KIRJALLINEN KYSYMYS E-1994/99 esittäjä(t): Paul Rübig (PPE-DE) komissiolle. Hintamerkintävelvollisuus internetissä.



Virallinen lehti nro 203 E , 18/07/2000 s. 0108 - 0109



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1994/99 esittäjä(t): Paul Rübig (PPE-DE) komissiolle (9. marraskuuta 1999) Aihe: Hintamerkintävelvollisuus internetissä Itävallan sisällä tapahtuvaa internet-kauppaa koskevat hintamerkintälaki ja hintailmoitusdirektiivi, jotka edellyttävät bruttohinnan merkitsemistä. Kun yksittäiset myyjät myyvät tuotteitaan eri maissa internetin välityksellä, herää kaksi kysymystä: onko hinta ilmoitettava bruttona (tällöin on otettava huomioon erisuuruiset arvonlisäverot) vai nettona, ja missä valuutassa. Internetin erityisluonteen huomioon ottaen olisi epäilemättä paikallaan laatia erityismääräyksiä, jotka sallivat esim. nettohintamerkinnän, jos kuluttaja voi saada tiedon kaikista lisämaksuista ja -kustannuksista (esim. alv, lähetyskulut, tulli). Muussa tapauksessa eurooppalaiset internet-myynnin harjoittajat kärsivät kilpailussa esimerkiksi amerikkalaisten kanssa, ja kuluttaja on ymmällään online-kauppoihin liittyvässä numeroviidakossa (11 eri arvonlisäveroprosenttia). Aikooko komissio laatia internet-kauppaa varten tällaisia erityismääräyksiä kauppaportaan oikeutettujen epäilysten poistamiseksi? Millaisia poikkeuksia bruttohintamerkinnästä näihin määräyksiin voisi sisältyä? David Byrnen komission puolesta antama vastaus (8. joulukuuta 1999) Kuluttajansuojasta kuluttajille tarjottavien tuotteiden hintojen ilmoittamisessa 16 päivänä helmikuuta 1998 annetun parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/6/EY(1) tarkoituksena on säännellä kauppiaiden kuluttajille tarjoamien tuotteiden myyntihinnan ja yksikköhinnan ilmoittamista. Direktiivin 2 artiklan määritelmän mukaan myyntihinnalla tarkoitetaan tuotteen lopullista yksikköhintaa tai tuotteen tietyn määrän hintaa, mukaan lukien ALV ja kaikki muut verot. Lisäksi kuluttajansuojasta etäsopimuksissa 20 päivänä toukokuuta 1997 annetun parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/7/EY(2) 4 artiklassa säädetään, että hyvissä ajoin ennen etäsopimuksen tekemistä kuluttajalle on annettava tiedot tavaran tai palvelun hinnasta veroineen, tarvittaessa toimituskustannuksista sekä etäviestintävälineen käyttämisestä syntyvistä kuluista, jos siitä veloitetaan muu kuin perushinta. Erityisiä yhteisön säädöksiä ei ole rahayksiköstä, jossa hinta on ilmoitettava. On kuitenkin otettava huomioon direktiivin 98/6/EY 4 artiklan säännös, jonka mukaan jäsenvaltiot voivat määrätä ilmoitettavien hintojen enimmäismäärää rajoitettavaksi. Internetin välityksellä tapahtuvaan kaupankäyntiin sovelletaan edelleen direktiiviin 98/6/EY perustuvia sääntöjä. On kuitenkin paikallaan huomauttaa sähköistä kaupankäyntiä sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista annetun parlamentin ja neuvoston direktiivin muutosehdotuksesta(3), jonka 5 artiklan 2 kohdassa todetaan, että jäsenvaltioiden on säädettävä lainsäädännössään, että tietoyhteiskunnan palvelujen hinnat ja muut olennaiset ehdot on ilmoitettava selkeästi ja yksiselitteisesti ja niihin on sisällytettävä kaikki lisäkustannukset. (1) EYVL L 80, 18.3.1998. (2) EYVL L 144, 4.6.1997. (3) KOM(1999) 427 lopullinen.