ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/697

(2004/C 78 E/0746)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0192/03

esittäjä(t): Lennart Sacrédeus (PPE-DE) komissiolle

(31. tammikuuta 2003)

Aihe: Perustelematon intialaisen pastorin vangitseminen Qatarissa

Arokiyasamy Stanislas Chellappa on intialainen kristitty mies, joka asuu yhdessä vaimonsa Esterin ja 12-vuotiaan poikansa kanssa Arabian niemimaalla Qatarissa, jossa hän on työskennellyt insinöörinä jo 22 vuoden ajan. Hänet pidätettiin 9. joulukuuta 2002 mitään syytä ilmoittamatta. Kaksi viikkoa myöhemmin, 23. joulukuuta, hänet vapautettiin takuita vastaan, ja hänen käskettiin palata Intiaan 22. tammikuuta 2003 mennessä.

Ellei näin tapahtuisi, Chellappa pidätettäisiin uudelleen. Viranomaiset eivät ilmoittaneet pidättämisen syytä tälläkään kertaa.

Chellappa on toiminut kristittyjen intialaisten yhteisön pastorina Qatarissa. Hänen perheensä ja ystävänsä epäilevät, että pidättämissyy liittyy hänen uskonkäsitykseensä ja kristilliseen toimintaansa.

Mitä komissio voi tehdä tällaisissa tapauksissa vaikuttaakseen hallituksen toimintaan? Millainen on olemassa oleva käytäntö? Onko komissio entuudestaan tietoinen tästä tapauksesta? Onko komissiolla mahdollisuuksia vaikuttaa tässä nimenomaisessa ihmisoikeus- ja uskonnonvapausasiassa?

Chris Pattenin komission puolesta antama vastaus

(28. helmikuuta 2003)

Komissiolla ei ole yksityiskohtaisia tietoja arvoisan parlamentin jäsenen tarkoittamasta tapauksesta. Niiden hankkiminen on hankalaa, koska komissiolla ei ole lähetystöä Qatarissa.

Silloin kun Euroopan unionilla on käytettävissään tarvittavat tiedot, se voi ryhtyä toimenpiteisiin yksittäisissä ihmisoikeusrikkomustapauksissa ottamalla virallisesti yhteyttä asianomaisten maiden viranomaisiin. Tällaisen yhteydenoton tarkoituksenmukaisuus arvioidaan tapauskohtaisesti luottamuksellisessa kuulemismenettelyssä.

On myös syytä korostaa, että komissio neuvottelee parhaillaan yhteisön ja Persianlahden yhteistyöneuvoston välistä vapaakauppasopimusta, jonka olennaiseksi osaksi on tarkoitus ottaa ihmisoikeuslauseke. Lisäksi komissio on ehdottanut Persianlahden yhteistyöneuvostolle ihmisoikeuksista käytävän poliittisen vuoropuhelun aloittamista. Tarkoituksena on, että vuoropuhelussa käsiteltäisiin säännöllisesti erityisesti ihmisoikeuksien yleismaailmallisessa julistuksessa ja sitä täydentävissä kansainvälisissä sopimuksissa vahvistettujen perusoikeuksien kunnioittamista ja että niitä yhteistyöneuvostoon kuuluvia maita, jotka eivät ole vielä allekirjoittaneet ja ratifioineet kyseisiä asiakirjoja, kannustettaisiin tekemään niin. Vuoropuhelu tarjoaisi myös tilaisuuden käsitellä yksityistapauksia.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/76

(2004/C 84 E/0081)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-3653/03

esittäjä(t): Jean-Louis Bernié (EDD) komissiolle

(2. joulukuuta 2003)

Aihe: Lintudirektiivin tulkintaohjeet

Kirjalliseen kysymykseen P-1495/03 (1) komission jäsen Wallströmin 22. toukokuuta 2003 antamassa vastauksessa komissio lupaa toimittaa kysymyksen esittäjälle ranskankielisen version lintudirektiivin tulkintaohjeista.

Milloin kyseiset ohjeet toimitetaan minulle?

Milloin se esitellään Euroopan parlamentin ympäristövaliokunnalle ja metsästystä, kalastusta ja ympäristöä käsittelevälle Euroopan parlamentin työryhmälle?

