ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1808/00 esittäjä(t): Baroness Sarah Ludford (ELDR) komissiolle. Turkin ihmisoikeustilanne.



Virallinen lehti nro 103 E , 03/04/2001 s. 0029 - 0029



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1808/00 esittäjä(t): Baroness Sarah Ludford (ELDR) komissiolle (8. kesäkuuta 2000) Aihe: Turkin ihmisoikeustilanne Turkin ihmisoikeustilannetta on pidetty jo pitkään huolestuttavana ja parlamentaarikot, lehdistö ja ihmisoikeusjärjestöt ovat tutkineet asiaa. Kirjailijoiden ja lehtimiesten ilmaisuvapautta on rajoitettu ja jo pelkkä kurdiväestön mainitseminenkin saattaa johtaa vankeuteen. Kiduttaminen on yleistä ja poliisien syytteeseen asettamisesta päättävät poliisipoliisiviranomaiset eikä oikeuslaitos. Teloituksia ei tosin ole pantu täytäntöön viiteentoista vuoteen, mutta tuomioistuimet langettavat edelleen kuolemanrangaistuksia eikä Abdullah Öcalanin lopullinen kohtalo ole vielä ratkennut. Turkista tuli joulukuussa 1999 pidetyssä Helsingin huippukokouksessa tehdyn päätöksen seurauksena virallisesti ehdokasvaltio, jonka kanssa on aikaa myöten käynnistettävä liittymisneuvottelut. Millaista erityisten ja kestävien uudistusten aikataulua komissio edellyttää Turkin viranomaisilta varmistaakseen Kööpenhaminan huippukokouksessa vuonna 1993 vahvistettujen poliittisten kriteerien noudattamisen? Günter Verheugenin komission puolesta antama vastaus (11. heinäkuuta 2000) Helsingissä joulukuussa 1999 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston käynnistämän Turkkia koskevan liittymisstrategian keskeisin osa on liittymiskumppanuus, joka komission on valmisteltava ennen kuin neuvosto päättää sen hyväksymisestä. Komissio aikoo hyväksyä ensimmäisen Turkkia koskevan liittymiskumppanuuden marraskuussa 2000. Kyseisen liittymiskumppanuuden tarkoituksena on pääasiassa asettaa ne ensisijaiset tavoitteet, jotka Turkin on saavutettava kaikkien Kööpenhaminassa vahvistettujen arviointiperusteiden (myös poliittisten) aloilla valmistautuakseen unionin jäsenyyteen. Tavoitteet jaetaan lyhyen aikavälin tavoitteisiin (kattavat vuoden 2001) ja keskipitkän aikavälin tavoitteisiin (kattavat ajanjakson vuodesta 2001 eteenpäin). Turkin on omalta osaltaan esitettävä yhteisön säännöstön käyttöönottoa koskeva kansallinen ohjelma (NPAA) tämän vuoden loppuun mennessä. Ohjelmasta tulee käydä ilmi, miten Turkki aikoo toteuttaaa liittymiskumppanuuden ensisijaiset tavoitteet, mukaan luettuina inhimilliset ja taloudelliset voimavarat. Poliittiset uudistukset, joihin arvoisa parlamentin jäsen viittaa, on selvittävä AP- ja NPAA-asiakirjoista. Liittymiskumppanuuden ja yhteisön säännöstön käyttöönottoa koskevan kansallisen ohjelman täytäntöönpanoa seurataan säännöllisesti siihen soveltuvin menetelmin, kuten assosiaatiokomitean ja vuotuisten määräaikaiskertomusten avulla.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2515/00

esittäjä(t): Theresa Villiers (PPE-DE) komissiolle

(2. elokuuta 2000)

Aihe: Kotitalousjäte

Koskeeko kotitalousjätteiden keräämistä mikään EU:n direktiivi, asetus tai muu säädös? Jos koskee, mikä?

Onko komissio julkaissut mitään kotitalousjätteiden keräämistä koskevaa tiedonantoa, kertomusta tai työasiakirjaa?

