KIRJALLINEN KYSYMYS E-0114/03 esittäjä(t): Ralf Walter (PSE) komissiolle. Vakuutuksia luonnonmullistuksien varalle.



Virallinen lehti nro 011 E , 15/01/2004 s. 0069 - 0070



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0114/03 esittäjä(t): Ralf Walter (PSE) komissiolle (28. tammikuuta 2003) Aihe: Vakuutuksia luonnonmullistuksien varalle Voiko komissio ilmoittaa, millaisia vakuutusjärjestelmiä ja mitä muuta taloudellista turvaa vakuutusyhtiöt ja valtiot tarjoavat unionissa seuraavien luonnonmullistusten varalle: - maanjäristykset - maanvyörymät - lumivyöryt - tulvat - hyökyaallot? Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (4. maaliskuuta 2003) Luonnonkatastrofit ovat vaaratekijöitä, joille on ominaista harvinaisuus, sattumanvaraisuus ja voimakkuus sekä se, että ne aiheuttavat suuria kustannuksia. Kyse on jonkin maan eri osia epäsäännöllisin väliajoin koettelevista vaaroista, jotka aiheuttavat kuitenkin suuria kustannuksia, koska ne keskittyvät yleensä voimakkaasti jollekin tietylle alueelle (kaupunkiin, maakuntaan jne.). Jäsenvaltiot altistuvat eri tavoin luonnonmullistusten vaaroille, sillä tietyt jäsenvaltiot ovat esimerkiksi maantieteellisen sijaintinsa tai väestörakenteensa takia muita jäsenvaltioita alttiimpia tietyntyyppisille katastrofeille (esim. tulville, maanjäristyksille, lumivyöryille, hyökyaalloille ja myrskyille). Myös luonnonmullistusten yleisyys ja voimakkuustaso vaihtelevat huomattavasti jäsenvaltioiden välillä. Kun otetaan huomioon nämä jäsenvaltioiden väliset erot, luonnonmullistusten aiheuttamien vahinkojen kattamiseksi tarkoitettujen järjestelmien luominen onnistuu paremmin alueellisesti tai kansallisesti kuin yhteisön tasolla. Kuten asetuksessa (EY) N:o 2012/2002(1) todetaan, yhteisön tuella on määrä täydentää jäsenvaltioiden toimia, ja tämä tuki olisi toissijaisuusperiaatteen soveltamiseksi rajattava luonnonmullistuksiin. Luonnonmullistusten aiheuttamia vahinkoja katetaan jäsenvaltioissa erilaisista vakuutusjärjestelmistä. Suurimmassa osassa jäsenvaltioita on käytössä luonnonmullistusten aiheuttamien vahinkojen korvausjärjestelmiä. Nämä järjestelmät vaihtelevat korvauksen kohteena olevan tapahtuman perusteella eli sen mukaan, onko kyse esim. tulvasta, lumivyörystä, maanjäristyksestä tai myrskystä. Lisäksi kussakin jäsenvaltiossa käytössä olevat ratkaisut riippuvat niiden riskialttiudesta kohdata luonnonmullistuksia, minkä vuoksi tiettyjä riskejä ei ole mahdollista vakuuttaa ollenkaan, tai niiden vakuuttaminen on teknisesti hyvin vaikeaa. Komission käytössä olevien tietojen mukaan yksityiset vakuutussopimukset tarjoavat eräissä jäsenvaltioissa vakuutusturvan tietyntyyppisten luonnonmullistusten varalta (esim. myrskyt, rajuilmat ja maanjäristykset). Tällainen turva voidaan tarjota lisäturvana tai täydentävänä turvana vakuutussopimuksen kohteena olevaa pääasiallista riskiä varten (esim. kiinteistöjen palovakuutus) taikka erillisenä turvana, joka katetaan erityisestä vakuutussopimuksesta. Vakuutuksen ottamista vaaditaan toisinaan kansallisessa lainsäädännössä, jossa määritellään vakuutussopimuksella katettavat riskit sekä vakuutusturvan ehdot. On kuitenkin tilanteita, joissa yksityiset vakuutusyhtiöt eivät voi vakuuttaa tiettyjä riskejä, koska riski altistua luonnonmullistuksille on niin suuri (esim. Alankomaiden tulvariski). Myös valtiovalta osallistuu luonnonmullistusten aiheuttamien vahinkojen kattamiseen suurimassa osassa jäsenvaltioita. Tässä kansalliseen yhteisvastuuseen perustuvassa toiminnassa voidaan omaksua erilaisia mentelmiä kunkin jäsenvaltion erityistilanteen mukaisesti. Toisinaan nämä menetelmät korvaavat eri vakuutusmuotoja tai täydentävät niitä. Näin ollen valtiovalta osallistuu näiden riskien varalta tapahtuvaan vakuuttamiseen sellaisten yhteenliittymien tai rahastojen kautta, jotka tarjoavat vakuutusturvan, jolla täydennetään aiemmin tehdyillä vakuutussopimuksilla tarjottavaa turvaa. Muissa tapauksissa jäsenvaltiot ovat suunnitelleet jälleenvakuutusjärjestelmiä vakuutusyhtiöille, jotka ovat kansallisen lainsäädännön nojalla velvollisia kattamaan luonnonmullistusten riskit. Vakuutusjärjestelmien ohella joissakin jäsenvaltioissa on käytössä myös erityisjärjestelmiä (katastrofirahastoja), joista on tarkoitus korvata luonnonmullistusten aiheuttamia vahinkoja, jos niiden varalle ei ole otettu vakuutusta. Eräissä jäsenvaltioissa harkitaan tietyissä tilanteissa myös kohdekohtaisia järjestelmiä vahinkojen korvaamiseksi (tuet, edulliset luotot jne.). (1) Euroopan unionin solidaarisuusrahaston perustamisesta 11 päivänä marraskuuta 2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2012/2002, EYVL L 311, 14.11.2002.