Milloin ja millä tavalla näitä ohjeita aletaan soveltaa, kun otetaan huomioon yhteisön tuomioistuimen äskettäinen tuomio metsästystä koskevista poikkeuksista?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(6. tammikuuta 2004)

Komissio on täysin tietoinen siitä, että se on luvannut toimittaa Euroopan parlamentille kyseisen oppaan heti, kun se saadaan valmiiksi. Oppaan toimittaminen on viivästynyt, sillä sitä varten tarvittiin Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätös asiassa C-182/02 (Ranskan Conseil d'état (korkein hallinto-oikeus) on pyytänyt yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2 päivänä huhtikuuta 1979 annetun neuvoston direktiivin 79/409/ETY (2) 9 artiklan 1 kohdan c alakohdan tulkinnasta).

Direktiivin 79/409/ETY 7 artiklan säännöksiä koskevat ohjeet ovat jo saatavilla kolmella kielellä osoitteessa: (http://europa.eu.int/comm/environment/nature/sustainable_hunting.htm).

Yhteisöjen tuomioistuin on nyt tehnyt päätöksen asiassa C-182/02, ja komissio viimeistelee opasta parhaillaan. Komission on vielä saatettava loppuun tekstin tekniset ja juridiset tarkistukset ja käännätettävä teksti ensin ranskaksi ja saksaksi. Komission tarkoituksena on toimittaa opas vuoden 2004 alussa Euroopan parlamentin ympäristöasioita käsittelevälle valiokunnalle, Euroopan parlamentin metsästystä, kalastusta ja ympäristöä käsittelevälle laajennetulle työryhmälle (Intergroup on ”Fieldsports, Fishing & Conservation”) sekä niille parlamentin jäsenille, jotka ovat opasta pyytäneet.

Oppaan tarkoituksena on auttaa jäsenvaltioita ja muita asiaan liittyviä tahoja direktiivin 79/409/ETY metsästystä koskevien säännösten täytäntöönpanossa. Oppaassa otetaan huomioon kaikki yhteisöjen tuomioistuimen asiaa koskevat tuomiot, mukaan lukien viimeisin tuomio edellä mainitun direktiivin 9 artiklan 1 kohdan c alakohdan tulkinnasta.

(1) EUVL C 58 E, 6.3.2004, s. 73.

(2) EYVL L 103, 25.4.1979.
2.

TIA-ohjelman luonteen ja Euroopan kansalaisten oikeuksiin mahdollisesti vaikuttavien toimien vuoksi komissio seuraa tiiviisti tämän alan kehitystä ja on jo ottanut asian esille lentoyhtiöiden keräämien henkilötietojen (Passenger Name Record tai ”PNR”) käyttöoikeudesta Yhdysvaltojen kanssa parhaillaan käytävissä keskusteluissa. Komissio on parlamentin jäsenen kanssa samaa mieltä siitä, että Yhdysvaltojen tietojenkeruuta koskevien lakien vaikutukset eivät saisi ulottua Yhdysvaltojen ulkopuolelle. Tarkastelun kohteena olevat toimet ovat kuitenkin luonteeltaan sellaisia, että ongelmien ratkaisemiseksi tarvitaan kansainvälistä yhteistyötä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/866

(2004/C 78 E/0919)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-3863/03

esittäjä(t): Mario Borghezio (NI) komissiolle

(8. joulukuuta 2003)

Aihe: Eurooppalainen todisteiden luovuttamismääräys: yksilönvapauden vaarantava ehdotus?

Komission äskettäin tekemä puitepäätösehdotus eurooppalaisesta todisteiden luovuttamismääräyksestä (1) voi olla jälleen yksi askel kohti vaarallista ja epäliberaalia Euroopan oikeusaluetta, jota jäsenvaltioiden parlamentit eivät voi valvoa.

Päätös sisältää samat asiat kuin eurooppalaista pidätysmääräystä koskevat asiakirjat, mutta menee vielä pidemmälle siinä mielessä, että henkilön tuomio voi perustua vain todisteisiin, jotka on saatu luovuttamismääräyksen kohteena olevalta valtiolta, eikä päätöksessä anneta mitään vähimmäistakeita siitä, minkälainen merkitys näillä todisteilla on asian tuomioistuinkäsittelyssä valtiossa, joka on pyytänyt luovuttamismääräystä.

