ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
KIRJALLINEN KYSYMYS P-3339/01 esittäjä(t): Dirk Sterckx (ELDR) komissiolle. Direktiivin 91/439 näköaistia koskevien vähimmäiskriteerien dramaattiset seuraukset monille kuorma-auton kuljettajille.



Virallinen lehti nro 147 E , 20/06/2002 s. 0157 - 0158



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3339/01 esittäjä(t): Dirk Sterckx (ELDR) komissiolle (27. marraskuuta 2001) Aihe: Direktiivin 91/439 näköaistia koskevien vähimmäiskriteerien dramaattiset seuraukset monille kuorma-auton kuljettajille Näön tarkkuutta koskevat vähimmäiskriteerit, joita nykyisin säännellään direktiivillä 91/439 ETY(1), ovat aiheuttaneet runsaasti vaikeuksia kuorma-auton kuljettajille, sillä monet kuljettajat, jotka aiemmin täyttivät terveysvaatimukset, eivät enää saa harjoittaa ammattiaan. Komissio ilmoitti vastauksessaan kirjalliseen kysymykseeni E-1272/00(2), että se aikoo muuttaa direktiiviä ja laatia tieliikenteen turvallisuuden asettamissa rajoissa lievempiä kansallisen tason terveyskriteereitä ammattikuljettajille, jotka ovat saaneet toimilupansa ennen direktiivin voimaantuloa. Voisiko komissio ilmoittaa onko se tehnyt jo asiaa koskevan päätöksen ja koska direktiivin muutos olisi odotettavissa? Eikö komissio katso, että direktiivin 91/439/ETY näköaistia koskevat vaatimukset ovat kohtuuttomia tavoitteeseen nähden? Vielä kerran, voisiko komissio ryhtyä toimiin tämän direktiivin useimmissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa aiheuttamien vakavien seurausten korjaamiseksi? (1) EYVL L 237, 24.8.1991, s. 1. (2) EYVL C 53 E, 20.2.2001, s. 118. Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus (18. tammikuuta 2002) Komissio on tietoinen saavutettujen etujen puuttumisen ongelmallisuudesta ammattikuljettajille, jotka ovat saaneet ajokorttinsa ennen direktiivin voimaantuloa. Komissio ei kuitenkaan ole vielä hyväksynyt ehdotusta yhteisön ajokortista 29. heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/439/ETY(1) muuttamiseksi. (1) EYVL L 237, 24.8.1991.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3288/01 esittäjä(t): Martin Callanan (PPE-DE) komissiolle. Budjettimenot vuonna 1999.



