KIRJALLINEN KYSYMYS E-2124/99

esittäjä(t): Antonio Tajani (PPE-DE) komissiolle

(24. marraskuuta 1999)

Aihe: Yhteisön direktiivi, jossa säädetään moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavasta vakuutuksesta ja sen täytäntöönpano Yhdistyneessä kuningaskunnassa

Tätä nykyä Yhdistyneessä kuningaskunnassa määrätään 510 vuotta vankeutta (Road Traffic Act, 1991) varomattomasta ja/tai huolimattomasta liikennekäyttäytymisestä, joka johtaa jonkun kuolemaan, kun taas korvaus omaisensa menettäneille on naurettavan pieni ja loukkaa perheen tunteita rinnastamalla ihmishengen menetyksen pienen auton hintaan.

Euroopan unioni on jo antanut tästä asiasta säädöksiä, jotta jäsenvaltioiden lainsäädäntöä saataisiin lähennettyä (direktiivi 72/166/ETY(1), 24.4.1972, direktiivi 84/5/ETY(2)). Erityisesti neuvoston direktiivissä 90/232/ETY(3), annettu 14 päivänä toukokuuta 1990, säädetään, että moottoriajoneuvojen aiheuttamista liikennevahingoista vahinkoa kärsineille olisi taattava yhtäläinen kohtelu riippumatta siitä, missä yhteisön alueella vahingot tapahtuvat. Edellä mainitun direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet oli toteutettava viimeistään 31. joulukuuta 1992 ja erityisiä siirtymäjärjestelyjä voitiin myöntää vain jäsenvaltioille, joiden kansantalous on eri kehitystasolla. Tämä ei siis koskenut Yhdistynyttä kuningaskuntaa.

Lisäksi tiedetään, että jäsenvaltioiden välillä on suuria eroja siinä, minkälaisia korvauksia maksetaan henkilövahingoista.

1. Voisiko komissio tarkastaa onko kyseinen direktiivi otettu osaksi kansallista lainsäädäntöä ja onko sitä sovellettu oikein, vai onko tässä tapauksessa mahdollisesti rikottu direktiiviä?

2. Eikö komission mielestä olisi suotavaa hyväksyä lakialoite, jolla harmonisoitaisiin tietty korvaustaso, jota sovellettaisiin liikenneonnettomuuksissa sattuneisiin henkilövahinkoihin?

(1) EYVL L 103, 2.5.1972, s. 1.

(2) EYVL L 8, 11.1.1984, s. 17.

(3) EYVL L 129, 19.5.1990, s. 33.

Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(21. joulukuuta 1999)

Komissio on tietoinen eroavaisuuksista liikenneonnettomuuksien aiheuttamien henkilövahinkojen korvaamisessa yhteisössä. Eroavaisuuksia ei ole ainoastaan jäsenvaltioiden välillä, vaan myös niiden sisällä, sen mukaan, mikä tuomioistuin on toimivaltainen päättämään kustakin yksittäisestä tapauksesta. Tämä tilanne ei johdu puutteista asianomaisten yhteisön vakuutusdirektiivien täytäntöönpanossa tai soveltamisessa, vaan eroista yhteisössä voimassa olevassa siviilioikeudellista vastuuta koskevassa lainsäädännössä, jota ei ole yhdenmukaistettu. Lisäksi useiden jäsenvaltioiden kansallisessa lainsäädännössä, jossa säädetään pakollisten liikennevakuutusten vähimmäismääristä, ei eritellä erityyppisten henkilövahinkojen ja aineettomien vahinkojen korvauksia. Tuomioistuimet päättävät näistä korvauksista kussakin yksittäistapauksessa.

Arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemat ensimmäinen, toinen ja kolmas liikennevakuutusdirektiivi (moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta ja vakuuttamisvelvollisuuden voimaansaattamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 24 päivänä huhtikuuta 1972 annettu neuvoston direktiivi 72/166/ETY, moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 30 päivänä joulukuuta 1983 annettu toinen neuvoston direktiivi 84/5/ETY sekä moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 14 päivänä toukokuuta 1990 annettu kolmas neuvoston direktiivi 90/232/ETY) on siirretty kansalliseen lainsäädäntöön kaikissa jäsenvaltioissa. Nämä direktiivit eivät koske ainoastaan pakollisten vakuutusten vähimmäiskorvausmääriä vaan myös muita kuluttajille tärkeitä tekijöitä, kuten kaikki automatkustajat kattavaa korvausta, vakuutussopimuksen poikkeuslausekkeiden rajoittamista sekä korvauksia käsittelevän elimen tai vakuusrahaston perustamista vakuuttamattomien tai tunnistamattomien ajoneuvojen aiheuttamien vahinkojen kattamiseksi. Näiden direktiivien soveltaminen vaikuttaa yleisesti tyydyttävältä. Niissä tapauksissa, joissa täytäntöönpanossa tai soveltamisessa on todettu puutteita, komissio on viipymättä ottanut yhteyttä kyseiseen jäsenvaltioon tai tarvittaessa aloittanut rikkomista koskevan menettelyn.

Komissio muistuttaa arvoisaa parlamentin jäsentä, että se on ehdottanut neljättä liikennevakuutusdirektiiviä (neuvoston 21 päivänä toukokuuta 1999 Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 251 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen vahvistama yhteinen kanta (EY) N:o 24/1999(1) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä ja direktiivien 73/239/ETY ja 88/357/ETY muuttamisesta). Direktiivin on määrä auttaa sellaisia liikenneonnettomuuden uhreja saamaan vahingonkorvaus, jotka ovat joutuneet onnettomuuteen muussa jäsenvaltiossa kuin asuinmaassaan. Direktiiviehdotus on parhaillaan parlamentin toisessa käsittelyssä. Lisäksi komissio järjesti vuonna 1999 liikennevakuutusdirektiivien uudistamisesta kyselyn, johon osallistuivat kaikki asianomaiset osapuolet, ja on perustamassa asiaa käsittelevää työryhmää yhteistyössä jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa.

(1) EYVL C 232, 13.8.1999.