ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1308/00

esittäjä(t): Paul Rübig (PPE-DE) komissiolle

(27. huhtikuuta 2000)

Aihe: Kolmansista maista tulevia kuljetuksia koskeva järjestely

Kolmansista maista tulevat kuljetukset aiheuttavat Italiassa jatkuvasti ongelmia, jotka johtavat usein siihen, että Italian viranomaiset takavarikoivat kuljetusyritysten koko ajokaluston.

Italian ja Saksan välisessä hallinnollisessa järjestelyssä määrätään, että saksalaiset kuljetusyritykset suorittavat loppuun kolmansista maista tulevat kuljetukset Italian alueella, jos niillä on siihen asianmukainen kahdenvälinen lupa ja jos ne ovat juuri kulkeneet sen maan kautta, josta ajokalusto on peräisin. Itävaltalaisten kuljetusyritysten ei ole mahdollista suorittaa loppuun kolmansista maista tulevia kuljetuksia Italian alueella (poikkeus: CEMT-luvat).

Voiko komissio vastata tästä syystä seuraaviin kahteen kysymykseen:

- Rikkooko Italian ja Saksan välinen kolmansista maista tulevia kuljetuksia koskeva hallinnollinen järjestely 1 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa mainittua syrjintäkieltoa?

- Milloin kolmansista maista tulevat kuljetukset voidaan suorittaa koko EU:ssa ilman, että tällä alalla esiintyy syrjintää? Missä vaiheessa ovat EU:n ja kolmansien maiden väliset neuvottelut kuljetuksia koskevista sopimuksista ja mitä sopimuksia tähän mennessä on tehty?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(19. kesäkuuta 2000)

Kuten parlamentin jäsen aivan oikein huomauttaa, maantiekuljetukset, joihin liittyy Euroopan unionin ulkopuolisia maita, edellyttävät yhä kahdenvälistä lupajärjestelmää, kun yhteen jäsenvaltioon sijoittautunut liikenteenharjoittaja harjoittaa tavaraliikennettä kahden muun jäsenvaltion välillä ja vähintään toinen näistä kahdesta valtiosta ei kuulu Euroopan unioniin.

Itse asiassa tätä asiaa koskevassa yhteisön säädöksessä eli yhteisössä jäsenvaltion alueelle tai sen alueelta taikka yhden tai useamman jäsenvaltion alueen kautta tapahtuvan maanteiden tavaraliikenteen markkinoille pääsystä 26 päivänä maaliskuuta 1992 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 881/92(1) säädetään nimenomaan, että asetus ei vaikuta kahdenvälisiin sopimuksiin, jotka koskevat kuljetusalan suhteita kolmansien maiden kanssa, niin kauan kuin yhteisön ja kolmansien maiden välillä ei ole tehty asiaa koskevia sopimuksia. Tällaisissa kahdenvälisissä sopimuksissa määritellään kuitenkin erikseen mainitunlaisen sopimuksen tehneeseen valtioon sijoittautuneet liikenteenharjoittajat ja muihin valtioihiin sijoittautuneet liikenteenharjoittajat.

Tällä hetkellä ei ole käynnissä neuvotteluja sellaisista yhteisön ja kolmansien maiden välisistä maantiekuljetuksia koskevista sopimuksista, jotka korvaisivat täysin jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden väliset kahdenväliset sopimukset.

(1) EYVL L 95, 9.4.1992.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2589/00 esittäjä(t): Glyn Ford (PSE) komissiolle. Euroopan laajuinen elinsiirtolista.