Virallinen lehti nro 147 E , 20/06/2002 s. 0145 - 0145



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3288/01 esittäjä(t): Martin Callanan (PPE-DE) komissiolle (27. marraskuuta 2001) Aihe: Budjettimenot vuonna 1999 Mitkä olivat seuraavat kokonaismenot eriteltyinä (mukaan lukien palkat, kulukorvaukset, eläkkeet, vakuutus, viran menettäminen) vuonna 1999: 1. 20 komissaarin osalta? 2. hallintohenkilöstön osalta? 3. pr:n ja tiedotuksen osalta? Michaele Schreyerin komission puolesta antama vastaus (22. tammikuuta 2002) Komission palveluksessa olevista virkamiehistä sekä 20 komissaarista aiheutuvat menot rahoitetaan Euroopan unionin yleisen talousarvion osaston A-1 (toimielimen henkilöstömenot) määrärahoista. Varainhoitovuotta 1999 koskevat tiedot ovat seuraavat: 1. Komissaarit: luvun A-10 (toimielimen jäsenet) kaikkien alamomenttien määrärahoista käytettiin 99,18 prosenttia eli 12 487 000 euroa. 2. Päätoimipaikan henkilöstö vuonna 1999: luvun A-11 (palveluksessa oleva henkilöstö) kaikkien alamomenttien määrärahoista käytettiin 99,21 prosenttia eli 1 203 313 300 euroa. Päätoimipaikan muut hallintomenot rahoitetaan osastosta A-2 (kiinteistöt, tarvikkeet ja sekalaiset hallintomenot), osastosta A-5 (tietotekniikka) ja osastosta A-7 (lisähenkilöstöstä ja hajautetusta hallinnosta aiheutuvat menot). Menojen jakautuminen suhteutetaan vuonna 1999 palveluksessa olleeseen henkilöstöön. Kyseisten osastojen määrärahat ovat toteutuneet seuraavasti: - Osasto A-2: 99,54 prosenttia määrärahoista eli 309 550 442 euroa - Osasto A-5: 99,97 prosenttia määrärahoista eli 94 033 766 euroa - Osasto A-7: 92,07 prosenttia määrärahoista eli 193 055 479 euroa. Yhteisön edustustojen henkilöstö- ja hallintomenot kuuluvat osastoon A-6. Määrärahojen käyttöaste oli vuonna 1999 käytännössä 100 prosenttia eli 221 923 000 euroa. Yhteisön alueella sijaitsevien toimistojen henkilöstömenot kuuluvat edellä mainittuun lukuun A-11, mutta infrastruktuuri- ja hallintomenot kuuluvat momenttiin A-420 (yhteisön alueella sijaitsevat toimistot: kiinteistöt, tarvikkeet, toiminta ja tietotekniikka). Vuonna 1999 nämä menot olivat 13 375 408 euroa eli määrärahoista toteutui 95,37 prosenttia. 3. Mainonta- ja ilmoitusmenoista komissio erittelee samalla tavoin ainoastaan toimielintenvälisistä kilpailuista aiheutuvat julkaisumenot, jotka katetaan osittain alamomentilta A-4020. Vuonna 1999 kyseiselle alamomentille otetuista määrärahoista käytettiin 86,53 prosenttia eli 3 079 953 euroa. Edellä esitetyt tiedot löytyvät komission tulostilistä(1) sekä Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistusta vuoden 2001 talousarviosta(2). Vuoden 1999 hallintomenot on eritelty yksityiskohtaisesti molemmissa asiakirjoissa. Komissio on valmis vastamaan myös kaikkiin edellä tarkoitettujen asiakirjojen yksittäisiä budjettikohtia koskeviin kysymyksiin. (1) Tulostili ja tase Varainhoitovuoden 1999 talousarviotoimenpiteisiin liittyvä: Nide 1: SEC(2000) 537, Nide 2: SEC(2000) 538, Nide 3: SEC(2000) 539, Nide 4: SEC(2000) 1624. (2) EYVL L 56, 26.2.2001.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3167/01 esittäjä(t): Fernando Fernández Martín (PPE-DE) komissiolle. Kehitysyhteistyöhankkeiden yhteisrahoitus.



