KIRJALLINEN KYSYMYS E-2750/00 esittäjä(t): Hiltrud Breyer (Verts/ALE) ja Alexander de Roo (Verts/ALE) komissiolle. Saksan kaasuvoimaloiden verovapaus ja tukilainsäädäntö.



Virallinen lehti nro 113 E , 18/04/2001 s. 0164 - 0166



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2750/00 esittäjä(t): Hiltrud Breyer (Verts/ALE) ja Alexander de Roo (Verts/ALE) komissiolle (1. syyskuuta 2000) Aihe: Saksan kaasuvoimaloiden verovapaus ja tukilainsäädäntö Ekologista verouudistusta koskeva laki hyväksyttiin 16. Joulukuuta 1999. Siihen liittyen suunnitellaan muun muassa ympäristöystävällistä kaasuturbiinihöyryturbiiniprosessia (IGCC-menetelmää) käyttävien laitosten vapauttamista maakaasuverosta. Tukiluonteisen verovapauden myöntäminen ja siihen liittyvä määräaika ovat ajankohtainen aihe Saksan hallituksen ja komission välisissä poliittisissa neuvotteluissa. Komissio on ehdottanut verovapauden enimmäisrajaksi viisi vuotta ilman lisätoimia. On kuitenkin esitetty painavia syitä sille, että ajanjakson olisi oltava pidempi (noin 10 vuotta). 1. Millä perusteella komissio päätti luokitella IGCC-menetelmää käyttäville laitoksille tarkoitetun verovapauden selektiiviseksi tukitoimeksi perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaisesti? 2. Kannattaako komissio oikeudellisen asiantuntijan Sellnerin arviota, jonka mukaan suunniteltua verovapautta ei voida suoraan luokitella selektiiviseksi tukitoimeksi perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaisesti? 3. Miksi komissio pitää suunniteltua verovapautta yritystukena eikä investointitukena? 4. Onko komissio sitä mieltä, että edellä mainittuja toimia koskevan määräajan rajoittaminen viiteen vuoteen on ongelmallista erityisesti siksi, että yhteisön vuodelta 1994 peräisin olevan ympäristötukilainsäädännön tarkistettu versio mahdollistaa 10 vuoden pituisen määräajan? 5. Onko komissio sitä mieltä, että erittäin tehokkaiden IGCC-menetelmää käyttävien laitosten verovapauden rajoittaminen viiteen vuoteen olisi ristiriidassa ilmastonsuojelua koskevassa Kioton pöytäkirjassa mainittujen velvollisuuksien noudattamisen kanssa? 6. Onko komissio sitä mieltä, että perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukainen verovapaus ei aiheuta kilpailun vääristymistä, koska sähköntuottajat, jotka kilpailevat IGCC-menetelmää käyttävien laitosten (ydinvoimalat, hiilivoimalat, uusiutuvia energianlähteitä käyttävät tuottajat) kanssa, ovat saaneet ja saavat edelleen huomattavasti valtion tukea? Mario Montin komission puolesta antama vastaus (11. lokakuuta 2000) 1. Saksa ilmoitti kyseisestä kaasu- ja höyryvoimalaitoksille (jäljempänä IGCC-laitokset) myönnettävästä verovapaudesta komissiolle 16. syyskuuta 1999 EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan (ent. 93 artikla) mukaisesti yhtenä ympäristöverotuksen uudistuksen yhteydessä toteutettavista useista toimenpiteistä. Komissio teki 15. helmikuuta 2000 päätöksen useimmista samassa yhteydessä ilmoitetuista toimenpiteistä(1). Ainoa kohta, jota päätös ei koskenut, olivat IGCC-laitokset, koska niiden osalta ilmoitus ei ollut täydellinen. Komissio on pyytänyt Saksalta lisätietoja kyseisestä toimenpiteestä eikä tämän vuoksi ole vielä tehnyt toimenpiteestä päätöstä. Saksa peruutti ilmoituksensa 22. elokuuta 2000 päivätyllä kirjeellä ja ilmoitti komissiolle aikomuksestaan muotoilla verovapaus eri tavalla. Samassa yhteydessä toimitettiin uusi ilmoitus. 