KIRJALLINEN KYSYMYS E-0940/01 esittäjä(t): Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) komissiolle. Jatkojalostustuen hyödyllisyys.



Virallinen lehti nro 350 E , 11/12/2001 s. 0061 - 0062



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0940/01 esittäjä(t): Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) komissiolle (28. maaliskuuta 2001) Aihe: Jatkojalostustuen hyödyllisyys Ruotsin elintarviketeollisuuden tuotannon tehostamiseksi vuosina 19951999 maksettu jatkojalostustuki ei ole vaikuttanut teollisuuden tuottavuuteen tai raaka-aineiden käyttöön. Sillä ei myöskään ole hyödytetty maataloutta. Tukea saaneet yritykset sitä vastoin katsoivat, että tuki auttoi tavoitteisiin pääsemisessä. Tiedot käyvät ilmi Ruotsin elintarviketalouden instituutin (SLI) helmikuussa 2001 julkistamasta arvioinnista. SLI:n analyysien mukaan tuen vaikutuksia ei kyetty osoittamaan. Arvioinnissa todettiin, että yritykset olisivat yleensä tehneet investointinsa ilman tukeakin. Arvioinnin johtopäätös oli, että tuki oli kuin rahansiirtoa yrityksille ja lisäsi siten niiden voittoja. Kyseisenä ajanjaksona investointituki osoittautui karkeaksi välineeksi tavoitteiden saavuttamisen suhteen. Lisäksi tuen käyttöön liittyi merkittäviä rajoituksia, jotka pienentävät mahdollisuutta vaikuttaa ratkaisevasti teollisuuden hyvinvointiin. Ruotsin saama virallinen investointituki vuosina 19951999 oli noin 329 miljoonaa kruunua. Tuen hallinnointikustannuksiksi arvioitiin n. 15 miljoonaa kruunua. Jatkojalostustuki on mukana myös ohjelmakaudella 20002006. Kysymys kuuluu: pitääkö taloudellista tukea jatkaa, jos siitä ei ole hyötyä? Katsooko komissio, että jatkojalostustuki on hyödyllinen, ja onko muissa jäsenvaltioissa tehty vastaavia arviointeja? Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (1. kesäkuuta 2001) Komissio on vastaanottanut virallisesti arvoisan parlamentin jäsenen maaliskuun 2001 alussa mainitseman kertomuksen. Kertomus on parhaillaan tarkasteltavana komission yksiköissä. Tarkasteltaessa arviointikertomusta on varmistettava, että arviointi on suoritettu asianmukaisesti ja että siinä on noudatettu laatua koskevia vähimmäisvaatimuksia. Jos arviointikertomuksessa esitetään päätelmiä, on tärkeää tutkia, liittyvätkö kyseiset päätelmät siihen yhteyteen, jossa toimenpiteet on toteutettu, vai ovatko ne yleisluonteisia. Ruotsalainen arviointikertomus, johon parlamentin jäsen viittaa, on laadittu sellaisten yhteisön suuntaviivojen mukaisesti, joissa jäsenvaltioita pyydetään arvioimaan maataloustuotteiden jalostusta ja myyntiä koskevien toimenpiteiden vaikutuksia. Suuntaviivoissa vaaditaan erityisesti vastauksia sellaisiin arviointia koskeviin kysymyksiin, jotka koskevat samanaikaisesti kilpailukykyä, perusmaataloustuotteiden tilannetta, ympäristöä sekä toimenpiteiden täytäntöönpanoa ja kohdentamista. Lisäksi suuntaviivoissa suositellaan, että jäsenvaltiot ottaisivat tehtäväkseen arvioida yksittäisten kertomusten laatua käyttämällä kahdeksaa eri vakioperustetta. Kaikkien jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kyseessä olevaa toimenpidettä koskevat mainitun kaltaiset arviointikertomukset 30. syyskuuta 2001 mennessä. Tähän mennessä on ilmoitettu noin 40 arviointikertomusta. Komissio suunnittelee Euroopan tasolla toteutettavaa, suurelta osin jäsenvaltioiden toimittamiin kertomuksiin perustuvaa arviointia ja aikoo julkaista arviointia koskevan yhteenvedon. Edellä mainittujen syiden vuoksi parlamentin jäsenen mainitsemassa ruotsalaisessa tutkimuksessa esitettyjen päätelmien oikeellisuuteen ei voida ottaa kantaa tällä hetkellä. Komissio huomauttaa, että Ruotsin viranomaisten mielestä on aiheellista jatkaa jalostuksen ja markkinoinnin tukemista ohjelmakautena 20002006; maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999(1) mukaisesti tämä on mahdollista. Edellä mainitussa arviointikertomuksessa esitettyjen päätelmien perusteella Ruotsin viranomaiset päättivät kuitenkin valita paremmin kohdennetun lähestymistavan keskittymällä pieniin ja keskikokoisiin yrityksiin kohdistettaviin toimenpiteisiin. (1) EYVL L 160, 26.6.1999.