KIRJALLINEN KYSYMYS E-0459/00

esittäjä(t): Daniela Raschhofer (NI) komissiolle

(24. helmikuuta 2000)

Aihe: Veden valuma-alueiden hallinnointi yhteisön aluekehityssuunnitelma

Komissio ilmoittaa äskettäin ilmestyneen yhteisön aluekehityssuunnitelmaa koskevan julkaisunsa (Potsdamissa maaliskuussa 1999 pidetty epävirallinen ministerikokous)(1) sivulla 68, että ehdotuksesta direktiiviksi, joka koskee muun muassa veden valuma-alueiden yhtenäistä hallinnointia, käydään parhaillaan neuvotteluita.

Voiko komissio tästä syystä vastata seuraaviin kysymyksiin:

1. Mikä on ehdotuksen täsmällinen otsikko? Mikä taho sen on laatinut ja milloin?

2. Missä vaiheessa tästä ehdotuksesta käytävät neuvottelut ovat?

3. Mikä on parlamentin, komission ja neuvoston näkemys tästä asiasta?

4. Mitä lähestymistapaa komissio noudattaa tämän direktiivin suhteen? Miten direktiivi vaikuttaa valtioihin, joilla on riittävät vesivarat?

5. Mitä termi veden valuma-alueiden yhtenäinen hallinnointi merkitsee tarkalleen ottaen?

6. Mitä toimia komissio on tähän mennessä toteuttanut puutteellisten julkisten vedenhuoltojärjestelmien parantamiseksi tietyissä jäsenvaltioissa?

7. Onko komissiolla tietoja veden laadusta ja niukkuudesta Keski- ja Itä-Euroopan maissa? Miten nämä tiedot eroavat EU:n jäsenvaltioista saaduista tiedoista?

(1) ISBN 92-828-7656-X.

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(23. maaliskuuta 2000)

Kyseessä on komission ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi vesipolitiikkaan liittyvien yhteisön toimien kehyksestä(1). Parlamentin toinen käsittely asiasta saatiin päätökseen täysistunnossa 16. helmikuuta 2000(2)(3). Parlamentti, komissio ja neuvosto ovat useimmista kysymyksistä samaa mieltä. Niiden näkökannat eroavat toisistaan erityisesti määräaikoja, poikkeuksia, vaarallisia aineita sekä veden ja jäteveden hintoja koskevissa kysymyksissä. Komission maaliskuussa 2000 annettavaan muutettuun ehdotukseen, sisältyy myös näiden kysymysten yksityiskohtainen arviointi.

Yhteisön vesialan kehysdirektiivin päätavoitteet ovat vesien suojelun laajentaminen kaikkiin vesiin, hyvän tilan saavuttaminen ja ylläpitäminen asetetun aikataulun mukaisesti, valuma-alueiden käyttäminen vesienhoidon perustana, päästökriteereihin ja veden laatukriteereihin perustuvien näkökulmien yhdistäminen, veden käytön tehokkuuteen kannustavan hinnoittelupolitiikan varmistaminen, kansalaisten entistä tiiviimpi osallistuminen suunnitteluun ja päätöksentekoon sekä lainsäädännön tehostaminen. Yksi pohjaveden hyvän tilan osatekijä on pitkän aikavälin tasapaino käytettävissä olevien vesivarojen ja niiden käytön välillä. Nämä tavoitteet ovat samat kaikissa jäsenmaissa niiden vesivarojen suuruuteen katsomatta. Direktiivin tavoite on saavuttaa ja ylläpitää hyvä veden laatu eikä jakaa vesivaroja. Laatutavoitteen (hyvän tilan) saavuttamiseen annetussa aikataulussa tähtäävät toimenpiteet ja niiden valvonta on koordinoitava valuma-aluepiirin kanssa. Tässä yhteydessä toiminnallinen osuus koostuu toimintaohjelmasta, jolla varmistetaan hyvän tilan tavoitteen saavuttaminen.

Yleisten vesilaitosten jakaman veden osalta yhteisön lainsäädännössä määritellään kuluttajan saaman vesijohtoveden laatu. Kyseinen säädös on juomaveden laadusta 15. heinäkuuta 1980 annettu neuvoston direktiivi 80/778/ETY(4), joka on muutettu ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laadusta 3. marraskuuta 1998 annetulla direktiivillä 98/83/EY(5). Yhteisön lainsäädännössä ei aseteta velvoitetta rakentaa yleisiä vesilaitoksia. Rakennerahastoista ja koheesiorahastosta voidaan kuitenkin rahoittaa tällaisten laitosten rakennus- ja parannushankkeita sekä muun muassa toimenpiteitä jakeluverkon vuotojen korjaamiseksi.

Vesien suojelu on tärkeä tekijä meneillään olevissa liittymisneuvotteluissa. Nykytilanteen, tavoitteiden ja kaiken vesialaa koskevan yhteisön lainsäädännön tavoitteiden saavuttamiseen pyrkivien ohjelmien arvioinnit ovat olennainen osa jäsenyysneuvotteluja. Vesivarat ovat melko erityyppiset eri valtioissa ja eri alueilla sekä 15 jäsenvaltiossa että jäsenyyttä hakeneissa maissa, mikä on ymmärrettävää näin vaihtelevissa maantieteellisissä ja hydrologisissa oloissa.

(1) EYVL C 184, 17.6.1997.

(2) Euroopan parlamentin lausunto (1. käsittely), 11.2.1999, EYVL C 150, 28.5.1999.

(3) Euroopan parlamentin lausunto (2. käsittely), 16.2.2000, ei vielä julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.

(4) EYVL L 229, 30.8.1980.

(5) EYVL L 330, 5.12.1998.