KIRJALLINEN KYSYMYS E-2989/02

esittäjä(t): Rosa Miguélez Ramos (PSE) komissiolle

(23. lokakuuta 2002)

Aihe: Toimet tapaturmien vähentämiseksi kalastusalalla

Euroopan parlamentti hyväksyi 5. huhtikuuta 2001 päätöslauselman kalastuksen turvallisuudesta ja onnettomuuksien syistä(1), jonka 10 kohdassa se kehotti ottamaan käyttöön hyväksynnät ja käytännön testit, jotka soveltuvat päällystölle, insinööreille ja päälliköille pienillä kalastusaluksilla, joilla ei nykyisin vaadita pätevyyskirjaa ja pätevyystodistusta, niissä jäsenvaltioissa, joissa näitä hyväksyntöjä ja käytännön testejä ei nykyisin vaadita.

Päätöslauselman 11 kohdassa parlamentti kehotti säätämään yhteisön ja jäsenvaltioiden normeja pakollisen turvallisuutta koskevan peruskoulutuksen antamiseksi EU:n kalastusalusten koko miehistölle ja turvaamaan, että turvallisuuskoulutus kerrataan säännöllisin väliajoin niissä jäsenvaltioissa, joissa sitä ei nykyisin vaadita.

Päätöslauselman 15 kohdassa parlamentti puolestaan kehotti komissiota tarkistamaan strategiat, joilla turvataan, että kalastusalalle pätevöittävän koulutuksen yleistä tasoa laajennetaan aluksen edun sekä työterveyden ja turvallisuuden nimissä, ja jouduttamaan kalastusteollisuuden ja kauppamerenkulun välistä pätevyysvaatimusten harmonisointia.

Onko komissio ryhtynyt toimiin asiassa?

Eikö komissio katso, että alusten miehistön koulutuksen parantaminen ja yhdenmukaistettu loppututkinto myötävaikuttaisivat kalastusonnettomuuksien määrän vähentämiseen?

(1) EYVL C 21 E, 24.1.2002, s. 359.

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(4. joulukuuta 2002)

Komissio on arvoisan parlamentin jäsenen kanssa yhtä mieltä siitä, että kalastusalusten miehistön koulutuksen parantaminen auttaisi vähentämään kalastusonnettomuuksien määrää.

Työssä olevien henkilöiden terveyden ja turvallisuuden suojelun osalta komissio kiinnittää parlamentin jäsenen huomion neuvoston direktiiviin 92/29/ETY, joka on annettu 31. maaliskuuta 1992 terveydelle ja turvallisuudelle asetettavista vähimmäisvaatimuksista aluksilla tapahtuvan sairaanhoidon parantamiseksi(1), ja neuvoston direktiiviin 93/103/EY, joka on annettu 23. marraskuuta 1993 ja koskee turvallisuudelle ja terveydelle asetettavia vähimmäisvaatimuksia työssä kalastusaluksilla (kolmastoista direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi)(2). Näissä direktiiveissä määritellään vähimmäisvaatimukset, jotka koskevat miehistölle ja aluksen päällikkönä toimiville henkilöille, kuten kapteenille tai tehtävään valituille työntekijöille, annettavaa koulutusta.

Erityisesti direktiivin 93/103/EY 9 ja 10 artiklassa määritellään ne osa-alueet, jotka kalastusalusten turvallisuus- ja terveysnäkökohtia käsittelevän koulutuksen tulee kattaa, sekä säädetään, että koulutusta tulee päivittää harjoitettavan toiminnan muutosten yhteydessä. Direktiivin 93/103/EY liitteessä III luetellaan hengenpelastus- ja pelastautumisvarusteisiin liittyvää koulutusta koskevat vähimmäisvaatimukset.

Direktiivin 92/29/ETY 5 artiklassa säädetään toimenpiteistä, jotka jokaisen jäsenvaltion on toteutettava tarjotessaan miehistölle koulutusta ja tiedottaessaan toimenpiteistä, jotka koskevat aluksella suoritettavia lääkinnällisiä avustustoimenpiteitä. On huomioitava erityisesti, että edellä mainitun direktiivin liittessä V määritellään yleiset suuntaviivat, joiden mukaan aluksen päällikölle ja työntekijöille, joiden tehtäväksi päällikkö on antanut lääkintätarvikkeiden käytön, on annettava lääkinnällistä erityiskoulutusta, jota täydennetään säännöllisesti ja vähintään joka viides vuosi (5 artiklan 3 kohta).

(1) EYVL L 113, 30.4.1992.

(2) EYVL L 307, 13.12.1993.