KIRJALLINEN KYSYMYS E-1571/01 esittäjä(t): Luciano Caveri (ELDR) komissiolle. Pelihalleja koskevat lainsäädäntöpuitteet.



Virallinen lehti nro 350 E , 11/12/2001 s. 0193 - 0194



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1571/01 esittäjä(t): Luciano Caveri (ELDR) komissiolle (1. kesäkuuta 2001) Aihe: Pelihalleja koskevat lainsäädäntöpuitteet Euroopan unionissa pelihalleja (kasinoita) säännellään pääasiassa jäsenvaltioiden sisäiseen yleistä järjestystä koskevaan lainsäädäntöön perustuen. Pelihalleissa on kuitenkin eroavaisuuksia riippuen siitä, millaisia pelejä niissä pelataan. On olemassa esimerkiksi perinteinen jako ranskalaisiin ja amerikkalaisiin peleihin, joka pitää sisällään peliautomaatit (yksikätiset). Voiko komissio kertoa, mitä voimassaolevia Euroopan unionin säännöksiä voitaisiin soveltaa eri tyyppisiin pelihalleihin ja onko suunnitteilla uusia säännöksiä ja jos on, mitä aloja ne koskevat? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (13. heinäkuuta 2001) Pitää paikkansa, että arvoisan parlamentin jäsenen tarkoittamia pelikasinoita säännellään kansallisilla säännöksillä ja että yhteisössä ei nykyisellään ole tätä alaa koskevaa johdettua oikeutta. Uhkapelipalveluihin sovelletaan kuitenkin EY:n perustamissopimusta. Yhteisön tuomioistuin on tällaisia palveluja koskevissa tuomioissaan vahvistanut, että uhkapelipalvelut kuuluvat EY:n perustamissopimuksen 49 artiklan (ent. 59 artikla) soveltamisalaan, joka liittyy rajatylittävien palvelujen liikkuvuuteen. Hiljattain käsitellyssä tapauksessa(1) tuomioistuin antoi päätöksen siitä, onko yhdelle ainoalle julkiselle toimielimelle raha-automaattitoiminnan yksinoikeudet antava kansallinen lainsäädäntö yhdenmukainen EY:n perustamissopimuksen kyseisen säännöksen kanssa. Tuomioistuin katsoi, että tällainen kansallinen säännös rajoittaa uhkapelipalvelujen rajatylittävää tarjontaa. Se katsoi myös, että tämä säännös perustuu yleisen edun mukaiseen tavoitteseen suojella kuluttajia ja yllääpitää järjestystä yhteiskunnassa. Tuomioistuin lisäsi, että rajoitus perustui siihen, että tällaisten palvelujen tuomien voittojen käyttäminen yleishyödyllisiin tarkoituksiin voitaisiin varmistaa. Tuomioistuin siis katsoi, että rajatylittävä rajoitus ei ole suhteeton siinä mielessä, että toimenpiteellä saavutettiin aiotut tavoitteet, eikä toimenpiteessä menty pidemmälle kuin tavoitteiden saavuttamiseksi oli tarpeellista. Komission puoleen ei ole käännytty uhkapelitoimintaa sääntelevien kansallisten lakien yhdenmukaistamiseksi. Komissiota on kuitenkin pyydetty harkitsemaan uudelleen alan yhdenmukaistamistarve, kun oli annettu sähköistä kaupankäyntiä koskeva direktiivi(2), jonka soveltamisalaan uhkapelipalvelut eivät kuulu. Sama ajatus tuotiin esiin palvelujen sisämarkkinastrategiasta hiljattain annettun tiedonantoon(3) liittyvän, parhaillaan käynnissä olevan kuulemismenettelyn yhteydessä. Suuntaus näyttää johtuvan kasvavasta rajatylittävästä kilpailusta, jota on line -arpajaisten ja -kasinoiden syntyminen on lisännyt. Komissio odottaa parhaillaan muita tähän alan liittyviä kannanottoja sidosryhmiltä, myös kansallisilta viranomaisilta. Komissio aikoo käsitellä uhkapeli- ja muiden palvelujen rajatylittäviä rajoituksia kertomuksessa, joka laaditaan palvelujen sisämarkkinastrategian ensimmäisen vaiheen päättyessä. Kyseinen kertomus toimitetaan parlamentille. Arvoisaa parlamentin jäsentä pyydetään esittämään kantansa yhdenmukaistamisesta Euroopan tasolla ja/tai kantansa tällaisen yhdenmukaistamisen sisällöstä komission sisämarkkinoiden ja yritystoiminnan pääosastoille. Nämä kaksi pääosastoa ovat vastuussa palvelujen sisämarkkinastrategiaa koskevan tiedonannon seurannasta. (1) Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 21. syyskuuta 1999. Markku Juhani Läärä, Cotswold Microsystems Ltd ja Oy Transatlantic Software Ltd v. Kihlakunnansyyttäjä (Jyväskylä) ja Suomen valtio. Tulkintaa koskeva ennakkoratkaisu: Vaasan hovioikeus Suomi. Palvelujen tarjoamisen vapaus Yksinoikeus toiminnan harjoittamiseen Raha-automaatit. Asia C-124/97. (2) Tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8 päivänä kesäkuuta 2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/31/EY (Direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä), EYVL L 178, 17.7.2000. (3) KOM(2000) 888, 29.12.2000.