KIRJALLINEN KYSYMYS E-1734/01 esittäjä(t): Christine De Veyrac (PPE-DE) komissiolle. Toimet ammattipätevyyden vastavuoroisen tunnustamisen edistämiseksi.



Virallinen lehti nro 093 E , 18/04/2002 s. 0024 - 0025



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1734/01 esittäjä(t): Christine De Veyrac (PPE-DE) komissiolle (14. kesäkuuta 2001) Aihe: Toimet ammattipätevyyden vastavuoroisen tunnustamisen edistämiseksi Euroopan parlamentti vahvisti 5. lokakuuta 2000 pidetyssä ensimmäisessä käsittelyssä kantansa opiskelijoiden, koulutuksessa olevien, nuorten vapaaehtoisten, opettajien ja kouluttajien liikkuvuudesta Euroopan yhteisössä. Parlamentti vaati nykyisten käytänteiden parantamista tutkintojen ja ammattipätevyyden vastavuoroisen tunnustamisen helpottamiseksi ja pyysi komissiota edistämään aktiivisesti ammattipätevyyden vastavuoroista tunnustamista. Neuvosto ja jäsenvaltioiden hallitusten edustajat antoivat Eurooppa-neuvostossa 14. joulukuuta 2000 päätöslauselman alueellista liikkuvuutta parantavasta toimintasuunnitelmasta. Toimintasuunnitelmassa suunnitellaan säädöksiä yhteisön alueella hankitun ammatillisen kokemuksen hyväksymiseksi ja erityisesti toimia ammattipätevyyden vastavuoroisen tunnustamisen edistämiseksi. Liikkuvuuden parantamiseksi toteutetuista toimista huolimatta opettajat ovat valittaneet sitä, että tunnustuksen saaminen yhteisön alueella hankitulle ammatilliselle kokemukselle heidän kotimaassaan on mahdotonta. Tällainen ei lähennä Euroopan unionia ja sen jäsenmaiden kansalaisia toisiinsa. Euroopan unionin jäsenmaiden kansalaisten on aika voida luottaa siihen, että heidän yhteisön alueella hankkimansa ammatillinen kokemus tunnustetaan. Mitä komissio aikoo tehdä lisätäkseen toimia, jotka parantavat alueellista liikkuvuutta ja ennen kaikkea poistavat ammattipätevyyden vastavuoroisen tunnustamisen tiellä yhä olevat esteet? Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus (24. syyskuuta 2001) Liikkuvuudesta annetusta suosituksesta 19. tammikuuta 2001 annettu neuvoston yhteinen kanta (EY) N:o 7/2001(1) sisältää suurimman osan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä hyväksytyistä muutoksista. Parlamentin toisessa käsittelyssä 14. toukokuuta 2001 hyväksyttiin tiettyjä muutoksia, joissa otetaan huomioon (ensimmäisen käsittelyn jälkeen lisätty) liikkuvuutta koskeva toimintasuunnitelma. Koulutusneuvosto teki raportista poliittisen sopimuksen 28. toukokuuta 2001, mikä mahdollistaa suosituksen muodollisen hyväksymisen. Tämän jälkeen komissiolla ja jäsenvaltioilla on käytössään kaksi lisävälinettä. Suositus ja toimintasuunnitelma mahdollistavat etenemisen kohti entistä laajempaa ja helpompaa liikkuvuutta. Näin voidaan myös ottaa huomioon kokemukset, joita liikkuvuudesta on saatu koulutus- ja nuorisoalalla niin kouluttajien kuin muidenkin kohderyhmien, kuten oppilaiden, opiskelijoiden ja vapaaehtoistyöntekijöiden osalta. Näiden välineiden avulla jäsenvaltioita kannustetaan ryhtymään tarvittaviin toimenpiteisiin - edistääkseen eurooppalaisen liikkuvuuden ottamista huomioon osana opetushenkilöstön työkokemusta (toimenpide I. 5 a); - edistääkseen eurooppalaisen tutkintoalueen