Virallinen lehti nro 160 E , 04/07/2002 s. 0063 - 0063



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3167/01 esittäjä(t): Fernando Fernández Martín (PPE-DE) komissiolle (19. marraskuuta 2001) Aihe: Kehitysyhteistyöhankkeiden yhteisrahoitus Komissio on vahvistanut kehitysyhteistyöpolitiikassaan, että kaikkien hanke-ehdotuksen esittävien kansalaisjärjestöjen on taattava suorista kustannuksista vähintään 15 prosentin osuus, joka on peräisin eurooppalaisista yksityistä varoista. Olen saanut tietooni, että Tanskaa ei koske tämä 15 prosentin velvoite, jonka hankkiminen on erittäin vaikeaa suurimmalle osalle kansalaisjärjestöistä ja jonka muut jäsenvaltiot maksavat tosin yksityisten varojen asemesta julkisista varoista. Voiko komissio vahvistaa Tanskan hankkeita koskevan poikkeuksen ja selittää syyt siihen? Voiko komissio selvittää, miten se käsittää yksityiset varat ja mitkä jäsenvaltiot tukevat kehitysyhteistyöhankkeiden yhteisrahoitusta julkisilla tai puolijulkisilla varoilla? Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus (24. tammikuuta 2002) Heinäkuun 17. päivänä 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1658/98 6 artiklan 3 kohdassa säädetään yhteisrahoituksen ehdoista seuraavaa: Yhteisön osuus on tavallisesti enintään 50 prosenttia kokonaiskustannuksista tai 75 prosenttia rahoitusosuuksien kokonaismäärästä poikkeuksellisia tapauksia lukuun ottamatta. Näissäkin tapauksissa valtioista riippumattoman järjestön on osallistuttava hankkeeseensa merkittävällä tavalla ja yhteisön rahoitusosuus voi olla enintään 85 prosenttia rahoitusosuuksien kokonaismäärästä. Tammikuussa 2000 voimaantulleissa, neuvoston asetukseen (EY) N:o 1658/98 perustuvissa yhteisrahoitusta koskevissa yleisissä ehdoissa selvennetään yllä mainittua asetusta kansalaisjärjestöjen rahoitusosuuden osalta seuraavasti: Yhteisrahoitusta hakeneen järjestön on yleensä annettava merkittävää rahoitusta, joka on hankittu yksityisistä lähteistä EU:ssa tai muissa Euroopan maissa ja joka vastaa vähintään 15 prosenttia toiminnan rahallisista kokonaiskuluista. Yksityisenä rahoituksena pidetään yleisesti kaikkia kansalaisjärjestöjen muista kuin valtiollisista lähteistä hankkimia varoja, esimerkiksi yleisillä varojenkeräyskampanjoilla ja rahankeräyksillä sekä yksityishenkilöiden tai yksityisten yritysten sponsorointien kautta hankittuja varoja ja niin edelleen. Yhdellä hankkeella voi olla monta yhteisrahoittajaa. Hankkeella voi olla tuloja muista lähteistä, kuten julkisista tai yksityisistä Euroopan ulkopuolisista lähteistä, mutta niitä ei voida laskea mukaan siihen 15 prosentin rahoitusosuuteen, joka kansalaisjärjestön on hankittava yksityisistä eurooppalaisista lähteistä. Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1658/98 ja uusien yleisten ehtojen tultua voimaan kansalaisjärjestöjen yksityisistä eurooppalaisista lähteistä hankkimaa rahoitusosuutta koskevaa sääntöä on sovellettu kaikkiin eurooppalaisten kansalaisjärjestöjen esittämiin hanke-ehdotuksiin. Toisin sanoen tanskalaisia kansalaisjärjestöjä koskeva poikkeus on kumottu.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2772/01 esittäjä(t): Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) komissiolle. Tax-free-myynti ja EU-diplomaatit.



Virallinen lehti nro 160 E , 04/07/2002 s. 0040 - 0041



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2772/01 esittäjä(t): Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) komissiolle (9. lokakuuta 2001) Aihe: Tax-free-myynti ja EU-diplomaatit Päätös tax-free-myynnin lakkauttamisesta EU:ssa tehtiin jo vuonna 1991. Suomi vaati jäsenyysneuvotteluissa verovapauden säilyttämistä laivaliikenteessä vuoteen 2005 asti. Sitä ei myönnetty, mutta Ahvenanmaahan päätettiin soveltaa veropoikkeusta. Liikevaihtoveroa ja pisteveroja koskeva Ahvenanmaan poikkeus on kirjattu Suomen liittymissopimuksen ilman aikarajoitusta. Viidestätoista jäsenvaltiosta seitsemän onnistui saamaan läpi poikkeuksen tax-free-myynnin jatkamisesta. Ruotsi ei tällaista poikkeusta kuitenkaan saanut. Toinen poikkeus on, että EU-diplomaatit (ts. Euroopan komission eri toimistoissa työskentelevät henkilöt) säilyttävät oikeuden ostaa vuosittain verottomasti 60 litraa alkoholia ja 20 000 savuketta, myös 1. heinäkuuta 1999 jälkeen. Myös komission jäsenillä on oikeus ostaa alkoholia verottomasti, mutta komissaari Erkki Liikasen mukaan komission jäsenet olivat luvanneet toisilleen (!) olla käyttämättä tätä oikeutta. Onko näitä sääntöjä muutettu, vai onko EU-diplomaatteihin sovellettu poikkeus, joka oikeuttaa ostamaan vuosittain verottomasti 60 litraa alkoholia, edelleen voimassa ja pitävätkö komission jäsenet edelleen toisilleen antamansa lupauksen? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (15. marraskuuta 2001) Sen jälkeen, kun verovapaa myynti lakkautettiin EU:n sisällä matkustavilta 1. heinäkuuta 1999, verovapaita tavaroita on voitu myydä vain EU:n ulkopuolelle matkustaville. Jos ilma-alus tai lautta poikkeaa kolmanteen maahan tai yhteisön verotusalueen ulkopuoliselle alueelle tai pysähtyy siellä matkustajien poistumista tai alukseen tuloa varten, tätä pidetään kolmanteen maahan tai kolmannesta maasta tulona(1). Ahvenanmaan katsotaan olevan yhteisön verotusalueen ulkopuolella. Tämä asema, joka myönnettiin Suomen pyynnöstä liittymisneuvotteluiden aikana, on perusteltu Suomen perustuslain mukaisella Ahvenanmaan erityisasemalla. Komission jäsenten ja yhteisön toimielinten virkamiesten verovapaita ostoja on käsitelty komission vastauksissa Johanna Boogerd-Quaakin kirjalliseen kysymykseen E-4021/98(2) ja Michl Ebnerin kirjalliseen kysymykseen E-1996/99(3), jotka pätevät edelleen. (1) Katso komission tiedonanto autolautoilla ja lentokoneissa tai lentokentillä Euroopan unionissa matkustaville myytävien tuotteiden toimittajien 1 päivästä heinäkuuta 1999 soveltamista alv- ja valmisteverosäännöistä (EYVL C 99, 10.4.1999). (2) EYVL C 341, 29.11.1999. (3) EYVL C 219 E, 1.8.2000.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3047/01 esittäjä(t): Ilda Figueiredo (GUE/NGL) komissiolle. Euroopan laajuiset energiaverkot.