2. Koska komissiolla ei ole käytettävissään kyseistä arviota, se ei voi ottaa kantaa asiaan. 3. Edellä esitetystä käy ilmi, että komissio ei ole vielä tehnyt päätöstä asiasta. Tuen luokittelemisesta investointitueksi voidaan kuitenkin todeta seuraavaa. Komission antamissa erilaisissa yhteisön puitteissa todetaan investointituen myöntämisedellytyksistä, että investointituet puitteissa tarkemmin määriteltyihin tarkoituksiin ovat sallittuja, jos ne eivät ylitä kulloisissakin puitteissa asetettua tuki-intensiteettiä. Intensiteetti määritellään tukikelpoisten kustannusten perusteella, ja nämä puolestaan määritellään kulloisissakin puitteissa. Tällä hetkellä voimassa olevissa ympäristönsuojeluun myönnettävää valtiontukea koskevissa yhteisön suuntaviivoissa(2) esimerkiksi määrätään, että investointitukia voidaan periaatteessa myöntää aina 30 prosentin intensiteettiin asti. Intensiteetti koskee ainoastaan ympäristötavoitteiden saavuttamisen edellyttämiä lisäkustannuksia. Tästä seuraa, että tukea voidaan myöntää intensiteetiltään tietynasteisena investointitukena ainoastaan, jos se voidaan suhteuttaa investoinnin tukikelpoisiin kustannuksiin ja intensiteetti ylipäänsä voidaan määrittää. Komission alustavan arvion mukaan tämä ei mainitussa tapauksessa ole mahdollista. Mineraaliöljylaissa säädettyä verovapautta tosin sovelletaan vain uusiin IGCC-laitoksiin, mutta ainoa rajoitus on ajallinen eli 10 vuotta, eikä verovapautta ole mitenkään suhteutettu investointiin liittyviin kustannuksiin. Näin ollen tuen intensiteettiä ei voida määrittää. 4. Komissio tutkii parhaillaan ilmoitettua toimenpidettä ympäristönsuojeluun myönnettävää valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen perusteella ja ottaen huomioon toimintatukien hyväksymisessä vakiintuneen päätöskäytäntönsä. Komissio ei ole vielä tehnyt päätöstä ympäristönsuojeluun myönnettävää valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen uudesta versiosta. Arvioitaessa nyt käsiteltävän kaltaisia toimenpiteitä on kuitenkin aina tarkistettava, että tarkoitus ei ole vapauttaa vanhoja yrityksiä uusista ympäristöveroista, jotta helpotettaisiin yritysten sopeutumista uuteen kustannustilanteeseen, vaan tarkoitus on vapauttaa uudet laitokset jo voimassa olevasta verosta. 5. Komission suhtautuminen ympäristötukiin on aina myötämielinen. Tämä koskee myös sellaisten ympäristötukien arviointia, joilla pyritään panemaan täytäntöön Kioton ympäristöpöytäkirjan velvoitteet. Tästä ei kuitenkaan seuraa, etteikö myös tällaisiin toimenpiteisiin sovellettaisi tukien valvontaa koskevia sääntöjä. 6. Kilpailun vääristymisestä on kyse silloin, kun toimenpiteet vaikuttavat yritysten tai tuotannonalojen väliseen kilpailusuhteeseen. Komission alustavan arvioinnin perusteella näyttää siltä, että tämä ei ole mainitussa tapauksessa mahdotonta. Vaikka kilpailijat puolestaan saisivat muunlaista valtiontukea, tämä ei merkitse sitä, että EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan (ent. 93 artiklan) 1 kohtaa ei voitaisi soveltaa. Tällaisessa tapauksessa olisi tutkittava myös viimeksi mainittujen tukien soveltuvuus yhteismarkkinoille. (1) Ks. http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/sgb/state_aids/industrie_1999.htm, N 575/A/99. (2) EYVL C 72, 10.3.1994.