luomista, jolloin liikkuvuuteen osallistuneet voisivat ilmoittaa vastaanottaneessa maassa suorittamansa tutkinnot ja hankkimansa kokemuksen asianomaisille tahoille kuten kotimaansa korkeakoulutuksesta ja ammattikoulutuksesta vastaaville viranomaisille (toimenpide I.1.d, kaikki kohderyhmät). Toimenpiteiden seurannassa komissio aikoo käyttää erityisesti suosituksen antamisen jälkeen perustettavan asiantuntijaryhmän apua. Asiantuntijaryhmän puheenjohtajana toimii komission edustaja ja sen jäseninä on toimenpiteiden koordinoinnista ja toteutuksesta jäsenvaltioiden tasolla vastaavia henkilöitä. Komissio auttaa asiantuntijaryhmää ja tarkastelee jäsenvaltioiden tekemiä toimia sekä sitä, miten ne ovat edistyneet. Komissio kiinnittää erityistä huomiota analyyttiseen raporttiin ja jäsenvaltioiden kaksivuotiskertomuksiin, jotka komissio toimittaa myös muille toimielimille. Lisäksi Nizzassa joulukuussa 2000 kokoontunut Eurooppa-neuvosto päätti tarkastella tilannetta joka toinen vuosi. Todettakoon myös, että kansallisten hallinto- ja oikeusviranomaisten on toimittava Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 39 artiklan (entisen 48 artiklan) mukaisesti tilanteessa, jossa opettaja käyttää oikeutta työntekijöiden vapaaseen liikkuvuuteen. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on jo antanut tuomion neljässä tapauksessa, joissa oli kyse toisen jäsenvaltion julkisella sektorilla saadun työkokemuksen ja virkaiän huomioon ottamisesta siirryttäessä jonkin toisen jäsenvaltion julkisen sektorin palvelukseen(2). EY:n perustamissopimuksen 39 artiklan ja työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella 15. lokakuuta 1968 annetun asetuksen (ETY) N:o 1612/68 sisältämän 7 artiklan(3) mukaista yhteisön työtekijöiden yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on tulkittava siten, että jäsenvaltion viranomaisten on otettava huomioon vastaavalla alalla jonkin toisen jäsenvaltion julkisen sektorin palveluksessa suoritut työskentelyjaksot samalla tavalla kuin omalla julkisella sektorilla saatu työkokemus. Asiaan liittyvät kysymykset ovat mutkikkaita Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön soveltamisen osalta. Näitä kysymyksiä tutkitaan ja käsitellään perinpohjaisesti jäsenvaltioiden ja komission kesken. Komissio on käynnistänyt rikkomismenettelyn useita jäsenvaltioita vastaan. Lisäksi komissio osallistuu julkishallinnosta vastaavien johtavien virkamiesten perustaman liikkuvuusryhmän työskentelyyn. Ryhmä tarkastelee työntekijöiden vapaalle liikkuvuudelle julkisella sektorilla olevia juridisia esteitä, joihin sisältyvät myös työkokemuksen ja virkaiän tunnustamiseen liittyvät ongelmat. Näitä ongelmia käsitellään myös julkisen sektorin työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta vuonna 2002 annettavaksi suunnitellussa komission tiedonannossa. (1) EYVL C 70, 2.3.2001. (2) Asia C-419/92, Scholz, tuomio 23.4.1994, Kok. 1994, s. I-0505; asia C-15/96, Schöning, tuomio 15.1.1998, Kok. 1998, s. I-0047; asia C-187/96 komissio vastaan Kreikka, tuomio 12.3.1998, Kok. 1998, s. I-1095; asia C-195/98, Österreichischer Gewerkschaftsbund, tuomio 30.11.2000. (3) EYVL L 257, 19.10.1968.