KIRJALLINEN KYSYMYS E-1227/03

esittäjä(t): Anne Jensen (ELDR) komissiolle

(2. huhtikuuta 2003)

Aihe: Henkilökuljetusajoneuvojen määräaikaiset katsastukset

On ihmeteltävää, että EU on katsonut tarpeelliseksi säännellä henkilökuljetusajoneuvojen määräaikaisia katsastuksia. Katsooko komissio, että tämän alan sääntely joka on tuonut mukanaan byrokratiaa ja hankaluuksia varsinkin Tanskassa on vastannut direktiivin tarkoituksia?

Mitä tuloksia on saatu aikaan direktiivillä 91/328/ETY(1) (sellaisena kuin sitä on muutettu direktiivillä 96/96/ETY(2)), joka velvoittaa jäsenvaltiot toteuttamaan henkilökuljetusajoneuvojen määräaikaisia katsastuksia? Eikö tällaista sääntelyä olisi voitu toteuttaa yhtä hyvin jäsenvaltioiden tasolla, kun EY:n perustamissopimuksen 5 artiklan mukainen toissijaisuusperiaate otetaan huomioon?

(1) EYVL L 178, 6.7.1991, s. 29.

(2) EYVL L 46, 17.2.1997, s. 1.

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(12. toukokuuta 2003)

Parlamentin jäsen toteaa kysymyksessään aivan oikein, että moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen katsastusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20. joulukuuta 1996 annetussa direktiivissä 96/96/EY(1) vahvistetaan käyttöstandardeja, jotka ajoneuvojen on täytettävä, jotta niitä voidaan käyttää unionin alueella. Yhteisön katsastuspolitiikan säännökset annettiin yli 25 vuotta sitten (29. joulukuuta 1976 annettu puitedirektiivi 77/143/ETY(2)), ja ne koskivat alunperin vain kuorma- ja linja-autoja sekä takseja ja ambulansseja. Alkuperäistä direktiiviä on muutettu yhdeksän kertaa, ja nykyisin sitä sovelletaan henkilöautojen ja kevyiden pakettiautojen tarkastuksiin. Direktiivissä säädetään myös jarrutarkastuksia ja pakokaasumittauksia koskevista yksityiskohtaisista vaatimuksista.

Komissio päätti sisällyttää henkilöautot katsastusdirektiivin soveltamisalaan Saksan katsastuslaitoksen (TÜV Rheinland) tekemän tutkimuksen perusteella. Tutkimuksessa arvioitiin, että noin 5 prosenttia yhteisön alueella tapahtuneista auto-onnettomuuksista johtui nimenomaan ajoneuvojen huonosta ylläpidosta useimmiten huonoista jarruista, renkaista ja valoista. Tutkimus täydensi Alankomaissa, Suomessa, Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa tehtyjä tutkimuksia.

Kun alkuperäinen katsastusdirektiivi laajennettiin koskemaan henkilöautojen katsastusta (21. kesäkuuta 1991 annettu direktiivi 91/328/ETY(3)), neuvostossa ja parlamentissa käytiin direktiivin soveltamisalasta ja yksityiskohdista paljon keskustelua jäsenvaltioiden edustajien kanssa. Lopullisessa direktiivissä säädetään, että henkilöauto on katsastettava neljän vuoden ikäisenä ja sen jälkeen vähintään joka toinen vuosi. Komission alkuperäisessä ehdotuksessa oli esitetty, että auto olisi katsastettava, kun se olisi kolme vuotta vanha, ja sen jälkeen joka vuosi. Henkilöautojen katsastukselle säädettiin samat määräajat kuin kevyille hyötyajoneuvoillekin.

Viime vuosikymmenen aikana ajoneuvojen rakennestandardit ovat kehittyneet paljon. Ajoneuvot ovat myös yhä toimintavarmempia. On siis mahdollista, että perinteisessä ajoneuvojen katsastuksessa toteutuu vähenevän tuoton laki. Ajoneuvojen elektronisten järjestelmien toimintavarmuudesta pitäisi olla sekä tieturvallisuus- että ympäristöetuja silloin, kun ajoneuvo on ollut käytössä jo jonkin aikaa.

Komissio pohtii, miten katsastusvaatimuksia voitaisiin kehittää tulevaisuudessa. Työtään helpottaakseen komissio käynnistää myöhemmin vuonna 2003 avoimen tarjouskilpailun tutkimussopimuksesta, jonka aiheena on moottoriajoneuvojen katsastuksen tulevien täytäntöönpanovaihtoehtojen arviointi, jossa otetaan huomioon nykyisten ajoneuvoturvallisuus- ja ympäristövalvontajärjestelmien monimutkaisuus ja niiden odotettavissa oleva kehitys tulevaisuudessa sekä muu kehitys, kuten vastavuoroinen tunnustaminen ja vaatimustenmukaisuuden vakuutuksen mahdollisuus joissakin tilanteissa.

(1) EYVL L 46, 17.2.1997.

(2) EYVL L 47, 18.2.1977.

(3) EYVL L 178, 6.7.1991.