KIRJALLINEN KYSYMYS P-2255/99 esittäjä(t): Luckas Vander Taelen (Verts/ALE) komissiolle. Brysselin eurooppalaista kaupunginosaa koskeva kansainvälinen arkkitehtikilpailu.



Virallinen lehti nro 203 E , 18/07/2000 s. 0157 - 0158



KIRJALLINEN KYSYMYS P-2255/99 esittäjä(t): Luckas Vander Taelen (Verts/ALE) komissiolle (24. marraskuuta 1999) Aihe: Brysselin eurooppalaista kaupunginosaa koskeva kansainvälinen arkkitehtikilpailu Komissio esittää vastauksessaan kirjalliseen kysymykseen P-1486/99(1), että valituksen tekijä puolusti omaa ehdotustaan, mistä seurasi, ettei muitakaan ehdotuksia voitu käsitellä nimettöminä. Mihin kilpailumenettelyn vaiheeseen komissio viittaa? Eikö se viittaakin hankkeiden suulliseen esittelyyn, joka tapahtui 22. huhtikuuta 1998 tuomariston kutsusta toisella kierroksella? Jos komissio viittaa tähän tilaisuuteen, mitä oikein tarkoitetaan ilmaisulla mistä seurasi, ettei ehdotuksia voitu käsitellä nimettöminä? Komission vastauksesta käy ilmi, että asianomaiset Belgian viranomaiset tunnustavat, että joitakin tuomariston jäsenten sijaisia koskevia säännöksiä ei ole noudatettu. Kysyisinkin tässä yhteydessä seuraavaa: Mikä oli ministeri Hasquinin asema tuomariston kunniajäsenenä ja sen toimittaman raportin allekirjoittajana? Millä juridisella perusteella ministeri Hasquinilla on voinut olla ratkaiseva asema tuomaristossa, vaikka hänen osallistumisestaan päätöksen tekemiseen ei ollut selkeästi määrätty kilpailun alussa? Miten Belgian viranomaiset voivat vahvistaa, että mikään ei viittaa siihen, että tuomaristo olisi suosinut jotain ehdotusta, ja antaa tällä tavoin ymmärtää, että tiettyjen tuomariston toimintaa koskevien säännösten noudattamatta jättäminen on perusteltavissa? Miten on mahdollista, että vaikka toisen kierroksen aikana kaksi tuomariston jäsentä ei allekirjoittanut lopullista 22. huhtikuuta 1998 tehtyä päätöstä, myöhemmässä vaiheessa heidän allekirjoituksensa ovatkin kyseisessä päätöksessä? Miten on mahdollista, että yksi tuomariston jäsen, Henri Montois, on yhtiökumppani kilpailun voittaneessa Art&Build-toimistossa? Eikö komissio katso, että direktiiviä 92/50/ETY(2) ja sen 12 artiklaa ei ole noudatettu, mitä tulee tuomariston soveltamiin hankkeiden arviointiperusteisiin ensimmäisen kierroksen päätöksen yhteydessä kunkin hankkeen saamia pistemääriähän ei ilmaistu selkeästi (itse asiassa eniten ääniä saanut hanke sai kielteisemmät arvioinnit kuin muut!)? Eikö komissio aio jakaa vastuuta tämän kilpailun hoitamisesta, vaikka tuomaristossa oli komission edustaja? Komissio esittää edellä mainittuun kirjalliseen kysymykseen antamassaan vastauksessa myös, että hankkeiden valmisteluvaiheessa on ilmeisesti toteutettu toimenpiteitä, jotta kaikki asianosaiset tahot saataisiin mukaan toimintaan. Voiko komissio täsmentää, mitä toimenpiteitä? Onko myös asukkaita kuultu kyseisessä vaiheessa? (1) EYVL C 27 E, 29.1.2000, s. 91. (2) EYVL L 209, 24.7.1992, s. 1. Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (7. joulukuuta 1999) Sen jälkeen kun komissio oli vastannut arvoisan parlamentin jäsenen kirjalliseen kysymykseen P-1486/99(1), komissio aloitti rikkomisesta johtuvan menettelyn Belgiaa vastaan julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 18 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/50/ETY (suunnittelukilpailuja koskevan) 13 artiklan(2) rikkomisesta. Virallinen ilmoitus annettiin tiedoksi 4. marraskuuta 1999. Täydentävä tutkimus vaikuttaa tarpeelliselta arvoisan parlamentin jäsenen kysymyksen sisältämien uusien seikkojen osalta. Komissio seuraa asiaa sen edellyttämällä tavalla. Kuten jo vastauksessa kirjalliseen kysymykseen P-1486/99 todettiin, kyseisessä tapauksessa ovat Brysselin pääkaupunkiseudun viranomaiset ainoa asiasta päättävä hankintaviranomainen. Yhteisö osallistuu ainoastaan hankkeen rahoitukseen. Tuomaristoon kuului yksi virkamies neuvostosta, parlamentista ja komissiosta. Se, että he kuuluivat tuomaristoon, ei kuitenkaan millään tavoin tee EU:n toimielimiä vastuullisiksi sopimuksen myöntämisestä. (1) EYVL C 27 E, 29.1.2000, s. 91. (2) EYVL L 209, 24.7.1992.