Onko komissiolla mitään kantaa kotitalousjätteiden keruuseen liittyvistä terveysnäkökohdista?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(19. syyskuuta 2000)

Kotitalousjätteeseen sovelletaan useita yhteisön direktiivejä, mutta mikään direktiivi ei koske nimenomaan kotitalousjätehuoltoa. Yhteisön jätestrategian(1) ja jätteistä 15. heinäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY(2) mukaisesti ensisijaisesti pyritään ehkäisemään jätteiden syntymistä, sen jälkeen painotetaan jätteiden hyödyntämistä kolmesta näkökulmasta (uudelleenkäyttö, kierrätys ja energian hyödyntäminen) ja vasta viimeiseksi turvallista hävittämistä (jätteenpoltto hyödyntämättä energiaa ja sijoittaminen kaatopaikoille).

Jätteiden syntymisen ehkäiseminen edellyttää kuluttajavalistusta ja kuluttajien käytöksen muuttumista. Kun ennalta ehkäisemisessä otetaan huomioon nykyajan elämäntyyli, erillinen keräys jätteen syntypaikalla on välttämätöntä, jotta voitaisiin optimoida materiaalien kierrätys. Sitä pidetään yleensä energian hyödyntämistä parempana vaihtoehtona, jos se vain on ympäristön huomioon ottavaa. Tätä varten pakkausjätteet(3), jäteöljy(4) ja käytetyt paristot(5) on kerättävä erikseen ja samaa suositellaan elektroniikkalaiteromulle(6). Koska orgaanisen jätteen määrää kaatopaikoilla on vähennettävä kaatopaikoista 26. huhtikuuta 1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/31/EY(7) mukaisesti, biohajoavan jätteen erillinen keräys ennen kompostointia tai anaerobista hajottamista on varteenotettava vaihtoehto. Parhaillaan keskustellaan orgaanisen jätteen kompostointia koskevasta aloitteesta.

Edellä mainittujen, myös mahdollisia terveysnäkökohtia sisältävien säännösten lisäksi paras tapa käsitellä kotitalousjätettä riippuu hyvin paljon paikallisista edellytyksistä ja kuuluu siten toissijaisuusperiaatteen soveltamisalaan. Jätteiden keräystaajuus riippuu ilmastosta, jäteastioista, infrastruktuurista ja jätteidenkäsittelymahdollisuuksista, eikä sitä voida säännellä Euroopan tasolla.

(1) KOM(96) 399 lopullinen.

(2) EYVL L 194, 25.7.1975.

(3) Pakkauksista ja pakkausjätteistä 20. joulukuuta 1994 annettu parlamentin ja neuvoston direktiivi 94/62/EY (EYVL L 365, 31.12.1994).

(4) Jäteöljyhuollosta 16. kesäkuuta 1975 annettu neuvoston direktiivi 75/439/ETY (EYVL L 194, 25.7.1975).

(5) Vaarallisia aineita sisältävistä paristoista ja akuista 18. maaliskuuta 1991 annettu neuvoston direktiivi 91/157/ETY (EYVL L 78, 26.3.1991).

(6) KOM(2000) 347.

(7) EYVL L 182, 16.7.1999.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2979/00 esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle. Tietojen saanti.



