FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/110

(2004/C 84 E/0147)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3895/03

esittäjä(t): Paul Rübig (PPE-DE) komissiolle

(17. joulukuuta 2003)

Aihe: Vesialan puitedirektiivin, uusiutuvia energialähteitä koskevan direktiivin ja päästökauppaa koskevan direktiivin tavoitteiden sekä huoltovarmuustavoitteiden ristiriidat Itävaltaa esimerkkinä käyttäen

Uusiutuvien energialähteiden osuutta aiotaan nostaa 70—78,1 prosentilla vuoteen 2010 mennessä ja tätä tuetaan uudella päästökauppaa koskevalla direktiivillä ja lämmöntuotannon kustannuksella. Itävallan sähköja kaasumarkkinoita valvova viranomainen E-Control arvioi, että vesialan puitedirektiivin täytäntöönpano edellyttää nykyisen vesivoimatuotannon vähentämistä 5 — 10 prosentilla. Tällöin uusiutuvien energialähteiden osuus Itävallan sähköntuotannosta pienenee. 1,5—4,5 TWh vuodessa ja menetys voidaan kompensoida ainoastaan osittain tehostamalla ekoenergian käyttöä, johon tarvitaan lisäksi suhteetonta subventointia.

Sähkönkulutuksen kasvu on maltillista (1,7—3 prosenttia/vuosi), mutta hiilidioksidirajoituksista aiheutuva lämmöntuotannon vähentäminen merkitsee vuositasolla 16—25 TWh:n katevajetta, joka aiotaan hoitaa maahantuonnin avulla. Tämä on erittäin haitallista hyvän huoltovarmuuden jatkumisen kannalta, kun otetaan huomioon Steiermarkin ja Salzburgin 380 kV -suurjänniteverkossa edelleen ilmenevät puutteet. Riskit kävivät selkeästi ilmi elokuussa, kun verkko oli lähes pimetä. Tällöin uusiutuvien energialähteiden osuus Itävallan sähköntuotannosta olisi laskenut huomattavasti.

Mikä on komission näkemys painopisteiden asettamisesta, kun edellä mainittuja direktiivejä aletaan soveltaa kansallisesti ja kun aletaan pyrkiä Euroopan energiahuoltostrategiaa käsittelevää vihreää kirjaa koskevassa loppuraportissa asetettuihin tavoitteisiin tai miten näiden keskenään ristiriitaisten tavoitteiden yhteydessä voidaan varmistaa toivottava kokonaisvaltainen suunnittelu- ja toimintamalli?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(25. helmikuuta 2004)

Komissio tunnustaa, että kestävä lähestymistapa energiahuollon varmuuteen edellyttää energiaa koskevien tavoitteiden sovittamista yhteen muita aloja — kuten ympäristöä ja kilpailua — koskevien sitoumusten kanssa. Tämä oli yksi Euroopan komission energiahuoltostrategiaa koskevan vihreän kirjan (1) keskeisistä teemoista. Kuten komissio toteaa vihreää kirjaa koskevassa loppuraportissa (2), se katsoo, että tehokkain tapa puuttua näihin haasteisiin on parantaa energiahuollon varmuuteen vaikuttavien toimien koordinointia.

Komissio on tietoinen siitä, että Itävallan uusiutuvaa energiaa koskevat sitoumukset ovat kunnianhimoisia. Uusiutuvien energiamuotojen laaja käyttö ja siitä seuraava hiilidioksidipäästöjen (CO2) vähenemiseen liittyvä myönteinen vaikutus ovat tärkeitä ympäristötavoitteita. Samalla on kuitenkin otettava huomioon myös muita ympäristönäkökohtia. Vesipolitiikan puitedirektiiviä (3) ollaan parhaillaan panemassa täytäntöön (ympäristöä ja taloutta koskeva analyysi, vesipiirien hoitosuunnitelmien laatiminen), joten tällä hetkellä on ennenaikaista arvioida vesivoimatuotannon vähenemistä. Jokin aika sitten Itävallan viranomaiset laativat kertomuksen, joka koskee uusiutuvista energialähteistä tuotetusta sähköstä annetun direktiivin (4) täytäntöönpanoa Itävallassa. Kertomuksessa kiinnitettiin komission huomio vesipolitiikan puitedirektiivin vaikutuksiin uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön tuotantoon Itävallassa. Komissio seuraa tilannetta tarkoin ja aikoo lujittaa entisestään vuoropuhelua jäsenvaltioiden kanssa sen varmistamiseksi, että kummankin politiikan ympäristötavoitteet otetaan huomioon niin, että kumpaankin liittyviä ympäristönäkökohtia pidetään yhtä tärkeinä.

Infrastruktuurin osalta komission viimeaikaisissa ehdotuksissa sähköinfrastruktuuriin kohdistuvista investoinneista (5) on pyritty puuttumaan paremman yhteenliitettävyyden tarpeeseen syntymässä olevilla energian sisämarkkinoilla. Näillä investoinneilla sekä parannetaan todellisten kilpailtujen markkinoiden mahdollisuuksia että edistetään energiahuollon varmuutta. Itävallan verkon vahvistaminen on yksilöity yhdeksi keskeiseksi hankkeeksi tässä yhteydessä. Ehdotuksissa myös kehotetaan jäsenvaltioita kehittämään selkeitä kysynnän ja tarjonnan tasapainoa koskevia strategioita.

(1) KOM(2000) 769 lopullinen.

(2) KOM(2002) 321 lopullinen.

(3) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/60/EY, annettu 23 päivänä lokakuuta 2000, yhteisön vesipolitiikan puitteista (EYVL L 327, 22.12.2000).

(4) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/77/EY, annettu 27 päivänä syyskuuta 2001, sähköntuotannon edistämisestä uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön sisämarkkinoilla (EYVL L 283, 27.10.2001).

(5) KOM(2003) 739 lopullinen ja KOM(2003) 740 lopullinen.