KIRJALLINEN KYSYMYS E-2444/01 esittäjä(t): Carlos Bautista Ojeda (Verts/ALE) komissiolle. Metsäpalot.



Virallinen lehti nro 115 E , 16/05/2002 s. 0084 - 0086



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2444/01 esittäjä(t): Carlos Bautista Ojeda (Verts/ALE) komissiolle (11. syyskuuta 2001) Aihe: Metsäpalot Etelässä sijaitsevissa unionin jäsenvaltiossa syttyy joka vuosi kesäkauden jälkeen lukuisia metsäpaloja, joissa menetetään hehtaarikaupalla metsää. Kyseessä on maantiekuolemien kaltainen traaginen rutiinitapahtuma. Katsooko komissio, että vauhdilla, jolla joillakin unionin alueilla (kuten Andalusiassa) palaa metsää, sitä jää vielä tuleville sukupolvillekin? Onko komissio tietoinen pitkän kuivuuden ja aavikoitumisen uhriksi joutuneessa Andalusiassa tänä kesänä palaneen metsän arvosta sinänsä ja sen biologisesta arvosta? Onko komissio tietoinen Segura la Villasissa sijaitsevan Cazorlan luonnonpuistossa, joka on biosfäärivaranto ja saa hoitoonsa ja säilyttämiseensä varoja monista yhteisön ohjelmista, raivonneen tulipalon todellisesta laajuudesta? Eikö Euroopan komissio katso, että näiden puistojen hoidon ja ylläpidon kannalta kyseessä on todellinen kyvyttömyysongelma, koska toimivaltaiset viranomaiset osoittavat niille vain niukasti varoja? Eikö komissio ole sitä mieltä, että etenkin näiden luonnonalueiden koko yhteisöä koskevan maailmanlaajuisen merkityksen vuoksi yhteisön hallinnon olisi ryhdyttävä asiassa välittömiin toimiin ja hallinnoitava suoremmin puistoja, jotka saavat huomattavia määrärahoja ylläpitoaan varten? Eikö komissio katso, että läheisempi valvonta yhdessä autonomian viranomaisten (esimerkiksi Espanjan tapauksessa) kanssa ja teknisen ja taloudellisen tuen vahvistaminen voisi vähentää palaneiden hehtaarien hälyttävää osuutta? Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus (31. lokakuuta 2001) EU:n eteläisissä jäsenvaltioissa syttyy joka vuosi hyvin suuri määrä metsäpaloja. Viimeisimmät komission käytössä olevat tiedot ovat ajanjaksolta 1. heinäkuuta 31. elokuuta 2001. Niiden mukaan Espanjassa, Ranskassa, Italiassa ja Portugalissa oli tällä ajanjaksolla 98 600 hehtaarin alueella 33 833 tulipaloa. Jäsenvaltiot ja komissio eivät ole olleet täysin toimettomia tämän ilmiön suhteen. Huomattava määrä varoja osoitetaan joka vuosi metsien suojeluun tulipaloilta, valistukseen ja tulipalojen syttymisen estämiseen, palojen sammutukseen, suojaavan infrastruktuurin (metsäteiden, palonkatkaisulinjojen ja vedenottopaikkojen) rakentamiseen sekä valvontaan. Komissio osallistuu tähän toimintaan erityisesti Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17 päivänä toukokuuta 1999 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1257/1999(1) sekä metsäpalojen torjunnasta yhteisössä 23 päivänä heinäkuuta 1992 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2158/92(2) säädettyjen ohjelmien kautta. Näillä keinoin tulipaloissa tuhoutunutta pinta-alaa on palojen suuresta määrästä huolimatta onnistuttu vähentämään 1990-luvun alusta lähtien. Metsäalan määrän osalta komissio haluaa kiinnittää arvoisan parlamentin jäsenen huomiota siihen, että tilastojen mukaan keskimääräinen metsäala on kasvussa. Tähän on useita syitä: viljelykäytöstä poistetun maatalousmaan luonnollinen