Virallinen lehti nro 089 E , 20/03/2001 s. 0212 - 0212



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2589/00 esittäjä(t): Glyn Ford (PSE) komissiolle (1. elokuuta 2000) Aihe: Euroopan laajuinen elinsiirtolista Benelux-maat pitävät nykyisin yllä ns. Euroopan elinsiirtolistaa, johon elinsiirtoa tarvitsevat kansalaiset näistä kolmesta maasta voivat osallistua ja he saattavat myöhemmin saada luovutetun elimen mistä tahansa Beneluxin alueelta. Vaikuttaa kuitenkin siltä, että ainoastaan näiden kolmen maan kansalaiset ovat oikeutettuja pääsemään mukaan elinsiirtolistalle. Voiko komissio kertoa, onko nykyisin olemassa samanlaista järjestelmää, joka olisi käytössä kaikkialla EU:ssa? Jos järjestelmää ei ole olemassa, onko komissiolla suunnitelmia Euroopan laajuisen elinsiirtolistan toteuttamiseksi kaikissa EU:n jäsenvaltioissa? David Byrnen komission puolesta antama vastaus (13. syyskuuta 2000) Komission tiedossa ei ole, että koko yhteisön alueella olisi käytössä elinsiirtolista, joka vastaisi Benelux-maiden listaa. Asiasta keskustellaan parhaillaan Euroopan neuvostossa, ja komissio on mukana tässä työssä. Lisäksi EY:n perustamissopimuksen 152 artiklassa (entisessä 129 artiklassa) edellytetään yhteisön toteuttavan toimenpiteitä, joilla asetetaan ihmisestä peräisin oleville elimille ja aineille sekä verelle ja verituotteille korkeat laatu- ja turvallisuusvaatimukset. Muun muassa näiden edellytysten soveltamiseksi luodun uuden terveysstrategian(1) nojalla on määritetty tavoitteet elinten ja kudosten siirron alalla (ks. liitteen 2.1 kohta). Yhdeksi tavoitteeksi on ehdotettu ihmisestä peräisin olevia elimiä ja aineita koskevan yhteisön verkon luomista ja käyttöä. Vielä on liian varhaista todeta, voidaanko tällaista verkkoa käyttää myös elinsiirtojen odotuslistojen hallinnassa. Asiaan perehdytään tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa. (1) Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle Euroopan yhteisön terveysstrategiasta, KOM(2000) 285 lopullinen.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1307/00 esittäjä(t): Hanja Maij-Weggen (PPE-DE) komissiolle. Hylkeiden tappaminen.



Virallinen lehti nro 089 E , 20/03/2001 s. 0025 - 0026



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1307/00 esittäjä(t): Hanja Maij-Weggen (PPE-DE) komissiolle (27. huhtikuuta 2000) Aihe: Hylkeiden tappaminen Onko komissio tietoinen, että Kanadan hallitus on tänä vuonna myöntänyt luvan tappaa 275 000 grönlanninhyljettä ja 10 000 kuplahyljettä? Onko komissio tietoinen, että 22 kanadalaista tutkijaa on vaatinut Kanadan hallitusta harkitsemaan asiaa uudelleen, jotta tämä maailman laajin merinisäkkäiden tappaminen voitaisiin estää? Onko komissio tietoinen, että jään varhainen sulaminen johti Itä-Kanadassa siihen, että monet hylkeenpoikaset syntyivät epätavalliseen aikaan, eikä poikasia voitu imettää ajoissa, mistä syystä nuorten hylkeiden kanta on paljon odotettua pienempi? Onko komissio tietoinen, että metsästäjät ovat jään varhaisen sulamisen takia päässeet ampumaan veneistään nuoria hylkeitä, mistä syystä useita hylkeitä on haavoittunut ja hukkunut ja mikä osoittaa, että edellä mainittu grönlanninhylkeiden lukumäärä (275 000) on paljon suurempi kuin mitä voidaan sallia? Mihin toimiin komissio voi ryhtyä, jotta tällainen laaja tappaminen voidaan estää ensi vuonna? Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus (15. kesäkuuta 2000) Kuten komission vastauksessa Dorette Corbeyn esittämään kirjalliseen kysymykseen P-0395/00(1) todettiin, Kanadan grönlanninhylkeille ja kuplahylkeille myöntämät pyyntikiintiöt ovat olleet muuttumattomat vuodesta 1996. Ottawassa 11.12. huhtikuuta 2000 kokoontunut merinisäkkäitä käsittelevä kansallinen tarkastelukomitea totesi, että grönlanninhyljekanta on pysynyt samansuuruisena vuodesta 1996, yhtä suurena kuin on se koskaan ollut siitä lähtien kun arvioita on olemassa (vuodesta 1960). Vuoden 2000 arvio on 5,2 miljoonaa hyljettä (95 prosentin todennäköisyydellä määrä on 4,06,4 miljoonaa), ja ilmakartoitusten perusteella grönlanninhylkeen poikasia arvioitiin syntyneen Luoteis-Atlantilla vuonna 1999 noin miljoona (200 0001 200 000). Poikasten määrä on pysynyt yhä suuremmassa määrin vakaana 1980-luvun alusta lähtien. Komissio totesi lisäksi kalastus- ja meriministeriön ilmoittaneen, että perustetaan riippumaton tutkijapaneeli arvioimaan Kanadan Atlantin hyljepopulaatiota koskevien tutkimustietojen nykytasoa ja neuvomaan populaation hoidon pitkän aikavälin suunnitelman laadinnassa. Vaikka parlamentin jäsenen mainitsemat tiedot tämän vuoden jäätilanteesta ovat ikäviä, ei tilanne näytä uhkaavan lajin säilymistä. Komissio katsoo tämän vuoksi, ettei komission toimivaltaan kuulu puuttua tähän asiaan muuten kuin valvomalla, että eräiden hylkeiden kuuttien nahkojen ja niistä valmistettujen tuotteiden tuonnista jäsenvaltioihin 28 päivänä maaliskuuta 1983 annettua neuvoston direktiiviä 83/129/ETY(2) noudatetaan asianmukaisesti. (1) EYVL C 330 E, 21.11.2000, s. 150. (2) EYVL L 91, 9.4.1983.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2172/00

