KIRJALLINEN KYSYMYS E-2153/03

esittäjä(t): José Ribeiro e Castro (UEN) komissiolle

(27. kesäkuuta 2003)

Aihe: Ilmoitus Espanjan kalastuslaivaston saapumisesta Portugalin rannikon lähivesille ja siitä aiheutunut yleinen huolestuneisuus

Tunnettu kolumnisti on kirjoittanut seuraavaa jäljempänä mainittuun portugalilaiseen sanomalehteen: Kalastuksessa olemme aina hyötyneet erityisjärjestelyistä, jotka ovat tulosta

kahdenkeskisesti neuvotellusta liittymistä edeltävästä sopimuksesta. Koska olemme uskoneet, että kalavaramme olisivat aina omiamme, olemme pyrkineet pienentämään pyyntiponnistusta omilla vesillämme, jotta varmistaisimme kalavarojen säilymisen romuttamalla aluksia, vähentämällä kalastajia, kieltämällä joidenkin kalalajien troolikalastuksen ja rajoittamalla toisten lajien kalastusta. Jos nyt yhtäkkiä jäämme vaille minkäänlaista suojaa, on tapahtunut käytännössä se, että olemme suojelleet kalavaroja espanjalaisia varten, jotta he tuhoavat ne kuudessa vuodessa kalastuslaivastollaan, joka on maailman kolmanneksi tai neljänneksi suurin ja joka, ensin omat kalavaransa tuhottuaan, ryhtyy kalastamaan tyhjäksi meriä, joille heille myönnetään lupa toimia. Tässä tilanteessa yhdenvertaisuuden periaatteeseen turvautuminen merkitsee pilkantekoa meistä. Meidän vesialueiden luovuttaminen sekä mantereella että Azoreilla ja Madeiralla ilmaiseksi petomaiselle Espanjan laivastolle merkitsee sitä, että luovutaan lopullisesti kaikista omista eduista EU:ssa. Se, että Brysselistä käsin määrätään noudatettavaksi erheellistä yhdenvertaisuuden politiikkaa kalastusalalla samalla, kun estetään kaikki uudistukset, joilla pyritään lopettamaan räikeä eriarvoisuus YMP:ssa rikkaiden hyödyksi ja köyhien tappioksi, tarkoittaa, että meidät tuomitaan olemaan ikuisesti Euroopan syrjäalue. (Miguel Sousa Tavares, Público 13. kesäkuuta 2003).

Toinen kolumnisti kirjoittaa seuraavaa: EU sallii, että Espanjalla on suunnaton, aggressiivinen ja petomainen kalastuslaivasto, joka sai Marokon rajoittamaan eurooppalaisten kalastusalusten pääsyä vesilleen ja joka on jo aiheuttamassa konflikteja Irlanninmerellä. Meidän oli pakko pienentää omaa laivastoamme, jotta Portugalin yksinomaisen talousvyöhykkeen kalakannat elpyisivät. EU:n on aika tehdä oikeutta ja ottaa mallia Kanadan strategiasta (rangaistuksen pelko vähentää rikkomuksia) ja määrätä sakot, jotka vastaavat rikkomuksen tehneiden kalastusalusten arvoa, minkä vuoksi muutama harva tarkastuslento riittää. (Comandante Virgílio de Carvalho, Jornal de Notícias 16. kesäkuuta 2003).

Tässä asiassa Portugalin juridiseen asemaan saattaa liittyä epätarkkuuksia, johon Euroopan parlamentti on kiinnittänyt äskettäin huomiota. Edellisten kaltaisia ovat kuitenkin tavallisimmat julkisesti esitetyt tunteenpurkaukset tällä hetkellä Portugalissa käytävässä keskustelussa uudesta kalastusjärjestelmästä läntisillä vesialueilla ja Euroopan unionin julkistetusta suunnitelmista määrätä erottelematta 200 meripeninkulman sisällä olevat merialueet avoimiksi etenkin mahtavalle Espanjan kalastuslaivastolle. Tästä aiheutuu suuria vaaroja sekä kalavarojen suojelulle että itse alan säilymiselle Portugalissa.

Miten komissio kommentoi näitä lehtiartikkeleita? Mitä mieltä komissio on portugalilaisten kasvavasta ja syvästä epäoikeudenmukaisuuden tunteesta, joka johtuu Euroopan unionin tavasta kohdella kyseistä primaarisektoria, etenkin maataloutta ja kalastusta? Mitä komissio sanoo siihen, että Portugali mukautti ja vähensi kurinalaisesti pyyntiponnistustaan vakavin taloudellisin ja sosiaalisin seurauksin säilyttääkseen kalavarat läheisillä merialueilla, ja nyt ne jätetään avoimesti ulkopuolisten ryöstettäväksi? Miten komissio selittää tällaisen kaksinaamaisen menettelyn, jonka mukaan toisten on suojeltava, jotta toiset voivat tuhota?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(14. heinäkuuta 2003)

On muistettava, että elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20. joulukuuta 2002 annetun neuvoston puiteasetuksen (EY) N:o 2371/2002(1) 17 artiklan 1 kohdan mukaan yhteisen kalastuspolitiikan perusperiaate on, että yhteisön kalastusaluksilla on yhtäläinen pääsy vesialueille yli 12 meripeninkulman etäisyydellä perusviivoista.

Vuoden 1985 Espanjan ja Portugalin liittymissopimuksen seurauksena ICES-alue(2) IXa jaettiin näiden kahden jäsenvaltion kesken niiden valtiollisten rajojen mukaan. Tämä oli kuitenkin selkeästi yksi siirtymäjärjestely muiden Espanjan ja Portugalin yhteisöön liittymisen yhteydessä toteutettujen väliaikaisten järjestelyjen joukossa, ja sen on nyt päätyttävä. Espanjan ja Portugalin vesialueiden erottaminen 12 meripeninkulman vyöhykkeen ulkopuolella ei selvästi ole mainitun 17 artiklan 1 kohdan mukainen toimenpide, eikä yhteisö mitenkään voi pysyvästi kieltää muiden jäsenvaltioiden pääsyä yhden jäsenvaltion aluevesille. Tällainen kielto ei olisi laillisesti eikä poliittisesti perusteltavissa. Sama pätee kaikkiin yhteisön vesialueisiin, ei ainoastaan Portugalin vesialueisiin. On myös muistettava, että tämä näkökanta on jo hyväksytty vuoden 2003 suurimmat sallitut saaliit (TAC) ja kiintiöt määränneellä asetuksella, jonka neuvosto hyväksyi joulukuussa 2002 ja jolla ICES-alueen IXa jako lakkautettiin.

Jos kyseisellä alueella on kalakantojen suojeluongelmia, niistä tulee säätää yhteisen kalastuspolitiikan tavanomaista järjestystä noudattaen yhteisön tasolla. Komissio on aina valmis selvittämään tällaisia väittämiä ja ryhtymään tarpeellisiin toimenpiteisiin.

(1) EYVL L 358, 31.12.2002.

(2) ICES: International Council for the Exploration of the Sea (kansainvälinen merentutkimusneuvosto).