KIRJALLINEN KYSYMYS E-3446/00

esittäjä(t): Carmen Fraga Estévez (PPE-DE) komissiolle

(7. marraskuuta 2000)

Aihe: Grönlannin kanssa tehty neljäs kalastuspöytäkirja: yhteistyöhön myönnetty tuki

Euroopan komission ja Grönlannin yhteisessä julistuksessa loppumääräyksistä, joka sisältyy 13. syyskuuta 2000 allekirjoitettuun neljänteen kalastuspöytäkirjaan, todetaan, että yhteisön maksamasta 42 820 000 euron taloudellisesta korvauksesta 14 820 000 euroa osoitetaan Grönlannin kanssa tehtävään yhteistyöhön.

Miten on mahdollista, että pöytäkirjan tekstissä ei kertaakaan mainita kyseisten 14 820 000 euron käyttötarkoitusta eikä sitä, miten Grönlannin on osoitettava EU:lle, että yhteisön varat on käytetty asianmukaisesti?

Yhteisön varojen käyttöä on tunnetusti valvottava, ja sen on oltava julkista. AKT-maiden kanssa tehdyissä sopimuksissa on aina tämänkaltaisia lausekkeita (joiden ehtoja komissio tietyissä sopimuksissa kaiken lisäksi kerta kerralta tiukentaa, kuten voidaan todeta Angolan tapauksesta, jossa uuden pöytäkirjan soveltaminen on kyseisten ehtojen vuoksi viivästynyt lähes kahdella kuukaudella ja johtanut ilmeisen kielteisiin seurauksiin yhteisön kalastuslaivaston kannalta). Miksi silti katsotaan, että Grönlanti voi vapaasti ja valvomatta käyttää nämä yhteisön varat, joiden määrä ei ole vähäinen.

Franz Fischlerin komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-3443/00, E-3444/00, E-3445/00, E-3446/00, E-3447/00 ja E-3448/00

(19. joulukuuta 2000)

Komissio katsoo, että Grönlannin kanssa tehty neljäs kalastuspöytäkirja vastaa neuvoston 4. elokuuta 2000 hyväksymiä neuvotteluohjeita. Taloudellisen korvauksen osalta yhteisö yritti sisällyttää pöytäkirjaan eron suoraan kalastukseen liittyvien ja muiden korvausten välille. Grönlannin valtuuskunta vastusti alusta lähtien järkähtämättömästi tätä vaihtoehtoa ja perusteli sitä taloudellisen suhteen vakaudella ja sillä, ettei pöytäkirjan 14 artiklan mukaisen tarkistuksen tulosta pidä arvioida ennakolta. Tässä tilanteessa yhteisö antoi yksipuolisen lausunnon, jossa se arvioi suoraan kalastukseen liittyvän osuuden olevan 28 miljoonaa euroa tämänhetkisessä tilanteessa. Grönlannin valtuuskunta kysyi, onko sopivaa yrittää laskea tiettyjen kiintiöiden arvoa valikoivasti. Valtuuskunnan mukaan kiintiöt eivät vastaisi tähän mennessä tiedossa olevan suhteen kokonaisluonnetta.

Neljännen pöytäkirjan taloudelliset korvaukset jätettiin siis tosiasiassa samalle tasolle kuin kolmannessa pöytäkirjassa. Neuvoston ohjeissa todettiin kuitenkin selvästi, että yksi neuvottelujen tavoitteista oli varmistaa yhteisön ja Grönlannin välisen yhteistyön läheisyys ja vakaus.

Taulukko lajikohtaisista saaliista, jäsenvaltioista ja pyyntivuodesta on lähetetty suoraan kysymyksen esittäjälle ja parlamentin sihteeristöön.

Kalastussopimuksessa ei vaadita Grönlantia toimittamaan yhteisön rahoitukseen liittyviä tietoja. Yhteisö ei saavuttanut tavoitettaan antaa taloudelliselle tuelle sellainen rakenne, että sen suoraan kalastukseen tarkoitettu osuus olisi erotettu korvauksen muista osuuksista. Niinpä ei ollut mahdollista viitata kehitysyhteistyöhön liittyviin korvauksiin. Näitä asioita käsitellään joka tapauksessa neljännen pöytäkirjan mukaisessa väliarvioinnissa. On selvää, että Grönlannin valtuuskunta ei halunnut ennakoida väliarvioinnin tulosta sopimalla näin perustavanlaatuisista muutoksista tässä vaiheessa.

Pohjoisen ja eteläisen pallonpuoliskon maiden kanssa tehtyjen sopimusten historialliset juuret ovat hyvin erilaiset. Grönlannin tapauksessa lisenssimaksujen käyttöönotto olisi merkinnyt sitä, että myös norjalaisten, islantilaisten ja färsaarelaisten kalastajien olisi pitänyt maksaa lisenssimaksuja, sillä he kuuluvat Grönlantia koskevan järjestelyn myötä samaan järjestelmään kuin yhteisöön kuuluvat kalastajat. Tämä olisi puolestaan saattanut aiheuttaa sen, että kyseiset maat olisivat ottaneet käyttöön sellaisia yhteisön kalastajia koskevat lisenssimaksut, jotka kalastavat näiden maiden vesillä yhteisön kanssa tehtyjen sopimusten nojalla. Tämä kuvaa hyvin sitä, että yksipuoliset lisenssimaksujärjestelmät eivät ole sopivia, kun kyseessä on vastavuoroinen samoilla vesillä tapahtuvaa kalastusta koskeva järjestely, jossa yhteisten kantojen hallinta on keskeisessä asemassa. Toisaalta, jos lisenssimaksuja vaadittaisiin vain yhteisön kalastajilta, nämä ja muut samoilla vesillä kalastavat ja saman järjestelmän alaiset kalastajat olisivat eriarvoisessa asemassa.

Komissio vastaanottaa ja ottaa huomioon erilaisista kanavista tulevia mielipiteitä ja kommentteja useilta eri sosiaalisilta aloilta.

Grönlanti vastusti lisenssimaksujen käyttöönottoa periaatteellisena asiana ja lukuisista käytännön syistä, mutta lähinnä siksi, että ne asettaisivat Grönlannin epävarmaan asemaan sopimuksen mukaisen kokonaiskorvauksen kannalta.

10 artiklassa (toisessa kohdassa) viitataan tässä yhteydessä paikallisten kalastajajärjestöjen yhteistyöhön, jossa molemmat osapuolet voivat olla jäseninä. Tämän artiklan ajatuksena on varmistaa ja vahvistaa yhteistyöpyrkimyksiä.

Grönlannin viranomaiset harjoittavat Grönlannin yksinomaisella talousvyöhykkeellä kaikkia itsemääräämiseen liittyviä oikeuksia, kuten valvonta- ja toimeenpano-oikeuksia. Artiklassa ei määrätä mistään yhteisön tai jäsenvaltioiden uusista valvonta- tai toimeenpanovelvollisuuksista tai niiden lisäämisestä Grönlannin yksinomaisella talousvyöhykkeellä.