Virallinen lehti nro 147 E , 20/06/2002 s. 0079 - 0080



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3047/01 esittäjä(t): Ilda Figueiredo (GUE/NGL) komissiolle (5. marraskuuta 2001) Aihe: Euroopan laajuiset energiaverkot Komissio antoi 6. elokuuta 2001 luvan rahoitustuen myöntämiseen Euroopan laajuisille kaasu- ja sähköverkoille. Tuen kokonaismäärä noin 19 miljoonaa euroa. Rahoitustukena maksetaan enintään tietty osuus asianomaisen hankkeen tukikelpoisista kustannuksista. Tukea saavat yritykset ovat Espanjasta, Kreikasta, Ranskasta, Italiasta, Ruotsista ja Yhdistyneestä kuningaskunnasta. Komissio oli vastaanottanut kaikkiaan 27 rahoitustukihakemusta. Voisiko komissiota välittää minulle luettelon näistä 27 hakemuksesta. Jos niiden joukossa on Portugalista tulleita hakemuksia, miksi yhtään portugalilaista yritystä ei ole hyväksytty tuensaajaksi? Mitä valintaperusteita komissio käytti? Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus (18. joulukuuta 2001) Komissio pyysi 12. helmikuuta 2001 päivätyssä kaikille jäsenvaltioille osoitetussa kirjeessä esittämään tukihakemuksia yhteistä etua koskevia hankkeita varten Euroopan laajuisten energiaverkkojen alalla. Komissio sai 27 hakemusta, jotka mainitaan suoraan arvoisalle parlamentin jäsenelle ja parlamentin pääsihteeristölle toimitetussa taulukossa. Hakemusten joukossa on yksi Portugalista tullut hakemus, joka koskee suoria investointitukia hankkeelle E142/01 Uusi sähköverkkoyhteys Portugalin ja Espanjan välillä. Euroopan laajuisten verkkojen alaan liittyvän yhteisön rahoitustuen myöntämistä koskevista yleisistä säännöistä 18 päivänä syyskuuta 1995 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2236/95(1) säädetään ja myös asetuksen antamista koskevan kokouksen pöytäkirjaan merkityssä neuvoston ja komission lausumassa todetaan, että Euroopan laajuisten energiaverkkojen alalla suositeltavin rahoitustuen muoto on yhteistä etua koskeviin hankkeisiin liittyvien selvitysten yhteisrahoitus; muut interventiomuodot katsotaan luonteeltaan poikkeuksellisiksi. Asetuksen (EY) N:o 2236/95 mukaan yhteisön tuettavaksi valitaan hankkeita, jotka ovat mahdollisesti taloudellisesti elinkelpoisia, mutta joiden taloudellista kannattavuutta hakemusta jätettäessä pidetään riittämättömänä. Muita valintaperusteita, joista säädetään asetuksessa (EY) N:o 2236/95 ja jotka komissio ottaa huomioon valitessaan ehdotuksia, ovat seuraavat: - hankkeiden toteuttamisvalmius - yhteisön tuen edistävä vaikutus julkiseen ja yksityiseen rahoitukseen - hankkeen rahoitusjärjestelyn luotettavuus - välittömät ja välilliset sosiaalis-taloudelliset vaikutukset, erityisesti työllisyyteen - ympäristövaikutukset. Hankkeen toteuttajan Rede Electrica National (REN) toimittamista tiedoista käy ilmi, että Portugalin ja Espanjan välistä uutta sähköverkkoyhteyttä koskevan hankkeen taloudellinen kannattavuus on hyvä. Taloudellinen kannattavuus on suurin syy siihen, että komissio ei ole ehdottanut kyseiselle hankkeelle rahoitustukea. (1) EYVL L 228, 23.9.1995.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3370/01 esittäjä(t): Toine Manders (ELDR) komissiolle. Jalkapalloseurojen lisenssit.