Virallinen lehti nro 113 E , 18/04/2001 s. 0224 - 0224



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2979/00 esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle (20. syyskuuta 2000) Aihe: Tietojen saanti Nyt, kun komission ja parlamentin välillä on tehty sopimus heinäkuussa, ovatko komission jäsenvaltioille lähettämät perustellut lausunnot parlamentin jäsenten tai suuren yleisön saatavissa? Romano Prodin komission puolesta antama vastaus (31. lokakuuta 2000) Komission ja parlamentin välisen puitesopimuksen tarkoituksena on ohjailla näiden kahden toimielimen keskinäissuhteita. Sen liitteessä III määrätään erityisesti asiakirjojen toimittamisesta parlamentille ja komission antamien luottamuksellisten tietojen käsittelystä parlamentin harjoittaman valvontavallan puitteissa. Liitteen ulkopuolelle on kuitenkin tarkoituksellisesti jätetty rikkomusten seuraamusmenettelyitä koskevat tiedot niiltä osin kuin komissio ei vielä ole tehnyt lopullista päätöstä kyseisistä menettelyistä sillä hetkellä kun jokin parlamentin instanssi esittää niitä koskevan kysymyksen. Soveltaessaan kyseistä määräystä komissio voi siis toimittaa perustellut lausuntonsa parlamentille vasta tehtyään asiassa lopullisen päätöksensä puitesopimuksen liitteessä III määrättyjen yleissääntöjen mukaisesti ja ottaen tällöin erityisesti huomioon yksilön perusoikeudet, myös puolustautumisoikeuden ja yksityiselämän suojan, oikeudellisia ja kurinpidollisia menettelyitä koskevat määräykset, liikesalaisuuden ja kaupallisten suhteiden suojan sekä suojan, joka koskee unionin etuja erityisesti yleisen turvallisuuden, kansainvälisten suhteiden, rahapoliittisen vakauden ja talouden alalla. Perusteltujen lausuntojen saatavuudesta suuren yleisön käyttöön ei määrätä tässä puitesopimuksessa, joka ohjailee todellakin vain parlamentin ja komission keskunäissuhteita.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-3106/00

esittäjä(t): W.G. van Velzen (PPE-DE) komissiolle

(26. syyskuuta 2000)

Aihe: Alankomaiden sähköalan ja tuotantosektorin siirtymäkausia koskeva laki

1. Onko Euroopan komissio tietoinen Alankomaiden hallituksen antamasta maan sähköalan ja tuotantosektorin siirtymäkausia koskevasta laista ja erityisesti sen 12 artiklan(1) säännöksestä, jonka seurauksena Alankomaiden sähköverkkoon ei jää riittävästi tuontikapasiteettia niitä muita teollisuuskumppaneita varten, jotka haluavat käyttää sähköntuonnin mahdollisuutta hyväkseen? Sen johdosta kilpailu estyy. Jos komissio on tietoinen laista, miten se suhtautuu kyseisen lain 12 artiklaan?

2. Onko Alankomaiden hallitus tiedustellut etukäteen komission kantaa asiaan sähködirektiivin ja Amsterdamin sopimuksen kilpailusäännösten kannalta katsoen?

3. Voivatko muut jäsenvaltiot soveltaa samaa hukkakustannusten ongelmaa koskevaa tulkintaa?

4. Jos komissio hyväksyy Alankomaiden viranomaisten ja mahdollisesti muidenkin jäsenvaltioiden tulkinnan, mihin oikeusperustaan (kilpailua koskeviin artikloihin jne.) komissio silloin turvautuu?

(1) Jossa todetaan, että entiset olemassaolevat tuontisopimukset saavat etusijan.

Mario Montin komission puolesta antama vastaus

(25. lokakuuta 2000)

Alankomaiden viranomaiset ilmoittivat komissiolle elokuussa 2000 ehdotuksesta siirtymäkauden laiksi, joka koskee sähköntuotantoalaa (Voorstel Overgangswet elektriciteitsproduktiesector). Tiedot toimitettiin komission arvioidessa eräitä Alankomaiden ehdottamia toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on korvata sähköalan hukkakustannukset.

Lain 12 pykälässä säädetään, että suurjänniteverkon operaattori voi pyynnöstä myöntää siirtokapasiteettia kansainvälisten liitosyksiköiden kautta niille, joilla on tietynlainen pitkäaikainen tuontisopimus. Komissio tarkastelee nyt tätä säännöstä kilpailuoikeuden perusteella ja tutkii, onko se yhdenmukainen sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä 19 päivänä joulukuuta 1996 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviin 96/92/EY(1) sisältyvän syrjimättömyysvelvoitteen kanssa. Komissio ei ole vielä määritellyt kantaansa tähän asiaan.

Komission tiedossa ei ole, että muissa jäsenvaltioissa olisi vastaavanlaisia toimenpiteitä yhteenliittämiskapasiteetin varaamiseksi ota tai maksa -sopimuksille. Arvioinnin tässä vaiheessa on ennenaikaista mainita oikeusperustaa, jonka nojalla komissio tekee mahdollisen päätöksensä, sillä arviointi on vielä kesken.

(1) EYVL L 27, 30.1.1997.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2925/00 esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle. Euroopan unionin tukien jakautuminen.