esittäjä(t): Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) komissiolle

(7. heinäkuuta 2000)

Aihe: Pk-yritysten puutteellinen mukautuminen Euroopan yhtenäisvaluuttaan

Monien pienten ja keskisuurten yritysten mukautuminen 1. tammikuuta 2002 tapahtuvaan euron liikkeeseenlaskuun on myöhässä, minkä vuoksi useat komission jäsenet ovat äskettäin esittäneet julkisuudessa huolestuneita lausuntoja.

Jos kriteeriksi otetaan hallintojen käyttämät euromääräiset alv-ilmoitukset, vain harvat yritykset ovat tähän mennessä mukauttaneet tilinpitojärjestelmiään. Näyttää siltä, että suurin osa yrityksistä valitsee 1. tammikuuta 2002 big bang -vaihtoehdon, kuten eräs komission jäsen on todennut.

Voiko komissio kertoa, miten se aikoo korjata puutteet, joita useilla yhteisön yrityksillä on tässä kysymyksessä? Kuka komission mielesstä kantaa vastuun siitä, että mukauttamista ei ole osattu aloittaa ajoissa ja mitä toimia se suosittelee työnantajajärjestöille, jotta niiden jäsenet lopultakin hyväksyisivät asiaa koskevat kriteerit?

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(27. heinäkuuta 2000)

Komissio on samaa mieltä arvoisan parlamentin jäsenen kanssa siitä, että monet pienet ja keskisuuret yritykset (pk-yritykset) eivät ole vielä valmiita siirtymävaiheen päättymiseen ja eurokolikoiden ja -seteleiden käyttöönottoon 1. tammikuuta 2002. Suurin osa näistä yrityksistä harjoittaa edelleenkin liiketoimintaansa ja tekee alv-ilmoituksensa käyttäen kansallista valuuttaa.

Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että kaikki pk-yritykset olisivat myöhässä. Vuoden 2000 touko-kesäkuun FLASH-eurobarometrin mukaan 22 % kyselyyn vastanneista pk-yrityksistä sanoo olevansa jo nyt valmiita euron käyttöönottoon, ja 46 % arvioi, että valmistautumisaikaa on riittävästi. Lisäksi 48 %:lla pk-yrityksistä on toimintasuunnitelma, ja Espanjassa ja Italiassa tämä osuus on jo yli 65 %. Aikaisempiin kyselyihin verrattuna voidaan havaita tietoisuuden lisääntyneen ja entistä useampien pk-yritysten ryhtyneen käytännön valmisteluihin.

