KIRJALLINEN KYSYMYS E-3158/00

esittäjä(t): Gerhard Hager (NI) komissiolle

(10. lokakuuta 2000)

Aihe: Tuomioistuinten ulkopuoliset riidansovitteluelimet

Komissio käy tällä hetkellä keskusteluita rajat ylittävään riidansovitteluun liittyvistä käytännön ongelmista kaikkien jäsenvaltioissa ilmoitettujen vaihtoehtoisten riidansovitteluelinten ja jäsenvaltioiden edustajien kanssa tuomioistuinten ulkopuolisten elinten eurooppalaista verkkoa (EEJ-NET) koskevan hankkeen puitteissa.

Komissio on esittänyt ehdotuksen neuvoston asetukseksi tuomioistuinten toimivallasta ja siviili- ja kauppa-asioissa annettujen päätösten hyväksymisestä ja täytäntöönpanosta ja Euroopan parlamentti on hyväksynyt siihen tarkistuksia, jotka koskevat erityisesti tuomioistuinten ulkopuolisten riidansovittelumekanismien luomista. Voiko komissio tätä taustaa vasten vastata seuraaviin kysymyksiin:

1. Kuinka pitkälle EEJ-NET:in puitteissa tehtävä työ on edistynyt?

2. Pääsivätkö hankkeeseen osallistuvat järjestöt yksimielisyyteen niin sanottujen clearing-yksikköjen luomisesta?

3. Millaista yhteistyötä komissio tekee sellaisten muiden kuin eurooppalaisten elinten kanssa, jotka käsittelevät samaa aihepiiriä eli tuomioistuinten ulkopuolisten riidansovittelumekanismien luomista sähköisen kaupan alaa varten? Mitä elimiä nämä ovat?

4. Aikooko komissio verraten pian korvata sähköistä kauppaa koskevalla direktiivillä suosituksensa 98/257/EY(1), joka on annettu niiden elinten periaatteista, jotka vastaavat tuomioistuinten ulkopuolisesta sovittelusta kuluttajan oikeuksia koskevissa kiistoissa?

5. Mitä mieltä komissio on siitä, että luotaisiin yksi EU:n laajuinen tuomioistuinten ulkopuolinen riidansovitteluelin sähköisen kaupan alaa varten?

6. Kannattaako komissio ajatusta, että luotaisiin sähköisen kaupan alan kiistoja varten yksi EU:n laajuinen sovittelutuomioistuin, joka antaisi tuomioita kussakin tapauksessa sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaisesti?

(1) EYVL L 115, 17.4.1998, s. 31.

David Byrnen vastaus komission puolesta

(11. joulukuuta 2000)

Neuvosto antoi 25. toukokuuta 2000 päätöslauselman(1) kuluttajariitoja tuomioistuinten ulkopuolella ratkaisevien kansallisten elinten yhteisön laajuisesta verkosta. Siinä jäsenvaltiot sitoutuivat Euroopan laajuisen tuomioistuinten ulkopuolisen verkon (EEJ-Netin) perustamiseen. Jäsenvaltioiden on perustettava alueelleen tiedonvälityskeskus, johon kuluttaja voi joutuessaan riitoihin jonkin yrityksen kanssa ottaa yhteyttä ja saada tietoja ja tukea asian viemiseksi yrityksen sijaintipaikalla toimivan tuomioistuinten ulkopuolisen ratkaisujärjestelmän käsiteltäväksi. Jotta noudatettaisiin toissijaisuusperiaatteetta ja jotta taattaisiin, että kuluttajat pystyvät vaivatta hyödyntämään tällaisia palveluja, tiedonvälityspisteiden perustaminen jätettiin jäsenvaltioiden tehtäväksi. Ei vaikuttanut sopivalta eikä tarpeelliselta perustaa keskitettyä tuomioistuinten ulkopuolista riidanratkaisuyksikköä.

