FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/179

(2004/C 88 E/0187)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0382/04

esittäjä(t): Stavros Xarchakos (PPE-DE) komissiolle

(12. helmikuuta 2004)

Aihe: Vapaa liikkuvuus Kreikan ja muun EU:n välillä

EY:n perustamissopimuksen 14 ja 18 artikla vahvistavat henkilöiden vapaan liikkuvuuden sisämarkkinoilla. Kuten myös julkisasiamies G. Cosmasin ehdotuksista asiassa C-378/97 ilmenee, näiden perustamissopimuksen kahden artiklan määräykset eivät ole identtisiä käsitteelliseltä kannalta, vaan täydentävät toisiaan.

Näissä olosuhteissa on vaikea ymmärtää, miksi Kreikka edelleen katsoo salakuljetukseksi sen, että Kreikassa pidetään liikenteessä muussa EU:n jäsenvaltiossa pysyvästi asuvan EU:n kansalaisen ajamaa autoa, joka on ostettu kyseisestä toisesta jäsenvaltiosta laillisesti yksityiskäyttöön ja varustettu omistajan asuinmaakseen valitseman jäsenvaltion rekisterikilvillä. Kansainvälisessä oikeudessa auto on irtain esine, jonka juridista asemaa säätelevät sen paikan lait, jossa esine on kirjattu rekisteriin, kuten tapahtuu myös muiden liikennevälineluokkien kohdalla. Tästä huolimatta hyvin usein ajoneuvoja, joilla on yhteisön rekisterikilvet, takavarikoidaan Kreikassa, niiden omistajat vangitaan ja heille määrätään myös sakkoja. Yhteisön muiden jäsenvaltioiden rekisterikilvillä varustettujen autojen omistajien esittämissä valituksissa todetaan, että Kreikassa tapahtuva ajoneuvon välitön takavarikoiminen ja Kreikan uuden tullikoodeksin 129 pykälän 5 kohdan säännös, jonka mukaan yhteisön maiden rekistereissä olevat ajoneuvot voidaan — ennen perittävän rekisteröintiveron vahvistamista — lähettää takaisin muihin Euroopan unionin jäsenvaltioihin tai viedä kolmansiin maihin, ovat keskenään ristiriidassa. Tässä tapauksessa autoilija ei voi viedä omaa autoaan takaisin toiseen jäsenvaltioon, koska Kreikan julkinen viranomainen on jo takavarikoinut sen.

Onko Kreikka komission mielestä rikkonut perustamissopimuksen 14 ja 18 artiklaa toteuttaessaan toimia, joiden seurauksena yksityisomistuksessa olevia, yhteisön rekisterikilvillä varustettuja autoja takavarikoidaan ja niitä Kreikan sisällä käyttäviä yhteisön kansalaisia vangitaan? Voisivatko nämä kansalaiset mahdollisesti vaatia yhteisön lainsäädännön perusteella myös korvauksia, koska aivan ilmeisesti he ovat kärsineet vahinkoa tämän kreikkalaisten viranomaisten harjoittaman käytännön vuoksi? Voiko EU:n kansalaisella olla eri asuinpaikkoja EU:n eri jäsenvaltioissa, ja voiko hän vapaasti matkustaa yhdestä toiseen ilman velvoitetta jatkuvasti laskea, montako päivää hän on ollut yhdessä EU:n jäsenvaltiossa ja montako toisessa? Mikä on komission mielipide kaikkien jäsenvaltioiden keskinäisesti tunnustamien yhteisön rekisterikilpien käyttöönotosta; keskinäinen tunnustaminenhan on jo käytössä esimerkiksi yhteisön ajokortin kohdalla, joka (direktiivin 91/439/ETY (1) mukaan) on voimassa kaikissa jäsenvaltioissa?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(26. huhtikuuta 2004)

Komissio muistuttaa arvoisaa parlamentin jäsentä vastauksestaan tämän edelliseen kirjalliseen kysymykseen E-3819/03 (2), joka koski muissa jäsenvaltioissa kuin Kreikassa asuvien EU:n kansalaisten, erityisesti kreikkalaisten, oikeutta tuoda moottoriajoneuvoja Kreikkaan.

EU:n oikeuskäytännössä on tunnustettu periaate, jonka mukaan jäsenvaltio on vastuussa ja korvausvelvollinen aina, kun mikä tahansa valtion elin loukkaa yhteisön oikeutta toiminnallaan tai laiminlyönnillään (ks. esimerkiksi yhteisöjen tuomioistuimen tuomiot 19. marraskuuta 1991 (yhdistetyt asiat C-6/90 ja C-9/90, Francovich ym.) ja 5. maaliskuuta 1996 (yhdistetyt asiat C-46/93 ja C-48/93, Brasserie du Pêcheur).

Unionin kansalainen, joka noudattaa yhteisön oikeutta, voi vapaasti liikkua jäsenvaltioissa ja vapaasti valita asuinpaikkansa. Yhteisön oikeus sallii EU:n kansalaisten pitää useampia asuinpaikkoja eri jäsenvaltioissa.

Vaikka periaatteessa olisikin mahdollista ottaa käyttöön yksi yhteinen EU:n rekisterikilpi, sitä varten olisi ennalta täytettävä lukuisia ehtoja. Näitä ehtoja ovat muun muassa ajoneuvojen verotus- ja katsastusjärjestelmien yhdenmukaistaminen sekä tarvittavien verkostojen luominen rekisteriviranomaisten ja poliisin välille rikosten torjuntaa ja liikennettä koskevien säännösten soveltamista varten. Nämä ehdot eivät tällä hetkellä täyty, eikä komissiolla ole aikomusta tehdä asiasta ehdotusta. Komissio esitteli kuitenkin vuoden 2003 lopussa asetusluonnoksen (3), jonka tarkoituksena on myöntää ajoneuvorekisteriviranomaisille pääsy joihinkin Schengenin tietojärjestelmän (SIS) tietoihin. Luonnos noudattaa ajoneuvojen rekisteröintiasiakirjoista 29 päivänä huhtikuuta 1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/37/EY (4) mukaisia periaatteita.

Seuraten Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-262/99 antamaa tuomiota ja ottaen huomioon Kreikan viranomaisten jatkuvasti toteuttamat käytännöt komissio lisäksi nosti 25. maaliskuuta kanteen Kreikkaa vastaan EY-tuomioistuimessa. Kanne perustuu niihin suhteettomiin seuraamuksiin, joita Kreikassa yhä langetetaan muun muassa väitetystä ”salakuljetuksesta” henkilöille, joiden oletetaan asuvan pysyvästi Kreikassa. Näin Kreikka rikkoo EY:n perustamissopimuksen 90 artiklaa sekä yhteisön alueella tiettyjen kulkuneuvojen väliaikaisessa maahantuonnissa sovellettavista verovapautuksista 28 päivänä maaliskuuta 1983 annettua neuvoston direktiiviä 83/182/ETY (5), joissa kielletään ylimääräisten rekisteröintivero-jen periminen väliaikaisesti maahantuotavista ajoneuvoista.

(1) EYVL L 237, 24.8.1991, s. 1.

(2) Katso sivu 156.

(3) KOM(2003) 510 lopullinen.

(4) EYVL L 138, 1.6.1999.

(5) EYVL L 105, 23.4.1983.