Vain muutamat jäsenvaltiot ovat tähän mennessä ottaneet käyttöön tarvittavan lainsäädännön pidätys-määräystä koskevan puitesopimuksen täytäntöönpanemiseksi. Lisäksi aiheesta on esitetty monenlaista arvostelua ja ihmisten käsitykset asiasta ovat ristiriitaisia. Eikö uuden puitesopimusehdotuksen esittäminen ole näin ollen komission mielestä liian aikaista? Eikö komission mielestä olisi aiheellista jopa peruuttaa esitys välittömästi?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(16. tammikuuta 2004)

Arvoisan parlamentin jäsenen kysymys käsittelee eurooppalaisen todisteiden luovuttamismääräyksen avulla toisesta maasta kerätyn todistusaineiston hyväksyttävyyttä todisteita pyytävässä maassa. Kysyjä on huolissaan siitä, ettei ehdotus sisällä todistusaineiston hyväksyttävyyden vähimmäisvaatimuksia.

Komission ehdotuksessa ei käsitellä suoranaisesti eurooppalaisen todisteiden luovuttamismääräyksen avulla kerätyn todistusaineiston hyväksyttävyyttä. Sen takia määräyksen avulla kerättyjen esineiden, asiakirjojen ja tietojen hyväksyttävyyttä todistusaineistona rikosprosesseissa — kuten kaikkia todisteita — valvotaan jokaisen maan tuomioistuimessa kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Perusoikeuksien turvaamiseksi ehdotuksessa todetaan, että määräyksen myöntävän oikeusviranomaisen täytyy varmistaa, että määräyksen avulla kerätyt esineet, asiakirjat ja tiedot a) ovat tarpeellisia kyseisissä oikeusprosesseissa ja on suhteutettu niihin, b) voitaisiin kerätä luovuttavan maan lainsäädännön nojalla samanlaisissa olosuhteissa kuin, jos ne kerättäisiin luovuttavan maan alueella ja c) voidaan hyväksyä oikeusprosesseissa, joita varten ne on kerätty. Lisäksi oikeusviranomainen voi pyytää — jossain tapauksissa vaatia — että määräys toteutetaan tiettyjen muodollisuuksien mukaisesti. Tämän avulla pitäisi varmistua, että todistusaineisto on kerätty niin, että luovuttavan maan lainsäädännön vaatimukset täyttyvät.

Komissio ei siis ole sitä mieltä, että sen eurooppalaista todisteiden luovuttamismääräystä koskevasta ehdotuksesta aiheutuu vaaraa tai suvaitsemattomuutta, kuten kysyjä mainitsi. Komissio ei myöskään ole samaa mieltä siitä, että sen täytyisi peruuttaa ehdotuksensa.

(1) KOM(2003) 688 lopullinen.
—

Toiseen hankkeeseen sisältyy tutkimus aiheesta ”Kuinka osavaltioiden kuolemanrangaistusjärjestelmät vastaavat vähimmäisnormeja, jotka on suunniteltu asianmukaisten oikeudenkäyntien ja oikeudenmukaisuuden turvaamiseksi?”. Yleistavoitteena on saada 40 yhdysvaltalaista lainkäyttöaluetta, missä kuolemanrangaistus on edelleen voimassa, lykkäämään teloituksia sekä tehdä perusteellisia tutkimuksia näiden lainkäyttöalueiden kuolemanrangaistusjärjestelmistä.
2.

Sopimusten hallinnointi on kussakin pääosastossa asiasta vastaavien virkamiesten (sopimusten hallinnoijat) tehtävä. Sopimusten hajautettu hallinnointi on osoittautunut tehokkaimmaksi lähestymistavaksi, koska pääosastojen sopimusten hallinnoijilla on yksittäisten sopimusten täytäntöönpanoon liittyviä vaatimuksia ja ehtoja koskevat tiedot. Arvoisa parlamentinjäsen tietänee, että Romano Prodin johtama komissio päätti kehittää keskitetyn sopimukset ja sopimuspuolet kattavan ICON-DB-tietokannan (Interactive Contracts Network Database). Keskitettyjä tilastoja tarjoavan tietokannan toteuttaminen edistyy hyvin. Komission ”Valkoiseen kirjaan komission uudistamisesta” (1) sisältyvän toimen 74 mukaisesti tietokanta sisältää myös tiedot sellaisista ehdokkaista ja tarjouksen tekijöistä, joita koskee jokin varainhoitoasetuksen 93 ja 94 artiklassa kuvailluista tilanteista. Komission yksiköittäin eritellyt, keskitetyt ja yhdistetyt tilastot ovat tietokannan ansiosta jatkossa nopeammin käytettävissä. Komissio voi kuitenkin antaa kirjanpidon analyysiin perustuvia keskitettyjä tilastotietoja. Komissiolle tarjotuista palveluista (johdon konsultointipalvelut mukaan luettuina) viidelle tärkeimmälle kansainväliselle konsultointiyritykselle suoritettujen maksujen määrä oli vuonna 2002 noin 31 miljoonaa euroa. Kaksi taulukkoa, joista käyvät ilmi komission viidelle tärkeimmälle konsultointiyritykselle suorittamat maksut, toimitetaan suoraan parlamentinjäsenelle ja parlamentin sihteeristöön.
—

