KIRJALLINEN KYSYMYS E-2070/02 esittäjä(t): Bob van den Bos (ELDR)ja Lousewies van der Laan (ELDR) komissiolle. Liittymissopimus.



Virallinen lehti nro 192 E , 14/08/2003 s. 0047 - 0048



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2070/02 esittäjä(t): Bob van den Bos (ELDR)ja Lousewies van der Laan (ELDR) komissiolle (12. heinäkuuta 2002) Aihe: Liittymissopimus Sevillan Eurooppa-neuvoston päätelmien 22 kohdassa puhutaan liittymissopimuksesta, kun taas Laekenin päätelmien 10 kohdassa on kyse liittymissopimuksista. 1. Voiko komissio vahvistaa, että laaditaan ainoastaan yksi liittymissopimus? 2. Jos komissio vahvistaa tämän, milloin päätettiin, että laaditaan ainoastaan yksi liittymissopimus? Millä perusteella laaditaan ainoastaan yksi liittymissopimus? 3. Onko komissio samaa mieltä kanssamme, että tätä ei voida pitää ennakkotapauksena, koska kyse on mahdollisesti jopa kymmenen ehdokasvaltion samanaikaisesta liittymisestä? 4. Miten valtiokohtaisen tarkastelun periaate sopii siihen, että kaikki ehdokasvaltiot sisällytetään yhteen liittymissopimukseen? 5. Onko komissio kanssamme samaa mieltä, että liittymisprosessin demokraattiseen valvontaan vaikutetaan, koska kansalliset parlamentit voivat äänestää ainoastaan koko sopimuksen eivätkä yhden ehdokasvaltion liittymisen puolesta tai vastaan? Katsooko komissio, että tämä on ehdokasvaltioille hyvä esimerkki demokraattisista toimintatavoista? 6. Aikooko komissio vielä antaa kansallisille parlamenteille mahdollisuuden vaikuttaa ehdokasvaltioiden valtiokohtaiseen arviointiin? Jos komissio antaa, niin millä tavalla? Günter Verheugenin komission puolesta antama vastaus (20. elokuuta 2002) Komissio vahvistaa, että parhaillaan laaditaan ainoastaan yhtä yhteistä liittymissopimusta. On vakiintunut käytäntö, että jäsenvaltiot tekevät useiden unioniin liittyvien valtioiden kanssa vain yhden yhteisen liittymissopimuksen. Tällaista menettelyä käytettiin, kun Tanska, Irlanti ja Yhdistynyt kuningaskunta liittyivät unioniin 1. tammikuuta 1973, kun Portugali ja Espanja liittyivät 1. tammikuuta 1986 ja kun Itävalta, Suomi ja Ruotsi liittyivät 1. tammikuuta 1995. Kussakin tapauksessa tehtiin vain yksi liittymissopimus. Useamman valtion liittyessä samanaikaisesti ei riitä, että tarvittava juridinen suhde luodaan pelkästään toisaalta yksittäisen tulevan jäsenvaltion ja nykyisten jäsenvaltioiden välille, vaan on tarpeen luoda vastaa juridinen suhde myös unioniin liittyvien maiden kesken. Lisäksi kaikkia liittyviä valtioita koskee suuri määrä samoja säännöksiä, liitteitä ja pöytäkirjoja, jotka olisi muutoin toistettava jokaisen liittyvän valtion kohdalla. Sevillan Eurooppa-neuvoston (21.22. kesäkuuta 2002) puheenjohtajan päätelmien kohdassa 22 todetaan, että Liittymissopimuksen laatimista on jatkettava, jotta se saataisiin valmiiksi mahdollisimman pian liittymisneuvottelujen päättämisen jälkeen. On kohtuullista odottaa, että liittymissopimus voidaan allekirjoittaa keväällä 2003. Komissio haluaa palauttaa mieliin myös päätelmiin liitetyn puheenjohtajavaltion muistion EU:n laajentumisesta, jossa todetaan, että Laekenin Eurooppa-neuvoston (14.15. joulukuuta 2001) päätelmien mukaisesti liittymissopimuksen laatiminen on aloitettu maaliskuussa. On muistettava, että tässä asiassa ensisijaisena toimijana on neuvosto eikä komissio. Komissio haluaa muistuttaa liittymiskonferenssien hallitustenvälisestä luonteesta. Näin ollen kaikki neuvottelujen edetessä saavutetut ratkaisut perustuvat kaikkien osapuolten yksimielisiin päätöksiin, joiden muotoutumiseen kansalliset kansanedustuslaitokset ovat kunkin valtion perustuslain mukaisesti jo voineet osallistua. Kun liittymissopimus on allekirjoitettu, se toimitetaan kaikkien sopimuspuolten ratifioitavaksi kansallisten säännösten ja määräysten mukaisesti. Tällaisiin kansallisiin säännöksiin kuuluu muun muassa se, että sopimuspuolten neuvottelijoiden aiemmin tekemälle sopimukselle vaaditaan kansallisen parlamentin hyväksyntä. Komissio haluaa viitata myös Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 49 artiklassa tarkoitettuun menettelyyn. Sen perusteella neuvoston päätös allekirjoittaa liittymissopimus perustuu Euroopan parlamentin myönteiseen äänestystulokseen kunkin yksittäisen valtion liittymisestä. Komissio edesauttaa prosessia toimittamalla jäsenvaltiolle jatkuvasti huomattavia määriä seuranta- ja arviointitietoa erityisesti kutakin yksittäistä ehdokasvaltiota koskevissa säännöllisissä raporteissaan.