FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/200

(2004/C 78 E/0206)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2971/03

esittäjä(t): Alexander de Roo (Verts/ALE) komissiolle

(6. lokakuuta 2003)

Aihe: Myrkkylaivat

Vuonna 2003 (1. syyskuuta mennessä) eurooppalaiset laivanomistajat jättivät 124 laivaa Aasian rannoilla sijaitseviin laivanromuttamoihin. Tämä merkitsee, että kaikista näistä 124 laivasta levisi ympäristöön myrkyllisiä kemikaaleja, kuten PCB:tä, öljyä, jäteöljyä ja maaleja saastuttaen ekosysteemiä, jota on jo rasitettu äärimmilleen. Lisäksi näillä romuttamorannoilla työskentelevät henkilöt altistuvat vaarallisille, jopa tappaville aineille.

Nykyisessä jätekuljetusasetuksessa (ETY) N:o 259/93 (1) kielletään vaarallisten jätteiden vienti Euroopan unionista. Euroopan parlamentti pitää erittäin tärkeänä, että tätä asetusta noudatetaan jätteiden aiheuttaman ympäristön saastumisen estämiseksi. Vanhojen laivojen vienti tarkoittaa käytännössä samaa kuin vaarallisten jätteiden vienti, ja on huolestuttavaa, että tilanteen säilyessä ennallaan Euroopan unioni sallii jatkossakin vaarallisten jätteiden laittoman viennin voimassa olevista asetuksista huolimatta.

Haluan kiinnittää komission huomion seuraavaan laivaan, joka sisältyy Aasiaan vuonna 2003 lähetettyjen 124 laivan joukkoon:

Skopelos, vuonna 1974 rakennettu, Kreikan lipun alla purjehtiva raakaöljytankkeri (kantavuus 274 949 dwt). Aluksen pääomistaja oli Aeolos Management S.A. ja rekisteröity omistaja E.N.E. Skopelos Ltd (pieni kreikkalaisyritys, jolla ei ilmeisesti ole muita aluksia).

Alus lähti vuonna 2003 viimeiselle matkalleen suoraan eurooppalaisilta vesiltä bangladeshilaiseen laivaromuttamoon seuraavan aikataulun mukaisesti:

— Pireus, Kreikka, 12. huhtikuuta 2003 jälkeen — ennen 25. huhtikuuta 2003

— Suez, Egypti, 25. huhtikuuta 2003—25. huhtikuuta 2003

— Fujairah Anch., Arabiemiraattien liitto, 10. toukokuuta 2003 — 16. toukokuuta 2003

— Chittagong Roads, Bangladesh, 27. toukokuuta 2003 — ennen 4. kesäkuuta 2003

— Chirragong, Bangladesh, 4. kesäkuuta 2003.

Sovelletaanko neuvoston asetusta (ETY) N:o 259/93 Skopeloksen kaltaisten laivojen vientiin Euroopan unionista kehitysmaiden laivaromuttamoihin silloin, kun tällaiset romutettaviksi lähetettävät laivat sisältävät vaarallista jätettä?

Mitä Euroopan komissio aikoo tehdä varmistaakseen, että toimivaltaiset viranomaiset (Skopeloksen tapauksessa kreikkalaisviranomaiset) toimivat edellä mainitussa asetuksessa esitettyjen sääntöjen ja menettelyjen mukaisesti, jotta aluksia ei vietäisi laittomasti Aasian romuttamoihin?

Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä taatakseen, että laivanomistajat (Skopeloksen tapauksessa Pireuksessa Kreikassa toimiva Aeolus Management S.A.) toimivat asetuksessa esitettyjen sääntöjen ja menettelyjen mukaisesti?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(1. joulukuuta 2003)

Asetusta (ETY) N:o 259/93 sovelletaan jätteiden siirtoihin, jotka tapahtuvat Euroopan yhteisössä, Euroopan yhteisöön ja Euroopan yhteisöstä.

”Jätteen” määritelmästä säädetään muutetussa direktiivissä 75/442/ETY ja ”vaarallisen jätteen” määritelmästä muutetussa direktiivissä 91/689/ETY.

Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on antanut useita tuomioita, joissa käsitellään jätteen määritelmää, ja oikeuspäätösten perusteella on selvää, ettei käsitettä ”jäte” pidä tulkita ahtaasti. Sen sijaan on otettava huomioon kaikki olennaiset olosuhteet, jotta voitaisiin määritellä ”hävittääkö” haltija, ”aikooko haltija hävittää” tai ”onko haltija velvollinen hävittämään” jätteen, kuten määritelmässä kuvataan. Jos käytöstä poistettuja vanhoja laivoja lähetetään määränpäähän romutustarkoituksessa, ne on käsitettävä jätteeksi olettaen, että haltija aikoo hävittää ne.