yhtiö on muuttanut omistuspohjaansa useaan kertaan viime vuosien aikana, mutta sillä ei ole itse asiassa ollut mitään toimintaa, ja rahoituksen saannin jälkeen italialaiset yhtiökumppanit ovat poistuneet näyttämöltä ja omistus on siirtynyt kahdelle yritykselle, joiden toimipaikka on Liechten-steinissa ja Luxemburgissa;
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/843

(2004/C 78 E/0897)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3971/03

esittäjä(t): Mario Borghezio (NI) komissiolle

(5. tammikuuta 2004)

Aihe: Puutteet Saksan entisille internoiduille italialaissotilaille maksamissa korvauksissa

Kansainvälinen siirtolaisuusjärjestö IOM, jonka tehtäväksi saksalainen säätiö ”Erinnerung, Verantwortung und Zukunft” on antanut toisen maailmansodan aikana orjatyöhön tai pakkotyöhön joutuneille maksettavien korvausten käsittelyn, on epäasianmukaisella päätöksellä jättänyt korvausten ulkopuolelle suuren osan italialaisista korvausten hakijoista eikä ole myöskään vielä maksanut vaadittuja summia niille, jotka on katsottu oikeutetuiksi korvaukseen.

Päätöksistä voi valittaa IOM:n ”vetoomuselimeen” Genevessä (IOM Appeals Body, P.O. Box 174, CH-1211 Geneva 19, Switzerland), mutta (kuten ilmenee IOM:n italialaisille korvauksen hakijoille osoittamasta 11. marraskuuta 2002 päivätystä ilmoituksesta) elintä kuitenkin sitoo Saksan hallituksen ja saksalaisen säätiön päätös, jonka mukaan internoidut italialaiset sotilaat olivat sotavangin asemassa toisen maailmansodan aikana, eivätkä he näin ollen kuulu korvauksen piiriin.

Eikö komission mielestä olisi kiireellisesti toimittava sen puolesta, että korvausten maksamatta jättämistä tai niiden viivästymistä pidettäisiin ihmisoikeuksien loukkauksena, joka kohdistuu heikkoihin vanhuksiin, jotka ovat joutuneet käymään läpi nämä traagiset sotakokemukset?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama

yhteinen vastaus

kirjallisiin kysymyksiin E-3649/03 ja E-3971/03

(11. helmikuuta 2004)

Komissio ei ole tietoinen oikeudellisista seikoista ja yksityiskohdista, jotka koskevat Kansainvälisen siirtolaisuusjärjestön (IOM) vastuulla olevaa pakkotyöstä maksettavia korvauksia koskevan ohjelman täytäntöönpanoa. Kyseinen asia kuuluu Saksan hallitukselle, joka on määritellyt ohjelman yksityiskohdat eräässä saksalaisessa laissa. Tämän vuoksi Saksan hallitus päättää korvauksen saamisen edellytyksistä. Tämän lain mukaisista menettelyistä riippuu myös se, kuinka asianosaiset voivat valittaa maksujen viivästymisestä.

Joka tapauksessa 14. kesäkuuta 1971 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 1408/71 (1) ei sovelleta sodan uhreja tukeviin järjestelmiin. Tämän vuoksi komissio haluaa viitata vastaukseensa, jonka se antoi samaa korvausohjelmaa koskevaan Alexandros Alavanosin kirjalliseen kysymykseen E-2757/00 (2), ja erityisesti siihen, että parlamentin vetoomusvaliokunta oli päättänyt ottaa yhteyttä Saksan liittopäivien vetoomus-valiokuntaan yrittääkseen parantaa kyseisten uhrien asemaa.