Useimmat jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet komissiolle, että ne pohtivat parhaillaan, minkälaiset rakenteet parhaiten soveltuisivat tiedonvälityskeskukseksi. Komissio piti 7. marraskuuta 2000 kokouksen jäsenvaltioiden hallitusten lähettämien asiantuntijoiden kanssa. Kaikki jäsenvaltiot tukevat verkon perustamista täysin, ja valtaosa on jo joko nimennyt tiedonvälityskeskuksena toimivan tahon tai on tekemässä ratkaisua täsmällisistä vaihtoehdoista. Kokouksen tarkoituksena oli keskustella tiedonvälityskeskuksille asetettavista vähimmäistehtävistä niiden aloittaessa toimintansa ja sopia joukosta keskinäiseen yhteydenpitoon sovellettavia yhteisiä sääntöjä. Helmimaaliskuussa 2001 on määrä pitää uusi kokous, jossa yhteiset säännöt lyödään lukkoon ja saadaan täydet tiedot asiain kehittymisestä. Sen pohjalta voitaisiin sitten päättää alustavasta päivämäärästä, jolloin verkko aloittaisi toimintansa.

Komissio ei ole suunnitellut tuomioistuinten ulkopuolisiin kuluttajariitoja ratkaiseviin elimiin sovellettavista periaatteista annetun komission suosituksen 98/257/EY korvaamista. Kyseinen suositus sisältää teknisesti neutraaleja periaatteita, jotka kattavat tuomioistuinten ulkopuoliset riidanratkaisujärjestelmät sekä tietoverkossa että muuten. EEJ-Net sisältää aluksi kaikki ne jäsenvaltioiden komissiolle ilmoittamat järjestelmät, jotka vastaavat suosituksen periaatteita. Neuvosto on kuitenkin kehottanut komissiota pohtimaan lisäkriteerejä sellaisille järjestelmille, jotka eivät kuulu suosituksen alaan, ja laajentamaan näin verkkoa. Tällaisia järjestelmiä ovat mm. sellaiset, joissa pelkästään saatetaan osapuolet yhteen pohtimaan yhteistä sovintoratkaisua, esimerkiksi välitystoiminta. Komissio harkitsee uusia ohjeita, joiden kautta menettelyissä noudatettaisiin tiettyjä johdonmukaisuutta ja luotettavuutta koskevia vähimmäisvaatimuksia, mikä lisäisi luottamusta niihin.

Komissio pitää EEJ-Netiä lähtökohtana toiminnalle. Pohjana ovat rajatylittävien kysymysten käsittelystä saadut kokemukset. Sähköisen kaupankäynnin vaikutuksesta ja kaupan lisävapautumisen myötä kuluttajien toimintakenttä ulottuu yhä useammin laajemmalle kuin yhteen ainoaan maahan tai yhdelle ainoalle alueelle. Niinpä komissio korostaakin kansainvälistä yhteistyötä (erityisesti Yhdysvaltojen kanssa), jotta mahdollisimman pian saataisiin kehitettyä käyttökelpoisia, online-pohjaisia vaihtoehtoisia riidanratkaisujärjestelmiä, jotka vastaavat kaikkien osapuolten tarpeisiin.

Sähköisen kaupankäynnin alalla syntyvien riitojen ratkaiseminen tuomioistuimissa kuuluu puolestaan edelleen jäsenvaltioiden tuomioistuinten toimivaltaan. Riitojen kansainvälisestä luonteesta kohoaviin kysymyksiin sovelletaan kansainvälisen yksityisoikeuden määräyksiä tuomiovallasta ja sovellettavasta lainsäädännöstä: niiden soveltamiseen ei vaikuta se, onko riidassa kyse sähköisestä kaupankäynnistä vai ei. Jäsenvaltioiden tuomioistuimet voivat aina (ja joskus niiden täytyy) pyytää yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkopäätöstä, kun asiassa herää kysymys yhteisön lainsäädännön tulkinnasta.

(1) EYVL C 155, 6.6.2000.