KIRJALLINEN KYSYMYS P-0594/98 komissiolle esittäjä(t): Luigi Florio (PPE) (23. helmikuuta 1998)

Aihe: Ydinsäteilystä eurooppalaisille aiheutuvat vaarat

Euroopan unioni valmistautuu osallistumaan 100 miljoonan ecun rahoituksella Tsernobylin uudesta suojarakennuksesta johtuviin noin 650 miljoonan ecun kokonaiskustannuksiin. Rakennuksen on määrä taata ihmiselle ja luonnolle turvallisuus, jota nykyinen suoja ei takaa.

Onko komissio koskaan pyrkinyt selvittämään tieteellisesti, minkälainen yhteys vallitsee Euroopassa havaittavan syövän lisääntymisen ja Tsernobylissä tapahtuneen vakavan ydinonnettomuuden välillä?

Eikö komissio katso, että olisi paitsi hyödyllistä myös tarpeen tehdä ehdotus eurooppalaisesta ohjelmasta kansalaisten suojelemiseksi mahdolliselta vanhalta ja uudelta ydinsäteilyltä?

Minkälaisia aloitteita komissio on tehnyt vuodesta 1986 nykyhetkeen sen varmistamiseksi, että mahdollisen uuden ydinonnettomuuden sattuessa Euroopan väestö on paremmin varustautunut suojautumaan kuin Tsernobylin onnettomuuden tapahtuessa?

Komission jäsenen Ritt Bjerregaardin komission puolesta antama vastaus (24. maaliskuuta 1998)

Komissio aloitti Tsernobylin onnettomuuden jälkeen epidemiologisen tutkimuksen lapsuusajan leukemioiden ilmaantuvuudesta Euroopassa. Vuoden 1988 lokakuussa aloitetussa tutkimuksessa otetaan erityisesti huomioon Tsernobylin onnettomuus. Asiantuntijaryhmä kutsuttiin niin ikään koolle arvioimaan, mikä on säteilyn aiheuttamien terveysvaikutusten todennäköisyys yhteisössä. Asiantuntijaryhmä tuli loppukertomuksessaan (EUR 12551, 1990) siihen tulokseen, että lapsuusajan leukemiat ovat ainoa huomioon otettava todellinen terveysvaara. Jo aloitettua tutkimusta lasten leukemioista (European childhood leukaemia incidence study, ECLIS) laajennettiin kattamaan kaikki jäsenvaltiot ja Keski-Euroopan maat, joilla oli luotettavaa tietoa lapsuusajan syöpätapauksista. Tämä epidemiologinen tutkimus jatkuu edelleen.

Lasten kilpirauhassyöpätapaukset lisääntyivät odottamattomasti Valko-Venäjällä ja Ukrainassa 1990-luvun alussa. Komissio lähetti asiantuntijaryhmän Valko-Venäjälle tutkimaan tilannetta ja julkaisi vuonna 1993 kertomuksen, joka vahvistaa kilpirauhasyövän lisääntymisen (EUR 15248). Tuolloin aloitettiin välittömästi kaksi diagnostisia menetelmiä ja potilaiden hoitoa koskevaa yhteistyöhanketta, joihin osallistui tutkijoita Valko-Venäjältä, Venäjältä ja Ukrainasta. Alueelle on annettu humanitaarista (ECHO) ja teknistä apua (TACIS).

Komissio uskoo, ettei ole mahdollista osoittaa, että yhteisössä ilmenneet terveysongelmat johtuisivat onnettomuutta seuranneesta radioaktiivisesta laskeumasta. Muutamissa julkaisuissa on kuitenkin esitetty tietoja pienten lasten leukemioiden alueellisesta lisääntymisestä. Tapauksia on kuitenkin niin vähän, ettei niiden perusteella voida osoittaa syy-yhteyttä. WHO:n kansainvälinen syöväntutkimuskeskus on ilmoittanut komissiolle, ettei ainakaan tällä hetkellä ole käytettävissä tieteellistä tietoa, joka osoittaisi, että Tsernobylin ydinonnettomuus olisi aiheuttanut syöpätapausten lisääntymistä yhteisössä.