Komission tavoitteena on, että kaikki Euroopan yritykset selviytyvät vaikeuksitta euron käyttöönotosta 1. tammikuuta 2002. Komissio on määritellyt pk-yritysten valmistautumisen ensisijaiseksi tavoitteeksi sekä omalta osaltaan että jäsenvaltioiden kannalta. Tätä korostetaan tiedonannossa Tiedotusstrategia EMUn toteuttamisen loppuvaiheessa(1), joka hyväksyttiin 2. helmikuuta 2000. Euroopan kansalaisille suunnatussa tiedotusohjelmassa (PRINCE) pyritään muuntamaan tämä ensisijaisuus käytännön teoiksi komission omien aloitteiden (kansainvälisten toimien tukeminen, kumppanuudet yrityksille tarkoitetun tiedon välittäjien kanssa, tiedotusmateriaali) ja jäsenvaltioiden toimien avulla.

Komissio on myös tietoinen siitä, että monet yritykset aloittavat toimenpiteet mieluiten vasta viime hetkellä. Tällä vaihtoehdolla on riskinsä, mutta monet yritysjohtajat ovat tietoisesti valinneet sen.

(1) KOM(2000) 57 lopullinen.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-1829/00

esittäjä(t): Giorgio Celli (Verts/ALE) komissiolle

(31. toukokuuta 2000)

Aihe: Trasimeno-järven vesivarojen käyttö

Vaikka Trasimeno-järvi (lähellä Perugiaa) on luokiteltu yhteisön tärkeänä pitämäksi alueeksi ja se on erityinen suojelukohde direktiivien 79/409/ETY ja 92/43/ETY mukaisesti, sitä käytetään laittomasti kasteluun tarkoitettuna vesialtaana. Järvi on lähes ainutlaatuinen Italiassa, ja sen laajoilla ruokoalueilla pesii yli 200 lintulajia ja alueella on hyvin harvinaisia kasvilajeja, jotka ovat hävinneet monilta kosteikkoalueilta.

Vesivarat hupenevat toisaalta sen vuoksi, että alueella viljellään runsasta kastelua tarvitsevia kasveja, kuten maissia, jotka ovat korvanneet perinteisen, ympäristöystävällisemmän maanviljelyn ja joita varten on myönnetty huomattavan paljon yhteisön tukia, ja toisaalta sen vuoksi, että kunta käyttää järven vesivaroja.

Voisiko komissio vahvistaa, onko tällainen yhteisön varoja saava maanviljely ristiriidassa ainutlaatuisen ja korvaamattoman luonnonalueen säilyttämisen kanssa?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(3. heinäkuuta 2000)

Italia on nimennyt Trasimeno-järven erityiseksi suojelualueeksi luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2 päivänä huhtikuuta 1979 annetun neuvoston direktiivin 79/409/ETY(1) 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti.

Tämän vuoksi kyseisessä tapauksessa sovelletaan direktiivin 4 artiklan 4 kohdan säännöksiä eli jäsenvaltioiden on toteutettava suojelualueilla asianmukaiset toimenpiteet elinympäristöjen pilaantumisen tai huonontumisen sekä lintuihin vaikuttavien häiriöiden estämiseksi, jos häiriöt vaikuttaisivat merkittävästi artiklan tavoitteisiin. Jäsenvaltioiden on myös näiden suojelualueiden ulkopuolella pyrittävä estämään elinympäristöjen pilaantuminen ja huonontuminen.

Tapauksen arvioimiseksi asianmukaisesti tarvitaan yksityiskohtaisia tietoja, ja kansallisille viranomaisille on lähetetty tätä koskeva kirje.

(1) EYVL L 103, 25.4.1979.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1074/00 esittäjä(t): Hubert Pirker (PPE-DE) komissiolle. Euroopan oikeusperinteen edistäminen Slovenian tasavallassa.



Virallinen lehti nro 053 E , 20/02/2001 s. 0066 - 0066



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1074/00 esittäjä(t): Hubert Pirker (PPE-DE) komissiolle (7. huhtikuuta 2000) Aihe: Euroopan oikeusperinteen edistäminen Slovenian tasavallassa Mitä mieltä komissio on liittymisneuvottelut huomioon ottaen siitä, että Slovenian tasavallassa on yhä voimassa syrjiviä lakeja, jotka kohdistuvat muita jäsenvaltioita tai sen omia kansalaisryhmiä vastaan? Onko komissio sitä mieltä, että näiden säädösten ja lakien poistaminen vaikuttaisi myönteisesti Euroopan yleiseen oikeusjärjestykseen? Günter Verheugenin komission puolesta antama vastaus (15. toukokuuta 2000) Jäsenyysneuvotteluissa käsitellään kaikkia yhteisön lainsäädännön ja politiikkojen aloja eli yhteisön säännöstöä, joka jokaisen jäsenvaltion on hyväksyttävä ja pantava täytäntöön kokonaisuudessaan unioniin liittyessään. Liittyessään jäseneksi Slovenian on lopetettava kaikki kansallisuuteen perustuva syrjintä yhteisön säännöstön ja siihen sisältyvien erityissäännösten edellyttämässä laajuudessa.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-1557/00 esittäjä(t): Lousewies van der Laan (ELDR) komissiolle. Ricardo Levin nimitys komission tulevaisuudentutkimuksen yksikön johtajaksi.



