KIRJALLINEN KYSYMYS P-2512/01

esittäjä(t): Lousewies van der Laan (ELDR) komissiolle

(7. syyskuuta 2001)

Aihe: Suu- ja sorkkatauti: EU:n rokottamatta jättämistä koskevan käytännön tarkistaminen

Tämän vuoden maaliskuussa kysymykseen E-1195/01(1) antamassaan vastauksessa komissio toteaa puoltavansa täysin nykyisen rokottamista koskevan kannan tarkistamista, mutta huomauttaa, että kannan tarkistaminen ei ole saanut poliittista kannatusta neuvostossa eikä Euroopan parlamentissa. Komissio toteaa, että kannatuksen puuttuminen heijastelee kyseisen politiikan helposti tunnistettavia puutteita, jotka eivät rajoitu ainoastaan kauppavaikutuksiin.

Tämän vuoden huhtikuussa Euroopan parlamentti kuitenkin ilmaisi selvän poliittisen tukensa kyseisen kannan tarkistamiselle päätöslauselmassaan PE 303.051 (Euroopan parlamentin päätöslauselma komission julkilausumasta suu- ja sorkkataudista Euroopan unionissa), jossa se kehottaa komissiota välittömästi tarkistamaan Euroopan unionin rokottamatta jättämistä koskevaa käytäntöä.

Tällä hetkellä vuoden 2001 syyskuun ensimmäisellä viikolla on selvää näyttöä siitä, että suu- ja sorkkatautia ei ole vielä saatu täysin hallintaan. Tämä on erityisen huolestuttavaa, sillä tautia on paljon vaikeampi saada hallintaan talvella kuin kesällä. Lisäksi on olemassa vaara, että suu- ja sorkkatauti on levinnyt laajalle luonnonvaraisten eläinten keskuuteen Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

Laskelmissa, joihin rokottamatta jättämistä koskeva käytäntö perustui vuonna 1991, otettiin huomioon suu- ja sorkkataudin puhkeaminen ainoastaan kymmenen vuoden välein. Pitääkö komissio erittäin todennäköistä mahdollisuutta toisesta peräkkäisestä suu- ja sorkkatautikriisin värittämästä talvesta riittävänä syynä harkita kiireesti uudelleen rokottamatta jättämistä koskevaa käytäntöä ennen talven tuloa?

Komissio huomauttaa aivan oikein, että rokottamatta jättämistä koskevan käytännön taustalla ovat kauppavaikutukset. Onko komissio samaa mieltä siitä, että viime talven suu- ja sorkkatautikriisi opetti, että negatiiviset vaikutukset monella talouden alalla painavat vaa'assa huomattavasti enemmän kuin ne vaikutukset, joita yleisellä ennaltaehkäisevällä rokottamisella voisi olla EU:n ulkomaankauppaan? Katsooko komissio, että rokottamatta jättämistä koskevan käytännön taloudelliset vaikutukset riippuvat taudin puhkeamisen tiheydestä ja voimakkuudesta? Jos näin on, missä on positiivisten ja negatiivisten taloudellisten vaikutusten käännekohta?

Mitä toimia komissio on tähän toteuttanut sen varmistamiseksi, että jos rokottamatta jättämistä koskevan käytännön tarkistaminen johtaisi yleiseen ennaltaehkäisevään rokottamiseen, riittävä määrä rokotteita olisi saatavilla lyhyellä varoitusajalla uuden suu- ja sorkkatautikriisin puhjetessa?

(1) EYVL C 364 E, 20.12.2001, s. 58.

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(25. lokakuuta 2001)

Komissio katsoo, että enempää neuvosto kuin parlamenttikaan eivät ole kannattaneet rokottamista koskevan lähestymistavan tarkistamista tämänkertaisen epidemian yhteydessä. Komissio myöntää kuitenkin kernaasti, että kaikki toimielimet suhtautuvat yksimielisen myönteisesti perinpohjaiseen tarkistukseen heti kun epidemia on voitettu.