Virallinen lehti nro 160 E , 04/07/2002 s. 0104 - 0104



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3370/01 esittäjä(t): Toine Manders (ELDR) komissiolle (6. joulukuuta 2001) Aihe: Jalkapalloseurojen lisenssit Viime aikoina lehdistössä on kiinnitetty paljon huomiota Italian ja Espanjan jalkapalloseurojen taloudellisiin ongelmiin. Velkojen kokonaismäärä on miljardeja euroja. Alankomaissa seurojen ei kuitenkaan sallita velkaantua näin pahasti kansallisen jalkapalloliiton KNVB:n noudattaman lisenssipolitiikan vuoksi. Sen mukaisesti seurojen on osoitettava jokaisen kansallisen ottelun yhteydessä, että niiden taloushallinto on terveellä pohjalla. Jos seuran velat ovat liian suuret, se ei saa lisenssiä pelata kansallisissa otteluissa. Suurimmassa osassa jäsenvaltioita tätä lisenssipolitiikkaa ei noudateta. Niinpä seurat ylivelkaantuvat tehdessään sopimuksia parhaiden pelaajien kanssa parempien pelitulosten toivossa. Tämä rikkoo yhteisön kilpailuoikeutta. Euroopan jalkapalloliitto UEFA on tunnustanut ongelman ja tehnyt sen vuoksi aloitteen Alankomaiden tyyppisen lisenssipolitiikan kokeilemiseksi ensi vuonna. Tällä lähestymistavalla kestää kuitenkin liian kauan ennen kuin mainittu sisämarkkinoiden kilpailuvääristymä poistuu. Pitääkö komissio eurooppalaisen lisenssipolitiikan käyttöönottoa mielekkäänä kilpailupolitiikan vääristymisen, joka johtuu eroista eri jäsenvaltioiden jalkapalloseuroihin soveltamassa rahoituspolitiikassa, ehkäisemisessä? Onko komissio valmis käyttämään vaikutusvaltaansa, jotta tämä lisenssipolitiikka otettaisiin yhteystyössä UEFA:n ja FIFA:n kanssa nopeutetusti käyttöön ja asetettaisiin pakolliseksi? Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus (11. maaliskuuta 2002) Komissio on tietoinen arvoisan parlamentin jäsenen esille ottamasta ongelmasta. Jäsenvaltioiden väliset erot jalkapalloseurojen taloudenhoitoa koskevissa säännöissä voivat johtaa tosiasialliseen eriarvoisuuteen seurojen välillä. Komissio suhtautuu myönteisesti kaikkiin ehdotuksiin, joita Euroopan jalkapalloliitto (UEFA) ja kansalliset urheilujärjestöt tekevät erojen tasoittamiseksi ja voimassaolevien sääntöjen johdonmukaisuuden lisäämiseksi. Komissio ei kuitenkaan aio tehdä erityistä aloitetta tällä alalla. Sen mielestä toimivaltaisten tahojen viranomaisten tai urheilualan elinten tehtävänä on ryhtyä tarvittaviin toimenpiteisiin eurooppalaisten urheiluseurojen toimintaa koskevien sääntöjen lähentämiseksi.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3021/01 esittäjä(t): Esko Seppänen (GUE/NGL) komissiolle. Espanjan matkapuhelinten tekstiviestien hinnoista.



