FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/158

(2004/C 84 E/0196)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0078/04

esittäjä(t): Proinsias De Rossa (PSE) komissiolle

(20. tammikuuta 2004)

Aihe: Schengen-tietojärjestelmä ja kadonneet henkilöt

Kirjalliseen kysymykseeni E-3222/03 (1) antamassaan vastauksessa komissio toteaa Brysselissä syyskuussa 2002 pidetyn ihmiskaupan ehkäisemistä ja torjuntaa koskeneen eurooppalaisen konferenssin suosituksesta, jonka mukaan kadonneita henkilöitä koskevasta tietokannasta tehdään toteutettavuustutkimus, minkä laatimista myös Euroopan parlamentti suositteli Daphne II -ohjelmaa koskevassa päätöslauselmassaan (P5_TA(2003)0366 — A5-0280/2003), että kadonneita henkilöitä ja erityisesti kadonneita lapsia voidaan jo nyt etsiä Schengen-tietojärjestelmän (SIS) avulla, ja että tämä mahdollisuus tullaan säilyttämään myös SIS:n toisen sukupolven kehittämisen yhteydessä?

Voiko komissio ilmoittaa, mitkä jäsenvaltiot käyttävät hyväkseen tätä mahdollisuutta ja mitä johtopäätöksiä on tehty etsinnän tehokkuudesta?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(20. helmikuuta 2004)

Schengenin sopimuksen soveltamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1985 tehdyn yleissopimuksen (2) 97 artiklassa määrätään: ”Kadonneita henkilöitä tai henkilöitä, joiden omien etujen mukaista on heidän suojelemisekseen tai uhkien estämiseksi sijoittaa heidät väliaikaisesti turvasäilöön ilmoituksen tehneen sopimuspuolen toimivaltaisen viranomaisen tai oikeusviranomaisen pyynnöstä, koskevat tiedot liitetään järjestelmään, jotta poliisiviranomaiset antavat ilmoituksen tehneelle sopimuspuolelle tiedon oleskelupaikasta tai voivat sijoittaa kyseisen henkilön turvasäilöön estääkseen häntä jatkamasta matkaansa, jos kansallinen lainsäädäntö sen sallii. Tätä sovelletaan erityisesti alaikäisiin ja henkilöihin, jotka on internoitava toimivaltaisen viranomaisen päätöksellä. Jos kadonnut henkilö on täysi-ikäinen, häneltä on saatava suostumus tiedoksiantoon.”

Yleissopimuksen 101 artiklan mukaan pääsy Schengenin tietojärjestelmään liitettyihin tietoihin sekä oikeus tehdä hakuja niihin suoraan on varattu ainoastaan viranomaisille, joilla on toimivalta rajatarkastuksiin ja muihin poliisi- tai tullitarkastuksiin, joita tehdään kyseisen maan alueella, sekä näiden tarkastusten yhteensovittamiseen.

Koska yleissopimuksen sopimuspuolet ovat vastuussa Schengenin tietojärjestelmän (SIS) hallinnoinnista, niiden on mahdollista tehdä johtopäätöksiä sen tehokkuudesta. Komissiolle ilmoitettiin kuitenkin, että vuoden 2003 loppuun mennessä noin 33 000:ta henkilöä koskevat tiedot oli viety Schengenin tietojärjestelmään yleissopimuksen 97 artiklan nojalla. Noin 50 prosenttia näistä henkilöistä oli alaikäisiä. Yleissopimuksen 97 artiklan mukaista mahdollisuutta kadonneita henkilöitä koskevien tietojen levittämiseen käyttivät kaikki Schengen-valtiot, erityisesti Saksa, Espanja, Ranska, Italia ja Portugali.

Neuvosto käsitteli kysymystä kadonneita henkilöitä koskevan tietokannan laatimisesta 8 päivänä toukokuuta antamissaan päätelmissä, jotka koskevat ihmiskaupan ehkäisemisestä ja torjumisesta annettua Brysselin julistusta (3). Se otti myös huomioon Schengenin tietojärjestelmän toisen vaiheen kehittämisen. Komissio voi vahvistaa, että SIS II -järjestelmään on mahdollista tallentaa tietoa kadonneista henkilöistä.

(1) EUVL C 78 E, 27.3.2004, s. 493.

(2) EYVL L 239, 22.9.2000.

(3) EUVL C 137, 12.6.2003.