KIRJALLINEN KYSYMYS E-2809/99 esittäjä(t): Sebastiano Musumeci (UEN) komissiolle. Rahanpesu.



Virallinen lehti nro 303 E , 24/10/2000 s. 0114 - 0115



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2809/99 esittäjä(t): Sebastiano Musumeci (UEN) komissiolle (18. tammikuuta 2000) Aihe: Rahanpesu Jotkin italialaiset ja muiden Euroopan maiden pankit ovat luoneet yhteyksiä niin sanottuihin off shore -maihin, eivätkä nämä off shore -maat avusta rahanpesuun liittyvissä tutkimuksissa. Jotkin Euroopan unionin maat, kuten Luxemburg, puolestaan pitävät erittäin tiukasti kiinni pankkisalaisuudesta. Voisiko Euroopan komissio kertoa - mitä keinoja sillä on käytössään rahapesun torjumiseksi; - aikooko se uuden hallitusten välisen konferenssin yhteydessä vaatia pakkisalaisuuden poistamista niissä maissa, joissa siitä pidetään kiinni? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (25. helmikuuta 2000) Rahanpesun torjuntaan liittyy sekä ensimmäiseen että kolmanteen pilariin kuuluvia piirteitä. Ensimmäisen pilarin osalta todetaan, että kaikki jäsenvaltiot ovat panneet täytäntöön rahoitusjärjestelmän rahanpesutarkoituksiin käyttämisen estämisestä 10 päivänä kesäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/308/ETY(1). Komissio on antanut parlamentille ja neuvostolle kaksi kertomusta(2) kyseisen direktiivin täytäntöönpanosta. Asetetuista vaatimuksista on tärkein se, että pankkien ja muiden rahoituslaitosten on ilmoitettava asianmukaisille viranomaisille kaikista rahanpesuepäilyistään. Kyseisissä tapauksissa pankkisalaisuussäännöt tulee sivuuttaa. Komissio esitti vuonna 1991 annetun direktiivin ajantasaistamista ja soveltamisalan laajentamista koskevan ehdotuksen(3) vuoden 1999 heinäkuussa. Myös kolmannen pilarin osalta on tehty tai käynnistetty useita rahanpesun torjuntaa koskevia aloitteita, jotka liittyvät varsinkin järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa koskevaan toimintasuunnitelmaan(4), jonka vuonna 1997 Amsterdamissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto on vahvistanut. Edullisempaa kohtelua soveltavista eli ns. offshore-alueista on todettava, että toimintasuunnitelman 30 kohdan mukaan jäsenvaltioiden olisi tutkittava, miten ne voisivat toimia ja luoda tarvittavan suojan sen torjumiseksi, että järjestäytynyt rikollisuus käyttää hyväkseen rahoitusalan keskuksia ja edullisempaa kohtelua soveltavia alueita. Trenton yliopisto on saanut osarahoitusta Falcone-ohjelmasta tätä työtä edistävään tutkimukseen, jonka loppuraportti valmistuu lähiaikoina. On myös syytä kiinnittää huomioita rahoitusalan rahanpesutyöryhmän (FATF)(5) tekemään merkittävään työhön, joka perustuu seitsemän johtavan teollisuusmaan (G7) valtuutukseen ja jonka tarkoituksena on tunnistaa maat ja alueet, jotka eivät tee riittävästi yhteistyötä rahanpesun vastaisessa maailmanlaajuisessa toiminnassa (mikä voi koskea sekä offshore- että onshore-alueita kuten myös FATFn jäsenvaltioita). Tehtävä käsittää maailmanlaajuisen tutkimuksen, jossa kaikkia merkittäviä rahoituskeskuksia arvioidaan valikoitujen kriteerien perusteella (mukaan lukien salaisuusmääräysten ylimitoittaminen). FATF aikoo julkistaa luettelon tällaisista maista ja alueista vuoden 2000 kesäkuussa. (1) EYVL L 166, 28.6.1991. (2) KOM(95) 54 lopullinen ja KOM(98) 401 lopullinen. (3) KOM(1999) 352 lopullinen. (4) EYVL C 251, 15.8.1997. (5) FATF on merkittävin rikoksiin liittyvää rahaa koskevista torjuntatoimista vastaava organisaatio maailmassa. G7-valtiot perustivat sen vuonna 1989 ja tällä hetkellä jäseniä on 28, mm. komissio ja kaikki jäsenvaltiot.