KIRJALLINEN KYSYMYS E-3677/00

esittäjä(t): Toine Manders (ELDR) komissiolle

(29. marraskuuta 2000)

Aihe: Asianajajien ja tilintarkastajien yhteistyö

Euroopan yhteisöjen tuomioistuin käsittelee piakkoin asiaa, jonka Alankomaiden valtioneuvosto on ohjannut sen ratkaistavaksi. Tuomioistuimelta pyydetään ennakkoratkaisua siitä, onko Alankomaiden asianajajakunnan (Nederlandse Orde van Advocaten) julkaisema ohjesääntö yhdenmukainen EY:n perustamissopimuksen kilpailua, palvelujen vapaata tarjontaa ja sijoittautumisoikeutta koskevien määräysten kanssa.

Samalla kun ohjesääntö antaa asianajajille mahdollisuuden pitkälle vietyyn kumppanuuteen notaarien, patenttiasiamiesten ja veroneuvojien kanssa, se kieltää asianajajakuntaan kuuluvilta kokonaan tilintarkastajan tai tilintarkastajien kanssa tehtävän yhteistyön, johon liittyy vähäistäkin palkkioiden jakamista tai jossa toimitaan yhteisen nimen alla.

Euroopan parlamentissa ymmärretään, että komission kannan ollessa tuomioistuimen tuomion mukainen, se kenties pitää edellä mainittua kieltoa oikeutettuna sillä perusteella, että kyse on yleisestä edusta suojella asiakkaita ja kolmansia osapuolia. On vaikea uskoa, että tällainen osittainen kielto olisi tarpeen tai asianmukainen sen perustuessa oletukseen, että mistä tahansa asianajajan ja tilintarkastajan tai useampien tilintarkastajien välisestä yhteistyöstä seuraa ylitsepääsemättömiä asianajan ammatinharjoittamiseen liittyviä ongelmia. Tällä oletuksella ei tunnu olevan todellisuuspohjaa.

Useissa jäsenvaltioissa, muun muassa Saksassa ja Espanjassa, asianajajakunnan jäsenet voivat tehdä yhteistyötä tilintarkastajien kanssa. Lisäksi Englannin ja Walesin asianajajayhdistys (Law Society of England and Wales) ilmoitti äskettäin aikovansa sallia tällaisen yhteistyön. Myös Alankomaiden oikeus- ja talousasioiden ministeriöt tulivat heinäkuussa 1999 julkistetussa erityiskertomuksessaan siihen tulokseen, että ammattirajat ylittävä yhteistyö notaarien, veroneuvojien, asianajajien ja tilintarkastajien välillä olisi sallittava.

Voiko komissio kertoa, miksi se pitää Alankomaiden asianajajakunnan antamaa täydellistä kieltoa oikeutettuna tai tarpeellisena ja miksi täydelliselle kiellolle ei ole vähemmän rajoittavia vaihtoehtoja? Miten komissio suhtautuu siihen, että Saksassa, Espanjassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa yhteistyö asianajajakunnan ja tilintarkastajien välillä on mahdollista?

Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(10. tammikuuta 2001)

Kyseistä kieltoa voidaan perustella yleiseen etuun perustuvin pakottavin syin, joita ovat asianajajan riippumattomuus ja salassapitovelvollisuus asiakkaiden suojelemiseksi aktiivisesti. Kielto ei myöskään vaikuta suhteettomalta, koska muita vähemmän rajoittavia keinoja ei ole. Erottelu ryhmässä ei tarjoa riittäviä takeita, siinä tapauksessa, että eturistiriita on olemassa.

Lisäksi asianajajien sijoittautumisoikeudesta 16. helmikuuta 1998 annetussa parlamentin ja neuvoston direktiivissä 98/5/EY(1) tunnustetaan, että tällainen kielto on oikeutettu, jos se perustuu asiakkaiden ja kolmansien osapuolien suojelemiseksi tarkoitettuun yleiseen etuun (11 artiklan 5 kohdan 2 alakohta, jossa viitataan mainitun artiklan 1 kohtaan). Kyseinen alakohta on lisätty parlamentin pyynnöstä.

Direktiivissä jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus määrätä kielto, mutta ei velvoiteta siihen. Myöskään EY:n perustamissopimuksen 43 artiklassa (entinen 52 artikla) ei vastusteta tätä kieltoa, joskaan ei myös määrätä sitä.

(1) Direktiivi asianajajan ammatin pysyvän harjoittamisen helpottamisesta muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa ammatillinen pätevyys on hankittu (EYVL L 77, 14.3.1998).