Virallinen lehti nro 089 E , 20/03/2001 s. 0053 - 0054



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1557/00 esittäjä(t): Lousewies van der Laan (ELDR) komissiolle (11. toukokuuta 2000) Aihe: Ricardo Levin nimitys komission tulevaisuudentutkimuksen yksikön johtajaksi Euroopan komission puheenjohtaja Prodi ilmoitti 3. toukokuuta Ricardo Levin nimityksestä komission tulevaisuudentutkimuksen yksikön johtajaksi. 1. Mitä menettelyä nimityksessä käytettiin? Oliko virka julistettu avoimeksi? Oliko siihen muita hakijoita? Eikö komission sisällä ollut päteviä hakijoita viran täyttämiseksi asianmukaisesti? 2. Onko kyseessä Prodin puheenjohtajakauteen sidottu väliaikainen tehtävä vai vakituinen virka? 3. Jos asiassa ei ole noudatettu tavanomaista menettelyä ja jos kyseessä on vakinainen virka, yhtyykö komissio näkemykseen, että tällainen pakasteviran myöntäminen on vastoin sen uudistuksista, avoimuudesta ja pätevyyteen perustuvasta virkaylennysjärjestelmästä tekemiä lupauksia? Neil Kinnockin komission puolesta antama vastaus (26. kesäkuuta 2000) Komissio päätti nimittää Ricardo Levin uudelleen tulevaisuudentutkimuksen yksikön esimieheksi väliaikaisena toimihenkilönä. Koska kyseessä ei ollut siirto vapaaseen virkaan, henkilöstösääntöjen 4 ja 29 artiklassa vahvistettua menettelyä ei sovellettu. Toimielimet käyttävät yleisesti laajaa harkintavaltaa, kun ne organisoivat yksikkönsä uudelleen vastaamaan paremmin niiden työtehtäviä. Näin tehdään myös silloin kun yksikköihin valitaan henkilökuntaa. Kyseessä oleva nimitys on sidottu puheenjohtaja Prodin virkakauteen ja tämän vuoksi kyse ei ole vakinaisesta virasta.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1847/00 esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle. Lentokoneiden melusaaste.



Virallinen lehti nro 072 E , 06/03/2001 s. 0131 - 0131



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1847/00 esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle (9. kesäkuuta 2000) Aihe: Lentokoneiden melusaaste Voiko komissio ilmoittaa, onko olemassa lentokoneiden aiheuttamaa melusaastetta EU:n lentoasemilla koskevia yhteisiä säännöksiä tai tulisiko tällaisia säännöksiä olla ja missä määrin nämä järjestelyt kattavat kevyet lentokoneet? Onko olemassa vaatimuksia, jotka varmistavat sellaisten paikallisten yhteisöjen kuulemisen, joihin asia saattaa vaikuttaa, tai tulisiko niitä olla? Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus (12. heinäkuuta 2000) Osana ympäristöpolitiikkaansa komissio aikoo lähitulevaisuudessa antaa muille toimielimille ehdotuksen kehysdirektiiviksi ympäristömelulle altistumisen arvioinnista ja vähentämisestä. Kehysdirektiiviä on tarkoitus soveltaa sellaisilla lentoasemilla, joilla vuosittainen liikennemäärä ylittää tietyn rajan. Direktiivin soveltamisalaan kuuluisivat myös meluhaitat, joita syntyy kevyiden lentokoneiden käyttäessä tietynkokoisia lentoasemia. Tällöin lentokoneiden melutasoa arvioitaisiin melualtistuksen arviointimenetelmillä. Komission mielestä kehysdirektiiviehdotukseen sisältyvä vaatimus siitä, että kansalaisten on saatava kattavaa ja puolueetonta tietoa melualtistuksen tasosta, helpottaa melulle altistuvien kuulemista. Lisäksi komissio korostaa lentoliikennettä ja ympäristöä(1) koskevassa tiedonannossaan, että on tärkeää harkita sellaisen oikeuden myöntämistä lentoasemien lähialueille, jonka perusteella kyseiset alueet voisivat vaatia kuulemista ja neuvotteluja lentoasemien uusien toimintasääntöjen täytäntöönpanon yhteydessä. Olisi myös syytä harkita, miten voidaan taata melun todellinen väheneminen eikä ainoastaan sen siirtyminen toisaalle. Komissio aikookin aloittaa keskustelut asiaan liittyvien toimijoiden kanssa asiaa koskevien yhteisön kehyslainsäädännön tarpeellisuudesta. (1) KOM(1999) 640 lopullinen.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2221/00 esittäjä(t): Manuel Pérez Álvarez (PPE-DE) komissiolle. Pahoinpitelyt.



