Virallinen lehti nro C 050 , 22/02/1999 s. 0044



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1521/98 esittäjä(t): Karin Riis-Jørgensen (ELDR) komissiolle (7. toukokuuta 1998) Aihe: Yksityisten linja-autoyhtiöiden kilpailutilanne Tanskan eri osien välisten kuljetusten alalla Pitääkö komissio EU:n kilpailusääntöjen mukaisena sitä, että Tanskan linja-autolainsäädäntö antaa mahdollisuuden siihen, että yksityisiä linja-autoyhtiöitä estetään käynnistämästä uusia kaukoliikennelinjoja ja kehittämästä maan eri osien välillä jo olemassa olevien linjojen liikennettä, jotta julkisessa omistuksessa olevia rautatie- ja linja-autoyhtiöitä voidaan suojella kilpailulta? Tanskan henkilöliikennettä käsittelevä neuvosto hylkäsi viimeisimmässä kokouksessaan (18. maaliskuuta 1998) Tanskan linja-autolain 4 pykälään viitaten useita yksityisten linja-autoyhtiöiden esittämiä hakemuksia, joilla haettiin lupaa käynnistää uusia kaukoliikennelinjoja Jyllannin ja Själlannin (Kööpenhamina) välille uutta Ison-Beltin siltaa käyttäen. Henkilöliikennettä käsittelevä neuvosto käyttää samaa pykälää, kun se asettaa yksityisille linja-autoyhtiöille rajoituksia, jotka koskevat jo sallituilla kaukoliikennelinjoilla tapahtuvan liikenteen kehittämistä, kun se esimerkiksi rajoittaa päivittäisten lähtöjen lukumäärää ja määrittää päätepysäkkien väliset matkareitit (mukaan luettuna, mitä lauttayhtiöitä Kattegatin ylitykseen saadaan käyttää - ja voidaanko vaihtoehtoisesti käyttää Ison-Beltin siltaa). Tämä johtaa siihen, että yhtiöt eivät tietyissä tilanteissa voi palvella sitä matkustajamäärää, joka haluaa matkustaa pikavuorolla maan eri osien välillä. Tapa, jolla henkilöliikennettä käsittelevä neuvosto tulkitsee linja-autolain 4 pykälää, ei ilmeisesti perustu DSB:n (Tanskan valtion rautatiet) ja yksityisten pikavuoroyhtiöiden väliseen mahdolliseen kilpailuun, koska alan kilpailutilannetta ei ole Tanskassa tutkittu. Tässä tukeudutaan päättävässä elimessä edustettuna olevan DSB:n lausuntoihin. Komission jäsenen Neil Kinnockinkomission puolesta antama vastaus (11. kesäkuuta 1998) Komissio katsoo, että periaatteessa kaikkien liikenteenharjoittajien, myös julkisten yritysten, on noudatettava yhteisön kilpailusääntöjä. Yrityksille, joille on uskottu yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tuottaminen, voidaan myöntää erityisoikeuksia tai yksinoikeuksia tietyissä EY:n perustamissopimuksen 90 artiklassa määritellyissä olosuhteissa. Tällaiset markkinoillepääsyn rajoitukset saattavat olla perusteltuja erityisesti silloin, kun viranomaiset määräävät yrityksille julkisen palvelun velvoitteen, joka korvataan niille julkisista varoista. Lisäksi yhteisön lainsäädännössä todetaan(1), että jos jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset päättävät pitää julkisen palvelun velvoitteen voimassa kokonaan tai osittain ja jos tämä voidaan toteuttaa useammalla kuin yhdellä tavalla, joista jokaisen avulla voidaan samoilla ehdoilla varmistaa riittävät liikennepalvelut, jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on valittava yhteisölle halvin tapa. Liikennepalvelujen riittävyys on arvioitava ottamalla huomioon mahdollisuus käyttää muita liikennemuotoja ja näiden liikennemuotojen kyky täyttää kyseinen liikennetarve. On tarkasteltava tapauskohtaisesti, vastaavatko säännöllisiä linja-autoyhteyksiä ja rautatieverkkoja koskevat Tanskan säädökset ja nykyiset käytännöt yhteisön kilpailusääntöjä. Komissio ei ole saanut tietoja, joista olisi käynyt ilmi, että näitä sääntöjä olisi rikottu. (1) Julkisten palvelujen käsitteeseen rautatie-, maantie- ja sisävesiliikenteessä olennaisesti kuuluvia velvoitteita koskevista jäsenvaltioiden toimenpiteistä 26 päivänä kesäkuuta 1969 annetun neuvoston asetuksen (ETY) 1191/69 3 artikla; asetusta on muutettu 20 päivänä kesäkuuta 1991 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) 1893/91.