KIRJALLINEN KYSYMYS E-3553/01

esittäjä(t): Eurig Wyn (Verts/ALE) komissiolle

(8. tammikuuta 2002)

Aihe: Uimaveden laadusta vuonna 1976 annetun direktiivin tarkistaminen

Miljoonat kansalaiset käyttävät vuosittain Euroopan rannikko- ja sisävesiä. Onko komissio samaa mieltä siitä, että lainsäädäntöä olisi muutettava, jotta heitä voitaisiin suojella asianmukaisesti?

Voiko komissio varmistaa, että direktiiviä muutettaessa siihen sisällytetään seuraavaa:

1. laajennetaan uimavesi-käsitettä sisällyttämällä siihen myös muut vedet, joiden kaikenlainen virkistyskäyttö on runsasta;

2. tunnustetaan, että tietyillä paikoilla vettä käytetään ympäri vuoden;

3. kehitetään optimaalisen terveydensuojelun mahdollistavia standardeja ja menetelmiä;

4. annetaan ajan tasalla olevia tietoja kansalaisille, jotta nämä voivat valita tietoisesti, mitä vesiä he käyttävät ja milloin?

Aikooko komissio ottaa huomioon edellä mainitut ehdotukset, jotka hyödyttäisivät sekä vesien käyttäjiä että matkailu-alaa ja vapaa-ajanteollisuutta?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(25. helmikuuta 2002)

Komissio tarkistaa parhaillaan uimaveden laadusta 8. joulukuuta 1975 annettua neuvoston direktiiviä 76/160/ETY(1), jäljempänä vuoden 1976 direktiivi, uimareiden terveyden suojelemiseksi. Tarkistusta valmistellessaan komissio julkaisi joulukuussa 2000 tiedonannon(2) Euroopan parlamentille ja neuvostolle ja on järjestänyt laajan julkisen ja asianosaisten kuulemisen.

1. Kuulemisen perusteella on ilmeistä, että vuoden 1976 direktiivin soveltamisalaa on tarkistettava uudenaikaisen virkistyskäytön valossa. Vesiaktiviteetit kattavat nykyisin pelkän uimisen lisäksi useita vesiurheilulajeja.

2. Uimakausi voi vaihdella maantieteellisten ja alueellisten olosuhteiden mukaan. Kuulemisen aikana ei kuitenkaan päästy yksimielisyyteen uimakausien virallisesta pidentämisestä kokovuotisiksi, koska useimmissa paikoissa uimareiden määrä olisi hyvin rajallinen kylmien kuukausien aikana. Tämän vuoksi tarkistetussa direktiivissä ei säädetä rantojen kokovuotisesta bakteeriseurannasta. Sisä- ja rannikkovesien yleinen laatu kuuluu kuitenkin yhdyskuntajätevesidirektiivin(3), nitraattidirektiivin(4), vesipolitiikan puitedirektiivin(5) ja niihin liittyvien seurantajärjestelmien piiriin. Vesipolitiikan puitedirektiivissä määritellään myös hyvä ekologinen tila kaikille Euroopan vesille.

3. Tarkistetussa direktiivissä säädetään seurannan ja analysoinnin standardista. Tieteelliset tutkimukset osoittavat, että tiukoilla bakteriologisten muuttujien kynnysarvoilla on merkitystä vain standarditestimenettelyjen yhteydessä.

4. Yksi vuoden 1976 direktiivin heikoista kohdista oli tiedotus yleisölle. Tarkistetussa direktiivissä otetaan huomioon (sähköisen) viestinnän nykyaikainen taso ja suunnitellaan parempaa ja nopeampaa tiedotusta. Tämä tiedottaminen tapahtuu kahdella tasolla. Ensinnäkin rannoilla oleva viestijärjestelmä osoittaa rannan ja veden tilan. Toiseksi luodaan laajempi tietojärjestelmä (esimerkiksi internetiin), jonka avulla yleisö voi tarkistaa uimaveden tilan ennen rannalle menoa. Kummankin järjestelmän tiedot päivitetään säännöllisesti.

Komissio uskoo, että uimavesidirektiivin tarkistus paitsi edistää kansanterveyttä myös hyödyttää matkailua ja vapaa-ajan teollisuutta, koska parannettu julkinen tiedotus rannan ja veden tilasta tuo hyvää julkisuutta.

(1) EYVL L 31, 5.2.1976.

(2) KOM(2000) 860 lopullinen (http://www. europa. eu. int/water/water-bathing/index_en. html).

(3) EYVL L 135, 30.5.1991 ja EYVL L 67, 7.3.1998.

(4) EYVL L 375, 31.12.1991.

(5) EYVL L 327, 22.12.2000.