Mitä tulee aikaisemmin tapahtuneeseen tai uuteen ympäristön radioaktiiviseen saastumiseen, Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen 35 artikla on kautta aikojen velvoittanut jäsenvaltioita perustamaan tarvittavat laitokset radioaktiivisuustason jatkuvaa valvontaa varten ja varmistamaan, että turvallisuuteen liittyviä yhteisön perusnormeja noudatetaan työntekijöiden ja kansalaisten terveyden suojelemiseksi ionisoivan säteilyn aiheuttamilta vaaroilta. Lisäksi komissiolle on annettu oikeus tarkastaa tällaisten laitosten toiminta ja tehokkuus. Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen 36 artiklan mukaisesti toimivaltaisten viranomaisten on toimitettava komissiolle määräajoin tällaisen valvonnan tulokset. Komissio julkaisee säännöllisesti kertomuksen, josta käy ilmi radioaktiivisuustaso. Vertailussa käytettävät perusnormit vahvistettiin ensimmäisen kerran vuonna 1959, minkä jälkeen niitä on tarkistettu useaan otteeseen viimeisimmän tieteellisen tiedon huomioon ottamiseksi. Normeja tarkistettiin edellisen kerran vuonna 1996 (neuvoston direktiivi 96/29/EURATOM ((EYVL L 159, 29.6.1996. )), 13. toukokuuta 1996). Tulokset osoittavat, että nykyjärjestelmällä pystytään hyvin varmistamaan, että väestöä suojellaan radioaktiiviselta säteilyltä. Nykyjärjestelmää noudatetaan edelleen, eikä ole olemassa perusteltua syytä aloittaa muuta Euroopan kattavaa järjestelmää, kuten parlamentin jäsen ehdottaa.

Tsernobylin ydinonnettomuuden jälkeen on tehty paljon sen takaamiseksi, että väestöä suojellaan asianmukaisesti vakavassa onnettomuustilanteessa. Tällaisia toimenpiteitä ovat nopea tietojenvaihto jäsenvaltioiden ja komission välillä (neuvoston päätös 87/600/Euratom ((EYVL L 371, 30.12.1987. )), 14. joulukuuta 1987), elintarvikkeille etukäteen vahvistetut radioaktiivisen säteilyn rajat, jotka voidaan saattaa voimaan tarvittaessa nopeasti ja joita voidaan myöhemmin tarkistaa kulloisenkin tilanteen mukaan (neuvoston asetus 87/3954/Euratom ((EYVL L 371, 30.12.1987. )), 22. joulukuuta 1987), ja tiedottaminen (direktiivi 89/618/Euratom ((EYVL L 357, 7.12.1989. )), 27. marraskuuta 1989). Lisäksi vuoden 1996 turvallisuusnormeissa annettiin entistä yksityiskohtaisemmat määräykset siitä, miten jäsenvaltioiden on meneteltävä tulevissa onnettomuustilanteissa.

Säteilysuojelun tutkimusohjelmassa aloitettiin myös useita hankkeita. Erityisesti näistä on mainittava reaaliajassa toimiva päätöksenteon online-tukijärjestelmä (Real-time on-line decision support system, RODOS) laitosalueen ulkopuolisten pelastustoimien toteuttamiseksi. Järjestelmän kehittämiseen on osallistunut 20 Itä- ja Länsi-Euroopan maata, ja se on kokeilukäytössä useassa maassa. RODOS-järjestelmän tuntemuksen lisääntyminen ja käytön laajentuminen edistävät entistä yhdenmukaisemman ja tehokkaamman reaktiomallin toteuttamista, jos Euroopassa sattuu ydinonnettomuus.

Komissioon perustettiin vuonna 1995 eri yksikköjen välinen OSEP-ryhmä (Off-Site Emergency Preparedness), jonka tavoitteena on Itä-Euroopan hätävalmiustoimien koordinoinnin ja parantamisen lisäksi myös tehostaa tietojenvaihtomenettelyjä Itä-Euroopassa ja yhteisössä, jotta mahdolliseen ydinonnettomuuteen voidaan reagoida mahdollisimman nopeasti. TACIS-, PHARE- ja ECHO-rahoituksella on aloitettu noin kymmenen uutta hanketta, jotka liittyvät näihin tavoitteisiin, ja muita hankkeita on suunnitteilla.