FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/596

(2004/C 84 E/0671)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0473/04

esittäjä(t): Cristiana Muscardini (UEN) komissiolle

(23. helmikuuta 2004)

Aihe: Eläkkeiden yhtenäistäminen

Eläkeuudistus on tarpeellinen monista syistä, ja se on aiheuttanut ongelmia kaikissa jäsenvaltioissa. Mielestäni ei ole aika sovittaa uudistusta yhden ainoan yhteisön mallin mukaiseksi, sillä nykyisten järjestelmien perustana olevat historialliset, sosiaaliset ja taloudelliset syyt vaihtelevat. Yhtenäistämisen periaate olisi kuitenkin säilytettävä kaikissa maissa. Italian perustuslakituomioistuimen tuomion nro 173/1986 mukaan elämän välttämättömien tarpeiden tyydyttämiseen tarvitaan välineitä, joilla tyydytetään olennaiset perustarpeet, mutta myös välineitä, joilla varmistetaan työntekijän tuloillaan ja asemallaan saavuttama tarkoituksenmukainen elintaso. Myös Euroopan unionissa on usein korostettu samaa käsitystä, jota perusteellaan sillä, että vain yhtenäistäminen elinkustannusten prosentuaalisen kasvun mukaisesti ei takaa eläkkeiden ostovoiman säilymistä, joten eläkkeet on sidottava myös työntekijöiden tuloihin, toisin sanoen palkkojen ja palkkioiden nousuun.

Eikö komissio katso, että ennen kuin ryhdytään keskustelemaan yhtenäisestä eurooppalaisesta eläkejärjestelmästä, olisi hyödyllistä ja tarpeen antaa jäsenvaltioille tiedonanto eläkkeiden yhtenäistämisen periaatteen suojelemisesta, jotta vältettäisiin eläkkeiden ostovoiman vähentyminen entisestään?

Stavros Dimasin komission puolesta antama vastaus

(22. maaliskuuta 2004)

Yksi eläkealan avoimen koordinaatiomenetelmän taustalla olevista yhteisistä tavoitteista kehottaa jäsenvaltioita ”tarjoamaan kaikille yksilöille mahdollisuudet sopiviin julkisiin tai yksityisiin eläkejärjestelyihin, joiden avulla he voivat ansaita riittävät eläkeoikeudet elintasonsa säilyttämiseen kohtuullisessa määrin eläkkeelle jäätyään”. Nämä tavoitteet eivät ole oikeudellisesti sitovia, ja kansallisissa eläkejärjestelmissä omaksuttu malli voi vaihdella suuresti. Eläkkeelle siirtyneille henkilöille pitäisi kuitenkin pystyä takaamaan elintaso, joka ei poikkea liian paljon aktiiviväestön elintasosta.

Koska elinajanodote kasvaa ja ihmiset voivat odottaa eläkkeellä viettämiensä vuosien määrän lisääntymistä, nykyisin maksettavien eläkkeiden indeksoinnista tulee merkittävä tekijä eläkkeensaajien elintason kannalta. Useimmissa lakisääteisissä eläkejärjestelmissä eläkkeet ovat sidoksissa hintaindeksiin, ja joissakin jäsenvaltioissa indeksointi perustuu ainakin osittain palkkoihin (1). Lisäeläkejärjestelmissä etuudet ovat yleensä nimellisarvoltaan kiinteitä tai sidoksissa hintaindeksiin.

Komissio ei ole aikeissa laatia jäsenvaltioille suunnattua tiedonantoa, jossa niitä kehotettaisiin muuttamaan eläkkeiden indeksointijärjestelmiään. Tällainen aloite voitaisiin nimittäin tulkita lainsäädännön yhden-mukaistamispyrkimykseksi, joka on nimenomaisesti jätetty EY:n perustamissopimuksen 137 artiklan 2 kohdan ulkopuolelle. Eläkkeiden tarkoituksenmukaisuutta on lisäksi tarkasteltava laajemmassa yhteydessä ottaen huomioon kaikki yhteiset tavoitteet (myös rahoituksen kestävyyteen liittyvät) sekä myös ne muut etuudet, jotka ovat tärkeitä ikääntyneiden elämänlaadun kannalta. Jäsenvaltion kannalta saattaa tältä osin olla perusteltua rajoittaa eläkkeiden sitomista hintaindeksiin, minkä ansiosta saattaa olla mahdollista joko tarjota korkeampia eläkkeitä heti eläkkeellejäämisen jälkeen tai rahoittaa muita etuuksia ikääntyneille. Eläkkeensaajien tarpeet muuttuvat iän myötä, ja iäkkäimmät eläkkeensaajat saattavat tarvita enemmän luontoisetuuksia (terveydenhoito- ja pitkäaikaishoitopalveluita) kuin rahaetuuksia.

(1) Ks. lisätietoja MISSOC-sivustolta (Social protection in the EU member states and the European Economic Area) osoitteesta: (http://europa.eu.int/comm/employment_social/missoc/index_en.html).