KIRJALLINEN KYSYMYS P-2853/01 esittäjä(t): Florence Kuntz (EDD) komissiolle. Palvelumaksun saattaminen arvonlisäveron alaiseksi.



Virallinen lehti nro 134 E , 06/06/2002 s. 0127 - 0128



KIRJALLINEN KYSYMYS P-2853/01 esittäjä(t): Florence Kuntz (EDD) komissiolle (8. lokakuuta 2001) Aihe: Palvelumaksun saattaminen arvonlisäveron alaiseksi Ranskassa tuli 1. lokakuuta 2001 pakolliseksi ravintoloiden ja kampaamojen henkilökunnalle maksettavan palvelumaksun saattaminen arvonlisäveron alaiseksi. Tähän vuoteen saakka Ranskalle oli myönnetty erivapaus kyseisessä asiassa ministerineuvoston kokouksen 28. heinäkuuta 1989 tekemän päätöksen 89/487/ETY(1) mukaisesti. Päätöksellä myönnettiin Ranskan tasavallalle lupa soveltaa toimenpidettä, joka poikkeaa jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY(2) 17 artiklan 6 kohdan toisesta alakohdasta. Poikkeusjärjestelyn soveltamisen lopettamiseen tarvittiin tuomioistuimen 29. maaliskuuta 2001 antama päätös. Miksi komissio ja tuomioistuin odottivat yli kymmenen vuotta lopettaakseen tilanteen, joka ei häirinnyt ketään muuta kuin niitä itseään? Miksi palvelumaksun saattaminen arvonlisäveron alaiseksi pitää toteuttaa samaan aikaan kuin euron käyttöönotto? Jo yksistään uuden valuutan tulo aiheuttaa inflaatiopaineita, jotka liittyvät muuntokurssiin (yksi euro = 6,55957 Ranskan frangia) ja hankalasti toteutettaviin pyöristyksiin. Koska näiden asioiden toteuttamisen aikataulu on järjetön, voisiko komissio selittää, miksi se ottaa riskin siitä, että suuntaus kohti taantumaa saattaa kasvaa, kun yksityishenkilöiden kulutusta vähennetään, sillä juuri kulutushan on talouskasvun avaintekijä? (1) EYVL L 239, 16.8.1989, s. 21. (2) EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1. Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (6. marraskuuta 2001) Parlamentin jäsenen esittämässä kysymyksessä tarkoitetun erivapauden, joka myönnettiin Ranskalle 28. heinäkuuta 1989 tehdyllä neuvoston päätöksellä, tarkoituksena ei ole antaa kyseiselle jäsenvaltiolle lupaa jättää palvelumaksut arvonlisäveron määräytymisperusteen ulkopuolelle. Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun neuvoston kuudennen direktiivin 77/388/ETY 17 artiklan 6 kohdan soveltamisesta myönnetyn poikkeuksen tarkoituksena oli myöntää Ranskalle lupa jättää tiettyihin edustuskuluihin sisältyvä vero arvonlisäveron vähennysoikeuden ulkopuolelle. Yhteisöjen tuomioistuin totesi 19. syyskuuta 2000 antamassaan tuomiossa(1), että kyseisen poikkeaman salliva päätös on pätemätön. Komissio valvoo EY:n perustamissopimuksen soveltamista, ja sen tehtävänä on myös valvoa, että jäsenvaltiot soveltavat yhteisön lainsäädäntöä asianmukaisesti myös euroon siirtymistä edeltävän siirtymäkauden aikana. Komission mielestä palvelumaksujen jättäminen arvonlisäveron määräytymisperusteen ulkopuolelle on tässä tapauksessa vastoin edellä mainitun 17. toukokuuta 1977 annetun direktiivin 2 artiklan 1 kohdan ja 11 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohdan säännöksiä. Lisäksi juomarahamaksujen jättäminen arvonlisäveron määräytymisperusteen ulkopuolelle supisti Ranskan osuutta yhteisön talousarvion omista alv:hen perustuvista varoista, joiden osalta kunkin jäsenvaltion osuus lasketaan kyseisen määräytymisperusteen mukaisesti. Edellä mainittujen syiden vuoksi komissio joutui aloittamaan Ranskaa vastaan EY:n perustamissopimuksen 226 artiklassa (entinen EY:n perustamissopimuksen 169 artikla) tarkoitetun jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn, koska Ranska oli myöntänyt luvan jättää palvelumaksut arvonlisäveron määräytymisperusteen ulkopuolelle. Yhteisöjen tuomioistuin vahvisti komission suorittaman oikeudellisen arvion 29. maaliskuuta 2001 antamallaan tuomiolla(2). Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle yhteisöjen tuomioistuimen tuomioiden noudattamiseksi toteuttamistaan toimenpiteistä kolmen kuukauden kuluessa. Jos jäsenvaltio ei ilmoita kyseisistä toimenpiteistä määräajan kuluessa, sitä vastaan voidaan aloittaa EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan (entinen EY:n perustamissopimuksen 171 artikla) mukainen menettely. Koska komissio ei voi määrätä rikkomismenettelyjen kestoa, se, että euron käyttöönotto ja Ranskan lainsäädännön yhdenmukaistaminen yhteisön lainsäädännön kanssa osuvat samaan ajankohtaan, on pelkkä sattuma. (1) Yhdistetyt asiat C-177/99 ja C-181/99, Ampafrance SA ja Sanofi Synthelabo SA. (2) Asia C-404/99, komissio v. Ranska.