FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/831

(2004/C 84 E/0925)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0648/04

esittäjä(t): María Bergaz Conesa (GUE/NGL) komissiolle

(8. maaliskuuta 2004)

Aihe: Direktiivin 89/391/ETY saattamista osaksi Espanjan lainsäädäntöä koskevat laiminlyönnit

Komissio on aloittanut rikkomusmenettelyn sen selvittämiseksi, onko Espanja saattanut toimenpiteistä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä annetun direktiivin 89/391/ETY (1) noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan säädettyyn määräaikaan mennessä.

Voiko komissio ilmoittaa, missä vaiheessa tämän asian käsittely on nyt?

Voiko komissio vahvistaa, pitääkö se tieto paikkansa, että mikäli jokin jäsenvaltio ei ole antanut kansallista lainsäädäntöä tämän direktiivin soveltamissäännöksistä säädettyyn määräaikaan mennessä, asianomaiset yksityishenkilöt voivat saattaa tämän asian kansallisen tuomioistuimen käsiteltäväksi kyseistä jäsenvaltiota vastaan?

Tietääkö komissio, että työhön liittyvien riskien ehkäisemistä koskevaa lakia 31/1995 ei sovelleta Espanjan julkishallinnossa työskenteleviin ei-virkamiehiin? Katsooko komissio, että tämä poikkeus on asianomaisen EU:n lainsäädännön mukainen?

Stavros Dimasin komission puolesta antama vastaus

(27. huhtikuuta 2004)

Komissio on käynnistänyt rikkomisesta johtuvan menettelyn Espanjan kuningaskuntaa vastaan. Menettelyn tarkoituksena on arvioida, onko Espanja saattanut toimenpiteistä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä annetun direktiivin 89/391/ETY (2) moitteettomasti osaksi kansallista lainsäädäntöä ottaen huomioon, että julkishallinnon siviilihenkilöstön ulkopuoliset työntekijät eivät kuulu ammatillisten riskien ennaltaehkäisemisestä annetun lain 31/1995 (Ley 31/1995 de Prevención de riesgos laborales) soveltamisalaan. Rikkomisesta johtuva menettely on käsittelyvaiheessa yhteisöjen tuomioistuimessa (asia C-132/04).

Komissio on saattanut yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi kysymyksen siitä, onko yksityisellä henkilöllä mahdollisuus vedota kyseisen direktiivin säännöksiin kansallisissa tuomioistuimissa, jos kansallisia täytäntöönpanotoimenpiteitä ei ole toteutettu tai jos ne ovat virheellisiä ja/tai puutteellisia.

Kansallisten tuomioistuinten on tulkittava kansallista lainsäädäntöä mahdollisimman pitkälti direktiivien säännösten mukaisesti ja siten, että direktiivien mukaiset tavoitteet saavutetaan.

Jos tällainen tasapainoinen tulkinta ei ole mahdollista, yksityinen henkilö voi vedota suoraan direktiiviin ja toteuttaa toimenpiteitä jäsenvaltiota vastaan esimerkiksi esittämällä vaatimuksen julkisen sektorin työnantajaa vastaan, jos kyseessä oleva direktiivi on sisällöltään riittävän täsmällinen ja ehdoton välittömän oikeusvaikutuksen aikaansaamiseksi. Tuolloin jäsenvaltion kaikkien tuomioistuinten on sovellettava yhteisön lainsäädäntöä täysipainoisesti ja suojeltava yhteisön lainsäädännön mukaisia, yksityisille annettuja oikeuksia jättämällä huomiotta mahdolliset ristiriitaiset, kansalliseen oikeuteen kuuluvat säännökset (ks. esimerkiksi asia 106/77, Simmenthal, Kok. 1978, s. 629, 21 kohta ja asia C-188/00, Kurz, Kok. 2002, s. 10691, 69 kohta).

Jäsenvaltio voi myös joutua korvausvastuuseen menetyksistä ja vahingoista, joita yksityisille aiheutuu, kun jäsenvaltio rikkoo yhteisön oikeutta (ks. varsinkin yhdistetyt asiat C-6/90 ja C-9/90, Francovich ym., tuomio 19.11.1991 (Kok. 1991, s. I-5357, 35 kohta); yhdistetyt asiat C-46/93 ja C-48/93, Brasserie du pêcheur ja Factortame, tuomio 5.3.1996 (Kok. 1996, s. I-1029) ja asia C-424/97, Haim, tuomio 4.7.2000 (Kok. 2000, s. I-5123)).

Yhteisöjen tuomioistuin toteaa näissä tuomioissa, että periaatetta, jonka mukaan jäsenvaltioiden on korvattava yhteisön oikeutta rikkomalla yksityisille aiheuttamansa vahingot, sovelletaan myös silloin, kun jäsenvaltion lainsäätäjä on rikkonut velvoitteensa.

Jos jäsenvaltio ei täytä EY:n perustamissopimuksen 249 artiklan kolmannen kohdan nojalla sille kuuluvaa velvollisuutta, jonka mukaan sen on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet direktiivin mukaisen tavoitteen saavuttamiseksi, tämän yhteisön oikeuden normin tehokas toteutuminen edellyttää oikeutta saada korvaus, jos seuraavat kolme edellytystä täyttyvät: jos direktiivissä säädettyyn tulokseen sisältyy se, että yksityisille annetaan oikeuksia, jos näiden oikeuksien sisältö voidaan yksilöidä direktiivin säännösten perusteella ja jos velvoitteen laiminlyönnin ja yksityisille aiheutuneen vahingon välillä on syy-yhteys.

Tällä varauksella valtion on korvattava yhteisön oikeutta rikkomalla aiheuttamansa vahingon seuraukset korvausvastuuta koskevan kansallisen lainsäädännön mukaan, kunhan sovellettavan kansallisen lainsäädännön vahingonkorvausta koskevat edellytykset eivät ole epäedullisempia kuin edellytykset, jotka koskevat samankaltaisia jäsenvaltion sisäiseen oikeuteen perustuvia vaatimuksia, ja kunhan niillä ei tehdä korvauksen saamista käytännössä mahdottomaksi tai suhteettoman vaikeaksi.

(1) EYVL L 183, 29.6.1989, s. 1.

(2) Neuvoston direktiivi 89/391/ETY, annettu 12 päivänä kesäkuuta 1989, toimenpiteistä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä, EYVL L 183, 29.6.1989.