KIRJALLINEN KYSYMYS P-0959/02

esittäjä(t): Astrid Thors (ELDR) komissiolle

(3. huhtikuuta 2002)

Aihe: Tutkijan oikeus keksintöihin

Eräs komission esittämien valitusten kestoaihe koskee Euroopassa haettujen patenttien vähäistä määrää Yhdysvaltoihin verrattuna. Yhteisöpatenttia on esitetty autuaaksitekevänä parannuskeinona tähän, vaikka on pelättävissä, että sillä ei edistetä erityisemmin juuri eurooppalaisten keksintöjen syntymistä. Suurempi syy vähäisiin patentteihin voi ehkä piillä niissä säännöissä, jotka koskevat oikeuksia yliopistoissa tehtyihin keksintöihin. Yhdysvalloissa kyseiset oikeudet kuuluvat yliopistoille, Euroopassa tutkijoille. Näiltä puuttuu kuitenkin usein taloudellisia voimavaroja ja lakitieteellistä asiantuntemusta, joita tarvitaan keksintöjen hyödyntämiseksi. Tätä kysymystä on tarkasteltu eräiden komission viimeaikaisten innovaatioita ja biotekniikkaa koskevien toimenpiteiden yhteydessä.

Onko komissio tutkinut ja vertaillut, miten yliopistotutkijat hyödyntävät keksintöjään? Miten lainsäädännöt eroavat toisistaan eri valtioissa? Aikooko komissio ryhtyä toimivaltansa puitteissa toimiin tällä alalla? Kuinka monessa valtiossa (Saksassa?) tätä kysymystä tarkastellaan parhaillaan uudelleen?

Philippe Busquinin komission puolesta antama vastaus

(14. toukokuuta 2002)

Euroopassa haettujen patenttien vähäinen määrä Yhdysvaltoihin verrattuna on useiden eri tekijöiden tulos.

Asiaan voidaan vaikuttaa useilla meneillään ja suunnitteilla olevilla toimenpiteillä:

- Yhteisöpatentin käyttöönotto. Patentoinnin korkeat kustannukset ja vähäinen oikeusvarmuus, jotka ovat seurausta Euroopan eri patenttijärjestelmien hajanaisuudesta, vaikuttavat myös yliopistoihin, jotka haluavat suojella tutkimustuloksiaan. Komission ehdotus yhteisöpatenttiasetukseksi(1) vastaa näihin tarpeisiin. Sen oikea-aikainen hyväksyminen alentaa kustannuksia ja tarjoaa paremman oikeusvarmuuden koko unionin alueella. Kyseinen väline auttaa yliopistoja suojelemaan ja siirtämään tuloksiaan ja kehittämään jatkotuotteita.

- Julkisin varoin rahoitettuun tutkimukseen sovellettavat henkisen omaisuuden järjestelmät. On totta, että Yhdysvalloissa Bayh-Dole-laki (ja muut tekijät) ovat vuodesta 1980 lähtien merkittävästi lisänneet patenttien ja lisenssien hakuaktiivisuutta Yhdysvaltojen yliopistoissa. Useissa jäsenvaltioissa tutkijoiden yliopistojen laitoksissa tekemät keksinnöt ovat laitoksen omaisuutta. Monet jäsenvaltiot (kuten Saksa) ovat viime aikoina muuttaneet lainsäädäntöään tähän suuntaan tai harkitsevat tämänkaltaisia muutoksia. Muut jäsenvaltiot (kuten Ranska) ovat antaneet yliopistoille suosituksia henkisen omaisuuden hallinnasta. Unionin sisällä on lisäksi lukuisia eroja esimerkiksi yliopistoissa syntyneiden ja työntekijöiden tekemien keksintöjen omistusoikeudesta, mikä saattaa hankaloittaa rajat ylittävää tutkimuksen ja tekniikan kehitykseen liittyvää yhteistyötä ja tekniikan siirtymistä. Niinpä komissio aloitti äskettäin selvityksen, jolla analysoidaan unionin alueella julkisin varoin rahoitettuun tutkimukseen sovellettavia henkisen omaisuuden järjestelmiä, jotta niistä löydettäisiin parhaat. Selvityksen tulosten perusteella komissio määrittelee asianmukaiset toimenpiteet, joilla voidaan lisätä näiden järjestelmien yhdenmukaisuutta Euroopan tasolla. Lisäksi komissio seuraa tarkkaan Association of European Science & Technology Transfer Professionalsin (ASTP:n) sekä taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD:n) tekemiä asiaan liittyviä selvityksiä ja analyysejä yliopistojen ja julkisten tutkimuskeskusten patenttien ja lisenssien hakutoiminnasta.

- Henkisen omaisuuden järjestelmiin ja niiden asianmukaiseen käyttöön liittyvän tietoisuuden, taitojen ja avun riittämättömyys useissa yliopistoissa. Komissio ja useimmat jäsenvaltiot ovat ryhtyneet toimiin näiden ongelmien ratkaisemiseksi muun muassa perustamalla Intellectual Property Research and Technological Development (IPR)-Helpdeskin (http://www.ipr-helpdesk.org) ja verkoston, joka saattaa yhteen useimpien Euroopan yliopistojen teknologian siirtotoimistot (Proton).

Lopuksi on todettava, että Euroopan yliopistot ovat keskeisessä asemassa eurooppalaista tutkimusaluetta luotaessa. Tämä edellyttää kuitenkin myös sitä, että yliopistot hoitavat tietoon ja henkiseen omaisuuteen liittyvää toimintaa sekä yhteyksiä teollisuuteen nykyistä strategisemmalla tavalla ja alkavat suhtautua asiaan enemmän yrittäjähengessä. Tällainen kehitys on ratkaisevaa, jotta julkisin varoin rahoitetusta tutkimuksesta olisi sosioekonomista hyötyä.

(1) EYVL C 337 E, 28.11.2000.