Virallinen lehti nro 113 E , 18/04/2001 s. 0215 - 0215



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2925/00 esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle (19. syyskuuta 2000) Aihe: Euroopan unionin tukien jakautuminen Voisiko komissio selvittää, kuinka suuri osuus Euroopan unionin tuista myönnetään kullekin jäsenvaltiolle? Onko komissio ryhtynyt toimiin varmistuakseen siitä, että tukien jakautuminen ei ole epätasapainossa joidenkin jäsenvaltioiden hyväksi muiden kustannuksella? Michaele Schreyerin komission puolesta antama vastaus (30. lokakuuta 2000) Komissio raportoi yhteisön menojen jakautumisesta jäsenvaltioittain joka vuosi julkaistavassa kertomuksessaan EU:n menojen jäsenvaltiokohtaisesta jakautumisesta. Vuotta 1999 koskeva kertomus on julkaistu äskettäin, ja se on saatavilla Internet-osoitteessa http://europa.eu.int/comm/budget/pdf/agenda2000/allocatedreport99.pdf. Yhteisön menojen jakautuminen jäsenvaltioittain määräytyy suurelta osin yhteisön poliittisten tavoitteiden täytäntöönpanoa koskevien säännösten perusteella. Näistä säännöistä päättävät neuvosto, Euroopan parlamentti ja komissio yhdessä. Esimerkiksi jäsenvaltiot, joissa tarve alueiden lähentämiseen yhteisön keskiarvon kanssa on suurin, hyötyvät yleensä muita enemmän rakennerahastovarojen jaosta. Vastaavasti maatalousvaltaiset jäsenvaltiot hyötyvät enemmän yhteisen maatalouspolitiikan mukaisten varojen jaosta. EU:n menojen jäsenvaltiokohtaista jakautumista koskevan kertomuksen tiedot vahvistavat johdonmukaisesti nämä periaatteet.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-2910/00 esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) neuvostolle. Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka (Turkin kemialliset aseet).



Virallinen lehti nro 113 E , 18/04/2001 s. 0211 - 0212



KIRJALLINEN KYSYMYS P-2910/00 esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) neuvostolle (7. syyskuuta 2000) Aihe: Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka (Turkin kemialliset aseet) Yhteisessä vastauksessaan kirjallisiin kysymyksiin E-1203/00, E-1204/00 ja E-1205/00(1) neuvosto toteaa, että neuvostossa tai neuvoston elimissä ei ole otettu esille erityiskysymyksiä, joihin arvoisa parlamentin jäsen viittaa. Kun otetaan huomioon kirjallisten kysymysten E-1203/00, E-1204/00 ja E-1205/00 sisältämien erityiskysymysten merkitys Euroopan unionin yhteiselle ulko- ja turvallisuuspolitiikalle, katson, että on kuitenkin suositeltavaa ottaa ne esille neuvostossa. Lisäksi toivon neuvoston voivan vastata seuraaviin kysymyksiin: 1. Aikooko neuvosto yhä pyytää tietoja Münchenin yliopistolta saksalaista alkuperää olevista kranaattikärjistä (Buck ja Depyfag), joita Turkin armeija käytti kemiallisin asein tehdyssä hyökkäyksessä kurdien PKK-liikettä vastaan 11. toukokuuta 1999? a) Mikä on syynä, jos neuvosto ei aio pyytää näitä tietoja, kun otetaan huomioon niiden merkittävyys yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan kannalta? b) Jos neuvosto aikoo pyytää näitä tietoja, aikooko se myös ilmaista Saksan ja Turkin hallituksille tyytymättömyytensä kemiallisista aseista tehdyn yleissopimuksen rikkomisesta? 2. Aikooko neuvosto yhä pyytää tietoja Saksan puolustusministeriöltä siitä avusta, jota se on antanut Turkkiin rakennettavan uuden sotilaallisen kemian laboratorion rakentamiseen? a) Mikä on syynä, jos neuvosto kieltäytyy pyytämästä tietoja Saksan puolustusministeriöstä tästä kemian laboratorion rakentamiseen annettavasta avusta, kun otetaan huomioon mahdollinen ristiriita kemiallisista aseista tehdyn yleissopimuksen kanssa? b) Jos neuvosto aikoo pyytää näitä tietoja, onko Saksan tämän laboratorion rakentamiseen antama apu yhdenmukaista kemiallisista aseista tehdyn yleissopimuksen kanssa, joka velvoittaa sopimusosapuolia (mm. Saksaa) siihen, että ne eivät koskaan eivätkä missään olosuhteissa kehitä, tuota tai hanki muulla tavoin kemiallisia aseita, pidä niitä varastossa tai hallussaan tai suoraan tai epäsuoraan toimita niitä kenellekään? (1) EYVL C 46 E, 13.2.2001, s. 146. Vastaus (16. marraskuuta 2000) Pyydämme arvoisaa parlamentin jäsentä kiinnittämään huomion siihen, että Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 22 artiklan määräysten mukaisesti: Jokainen jäsenvaltio tai komissio voi saattaa neuvoston käsiteltäväksi yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan liittyviä kysymyksiä sekä tehdä ehdotuksia neuvostolle.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3597/00 esittäjä(t): Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) komissiolle. Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskus ja Santa Maria da Feiran huippukokous.