Virallinen lehti nro 081 E , 13/03/2001 s. 0175 - 0176



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2221/00 esittäjä(t): Manuel Pérez Álvarez (PPE-DE) komissiolle (3. heinäkuuta 2000) Aihe: Pahoinpitelyt Tiedotusvälineissä kerrotaan valitettavan usein perheväkivallasta, jota ilmenee kaikentyyppisissä perheissä. Väkivallan, erityisesti fyysisen väkivallan ja pahoinpitelyjen vuoksi on tarpeellista reagoida välittömästi ja luoda puolustuskeinoja, jotka eivät kuitenkaan aina ole riitatilanteista eniten kärsivien perheenjäsenten käytettävissä. Onko komissiolla aikeita kannustaa erilaisten välittömien toimien ja puolustusjärjestelmien toteuttamista koko EU:ssa, kuten sopimusten tekoa oikeus- ja sosiaaliviranomaisten kanssa? Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus (15. syyskuuta 2000) Komissio tiedostaa perheväkivallan vakavuuden. Komissio on vuodesta 1996 lähtien toteuttanut lukuisia toimia auttaakseen jäsenvaltioita ehkäisemään tätä ongelmaa. Erityisesti voidaan mainita, että komissio käynnisti vuonna 1999 eurooppalaisen kampanjan, johon jäsenvaltiot osallistuivat aktiivisesti. Tavoitteena oli lisätä tietoisuutta naisiin kohdistuvasta väkivallasta yhteisön alueella. Jäsenvaltiot osallistuivat kampanjamateriaalin levitykseen sekä Kölnissä maaliskuussa 1999 ja Lissabonissa toukokuussa 2000 järjestettyihin konferensseihin, joilla kampanja aloitettiin ja päätettiin. Lisäksi Suomen puheenjohtajakaudella lokakuussa 1999 järjestettiin Jyväskylässä kampanjaan liittyvä asiantuntijatapaaminen. Komissio toisti uudessa 7. kesäkuuta 2000 antamassaan sukupuolten tasa-arvoa koskevassa yhteisön puitestrategiassa(1) sitoumuksensa auttaa ratkaisemaan tämä ongelma. Komissio lupasi puitestrategiassa tehostaa ja tukea naisiin kohdistuvan väkivallan vastaisia ja sitä ennaltaehkäiseviä toimia. Välittömästi saatavilla olevien keinojen ja toimintatapojen käytön edistäminen eri puolilla Eurooppaa on yksi Daphne-ohjelman tavoitteista. Tällä ohjelmalla edistetään valtioiden rajat ylittävin toimin lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvan väkivallan ehkäisyä ja torjuntaa. Aloite käynnistettiin vuonna 1997, ja sillä on tähän mennessä rahoitettu noin 150:tä kansainvälistä hanketta, joista useilla paneudutaan suoraan perheväkivaltaan. Toimintamenetelmänä on muun muassa kumppanuussuhteiden ja verkostojen luominen kansalaisjärjestöjen ja paikallisviranomaisten välillä eri puolilla yhteisöä. Uuden Daphne-ohjelman toimintakausi on 20002003, ja ohjelmalla on edelleen samat tavoitteet, millä varmistetaan torjuntatyön kitkaton jatkuminen. Komissio muistuttaa lopuksi arvoisaa parlamentin jäsentä siitä, että komissiolla ei ole toimivaltaa ehdottaa lainsäädäntötoimia, koska tämä asia kuuluu jäsenvaltioiden vastuulle. (1) KOM(2000) 335 lopullinen.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1634/00 esittäjä(t): Theresa Villiers (PPE-DE) komissiolle. Tullin periminen rajat ylittäviltä polttoainekuljetuksilta.