Virallinen lehti nro 147 E , 20/06/2002 s. 0076 - 0077



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3021/01 esittäjä(t): Esko Seppänen (GUE/NGL) komissiolle (30. lokakuuta 2001) Aihe: Espanjan matkapuhelinten tekstiviestien hinnoista Espanjassa on kolme isoa matkapuhelinoperaattoria: Airtel, Telefonica (Movistar) ja Amena. Näillä kaikilla on tarkalleen samat hinnat tekstiviesteissään. Espanjan sisäiset tekstiviestit maksavat 25 pesetaa/kpl ja ulkomaille lähetettävät 100 pesetaa/kpl. Tutkiiko komissio tällaisia sattumia suurten operaattoreiden hinnoittelussa? Onko komissiolla keinoja estää hintakartelleja tällaisissa halvoissa, mutta operaattoreille tavattoman edullisissa palveluissa? Mario Montin komission puolesta antama vastaus (7. tammikuuta 2002) Komissio ei ole toistaiseksi saanut virallisia kanteluita matkapuhelinoperaattoreiden harjoittamasta tekstiviestien (SMS) hinnoittelusta Espanjassa eikä muualla yhteisössä. Sen sijaan komissio selvittää tekstiviestien verkkovierailuhintoja matkaviestinnän verkkovierailupalvelujen maksuja koskevassa toimialakohtaisessa tutkimuksessa, joka liittyy asiaan COMP/C1/37.639. Komissio arvioi parhaillaan myös tekstiviestien sijainninseurannan vakiintuneita käytäntöjä ja hinnoittelua osana ilmoitusta, jonka GSM Association on tehnyt vakiomallisista kansainvälisistä verkkovierailusopimuksistaan ja operaattoreiden välisistä tariffeista (COMP/C1/37.034). Yhdenmukainen hinnoittelu sinänsä ei ole sääntöjenvastaista. Vaikka yhdenmukainen hinnoittelu voi olla osoitus hintoja koskevista sopimuksista tai yhdenmukaistetuista menettelytavoista, jotka rikkovat kilpailusääntöjä, komissio vaatii yleensä pitävämpää alustavaa näyttöä ennen kuin se käynnistää kartellitutkimuksen omasta aloitteestaan. Mainittu tekstiviestien hinnoittelukäytäntö voi kuvastaa matkaviestinpalvelujen kansallisten markkinoiden yleisesti oligopolistista luonnetta, joka edistää yhdenmukaista käyttäytymistä kyseisillä markkinoilla sekä aktiivisen hintakilpailun kohteena olevien palvelujen että muiden palvelujen suhteen. Komissio voi estää kartellien perustamista ainoastaan kartellipäätöksissään määräämiensä sakkojen pelotevaikutuksen kautta. Tekstiviestipalvelujen kaltaisilla uusilla markkinoilla ehkäisevien toimenpiteiden kohdistaminen voi olla vaikeaa, vaikka toimenpiteet perustuisivat jo annettuun alakohtaiseen lainsäädäntöön. Uudet lainsäädäntöpuitteet, joista parhaillaan neuvotellaan, tarjoavat jatkossa joustavammat mahdollisuudet reagoida vastaaviin tilanteisiin. Markkinoille tulon esteiden alentaminen ja kuluttajien saatavilla olevien tietojen lisääminen vähentävät oligopolien mahdollisuuksia salaiseen yhteistyöhön ja lisäävät motivaatiota kilpailla asiakkaista. Komissio ottaa arvoisan parlamentinjäsenen mainitseman ongelman huomioon ja toimittaa kysymyksen asiasta vastaaville Espanjan viranomaisille, jotka pystyvät paremmin arvioimaan, onko aiheellista ryhtyä toimenpiteisiin.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3579/01 esittäjä(t): Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) neuvostolle. Galician huomioiminen sovellettaessa eurooppalaisesta liikennepolitiikasta laaditussa valkoisessa kirjassa määriteltyjä ensisijaisia toimia lentoasemakapasiteetin kehittämiseksi.



