KIRJALLINEN KYSYMYS E-2253/99

esittäjä(t): Cristiana Muscardini (UEN) komissiolle

(1. joulukuuta 1999)

Aihe: Italia ja Euroopan oikeusalue

Tampereen Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan päätelmissä todetaan, että todellisella Euroopan oikeusalueella jäsenvaltioiden oikeus- ja hallintojärjestelmien eroavuudet tai monimutkaisuus eivät saisi estää yksityishenkilöitä ja yrityksiä käyttämästä oikeuksiaan, eikä oikeuksien käyttäminen saisi vaikuttaa hankalalta. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi Eurooppa-neuvosto kehottaa toteuttamaan tiedotuskampanjoita sekä julkaisemaan asianmukaisia oikeudellista yhteistyötä ja jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmiä koskevia käyttöohjeita. Viitataanko näissä tiedoissa myös vakaviin Italiassa ilmenneisiin vääryyksiin? Itse asiassa tällä hetkellä Italiassa vallitsee epävarmuuden tunne, johon liittyy myös yhä vahvempi käsitys siitä, että rikoksiin syyllistyneitä ei rangaista. Tätä käsitystä tukevat tuomareiden antamat lausunnot, joiden mukaan maan rikosprosessilaki on epäonnistunut ja että Italian oikeusjärjestelmä olisi romahtamaisillaan ja lamaantuisi. Näitä vakavia lausuntoja vahvistaa huolestuttava tieto, jonka mukaan pelkästään vuonna 1998 vanheni 130 000 rikosta ja määrä näyttää lisääntyvän.

1. Voisiko komissio antaa lausuntonsa niistä ehdoista, jotka asetetaan jäsenvaltioiden Euroopan oikeusalueeseen liittymiselle?

2. Eikö komission mielestä ole oikeusalueelle pääsyn kannalta haitallista se, että voimassa on rikosprosessilakeja, joita asiantuntijat pitävät epäonnistuneina?

3. Eikö komission mielestä olisi toivottavaa, kuten monien kansalaistenkin mielestä, että Euroopan unioni pyrkii saamaan Italian hallituksen uudistamaan oikeuslaitostaan, jotta siitä aiheutuvia vakavia puutteita ja epäoikeudenmukaisuuksia voitaisiin välttää?

4. Eikö komissio katso, että ilman todellisia uudistuksia Italian mahdollinen osallistuminen Euroopan oikeusalueeseen saattaisi aiheuttaa epätasapainoa ja epävarmuutta?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(20. joulukuuta 1999)

Komissio katsoo, että sen tehtävänä on antaa kansalaisille tietoa toteuttamalla tiedotuskampanjoita sekä julkaisemalla asianmukaisia unionin oikeudellista yhteistyötä ja jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmiä koskevia käyttöohjeita, kuten Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmässä nro 29 määrätään. Näin kansalaiset voivat oppia tuntemaan oikeutensa, mikä on perusedellytys niiden käyttämiselle. Komissio ei katso, että tätä tavoitetta voitaisiin edistää sisällyttämällä yhteisön asiakirjoihin väitteitä yhden tai useamman jäsenvaltion oikeuslaitoksen puutteista.

Euroopan oikeusalue on yksi unionin tavoitteista, ja siitä määrätään Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 29 artiklassa (ent. K.1 artikla). Siksi unioni toteuttaa Euroopan oikeusalueeseen liittyviä toimia yhteisön tasolla. Unioni ei voi puuttua jäsenvaltioiden oikeuslaitosten toimintaan, jos toiminta on perustamissopimusten ja niiden perusteella annettujen säädösten mukaista. Jäsenvaltioiden rikoslainsäädännöstä tai rikosoikeudellisia menettelyjä koskevasta lainsäädännöstä ei ole annettu erillisiä määräyksiä. Lainsäädäntöjen yhtenäistäminen koskee ainoastaan edellä mainittuihin säädöksiin sisältyviä aiheita.

Kaikkia jäsenvaltioita sitoo vuonna 1950 ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehty Euroopan neuvoston yleissopimus, jonka 6 artikla koskee oikeutta puolueettomaan oikeudenkäyntiin. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 7 artiklassa (ent. F artiklan 1 kohdassa) määrätään, että neuvosto voi määrätä seuraamuksia jäsenvaltiolle, joka rikkoo perusvapauksia, edellä mainitussa yleissopimuksessa mainitut perusvapaudet mukaan luettuina. Tämä koskee kuitenkin vain tilanteita, joissa rikkominen on vakavaa ja jatkuvaa.