(1) EYVL L 149, 5.7.1971; uusin konsolidoitu versio: sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä annetun asetuksen (ETY) N:o 1408/71 sekä asetuksen (ETY) N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 574/72 muuttamisesta ja saattamisesta ajan tasalle 2. joulukuuta 1996 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 118/97, EYVL L 28, 30.1.1997.

(2) EYVL C 136 E, 8.5.2001.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/208

(2004/C 78 E/0212)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-3010/03

esittäjä(t): Adriana Poli Bortone (UEN) komissiolle

(8. lokakuuta 2003)

Aihe: Sähkökatkos Italiassa

Aikooko komissio selvittää Italiassa 27. ja 28. syyskuun välisenä yönä sattuneen sähkökatkoksen syyn?

Onko pitkän sähkökatkoksen syynä inhimillinen erehdys, kuten lehdistössä on mainittu, tai onko tässä kyse Italialle sähköenergiaa toimittavien maiden virheestä?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(6. marraskuuta 2003)

UCTE:ltä (Sähköenergian siirtoa koskevan yhteistyön liitto, Union for the Co-ordination of Transmission of Electricity) saatujen tietojen mukaan tapahtumat etenivät seuraavasti:

— 28. syyskuuta 2003 klo 03.01: Sveitsissä sijaitsevasta ja Italiaan sähköä toimittavasta Lavorgno-Mettelen-verkosta katkeaa virta.

— 28. syyskuuta 2003 klo 03.25: Sveitsissä sijaitsevista ja Italiaan sähköä toimittavista Sils-Soazza- ja Airlo-Mettlen-verkoista katkeaa virta.

Näiden sähkökatkosten jälkeen Sveitsin Italiaan toimittaman sähkön määrä väheni 3000 megawatilla. Tämä teho siirrettiin muihin verkot yhdistäviin johtoihin (Italia-Ranska, Italia-Itävalta), mistä aiheutui nopeasti (40 sekunnissa) sähkökatkos kaikissa verkoissa, jotka liittävät Italian sen naapurimaihin.

Se että Italiaan tuotavaa sähköä (noin 25 prosenttia Italian sähkön kulutuksesta ruuhka-ajan ulkopuolella) ei sähkökatkoksen jälkeen voitu välittömästi korvata italialaisella tuotannolla katkoksen aikana, johti sähkökatkokseen koko Italian niemimaalla.

Tällä hetkellä UCTE tutkii tapauksen syitä, erityisesti sitä mahdollisuutta, että yksi tai useampi UCTE:n jäsenistä ei ole noudattanut toimintaa koskevia standardeja. UCTE tutkii myös mahdollista koordinoinnin puutetta siirtoverkko-operaattoreiden välillä.

Italialaiset ja ranskalaiset operaattorit, yhteistyössä Sveitsin viranomaisten kanssa, tutkivat myöskin tapausta.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/464

(2004/C 78 E/0489)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3099/03

esittäjä(t): Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) komissiolle

(20. lokakuuta 2003)

Aihe: Simpukanviljelyn tukeminen

Rannikkovesiemme liiallinen rehevöityminen on edelleen vakava ympäristöongelma, vaikka tiettyihin toimenpiteisiin onkin ryhdytty mereen päästettävien ravinteiden vähentämiseksi. Ekosysteemi pystyy jossakin määrin sopeutumaan rehevöitymisen aiheuttamaan kasviplanktonin määrän lisääntymiseen siten, että simpukoiden ja muiden nk. suodattajina toimivien organismien lukumäärä kasvaa voimakkaasti. Nämä suodattajat ovat ratkaisevan tärkeitä rannikkovesien planktonmassan vähentäjiä. Vahingollisten plankton-kukintojen riski on pienempi alueilla, joilla suodattajien määrä on suuri. Joillakin alueilla on hyvät mahdollisuudet vuonosysteemin ”biologiseen manipulointiin”, joka perustuu suodattajien määrän lisäämiseen simpukanviljelyn avulla.

Simpukoita viljellään jo esimerkiksi Ruotsissa Bohuslänin rannikkovesillä, mutta simpukanviljelyn laajentamispyrkimykset ovat törmänneet suuriin ongelmiin. Simpukanviljelyä haittaa se, että myrkylliset levät tekevät simpukat myrkyllisiksi, minkä seurauksena ne ovat pitkään korjuukelvottomia.

