KIRJALLINEN KYSYMYS E-1920/02 esittäjä(t): Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) komissiolle. Komission saamat lahjat.



Virallinen lehti nro 309 E , 12/12/2002 s. 0173 - 0174



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1920/02 esittäjä(t): Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) komissiolle (3. heinäkuuta 2002) Aihe: Komission saamat lahjat Erään äskettäin julkaistun lehtiartikkelin mukaan komission jäsenet evät aio julkistaa mitään luetteloa vastaanottamistaan lahjoista eikä lahjoittajien nimistä protokolla- ja diplomaattisiin syihin vedoten ja jotta ulkomaiset virkamiehet eivät joutuisi kiusalliseen asemaan. Onko tämä todellakin komission linja? Mitkä protokolla- ja diplomaattiset syyt voivat estää lahjoittajien nimien julkistamisen? Voisiko komissio täsmentää, miksi se pitää kiusallisena niiden ulkomaisten virkamiesten nimien julkistamista, jotka ovat antaneet komission jäsenille tai virkamiehille henkilökohtaisia lahjoja? Eikö olisi pikemminkin komission linjan, etenkin sen kiitettävän avoimuuteen sitoutumispolitiikan mukaista julkistaa luettelo lahjoista ja lahjoittajista komission verkkosivulla? Romano Prodin komission puolesta antama vastaus (23. syyskuuta 2002) Komission jäsenten toimintasääntöjen mukaan komissaarit eivät saa vastaanottaa lahjoja, joiden arvo ylittää 150 euroa. Kun komissaarit saavat tavanomaisen diplomaattisen käytännön mukaisesti lahjoja, joiden arvo ylittää edellä mainitun summan, he luovuttavat nämä lahjat komission protokollaosastolle. Kun korkeassa virka-asemassa olevan henkilön vierailusta komissioon käydään valmistelevia neuvotteluita, protokollaosasto ilmoittaa jo tässä vaiheessa, etteivät lahjat ole tarpeen. Jotkut vieraat haluavat kuitenkin omien perinteidensä mukaisesti jättää lahjan muistoksi vierailustaan. Mikäli lahjoittajien nimet julkistettaisiin, tilanne olisi hämmentävä niiden vierailijoiden kannalta, jotka eivät ole saamiensa ohjeiden mukaisesti tuoneet lahjoja. Lahjat ovat useimmiten paikallista taidetta tai käsityötaitoa edustavia esineitä tai niihin sisältyy jokin henkilökohtainen piirre kuten lahjoittajan tai lahjan saajan nimi tai niissä kuvataan tilannetta, jossa lahja on annettu. Kuten edellä todettiin, yli 150 euron arvoiset lahjat luovutetaan komission protokollaosastolle. Tavanomaisen lahjan arvon (ostohinnan, käyttö- tai jälleenmyyntiarvon) määrittely on kuitenkin usein sangen vaativa ja subjektiivinen tehtävä on vaikea päättää, onko lahja yli 150 euron arvoinen. Koska protokollaosastolle on ilmoitettava vain tämän summan ylittävistä lahjoista, jotkut lahjoittajat saattaisivat loukkaantua siitä, ettei heidän antamaansa lahjaa olekaan mainittu julkistetussa luettelossa. Joitakin lahjoja voi olla erittäin vaikea kuvata tai niiden käyttötarkoituksen määrittely voi olla hankalaa, eikä kaiverruksesta tai taulusta vastaavasti välttämättä helposti löydy viittausta niiden tekijään. Monet lahjat päätyvät varastoon, jotkin niistä pääsevät koristamaan komission käytäviä, toimistoja tai vastaanottotiloja ja lahjat, joihin ei sisälly mitään henkilökohtaisia viittauksia, annetaan hyväntekeväisyyteen. Komissio toivoo kuitenkin protokollasääntöjä ja diplomaattisia käytäntöjä koskevien velvoitteidensa vuoksi pystyvänsä paremmin vastaamaan asiasta kiinnostuneiden henkilöiden tiedusteluihin. Komissio aikookin näin ollen jatkossa varmistaa, että tiedot, joihin arvoisa parlamentin jäsen viittaa, olisivat helpommin saatavilla.