KIRJALLINEN KYSYMYS E-3103/02 esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle. Jalkapallonkannattajien henkilöllisyyden tunnistaminen eurooppalaisten seurojen otteluissa.



Virallinen lehti nro 110 E , 08/05/2003 s. 0165 - 0166



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3103/02 esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle (29. lokakuuta 2002) Aihe: Jalkapallonkannattajien henkilöllisyyden tunnistaminen eurooppalaisten seurojen otteluissa Belgian lainsäädännön mukaan jalkapallonkannattajilla, jotka haluavat olla läsnä merkittävimpien seurojen otteluissa stadionilla, on oltava niin sanottu turvallisuuspassi, jota kutsutaan myös kannattajakortiksi. Passi, joka sisältää omistajan henkilötiedot, on tarkoitettu vain henkilökohtaiseen käyttöön. Järjestelmän avulla seurat tietävät tarkalleen, keitä on katsomossa. Samalla estetään aggressiivisten katsojien mukaantulo. Väkivaltaisilta kannattajilta kielletään pääsy stadionille. Järjestelmä ei toimi eurooppalaisten jalkapalloseurojen välisissä otteluissa. Belgialaisilta jalkapallonkannattajilta, jotka ostavat liput belgialaisen seuran otteluihin ulkomailla, ei kysytä heidän henkilöllisyyttään. Jokainen voi ostaa melko helposti lipun, myös mahdollinen huligaani. Vieraileva jalkapalloseura lähettää tarkkailijoita maahan, jossa ottelu järjestetään. Tarkkailijat matkustavat vierailevien jalkapallonkannattajien mukana ja voivat paikan päällä osoittaa järjestyksenvalvojille, ketkä ovat mahdollisia rettelöijiä. Onko Belgian kannattajakorttijärjestelmä yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta annetun direktiivin 95/46/EY(1) mukainen? Onko komissio sitä mieltä, että turvallisuussyistä on toivottavaa, että jäsenvaltionsa ulkopuolella otteluihin osallistuvien jalkapallonkannattajien on osoitettava henkilöllisyytensä? Jos on, niin miten komissio aikoo edetä järjestelmän saattamiseksi voimaan? Jos ei, niin miksi? (1) EYVL L 281, 23.11.1995, s. 31. Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (11. joulukuuta 2002) Yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 95/46/EY on puitedirektiivi, jonka tarkoituksena on yhdenmukaistaa jäsenvaltioiden säädöksiä henkilötietojen vapaan liikkuvuuden takaamiseksi sisämarkkinoilla. Jäsenvaltioiden on annettava säädökset, joilla direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, sekä noudatettava direktiivin mukaisia periaatteita kansallisella tasolla. Komissio ei tunne Belgian kannattajakorttijärjestelmän yksityiskohtia. Sen arvioimiseksi, onko yksittäistapaus yhteisön lainsäädännön mukainen, olisi tarkasteltava etenkin seuraavia seikkoja: - käsiteltyjen tietojen tarpeellisuus suhteessa tietojen keruutarkoitukseen ja jatkokäsittelyn luonteeseen: kerättyjä tietoja ei saa olla enempää kuin tarvittava määrä - tehdyt järjestelyt, joiden avulla rekisteröidyille ilmoitetaan tietojen käsittelyn tarkoitus, rekisterinpitäjän nimi sekä osapuolet, joiden käyttöön tiedot annetaan - tietojen käytön rajat: käyttötarkoituksen on aina oltava yhteensopiva sen tarkoituksen kanssa, johon tiedot on kerätty. Jäsenvaltiot voivat poiketa joistakin direktiivin 95/46/EY vaatimuksista, jos se välttämätöntä lainsäädännön soveltamisen valvontaan tai yleiseen turvallisuuteen liittyvistä syistä, mutta kyseisistä poikkeuksista on säädettävä lailla. Komissio korostaa, että direktiivin 95/46/EY 28 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, että jäsenvaltioiden tämän direktiivin mukaisesti toteuttamien toimenpiteiden soveltamista sen alueella valvoo yksi tai useampi viranomainen. Tiettyjen käsittelytoimien yhteensopivuus kansallisen lainsäädännön kanssa on ensisijassa näiden viranomaisten päätösvaltaan kuuluva asia. Arvoisa parlamentin jäsen esitti kysymyksen, parannetaanko turvallisuutta sillä, että jalkapallonkannattajille asetetaan velvoite todistaa henkilöllisyytensä otteluissa oman jäsenvaltionsa ulkopuolella. Komissio vastaa kysymykseen seuraavasti. Kyseinen toimenpide vaikuttaa tarpeelliselta. Se ei kuitenkaan yksinään takaa riittävää turvallisuustasoa kansainvälisissä jalkapallo-otteluissa. Tähän tavoitteeseen päästään ainoastaan silloin kun jäsenvaltioiden asiaankuuluvat viranomaiset toteuttavat toimenpiteet, jotka kuvataan kansainvälisten jalkapallo-ottelujen yhteydessä esiintyvien väkivaltaisuuksien ja levottomuuksien ehkäisemistä ja torjuntaa ja siihen liittyvää kansainvälistä poliisiyhteistyötä koskevia suosituksia sisältävässä käsikirjassa ja jotka neuvosto hyväksyi 6. joulukuuta 2001 antamassaan päätöslauselmassa.