 193, 24.6.1997.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0163



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2918/98 esittäjä(t): Honório Novo (GUE/NGL) komissiolle (2. lokakuuta 1998) Aihe: Komission päätöksen 97/296 (22.4.1997) voimaantulo Komission 22. huhtikuuta 1997 tekemän päätöksen 97/296(1) tultua voimaan jäsenvaltiot saavat tuoda maahan kalastustuotteita tietyistä kolmansista maista. Tämä tuonti on sallittua, jos se täyttää tietyt muodollisuudet ja tuotanto-olosuhteet vastaavat terveellisyysvaatimuksia. 1. Voiko komissio taata, että kolmansien maiden tuotannolle on asetettu täysin samat terveellisyysvaatimukset kuin yhteisön kalastustuotteille? 2. Onko terveyttä koskevat vaatimukset todettu paikan päällä, ennen kuin lupa kalastustuotteiden tuomiseksi päätöksessä mainituista maista on annettu? 3. Mitä toimenpiteitä komissio toteuttaa tai aikoo toteuttaa sen varmistamiseksi, että kaikkia näiden maiden kalastustuotteille asetettuja terveellisyysvaatimuksia noudatetaan jatkuvasti? 4. Onko komissio oma-aloitteisesti tai yhdessä jäsenvaltioiden kanssa jo ryhtynyt tarkastamaan ja valvomaan luvan saaneista kolmansista maista tuotujen kalastustuotteiden terveellisyyttä? Millaisia tuloksia on saatu? Komission jäsenen Emma Boninonkomission puolesta antama vastaus (3. marraskuuta 1998) Komission 22 päivänä huhtikuuta 1997 tekemä päätös 97/296/EY sellaisten kolmansien maiden luettelosta, joista kalastustuotteiden tuonti ihmisravinnoksi on sallittua, tuli voimaan 1. heinäkuuta 1998. Päätöksessä vahvistetaan kolme kolmansien maiden luetteloa. Liitteen I luettelossa I mainitaan kolmannet maat, joista on tehty kalastustuotteiden tuontia koskeva erityinen komission päätös. Kyseinen päätös tehdään sen jälkeen, kun yhteisön ja jäsenvaltioiden asiantuntijat ovat tarkastaneet paikan päällä paikallisen viranomaisten harjoittamat valvontatoimet. Liitteen I luettelossa II sekä liitteen II luettelossa mainitaan kolmannet maat, joiden osalta jäsenyyshakemukseen liittyvien asiakirjojen tarkastelu on osoittanut, että saadut tiedot ovat tyydyttäviä (liitteen I luettelo II) tai merkittäviä (liitteen II luettelo). Siten tuontijärjestelmä ei ole täysin yhdenmukainen hyväksyttyjen laitosten luettelojen osalta. Kunkin jäsenvaltion vastuulla on hankkia vakuudet kyseisiltä kolmansilta mailta. komission asiantuntijat ovat tehneet tarkastuskäyntejä vain joihinkin näissä kahdessa luettelossa mainituista maista. Terveyttä koskevista vaatimuksista kalastustuotteiden tuotannossa ja saattamisessa markkinoille 22 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/493/ETY(2) mukaan sekä jäsenvaltioihin että kolmansiin maihin on sovellettava samoja terveysvaatimuksia. (1) EYVL L 122, 14.5.1997, s. 21. (2) EYVL L 268, 24.9.1991.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0013



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1993/98 esittäjä(t): Kirsten Jensen (PSE) komissiolle (30. kesäkuuta 1998) Aihe: DEA (Dietanoliamiini) DEA:ta käytetään mm. saippuoissa, kylpyvaahdoissa ja shampoissa. Se on EU:ssa luokiteltu aineeksi, joka "aiheuttaa paikallista ärsytystä". Amerikkalaisessa National Toxicology -ohjelmassa suoritetussa uudessa tutkimuksessa on todettu maksa- ja munuaissyöpää uroshiirillä, jotka on altistettu DEA:lle. Ihmisen elimistössä aine voi muuttua N-nitrosodietanoliamiiniksi. Aikooko komissio - varovaisuusperiaatteen huomioon ottaen - tutkia, onko DEA näiden tulosten perusteella syytä luokitella luokkaan 3 ja syöpää aiheuttavaksi aineeksi. Komission jäsenen Ritt Bjerregaardinkomission puolesta antama vastaus (17. syyskuuta 1998) Tieteellisten asiantuntijoiden ryhmä, jonka komissio kutsuu koolle vaarallisten aineiden luokittelua varten, käsittelee parhaillaan saatavilla olevien dietanoliamiinia koskevien toksisuustutkimusten tuloksia. Ryhmä päättää lopullisesta kannanotostaan todennäköisesti seuraavassa kokouksessaan. Tässä yhteydessä otetaan erityisesti huomioon dietanoliamiinin karsinogeenisiä vaikutuksia selvittävät tutkimukset. Dietanoliamiinin uusi luokittelu, joka sisällytetään vaarallisten aineiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun direktiivin 67/548/ETY(1) liitteeseen I toteutetaan, kun direktiiviä vastaisuudessa mukautetaan tekniseen kehitykseen direktiivin 29 artiklassa säädetyn sääntelykomiteamenettelyn mukaisesti. (1) EYVL N:o 196, 16.8.1967.