KIRJALLINEN KYSYMYS E-3909/98

esittäjä(t): Pedro Aparicio Sánchez (PSE) komissiolle

(4. tammikuuta 1999)

Aihe: Voiko yksittäinen EU:n jäsenvaltio soveltaa kahta erilaista direktiiviä samaan ammattiin?

Osa jäsenvaltioista soveltaa dieteetikon ammattiin direktiiviä 89/48/ETY(1) ja toiset direktiiviä 92/51/ETY(2) riippuen siitä, koulutetaanko ammattiin yliopistossa (vähintään 3-vuotinen koulutus) tai ammatillisen oppilaitoksen ylioppilaslinjalla. Ranskassa on poikkeuksellisesti kahdenlaisia dieteetikkoja, yliopistotutkinnon tai ammatillisen tutkinnon suorittaneita, mutta siellä akateemisessa, ammatillisessa ja työelämän lainsäädännössä molempia kohdellaan samalla tavalla ja sovelletaan vain direktiiviä 92/51/ETY.

Espanjassa nykyiset dieteetikon Técnico Superior en Dietética -tutkinnon suorittaneet (kolmannen tason ammatillinen tutkinto) kuuluvat direktiivin 92/51/ETY piiriin, ja kuitenkin Espanjan hallitus on valmistelemassa uutta ravitsemustieteen yliopistotutkintoa (taso 2), joka olisi sisältönsä ja opintojen keston osalta direktiivin 89/48/ETY mukainen. Voiko yksittäinen EU:n jäsenvaltio soveltaa kahta erilaista direktiiviä samaan ammattiin?

Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus

(12. helmikuuta 1999)

Jäsenvaltiossa toimintaa harjoittavien ammattihenkilöiden koulutus kuuluu ensisijaisesti kyseisen jäsenvaltion toimivaltuuksiin. Koulutuksen ja ammattitoiminnan harjoittamisoikeuden välillä on yhteys, joka vaihtelee eri ammattikuntien ja jäsenvaltioiden välillä. Tästä on seurauksena erilaisia tilanteita. Jäsenvaltiossa voidaan antaa koulutusta ilman siihen liittyvän ammatin sääntelyä kyseisessä jäsenvaltiossa. Koska ammattitoiminnan harjoittamiselle ei tällöin ole asetettu ehtoja, toimitaan markkinoiden ehtojen eli tarjonnan ja kysynnän mukaan. Myös muut tapaukset ovat mahdollisia. Toiminnan harjoittamiseen liittyvä koulutus voidaan tunnustaa jäsenvaltiossa ja se oikeuttaa ammatin harjoittamiseen, mikä on yleisin tapaus. Tilanne voi olla myös sellainen, että samassa jäsenvaltiossa on useita eri koulutusohjelmia, joista yhtä tai useampaa ei tunnusteta kyseisessä jäsenvaltiossa, jossa henkilö on kouluttautunut. Viimeksi mainittu koulutus ei oikeuta säännellyn toiminnan harjoittamiseen.

Tutkintotodistusten ja ammattipätevyyden tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä annettujen kahden direktiivin (89/48/ETY ja 92/51/ETY) käytön osalta on todettava, että niitä sovelletaan yleensä ainoastaan yhteisön jäsenvaltioiden kansalaisiin, jotka ovat kotijäsenvaltiossaan täysin päteviä ja haluaisivat siirtyä toiseen jäsenvaltioon harjoittamaan samaa ammattitoimintaa. Edellä mainittuja direktiivejä sovelletaan ajallisesti yleensä peräkkäin eikä samanaikaisesti. Jos jäsenvaltio päättää muuttaa alueellaan ammattitoimintaa harjoittavien henkilöiden koulutuksen tasoa ja tämän vuoksi muuttaa ammatin harjoittamista haluavien henkilöiden koulutusta koskevia vaatimuksia, jäsenvaltio voi tällöin vapaasti määritellä sellaisten aiemman koulutuksen suorittaneiden henkilöiden saavutetut oikeudet, jotka haluavat jatkaa saman ammatin harjoittamista maassa.

Sitä vastoin on mahdollista, että jäsenvaltio hyväksyy kaksi eripituista koulutusohjelmaa, jotka oikeuttavat ammatin harjoittamiseen. Kyseessä voi olla kaksi eri ammattia tai sama ammatti. Tässä tapauksessa saattaa olla eroja esimerkiksi kahden ammattihenkilön palkkauksessa. Joka tapauksessa kyseisen jäsenvaltion on säädettävä direktiivien 89/48/ETY ja 92/51/ETY säännösten tai perustamissopimuksen määräysten soveltamisesta silloin, kun tähän jäsenvaltioon siirtyvä henkilö haluaa harjoittaa samaa ammattia kuin mihin hänellä on pätevyys kotijäsenvaltiossaan.

Lopuksi on syytä palauttaa mieliin asiassa noudatettavat periaatteet. Jos yhdenmukaistamista ei ole tehty yhteisön tasolla, jäsenvaltiot voivat vapaasti vahvistaa koulutusta, ammattiin pääsyä ja ammatin harjoittamista koskevat edellytykset ja säännellä tai olla sääntelemättä asianomaista alaa, ja niiden on tietenkin noudatettava tutkintotodistusten ja ammattipätevyyden tunnustamista koskevia perustamissopimuksen määräyksiä ja johdetun oikeuden säännöksiä.

(1) EYVL L 19, 24.1.1989, s. 16.

(2) EYVL L 209, 24.7.1992, s. 25.