Virallinen lehti nro 151 E , 22/05/2001 s. 0192 - 0193



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3597/00 esittäjä(t): Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) komissiolle (22. marraskuuta 2000) Aihe: Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskus ja Santa Maria da Feiran huippukokous Santa Maria da Feiran huippukokous päätti seuraavista asioista hyväksyessään EU:n huumausaineita koskevan toimintasuunnitelman 20002004(1): Jäsenvaltiot toimittavat EDMC:n teknisten välineiden ja suuntaviivojen mukaisesti luotettavia vertailukelpoisia tietoja EDMC:n laatimasta ja neuvoston hyväksymästä viidestä keskeisestä epidemiologisesta indikaattorista: 1. Huumausaineiden käytön laajuus ja käyttötottumukset väestön keskuudessa 2. Huumausaineongelman yleisyys 3. Huumausaineiden käyttäjien hakeutuminen hoitoon 4. Huumausainekuolemat ja huumausaineiden käyttäjien kuolleisuus. 5. Huumausaineisiin liittyvät tartuntataudit (HIV, hepatiitti). Voisiko komissio ilmoittaa, mitä aloitteita se aikoo tehdä neuvoston hyväksyttyä nämä Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskuksen määrittelemät viisi epidemiologista indikaattoria? Voisiko komissio myös ilmoittaa, mitä juridisia välineitä se aikoo käyttää tässä asiassa? (1) EU:n huumausaineita koskevan toimintasuunnitelman 20002004, 9283/00. António Vitorinon komission puolesta antama vastaus (18. joulukuuta 2000) Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskuksen (EDMC) perustamisesta annetun asetuksen (ETY) N:o 302/93(1), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 2220/2000), 2 artiklassa todetaan seurantakeskuksesta, että se huolehtii tietojen paremmasta vertailukelpoisuudesta, puolueettomuudesta ja luotettavuudesta eurooppalaisella tasolla laatimalla osoittimia ja yhteisiä vaatimuksia, jotka eivät ole sitovia, mutta joiden noudattamista seurantakeskus voi suositella yhtenäisempien mittausmenetelmien käyttämiseksi jäsenvaltioissa ja yhteisössä. Koska EDMC:n laatimat indikaattorit eivät ole luonteeltaan sitovia, Santa Maria da Feiran Eurooppa-neuvosto kehotti hyväksyessään huumausaineiden torjuntaa koskevan unionin toimintasuunnitelman 20002004 jäsenvaltioita yhteistyössä Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskuksen kanssa tehostamaan toimintaansa luotettavien ja vertailukelpoisten tietojen saamiseksi tärkeimmistä epidemiologisista indikaattoreista, jotta huumausaineisiin liittyvien kysymysten vaikutuksia voitaisiin arvioida paremmin. EDMC aikoo esittää seuraavassa hallintoneuvoston kokouksessaan tammikuussa 2001 kertomuksen epidemiologisten indikaattorien nykytilanteesta ja niiden toteuttamisen hankaluudesta kansallisella tasolla. Komissio tutkii tältä perustalta, olisiko tarpeen valmistella säädös tai toteuttaa toimenpiteitä oikeudellisen välineen valmistelemista ja vaihtoehtoisia toteuttamistoimenpiteitä vertailukelpoisten ja luotettavien epidemiologisten tietojen saamiseksi. (1) EYVL L 36, 12.2.1993.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2836/00 esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle. Haitallisten maataloudessa käytettävien suojeluaineiden ottaminen uudestaan käyttöön.