Mikä on komission arvion mukaan simpukanviljelyn strateginen rooli rehevöitymisen vähentämisessä ja mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä sen varmistamiseksi, että simpukanviljely säilyy kaupallisesti kannattavana?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(16. joulukuuta 2003)

Komissio on luonnollisesti tietoinen ongelmista, joita rehevöityminen aiheuttaa meren ekosysteemille.

Rehevöitymisongelmaan on monia syitä, jotka ovat monimutkaisessa suhteessa toisiinsa. Veden suuri ravinnepitoisuus on kuitenkin ehdoton edellytys rehevöitymisjaksojen alkamiselle.

Tämän vuoksi tällä alalla toteutettavan yhteisön toiminnan tavoitteena on ennen kaikkea vähentää mereen päästettävien ravinteiden määrää riippumatta siitä, mistä ne ovat peräisin.

Joissakin tapauksissa mereen päästettävät ja runsaasti ravinteita sisältävät jätevedet ovat peräisin sekä makeassa vedessä että merivedessä harjoitettavasta vesiviljelystä. Tämän vuoksi olisi harkittava tarkoin, ennen kuin viljeltyjä simpukoita aletaan käyttää luonnollisina rehevöitymisen torjujina. Lisäksi, koska myrkylliset levät siirtyvät usein avomereltä rannikkovesiin virtausten mukana, ne voivat olla haitallisia riippumatta siitä, kuinka paljon suodattajia on rannikon tuntumassa.

Monien muiden vesiviljelymuotojen tavoin simpukoiden viljelyyn voidaan soveltaa niitä toimenpiteitä, joista on säädetty kalatalousalan rakenteellisia toimia koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja edellytyksistä neuvoston antamassa asetuksessa (EY) N:o 2792/1999 (1).

(1) EYVL L 337, 30.12.1999.
5.

Olisiko kansalaisuuteen ja asukaslupaan perustuvalle syrjinnälle mahdollista löytää vaihtoehto, kuten se että, kevyiden huumeiden käytön alueellaan kieltävien valtioiden viranomaiset voisivat pitää periaatteenaan, että huumausaineet on käytettävä valtiossa, jossa ne on ostettu? Samanlainen periaate on se, että Alankomaiden kansalaiset voivat ostaa vaarallisia ilotulituslaitteita tai aseita, mutta he eivät saa tuoda niitä Alankomaihin.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/45

(2004/C 78 E/0043)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1726/03

esittäjä(t): Mikko Pesälä (ELDR) komissiolle

(23. toukokuuta 2003)

Aihe: Ampumamelun torjunta

Ampumaurheilu on hyvin laajaa suosiota nauttiva urheilumuoto, jolla on hyvin vankat ja pitkät perinteet kaikkialla maailmassa. Lajin ongelmaksi on kuitenkin muodostunut siitä aiheutuva melu, mikä onkin merkittävä haittatekijä usein taajamien lähellä sijaisevien ampumaratojen läheisyydessä. Ampumamelusta on näin tullut eräs ympäristöongelma.

Joissakin jäsenmaissa ongelmaan on löydetty hyviä ratkaisuja, erityisesti ottamalla käyttöön äänen-vaimentimet. Esimerkiksi Suomessa äänenvaimentimien käyttö oli kielletty ennen vuotta 1993, mutta vaimentimien käytön sallimisesta on sittemmin ollut vain pelkkiä hyviä kokemuksia. Norjassa kokemukset ovat samantyyppisiä kuin Suomessa. Ruotsissa lakia ollaan juuri muuttamassa tähän suuntaan.

Äänenvaimentimien käyttö ei ole sallittua kaikissa jäsenmaissa. Tästä seuraa, että uudentyyppiset vaimentimet eivät pääse sisämarkkinoille ja myös tuotteiden kehittäminen vaikeutuu.