Eräillä tarkoin määritellyillä Yhdistyneen kuningaskunnan alueilla on vastikään todettu rajallinen määrä uusia suu- ja sorkkatautiesiintymiä. Tietyistä suu- ja sorkkataudin vastaisista suojatoimenpiteistä Yhdistyneessä kuningaskunnassa 21. helmikuuta 2001 tehdyllä komission päätöksellä 2001/145/EY(1) käynnistettiin vallitsevan suu- ja sorkkatautiepidemian ensimmäisenä päivänä joukko suojatoimia, jotka vahvistettiin tietyistä suu- ja sorkkataudin vastaisista suojatoimenpiteistä Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja päätöksen 2001/172/EY kumoamisesta 4 päivänä toukokuuta 2001 tehdyllä komission päätöksellä 2001/356/EY(2). Näillä suojatoimilla estettiin tehokkaasti taudin leviäminen toisiin jäsenmaihin ja Pohjois-Irlantiin aikana, jolloin päivittäin todettiin 40 tautipesäkettä ja enemmänkin. Taudin väistymisen hitaus korostaa ehdotonta välttämättömyyttä säilyttää valmiustaso korkealla kaikissa jäsenvaltioissa.

Mikäli epidemiologinen tilanne vaatii turvautumista rokotuksiin, tämä kävisi päinsä nykyisen lainsäädännön puitteissa niiltä osin kuin se tarjoaa mahdollisuuden hätärokotuksiin. Jos suu- ja sorkkatautiepidemian tilannetta jatkuvasti seuraava pysyvä eläinlääkintäkomitea katsoo tarpeelliseksi, komissio voi välittömästi hyväksyä samanlaisen päätöksen kuin Yhdistyneen kuningaskunnan ja Alankomaiden tapauksissa.

Vallitsevan kriisin päätyttyä on määrä laatia laaja ja perinpohjainen selvitys yhteisön politiikasta suu- ja sorkkataudin ehkäisyssä ja valvonnassa. Merkkipaaluina tästä prosessista komissio toteaa seuraavaa: Maailman eläintautijärjestö OIE (Office International des Epizooties) julkaisi elokuussa 2001 uuden painoksen diagnostiikkakokeita ja rokotuksia koskevasta standardikäsikirjastaan; YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestön (FAO) muodostaman suu- ja sorkkataudin torjuntaa käsittelevän eurooppalaisen toimikunnan tutkimusryhmä järjesti hiljattain suu- ja sorkkataudin toteamista ja torjuntarokotuksia käsittelevän kokouksen; Euroopan lääkeaineviranomaisen (EMEA) immunologiatyöryhmä on järjestänyt Euroopan farmakopealuettelon monografiaa käsittelevän kokouksen, jossa keskityttiin pelkästään suu- ja sorkkatautiin; suu- ja sorkkataudin ja muiden eläinkulkutautien torjuntaa käsittelevä komissio on pitänyt kokouksen, jossa käsiteltiin Maailman eläintautijärjestön laatiman eläintautisäännöstön uutta suu- ja sorkkatautilukua; komissio järjesti Brysselissä 26. syyskuuta 2001 tieteellisen seminaarin aiheesta eläintauteja ja niihin liittyviä ongelmia koskevien ennaltaehkäisy- ja valvontastrategioiden kehittäminen niillä Unionin alueilla, missä vallitsee suuri eläintiheys; aikajärjestyksessä viimeisenä tapahtumana Belgia järjestää neuvoston puheenjohtajamaana joulukuussa 2001 kansainvälisen konferenssin suu- ja sorkkataudin ehkäisystä ja torjunnasta.

Yhteisöpolitiikan kehittäminen suu- ja sorkkataudin valvonnassa tulisi asettaa paitsi eurooppalaiseen myös kansainväliseen yhteyteen. Niinpä edellä mainittujen tilaisuuksien suosituksilla on eittämättä merkittävä rooli valmisteltaessa komission ehdotusta uudeksi neuvoston direktiiviksi yhteisön valvontatoimista suu- ja sorkkataudin alalla.