Jätteen määritelmän objektiivisen elementin — hävittämisvelvollisuuden — yhteydessä on kysyttävä, milloin tämä velvollisuus syntyy. Tietystä lainsäädännöstä, kuten alusturvallisuutta, saastumisen ehkäisemistä ja alusten asumis- ja työskentelyolosuhteita koskevien kansainvälisten standardien soveltamisesta yhteisön satamia käyttäviin ja jäsenmaiden lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä purjehtiviin aluksiin (satamavaltioiden suorittama valvonta) annetusta neuvoston direktiivistä 95/21/EY, voi olla apua tähän kysymykseen vastaamisessa (ks. erityisesti 9 artikla).

”Hävittäminen” tai ”aikomus hävittää” riippuu hyvin paljon kunkin tapauksen konkreettisista olosuhteista ja aikomuksen näkymisestä ulospäin. Lukuisat olosuhteet voivat objektiivisesta näkökulmasta todistaa aikomuksen puolesta (esim. aluksen romuttamista koskeva sopimus, epäkuntoisuus, alusrekisteristä poistaminen, laivan ikä jne.). On ilmiselvää, että subjektiivista ”aikomusta hävittää” on vaikea näyttää toteen.

Laiva voidaan kuitenkin selvästi käsittää jätteeksi. Ylipäänsä laiva on jäte, kun se hävitetään tai aiotaan hävittää tai on olemassa velvollisuus hävittää se, siitä hetkestä lähtien, kun omistajan ei ole aikomus käyttää sitä enää laivana. Romutettavaksi aiottua laivaa on siis pidettävä jätteenä.

Asetuksen piiriin kuuluvat myös käytöstä poistetut vanhat laivat ja merikuljetus.

Asetuksessa on kuitenkin poikkeus, joka koskee liitteessä II luetteloituja hyödynnettäviä ja vaarattomia jätteitä. Kuuluvatko kyseiset käytöstä poistetut vanhat laivat siis liitteen II luetteloon? Liitteen III luettelon kohta GC 030 sisältää ”romutettaviksi tarkoitetut alukset ja muut uivat rakenteet, asianmukaisesti tyhjennettyjä lastista, joka mahdollisesti on luokiteltu vaaralliseksi aineeksi tai jätteeksi”. Romutettaviksi tarkoitetut alukset eivät kuitenkaan useimmiten ole ”asianmukaisesti tyhjennettyjä” siinä määrin, että ne voisivat perustellusti kuulua liitteen II luetteloon. Niitä ei ehkä myöskään hyödynnetä vaan ne pikemminkin poistetaan käytöstä. Tällaisissa tapauksissa tätä poikkeusta ei siis voida soveltaa.

Useimmat laivat sisältävät erilaisia epäorgaanisia aineita, esimerkiksi asbestia, jota käytetään palontorjunnassa sekä putkien ja hytin seinien eristysmateriaalina. Polykloorattua bifenyyliä (PCB) ja lyijyä käytetään kaapelien eristykseen ja tributyylitinaa maalaamiseen.

Nämä materiaalit on luetteloitu EU:n jätelistan vaarallisten jätteiden luetteloon. Ne on luetteloitu myös asetuksen liitteeseen V. Liitteessä luetteloidaan jätteet, joiden vienti on kielletty OECD-maista OECD:n ulkopuolisiin maihin asetuksen (ETY) N:o 259/93 mukaisesti. Vientikiellosta on sovittu Baselin yleissopimuksessa.

Muun muassa seuraavat romutettaviksi tarkoitettujen laivojen kannalta oleelliset vaaralliset aineet on luetteloitu liitteen V 1 osan luettelossa A:

— A2050 Asbestijäte (pöly ja kuidut)

— A3020 Jätemineraaliöljyt, jotka eivät sovellu alkuperäiseen käyttötarkoitukseensa

— A4060 Jäteöljy/vesi-, hiilivety/vesiseokset, emulsiot

— A4070 Painomusteiden, väriaineiden, pigmenttien, maalien, lakkojen ja vernissojen tuotannossa, sekoituksessa ja käytössä muodostuvat jätteet, jotka eivät sisälly luetteloon Β (huom. luettelossa Β oleva vastaava nimike B4010).

Jos romutettavaksi tarkoitettua laivaa ei tyhjennetä kaikesta lastista ja muista sen toiminnasta aiheutuvista vaarallisista materiaaleista, laivaa on pidettävä vaarallisena jätteenä. Käytännössä on mahdotonta, että yhä omin voimin liikennöivä laiva tyhjennettäisiin kuvatulla tavalla, sillä liikennöidäkseen laivan on aina kuljetettava mukanaan joitakin vaarallisia materiaaleja esimerkiksi asbestia. Niinpä laivaa on pidettävä vaarallisena jätteenä.

Yhteisön lainsäädännön, myös jätelainsäädännön, noudattaminen ja valvonta on jäsenvaltioiden vastuulla. Komissio kannustaa jäsenvaltioita keskinäiseen yhteistyöhön muun muassa IMPEL-verkoston yhteydessä varmistaakseen asetuksen asianmukaisen täytäntöönpanon ja vaarallisen jätteen vientikiellon noudattamisen OECD:n ulkopuolisiin maihin.

(1) EYVL L 30, 6.2.1993, s. 1.