Virallinen lehti nro 072 E , 06/03/2001 s. 0091 - 0092



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1634/00 esittäjä(t): Theresa Villiers (PPE-DE) komissiolle (29. toukokuuta 2000) Aihe: Tullin periminen rajat ylittäviltä polttoainekuljetuksilta 1. Voisiko komissio vahvistaa, että rajat ylittävistä polttoainekuljetuksista peritään tuontitulleja? 2. Jos peritään, voisiko komissio selittää, miksi rajat ylittävistä polttoainekuljetuksista joutuu maksamaan tuontitullimaksuja, mutta niitä ei peritä tuotaessa alkoholijuomia muista EU-maista? 3. Katsooko komissio, että kyseinen järjestely on tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatteen ja sisämarkkinaperiaatteen vastainen? 4. Onko komissiolla suunnitelmia ulottaa sisämarkkinaperiaatteet myös polttoainekauppaan? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (14. heinäkuuta 2000) 1. ja 2. Arvoisan parlamentin jäsenen viittaamassa tilanteessa tuontitulli on itse asiassa valmistevero, joka peritään jäsenvaltiossa valmisteveron alaisen tuotteen kulutukseen luovutuksen yhteydessä. Unionin kansalaisten itse toteuttamiin yhteisön sisäisiin valmisteveron alaisten tuotteiden kuljetuksiin sovellettavan verokohtelun osalta on paikallaan viitata valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta 25. helmikuuta annettuun neuvoston direktiiviin 92/12/ETY(1). Kyseisen direktiivin 8 artiklan säännösten mukaisesti yksityishenkilöiden omiin tarpeisiinsa hankkimien ja itse kuljettamien tuotteiden valmistevero on sisämarkkinoiden periaatteen mukaan kannettava siinä jäsenvaltiossa, josta ne hankitaan. Kuitenkin saman direktiivin 9 artiklan 3 kohdan mukaan jäsenvaltiot voivat myös säätää, että hankittaessa kivennäisöljyjä, jotka on jo luovutettu kulutukseen toisessa jäsenvaltiossa, valmisteverosaatava syntyy jäsenvaltiossa, jossa kulutus tapahtuu, jos yksityishenkilöt tai muut näiden puolesta kuljettavat nämä tuotteet poikkeuksellisilla kuljetustavoilla. Poikkeuksellisena kuljetustapana on pidettävä moottoripolttoaineiden kuljetusta muutoin kuin ajoneuvojen polttoainesäiliössä tai asianmukaisissa varapolttoainesäiliöissä sekä nestemäisten lämmityspolttoaineiden kuljetusta muutoin kuin ammattimaisten elinkeinonharjoittajien puolesta käytettävissä säiliöautoissa. Tämä mahdollisuus erityisverokohteluun kivennäisöljyjä hankittaessa johtuu nimenomaan kivennäisöljyjen kuljetukseen liittyvistä vaaratekijöistä. Erityisen ankarien turvatoimien noudattaminen kivennäisöljyjen kuljetuksissa vaatii erityiskulkuneuvojen käyttöä. Välttämätön ehto 8 artiklassa tarkoitetun vapautuksen soveltamiselle on, että yksityishenkilö itse kuljettaa hankkimansa tuotteet. Tämä ehto ei täyty kivennäisöljyjen kuljetuksessa. 3. ja 4. Komissio ei pidä 1 ja 2 kysymysten vastauksissa kuvailtuja järjestelyjä sisämarkkinaperiaatteiden vastaisina eikä aio ehdottaa järjestelyjen muuttamista. (1) EYVL L 76, 23.3.1992, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 96/99/EY, 30.12.1996 (EYVL L 8, 11.1.1997).