KIRJALLINEN KYSYMYS E-0773/98

esittäjä(t): Jessica Larive (ELDR) komissiolle

(18. maaliskuuta 1998)

Aihe: Kirjojen kiinteät hinnat ja Maastrichtin perustamissopimuksen 128 artikla

Euroopan komissio on äskettäin aloittanut menettelyn, jolla pitäisi lopettaa kirjojen kiinteiden hintojen sopiminen Saksan ja Itävallan välillä. Komission mielestä nämä hintasopimukset ovat ristiriidassa eurooppalaisen kilpailulainsäädännön kanssa.

Euroopan unionin kulttuurineuvosto pyysi 30. kesäkuuta 1997, että Euroopan komissio laatisi tai antaisi toimeksi laatia tutkimuksen Maastrichtin perustamissopimuksessa olevan kulttuuriasioita koskevan artiklan ja Rooman perustamissopimuksen välisestä suhteesta. Hämmästyksekseni komissio on vasta äskettäin avannut tätä koskevan tarjouskilpailun.

Euroopan komission jäsen komissaari Hans van den Broek vahvisti 17. helmikuuta 1998 Strasbourgissa Euroopan parlamentille, että Maastrichtin sopimuksen 128 artiklan 4 kohtaa sovellettaessa on jatkuvasti otettava huomioon yhteisön politiikan kulttuuriin kohdistuvat vaikutukset.

1. Katsooko neuvosto, että päätöksenteon yhteydessä on taloudellisten perusteiden lisäksi otettava huomioon myöskin kulttuuriset näkökohdat?

2. Minkä vuoksi komissio odotti yli puoli vuotta, ennen kuin se avasi tarjouskilpailun tutkimuksen laatimiseksi Maastrichtin perustamissopimuksen kulttuuria koskevan artiklan ja Rooman perustamissopimuksen välisestä suhteesta?

3. Katsooko komissio, että on mielekästä ja johdonmukaista odottaa tutkimuksen tuloksia, ennen kuin aloitetaan menettely, joka tähtää rajan molemmin puolin tapahtuvan kirjojen kiinteiden hintojen sopimisen lopettamiseen taloudellisin perustein?

Komission jäsenen Karel Van Miertinkomission puolesta antama vastaus

(28. huhtikuuta 1998)

On itsestään selvää, että komissio on valmis ottamaan kulttuurinäkökohdat huomioon tehdessään Euroopan yhteisön perustamissopimuksen määräysten mukaisia päätöksiä, kuten soveltaessaan yhteisön kilpailusääntöjä. Perustamissopimuksen 128 artiklan 4 kohdan nojalla tämä on myös komission velvollisuus. Myös yhteisöjen tuomioistuin on tunnustanut, että komissio on ottanut kulttuurinäkökohdat huomioon aiemmissa kirjojen rajatylittävää kiinteätä hinnoittelua koskevissa päätöksissään jo ennen kuin perustamissopimuksen 128 artiklaan lisättiin 4 kohta (julkisasiamies Lenzin lausunto (Kok. 1995 I-52) kirjojen hinnoittelua koskevasta asiasta, joka koski Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin kirjojen hintajärjestelmää: komissio oli ottanut huomioon kulttuurinäkökohdat asiasta päättäessään ja oli siis täyttänyt velvollisuutensa). Tämä velvollisuus johtui oikeuskäytännöstä, jota yhteisöjen tuomioistuin noudatti jo ennen perustamissopimuksen 128 artiklan 4 kohdan lisäämistä.

Komissiolla on yksinomainen toimivalta myöntää poikkeuksia perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdassa määrätyn yleisen kiellon soveltamisalasta, jos 85 artiklan 3 kohdassa määrätyt edellytykset täyttyvät. Komissio voi 85 artiklan 3 kohdassa määrätyn harkintavaltansa nojalla ja asianmukaisissa tapauksissa ottaa huomioon kulttuuriin liittyvät perustelut. Tämä ei tarkoita, että mille tahansa kulttuurisyillä perustellulle sopimukselle voitaisiin myöntää poikkeus. Esimerkiksi 85 artiklan 3 kohdassa sallitaan poikkeuksen myöntäminen vain sellaisille sopimuksille, joissa väitetyt kulttuuriset tai muut myönteiset vaikutukset ovat selvästi osoitettavissa. Tämä edellyttää, että kyseisten vaikutusten aikaansaamiseen käytetyt keinot rajoittavat kilpailua kaikkein vähiten. Komission valmius ottaa kulttuurinäkökohdat huomioon päätöksenteossaan ei voi johtaa siihen, että komissio käyttää harkintavaltaansa tehdäkseen päätöksiä, jotka ovat vastoin muita perustamissopimuksen määräyksiä. Kannattaa myös mainita, että julkisasiamies VerLoren van Themaat katsoi hollannin- ja flaaminkielisten kirjojen kiinteää hintajärjestelmää koskevassa VBBB/VBVB:n asiassa (ks. Kok. 1984, s. 89), että kulttuurinäkökohtia ei pidä ottaa huomioon ennen kuin on osoitettu, että kiinteiden kirjanhintojen väitetyt kulttuurihyödyt kirjojen tuotannolle ja jakelulle ovat todella olemassa. Tässä asiassa yhteisöjen tuomioistuin vahvisti tuomiossaan, että komissio oli oikeassa todetessaan, ettei kyseisiä etuja ollut.

Komissio tutki vuoden 1993 jälkeen laajasti kaikki Saksan ja Itävallan kiinteiden kirjanhintojen merkitykselliset näkökohdat ja aloitti menettelyn tultuaan siihen väliaikaiseen tulokseen, että riittäviä perusteluja poikkeuksen myöntämiseen ei ollut. Tällä hetkellä komissio odottaa osapuolten vastauksia. Vasta tutkittuaan huolellisesti nämä vastaukset sekä kolmansien huomautukset komissio tekee lopullisen päätöksen.

Pyytäessään tarjouksia tutkimuksesta komission oli tietenkin noudatettava asianmukaisia menettelyjä.

Komissio on aina sanonut, että neuvoston aloite pyytää komissiota laatimaan tutkimus ei saa viivyttää kiinteisiin kirjanhintajärjestelmiin liittyviä yksittäisiä asioita koskevia menettelyjä. Kaikki komission käytettävissä olevat tiedot otetaan tietenkin huomioon menettelyssä.