FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/539

(2004/C 88 E/0551)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0815/04

esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle

(15. maaliskuuta 2004)

Aihe: Evankelisten uskovien joukkopidätykset Eritreassa

Onko komissio tietoinen vainosta, joka Eritreassa kohdistuu evankelisiin uskoviin (helluntai- ja karismaattisiin kristittyihin)? Äskettäisessä pidätysaallossa Eritrean viranomaiset pidättivät 51 evankelista uskovaa, mikä jälkeen Eritreassa uskonnollisista syistä pidätettyjen ja yhdeksällä paikkakunnalla vangittuna pidettyjen kansalaisten kokonaismäärä on arviolta 347.

Eritreassa vain ortodoksinen, katolinen ja evankelis-luterilainen uskonto sekä islaminusko ovat virallisesti tunnustettuja uskontoja, kaikki muut ovat ”laittomia”. Siitä syystä kaikki Eritrean evankeliset helluntai- ja karismaattiset seurakunnat ovat olleet suljettuina vuoden 2002 toukokuusta lähtien, ja evankelisten uskovien kokoontuminen jumalanpalvelukseen julkisilla paikoilla ja jopa yksityisissä asunnoissa on ollut kiellettyä. Koska Euroopan unionin kannan mukaan uskonnon rauhanomainen harjoittaminen ilman vainoamista on perustavaa laatua oleva yleismaailmallinen ihmisoikeus, on selvää, että Eritrean hallitus rikkoo räikeästi mainittuja ihmisoikeuksia.

Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä varmistaakseen 347 eritrealaisen uskonnollisen vangin täydellisen vapauttamisen? Mihin toimiin se voi ryhtyä lisätäkseen suvaitsevaisuutta eri uskontoja kohtaan Eritreassa ja nk. epävirallisia uskontoja koskevan kiellon poistamiseksi?

Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus

(22. huhtikuuta 2004)

Komissio on tietoinen siitä, että Eritreassa esiintyy vainoa uskontoon liittyvistä syistä. Se muistuttaa, että Eritrean perustuslaissa säädetään uskonnon vapaudesta. Hallitus kuitenkin rajoittaa oikeutta käytännössä, ja ainoastaan neljä hallituksen hyväksymää uskonnollista ryhmää — ortodoksikristityt, muslimit, katoliset ja Eritrean evankelisen kirkon (Luterilaisen maailmanliiton jäsenjärjestö) jäsenet — saa kokoontua vapaasti.

Tiedotusministeri antoi toukokuussa 2002 määräyksen, että kaikki uskonnolliset ryhmät oli rekisteröitävä, mikä ei kuitenkaan koskenut neljää hallituksen hyväksymää ryhmää. Muita ryhmiä varoitettiin siitä, että ennen hakemuksen hyväksymistä ei saanut harjoittaa uskontoa eikä pitää kirkollisia tilaisuuksia. Lupia ei toistaiseksi ole myönnetty.

Sittemmin on saatu useita ilmoituksia siitä, että vaino on vain syventynyt. Hallitus on häirinnyt, pidättänyt ja pitänyt vangittuna luvatta toimivien protestanttisten ryhmien, joita kutsutaan paikallisesti yhteisellä nimellä ”Pentes”, ja koptilaisesta kirkosta juontuvien ja sen sisäisten uudistusliikkeiden jäseniä, Jehovan todistajia ja Bahai-uskon kannattajia. Ilmoitusten mukaan poliisi on joissakin tapauksissa pahoinpidellyt vangittuna olevia ja joskus vangitut ovat vastineeksi vapauttamisestaan joutuneet allekirjoittamaan lausunnon, jossa he kieltävät uskonsa tai lupaavat olla harjoittamatta uskontoaan. Ilmoitusten mukaan osallisina näihin tapauksiin on ollut satoja henkilöitä.

Vaino on kohdistunut erityisesti Jehovan todistajat -liikkeen kannattajiin, koska nämä kieltäytyvät asevelvollisuuden suorittamisesta. Monet on häädetty valtion omistamasta asunnostaan ja toisilta taas on evätty mahdollisuus asua tällaisessa asunnossa, joiltakin on kielletty passi ja maastapoistumisviisumi ja joiltakin on evätty tai kumottu henkilöllisyystodistus. Vuoden 2003 lopulla arvioitiin, että yksitoista Jehovan todistajat -liikkeen jäsentä olisi vangittuna ilman, että heitä vastaan olisi esitetty syytteitä. Eritreassa asevelvollisuus koskee kaikkia 18—45-vuotiaita miehiä ja 18—28-vuotiaita naisia eikä hallitus ole järjestänyt vaihtoehtoja asepalvelulle.

Komissio myöntää, että edellä esitetyt seikat merkitsevät perusluonteisten ihmisoikeuksien loukkausta. Se seuraa tiiviisti tilanteen kehittymistä koordinoidusti jäsenvaltioiden kanssa. Asiasta on tarkoitus keskustella Cotonoun sopimuksen 8 artiklan mukaisen poliittisen vuoropuhelun yhteydessä. Vuonna 2003 aloitettiin uudelleen vuoropuhelu, joka oli ollut keskeytyneenä poliittiseen oppositioon ja mediaan vuoden 2001 lopulla kohdistuneiden voimatoimien seurauksena. Arkaluonteisten poliittisten kysymysten käsitteleminen osoittautui vuoropuhelun ensimmäisessä vaiheessa vaikeaksi, mutta toista vaihetta ollaan nyt kuitenkin aloittamassa. Euroopan unionille on vakuutettu, että kansalaisoikeuksista ja poliittisista, uskontoa koskevista, taloudellisista, sosiaalisista ja sivistyksellisistä oikeuksista voidaan keskustella.