Virallinen lehti nro 160 E , 04/07/2002 s. 0147 - 0147



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3579/01 esittäjä(t): Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) neuvostolle (9. tammikuuta 2002) Aihe: Galician huomioiminen sovellettaessa eurooppalaisesta liikennepolitiikasta laaditussa valkoisessa kirjassa määriteltyjä ensisijaisia toimia lentoasemakapasiteetin kehittämiseksi Valkoisessa kirjassa eurooppalaisesta liikennepolitiikasta(1) lentoasemakapasiteetin kehittämistä pidetään yhtenä liikennepolitiikan välineenä. Miten Galiciassa sijaitsevan Santiago de Compostelan lentokentän kehitys kansainvälisenä lentokenttänä sisältyy tähän politiikkaan? Millaista aikataulua ja budjettia Espanjan valtio suunnittelee tätä lentokenttää ajatellen? (1) KOM(2001) 370 lopullinen. Vastaus (25. ja 26. maaliskuuta 2002) Päätös n:o 1692/96/EY yhteisön suuntaviivoista Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittämiseksi(1) antaa Santiago de Compostelan (Galiciassa) lentoasemalle yhteisön yhteyslentoaseman statuksen. Kyseiselle lentoasemalle voidaan näin ollen myöntää yhteisön yhteisrahoitusta. Neuvosto korostaa, että lentokenttäkapasiteettiin ja käyttöön liittyvien erityishankkeiden toteuttamista koskevat päätökset kuuluvat kansallisille viranomaisille. On komission, jota Euroopan laajuisten verkkojen komitea avustaa, asia valvoa tietojenvaihdon avulla jäsenvaltioiden ilmoittamia suunnitelmia ja ohjelmia Euroopan laajuisen verkon kehittämiseksi. Neuvosto palauttaa lisäksi mieleen, että valkoisen kirjan mukaan komissio aikoo käynnistää pohdinnan lentokenttäkapasiteetista ja käytöstä vuonna 2002. Sen tulosten pohjalta komissio sisällyttää tarvittaessa lentoasemia koskevat hankkeet ehdotukseensa Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittämisen suuntaviivojen tarkistamiseksi perusteellisesti vuonna 2004. (1) EYVL L 228, 9.9.1996.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3003/01 esittäjä(t): Robert Goebbels (PSE) neuvostolle. Henkilöllisyystarkastukset Charles de Gaullen lentokentällä.



Virallinen lehti nro 147 E , 20/06/2002 s. 0073 - 0074



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3003/01 esittäjä(t): Robert Goebbels (PSE) neuvostolle (5. marraskuuta 2001) Aihe: Henkilöllisyystarkastukset Charles de Gaullen lentokentällä Kysymyksen esittäjä on varsin hämmästynyt neuvostolle 21. toukokuuta 2001 esittämäänsä aiempaan kysymykseen E-1485/01(1) saamansa vastauksen sisällöstä ja laadusta. Kysymys koski varsin konkreettista aihetta, nimittäin unionin kansalaisten vapaan liikkuvuuden kunnioittamista Schengen-alueella. Koska vapaan liikkuvuuden periaatteen soveltaminen koskee päivittäin tuhansia unionin kansalaisia, voiko neuvosto selittää, miksi siltä kului yli neljä kuukautta tällaisen kiertelevän vastauksen antamiseen? (1) EYVL C 364 E, 20.12.2001, s. 125. Vastaus (1. maaliskuuta 2002) Neuvosto on useaan otteeseen ilmoittanut Euroopan parlamentille erityisesti kirjallisiin kysymyksiin antamiensa vastausten yhteydessä, että neuvoston vastausten tarkistusmenettelyt, asiaan sovellettava päätöksenteko sekä tarve antaa laadullisesti luotettavia ja täsmällisiä tietoja neuvoston tosiasiallisista kannoista kysymyksissä käsiteltyjen asioiden osalta, aiheuttavat vastausten viivästymistä, jota ei käytännössä voidaan välttää. On selvää, että neuvosto pyrkii kuitenkin määrätietoisesti mahdollisimman vähäiseen viivästymiseen.