Virallinen lehti nro 113 E , 18/04/2001 s. 0189 - 0189



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2836/00 esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle (8. syyskuuta 2000) Aihe: Haitallisten maataloudessa käytettävien suojeluaineiden ottaminen uudestaan käyttöön 1. Alankomaissa on käyty keskustelua ympäristön kannalta haitallisten maataloudessa käytettävien suojeluaineiden sallimisesta uudestaan. Alalla voimassa oleva lainsäädäntöä heikennetään viitaten siihen, että tiettyjen Alankomaissa viljeltävien kasvien säilyttämiseksi on välttämätöntä sallia välttämättömiksi (holl. onmisbaar) osoitetut aineet vuoteen 2002 ja mahdollisesti pidempäänkin. Toisaalta ympäristöalan toimijat toteavat, että monille näistä myrkyistä on olemassa hyviä vaihtoehtoja ja että vain pieni osa viljelijöistä käyttää haitallisiksi luokiteltuja myrkkyjä. Onko komissio tietoinen mainitusta keskustelusta, joka johti 22. elokuuta 2000 keskusteluun Alankomaiden parlamentin toisen kamarin pysyvässä maatalousvaliokunnassa? 2. Luetteloon nk. välttämättömistä aineista kuuluvat seuraavat aineet: karbaryyli, klorpyrifossi, fenbutatinaoksidi, penkonatsoli, pirimifosi-metyyli, simatsiini, karbofuraani, kloridatsoni, dikloorivossi, parationi-etyyli ja propakloori. Kyseessä ovat aineet, joiden katsotaan aiheuttavan syöpää, vahingoittavan perintötekijöitä tai olevan muulla tavalla erittäin haitallisia terveydelle. Onko näitä aineita tutkittu eurooppalaisessa työohjelmassa, ja jos on, mitkä olivat päätelmät? David Byrnen komission puolesta antama vastaus (13. lokakuuta 2000) Komissio viittaa Dorette Corbeyn tekemään kirjalliseen kysymykseen P-2829/00(1) antamaansa vastaukseen. Lisäksi komissio voi vahvistaa, että kaikki arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemat tehoaineet ovat mukana tehoaineiden arviointiohjelmassa. Klorpyrifossin, simatsiinin ja parationi-etyylin yksityiskohtaista arviointia jatketaan kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta annetun neuvoston direktiivin 91/414/ETY 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun työohjelman ensimmäisen vaiheen täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 11 päivänä joulukuuta 1992 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 3600/92(2) mukaisesti. Lopullisia johtopäätöksiä ei ole vielä tehty. Muut mainitut tehoaineet kuuluvat neuvoston direktiivin 91/414/ETY 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun työohjelman toisen ja kolmannen vaiheen täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 28 päivänä helmikuuta 2000 annetun komission asetuksen (EY) N:o 451/2000(3) soveltamisalaan. Komissio ilmoittaa arviointiohjelman edistymisestä parlamentille ja neuvostolle heinäkuuhun 2001 mennessä kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/414/ETY(4) mukaisesti. (1) EYVL C 103 E, 3.4.2001, s. 226. (2) EYVL L 366, 15.12.1992. (3) EYVL L 55, 29.2.2000. (4) EYVL L 230, 19.8.1991.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3228/00 esittäjä(t): Robert Goebbels (PSE) komissiolle. Öljykriisi.