Pyydän saada tietää, näkeekö komissio tässä asiassa sisämarkkinoiden toimintaa haittaavia tekijöitä? Ja toiseksi, katsooko komissio, että jollakin yhteisön toimilla voitaisiin edistää ympäristömelun torjuntaa ampumaradoilla? Voisiko komissio rohkaista jotenkin jäsenmaita poistamaan vaimentimien käytön lainsäädännölliset esteet jäsenvaltioissa pohjoismaisiin hyviin kokemuksiin vedoten?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(23. heinäkuuta 2003)

Äänenvaimentimien käyttöä ei ole yhdenmukaistettu yhteisössä, vaan kysymys kuuluu suoraan Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 28 — 30 artiklan soveltamisalaan.

Näin ollen jäsenvaltiot voivat toteuttaa toimenpiteitä, joiden avulla pyritään rajoittamaan tiettyjen tuotteiden käyttöä ja kauppaa edellyttäen, että rajoitukset perustuvat esimerkiksi yleiseen järjestykseen ja turvallisuuteen tai vastaaviin syihin. Näin ollen on kysyttävä, liittyvätkö tietyissä jäsenvaltioissa toteutetut rajoitukset, joita arvoisan parlamentin jäsenen kysymys koskee, tällaisiin syihin. Koska komissio ei tunne näiden rajoitusten luonnetta, laajuutta eikä soveltamisalaa, se voi vain pyytää arvoisaa parlamentin jäsentä toimittamaan lisätietoja kyseisistä rajoituksista sekä niiden perusteluista.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/104

(2004/C 84 E/0141)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3828/03

esittäjä(t): Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) komissiolle

(12. joulukuuta 2003)

Aihe: Izar de Fenen telakka Galiciassa ja mahdollisuus saada lupa kauppalaivojen rakentamisen jälleen-aloittamiseen

Komissio on ryhtynyt hiljattain toimiin yhteisön laivanrakennusteollisuuden tukemiseksi Etelä-Korean telakoiden epäreiluun kilpailuun vastaamiseksi. Euroopan parlamentti on puolestaan hyväksynyt mietinnön Prestige-aluksen onnettomuudesta sekä päätöslauselman, jossa puolletaan öljysäiliöalusten rakentamista Galician kaltaisilla merionnettomuuksista pahoin kärsineillä alueilla.

Mikä voi näin ollen olla syynä siihen, että kauppalaivojen rakentaminen on edelleen kielletty Izar de Fenen telakalla Galiciassa? Onko Espanjan valtio pyytänyt lupaa Izar de Fenen (aik. Astano) telakalle aloittaa jälleen tämäntyyppisten laivojen rakentaminen? Mikä on komission kanta tähän asiaan ottaen huomioon, että Ferrolin alue, jossa Izar de Fenen telakka sijaitsee, on menettänyt tuhansia työpaikkoja sen jälkeen kun telakalla kiellettiin muiden kuin öljynporauslauttojen rakentaminen?

Mario Montili komission puolesta antama vastaus

(5. helmikuuta 2004)

Vuonna 1997 komissio hyväksyi (1) 1377 miljoonan euron suuruisen rakenneuudistustuen Espanjan valtion omistamille telakoille. Päätöksessä todettiin, että Espanjan telakoiden vuosituotanto ei saa ylittää 210 000 tasattua bruttorekisteritonnia 10 vuoden aikana, jotta mahdolliset tuen aiheuttamat markkinoiden vääristymät saadaan mahdollisimman pieniksi. Lisäksi päätöksessä todettiin, että Astanon (nykyisin Fene) telakalla ei saa aloittaa uudestaan laivanrakennusta. Telakka oli jo suljettu laivanrakennukselta Espanjan laivanrakennukselle aiemmin hyväksytyn tuen vuoksi.

Päätöksellä Fenen (aikaisemmin Astano) suljettuna pitämisestä pyrittiin varmistamaan Espanjan laivan-rakennustuotannon rajoittaminen ja siten vastineen saaminen vuonna 1997 myönnetystä rakenneuudistus-tuesta. Lisäksi neuvosto vaati tietyille rakenneuudistuksen alaisille telakoille myönnettävästä tuesta 2 päivänä kesäkuuta 1997 annetussa asetuksessaan (EY) N:o 1013/97 (2), johon edellä mainittu komission päätös perustui, että Fene täytyisi pitää suljettuna laivanrakennukselta.

Komissio ei pysty ottamaan ennakolta kantaa siihen, sallisiko se Fenen aloittaa laivanrakennuksen uudestaan.

(1) EYVL C 354, 21.11.1997.

(2) EYVL L 148, 6.6.1997.