metsittyminen, aktiivinen metsitys- ja uudelleenmetsityspolitiikka, jota on harjoitettu erityisesti Espanjassa, sekä Välimeren metsien mukautuminen tulipaloihin, joista ne ovat valitettavasti joutuneet kärsimään jo pitkään. Näiden alueiden metsät ovat hyvin uusiutumiskykyisiä. Viime kesänä palaneet 98 600 hehtaarin metsäalueet eivät siis tuhoutuneet kokonaan. Tästä huolimatta tulipalot ovat iso ongelma. Itse asiassa niiden määrä lisääntyy vuosittain. Tulipalot osuvat usein samoille alueille, ja heikentävät niitä niin, että lopulta tuhot ovat peruuttamattomia. Eräillä alueilla, joilla ei ole tulen pysäyttämiseksi puskurivyöhykkeitä kuten maatiloja, metsäkasvuston katkeamattomuus on huolestuttavaa suurpalojen mahdollisten seurausten kannalta. Andalusiassa oli 1. tammikuuta 2001 31. elokuuta 2001 836 metsäpaloa, joista 213 yli hehtaarin suuruisella alueella. Yhteensä tulipalojen alle jäi 5 625 hehtaaria, mikä on 0,1 prosenttia Andalusian koko metsäpinta-alasta. 3 060 hehtaaria tästä alasta oli puustoa. Komissiolla ei ole kuitenkaan tietoja tuhoutuneen metsän biologisesta arvosta. Sen sijaan komissiolle on ilmoitettu, että Cazorlan tulipalo koski 836:a hehtaarin alaa, josta suurin osa oli Pinus Pinaster -lajin istutuksia. Luonnonpuiston ekologisesti arvokkain osa kuitenkin säästyi tulelta. Luonnonsuojelun ja luonnonsuojelualueiden rahoittaminen on jäsenvaltioiden vastuulla, jolloin siitä huolehtivat joko kansalliset tai paikalliset viranomaiset. Luonnonsuojelualueiden rahoittaminen edellyttää riittäviä varoja. Komissiolla ei ole kattavia tietoja tähän tarkoitukseen myönnetyistä varoista jäsenvaltioissa, joten se ei voi arvioida niiden riittävyyttä. Luontotyyppidirektiivi kuitenkin edellyttää Natura 2000 -verkkoon kuuluviin alueisiin liittyvien rahoitusvaatimusten käsittelyä. Komissio työskentelee parhaillaan tämän asian parissa. Komissio katsoo, että vastuu jäsenvaltioiden luonnonsuojelualueiden hoidosta on valtioilla itsellään. Ne vastaavat sekä asiaa koskevien päätösten tekemisestä että niiden täytäntöönpanosta. Komissio tunnustaa näiden alueiden tärkeyden yhteisölle, ja onkin kehittänyt toimintaperiaatteita ja välineitä niiden suojelemiseksi. Tärkeiden alueiden suojelemiseksi on perustettu unionin laajuinen Natura 2000 -verkko, ja komissio myöntää huomattavasti rahoitusta niiden hoitoon. Näiden alueiden ja niiden eri lähteistä (LIFE-ohjelma, rakennerahastot jne.) saaman rahoituksen hallinto on kuitenkin kansallisten ja paikallisten viranomaisten vastuulla. Metsäpalojen ja niiden aiheuttamien tuhojen vähentämiseen tähtäävien valvontatoimenpiteiden soveltaminen ei kuulu yhteisön toimivaltaan. Komissio on kuitenkin sitoutunut edistämään mahdollisuuksiensa mukaan metsäpalojen kansallisten torjuntakeskusten välisiä yhteyksiä. Tarkoituksena on paitsi lisätä valvontaa koskevaa kokemustenvaihtoa myös kehittää näiden keskusten välistä toiminnallista yhteistyötä. Kokemus on osoittanut, että tällainen yhteistyö voi olla hyvin merkityksellistä ja hedelmällistä siitä seurauksena olevan keskinäisen avunannon ja teknisen avun vuoksi. Lisäksi metsäpalojen asiantuntijat ovat sitä mieltä että hyvinkään toteutettu valvonta paikan päällä ei yksin riitä estämään tuhopolttoja. (1) EYVL L 160, 26.6.1999. (2) EYVL L 217, 31.7.1992.