Virallinen lehti nro 151 E , 22/05/2001 s. 0106 - 0106



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3228/00 esittäjä(t): Robert Goebbels (PSE) komissiolle (17. lokakuuta 2000) Aihe: Öljykriisi Puheenjohtaja Prodi ja varapuheenjohtaja Loyola de Palacio tapasivat äskettäin Brysselissä Shellin, BP-Amocon, TotalFinaElfin, Repsolin, ENIn, Norsk Hydron ja Statoilin pääjohtajat. Ottiko Loyola de Palacio tässä yhteydessä esille ehdotuksen, jonka Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen parlamenttiryhmä teki 20.9.2000 käydyssä keskustelussa, jossa käsiteltiin öljykriisin johdosta tarvittavia toimenpiteitä ja polttoaineen hinnannousua? Parlamenttiryhmä ehdotti, että suuria eurooppalaisia öljy-yhtiöitä kehotettaisiin tekemään toimitussopimuksensa euroissa. Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus (1. joulukuuta 2000) On totta, että euron käyttö öljykaupan maksuvälineenä tarjoaisi useita etuja talouden toimijoille ja kuluttajille Euroopassa. Yleisesti ottaen euron käyttö viitevaluuttana kansainvälisessä kaupassa antaisi eurooppalaisille talouden toimijoille mahdollisuuden sekä maksaa että laskuttaa toimituksista euroissa. Pääasiassa markkinavoimista riippuu, missä tahdissa eurosta tulee viitevaluutta. On todennäköistä, että esimerkiksi jotkin tärkeimmät tuottajamaat suosivat maksuvälineenä edelleen dollaria, kun taas jotkin muut, esimerkiksi Euroopan kanssa laajamittaista kaupankäyntiä harjoittavat, voivat olla kiinnostuneita euron käytöstä. Euroopan yhteisö on loppujen lopuksi maailman suurin öljyntuoja.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2649/00 esittäjä(t): Mihail Papayannakis (GUE/NGL) komissiolle. Venesataman rakentaminen Porto Raftiin.



Virallinen lehti nro 136 E , 08/05/2001 s. 0066 - 0066



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2649/00 esittäjä(t): Mihail Papayannakis (GUE/NGL) komissiolle (1. elokuuta 2000) Aihe: Venesataman rakentaminen Porto Raftiin Porto Raftin alueen asukkaiden ja ympäristöjärjestöjen esittämien syytösten mukaan Porto Raftiin aiotaan rakentaa venesatama, joka alkaa Agios Nikolaosin pienestä lahdesta ja ulottuu Puntan niemen itäpuolelle. Koska osa venesataman rakenteista tulee direktiivin 92/43/ETY(1) liitteen I mukaisesti ensisijaisesti suojellun luontotyypin alueelle, komissiolta kysytään: 1. Onko sillä kyseisen venesataman rakentamista koskevia tietoja? 2. Osallistuuko se edellä mainitun hankkeen rahoittamiseen ja mikäli se näin tekee, missä määrin? 3. Onko se saanut tietoonsa, onko tämän hankkeen ympäristövaikutusten välttämätön arviointi suoritettu ja julkistettu direktiivin 85/337/ETY(2) mukaisesti määräajassa? 4. Kuinka se aikoo toimia estääkseen venesataman rakentamisen, mikäli todetaan, että rakentamisella rikottaisiin edellä mainittuja direktiivejä, jotka edustavat yhteisön ja myös Kreikan ympäristölainsäädäntöä? (1) EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7. (2) EYVL L 175, 5.7.1985, s. 40. Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus (18. lokakuuta 2000) Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti komissio saa tiedon tehdyistä ja julkaistuista ympäristövaikutusten arvioinneista vain erityisten ongelmatapausten tai valituksen yhteydessä. Tämän lisäksi parlamentin jäsenen mainitsema alue ei komission tietojen mukaan kuulu luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21. toukokuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY soveltamisalaan. Mikäli parlamentin jäsenellä on lisätietoja, joiden perusteella on mahdollista tehdä valitus, komissio ottaa tiedot mielellään vastaan päättääkseen jatkotoimista. Komissio ei ole tähän mennessä saanut yhteisrahoitusta koskevaa pyyntöä, joka koskisi huvivenesatamaa Porto Raftissa Kreikassa. Komission käytössä olevien tietojen mukaan suunnitteilla oleva huvivenesatama rahoitettaisiin yksityisin varoin, mutta maan viranomaiset ovat tällä hetkellä keskeyttäneet hankkeen toteutuksen.