KIRJALLINEN KYSYMYS E-0797/99

esittäjä(t): Gerhard Hager (NI) komissiolle

(6. huhtikuuta 1999)

Aihe: Vapautus liikevaihtoverosta

Yksityiset yhteisöt tai yksityishenkilöt tarjoavat huomattavia sosiaalialan palveluja ja auttavat valtiota suorittamaan velvollisuutensa hoitamalla nämä tehtävät. Näitä osittain hyvin työvoimavaltaisia ja kalliita palveluja ei siis enää hoideta ainoastaan julkisoikeudellisten yhteisöjen avulla ja siten valtion laskuun. Tällä tavoin valtio säästää huomattavasti rahaa. Siitä huolimatta yhteisöoikeudessa myönnetään erityinen vapautus liikevaihtoverosta ainoastaan näille julkisoikeudellisille yhteisöille (kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY(1), annettu 17 päivänä toukokuuta 1977, jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta, 13 artiklan A kohdan 1 alakohta).

1. Onko jäsenvaltiolla mahdollisuus myöntää vapautus liikevaihtoverosta yhteisön lainsäädännössä mainittujen poikkeusten lisäksi myös luonnollisille henkilöille?

2. Miten komissio perustelee erilaisen kohtelun yhteisön lainsäädännössä julkisoikeudellisten yhteisöjen ja yksityisten yhteisöjen / luonnollisten henkilöiden välillä? Pitääkö komissio tätä jaottelua vielä ajanmukaisena?

3. Onko ollut aloitteita tai pyrkimyksiä yhteisön lainsäädännössä myönnettyjen verovapautuksien laajentamiseksi ja millaisia ne ovat?

4. Jos näin on, kuka on esittänyt nämä aloitteet ja miten pitkälle niiden kanssa on edistytty?

Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus

(7. toukokuuta 1999)

1. Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste - 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY(2) 13 artiklassa tarkoitettuja vapautuksia on tulkittava tarkasti, koska ne ovat poikkeuksia pääsäännöstä, jonka mukaan arvonlisäveroa peritään jokaisesta verovelvollisen vastiketta vastaan suorittamasta palvelusta(3). Tästä syystä 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan säännöstä, jossa viitataan "laitoksen" suorittamiin palveluihin, ei voida soveltaa luonnollisen henkilön suorittamiin palveluihin.

2. Kyseisen 13 artiklan teksti kuvaa kuudennen direktiivin antamishetkellä vallinnutta tilannetta. Tuolloin arvoisan parlamentin jäsenen tarkoittamia palveluja suorittivat todennäköisesti melkein yksinomaan laitokset, jotka kyseinen jäsenvaltio tunnusti yhteiskunnallisiksi laitoksiksi. Sen jälkeen tilanne on muuttunut huomattavasti, ja näitä palveluja suorittavat yhä enemmän yksityiset järjestöt ja henkilöt. Tämä johtaa kilpailun vääristymiseen ja antaa aihetta kyseenalaistaa kuudennen arvonlisädirektiivin 13 artiklan tiettyjen vapautusten perusteet.

Yksityisoikeudellisia laitoksia ei kuitenkaan ennen tutkimista jätetä arvoisan parlamentin jäsenen tarkoittamien vapautusten soveltamisalan ulkopuolelle. Näitä vapautuksia voidaan soveltaa myös yksityisoikeudellisiin laitoksiin, jos kyseinen jäsenvaltio tunnustaa laitosten yhteiskunnallisen luonteen ja jos ne täyttävät tämän jäsenvaltion 13 artiklan A kohdan 2 alakohdan mukaisesti asettamat mahdolliset lisäehdot.

3.-4. Komissio on esittänyt työohjelman yhteisen arvonlisäverojärjestelmän asteittaisesta käyttöönotosta(4), joka soveltuisi paremmin yhtenäismarkkinoiden vaatimuksiin. Tämän ohjelman pääkohtia on nykyisen arvonlisäverojärjestelmän nykyaikaistaminen. Tähän uudistukseen kuuluu kuudennen arvonlisäverodirektiivin 13 artiklan A kohdan vapautusten uudelleentarkastelu sellaisen kilpailun vääristymisen välttämiseksi, johon arvoisa parlamentin jäsen viittaa, ja mahdollisimman puolueettoman arvonlisäverojärjestelmän aikaansaaminen.

(1) EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1.

(2) EYVL L 145, 13.6.1977.

(3) Katso tässä yhteydessä yhteisöjen tuomioistuimen tuomiot 15. kesäkuuta 1989 asiassa 348/87 ja 11. elokuuta 1995 asiassa C-453/93.

(4) KOM(96) 328 lopullinen.