Tämänkertaisen suu- ja sorkkatautiepidemian aiheuttamia kustannuksia ei vielä tässä vaiheessa ole voitu arvioida. On siis mahdotonta verrata kyseisiä kustannuksia niihin etuihin, joita saavutettaisiin suu- ja sorkkataudin torjunnalla ennaltaehkäisevien rokotusten avulla.

Komissio myöntää kuitenkin, että suu- ja sorkkatautiepidemian taloudellinen vaikutus rokottamattomaan karjaan riippuu ennen kaikkea tautipesäkkeiden ajallisista ja alueellisista ulottuvuuksista, karjan tiheydestä taudin vaikutuspiirissä olevilla alueilla, kyseisillä alueilla sovellettavien rajoitusten kestosta ja laajuudesta sekä valvontatoimien kohteena olevien karjankasvattajien kaupallisen toiminnan vilkkaudesta mutta mitä suurimmassa määrin myös eläinlääkintähallinnon ripeydestä tartunta-alueiden eliminoinnissa.

1990-luvun alussa tehty päätös suu- ja sorkkatautirokotusten lopettamisesta perustui sitä paitsi kannattavuustutkimukseen, joka oli tehty 1980-luvun lopulla, kun torjuntarokotuksia suoritettiin vielä laajalti. Tutkimuksessa tultiin tulokseen, että rokottaminen olisi yhteisössä mielekästä, mikäli kymmenvuotisjaksoittain ilmenisi kahdesta neljään keskikokoista suu- ja sorkkatautiepidemiaa.

Tutkimuksen pätevyys tuli täysin vahvistetuksi 1990-luvulla vuoteen 2000 saakka, sillä tuona aikana yhteisössä ilmenneet neljä virustartuntaa saatiin hallintaan laajan epidemian puhkeamatta. Yhteisölle oli näin ollen ilmeistä hyötyä harjoitetusta politiikasta, sillä suu- ja sorkkatautipesäkkeiden määrä väheni huomattavasti 1980-lukuun verrattuna, rokotuskustannusten poisjääminen tuotti tuntuvia säästöjä ja elävien eläinten sekä eläintuotteiden kaupalle yhteisön sisällä ja niiden viennille kolmansiin maihin oli ilmeistä etua.

Yhteisön antigeenipankissa on 39,2 miljoonaa rokoteannosta monen eri serotyypin nautaeläimiä sekä suu- ja sorkkataudin eri viruskantoja varten. Joukossa on 10,5 miljoonaa serotyypin O antigeeniannosta, jotka ovat kyllin homologisia Yhdistyneessä kuningaskunnassa parhaillaan esiintyvän kannan kanssa. Noin miljoona antigeeniannosta voidaan muuttaa rokotteeksi neljässä päivässä ja arviolta seitsemän miljoonaa annosta saadaan valmiiksi kahdessa viikossa. Lisäksi noin 1,5 miljoonaa rokoteannosta on saatavissa samassa ajassa eräiden jäsenvaltioiden omista rokotevarastoista. Vallitsevan epidemian aikana komissio on niin ikään varastoinut välitöntä tarvetta varten 300 000 käyttövalmista rokoteannosta, joihin kuuluu myös soveltuva O-tyyppi. Rokotetta käytettiin aivan äskettäin hätärokotuksiin Turkin Traakiassa, kun lähellä Kreikan rajaa oli todettu O-tyypin suu- ja sorkkatautipesäke.

Joukko yhteisössä toimivia yksityisiä yrityksiä, jotka valmistavat rokotetta säännöllisesti kolmansia maita varten, voi kiireellisissä tapauksissa toimittaa muutamassa viikossa useita miljoonia annoksia.

(1) EYVL L 53, 23.2.2001.

(2) EYVL L 125, 5.5.2001.