FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/512

(2004/C 84 E/0590)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3955/03

esittäjä(t): Heide Rühle (Verts/ALE) komissiolle

(5. tammikuuta 2004)

Aihe: Ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta annetun direktiivin tulkinta

Neuvoston direktiivissä 90/313/ETY (1) ja neuvoston direktiivissä 2003/4/EY (2) ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta, 4 artiklan 1 kohdan e alakohdassa ja 3 artiklan 3 kohdassa, käytetään käsitettä ”sisäinen asiakirja”, jonka käytännön tulkinta aiheuttaa ongelmia.

1. Katsooko komissio, että kaikki viranomaisten välinen ja sisäinen tietojen ja tiedon siirto kuuluu kyseisen ”sisäisiä asiakirjoja” koskevan poikkeuksen piiriin?

2. Jos vastaus edellä esitettyyn kysymykseen 1. on kielteinen, voiko komissio vastata seuraavaan kysymykseen: Minkä sisällöllisten tai muodollisten kriteerien mukaisesti sellaiset tiedonsiirtotapahtumat, jotka edellä mainittujen direktiivien perusteella kuuluvat ”sisäisiä asiakirjoja” koskevan poikkeuksen piiriin, erotetaan muista tiedonsiirtotapahtumista, jotka eivät täytä ”sisäisille asiakirjoille” asetettuja vaatimuksia?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(4. maaliskuuta 2004)

Komissio haluaa muistuttaa arvoisaa parlamentin jäsentä siitä, että ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta 7 päivänä kesäkuuta 1990 annettu neuvoston direktiivi 90/313/ETY sekä ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta ja neuvoston direktiivin 90/313/ETY kumoamisesta 28 päivänä tammikuuta 2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/4/EY on osoitettu jäsenvaltioille ja että ympäristötiedon saamista koskevia pyyntöjä käsitellään soveltuvien kansallisten lakien perusteella. Nämä kaksi direktiiviä antavat jäsenvaltioille mahdollisuuden soveltaa eräitä tiedonsaantioikeuden rajoituksia. Komission mielestä näiden direktiivien tarkoitus on kuitenkin mahdollistaa viranomaisten hallussa olevan ympäristötiedon vapaa saatavuus, ja näin ollen poikkeuksia tästä on tulkittava tiukasti.

Sekä direktiivin 90/313/ETY (3) 3 artiklan 3 kohdassa että direktiivin 2003/4/EY (4) 4 artiklan 1 kohdassa säädetään, että ympäristötietoa koskevat pyynnöt voidaan evätä, mikäli ne koskevat sisäisiä asiakirjoja. Komission mielestä sisäiset asiakirjat kuuluvat menetelmiin, joilla julkiset viranomaiset vaihtavat aineistoja ja asiatietoja. Sisäisellä asiakirjalla valmistellaan hallinnollista päätöstä, ja hallinnon on voitava esittää kirjallisesti argumentit jotakin tiettyä kysymystä koskevan päätöksen puolesta tai sitä vastaan ilman, että nämä sisäiset neuvottelut julkistetaan. Olennaista on lopulta hallinnollinen päätös ja sen mahdollinen oikeutus, ei se, miten siihen päädyttiin. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että direktiivin 2003/4/EY 4 artiklan 1 kohdan e alakohta oikeuttaisi tai suorastaan velvoittaisi estämään jokaista sisäistä asiakirjaa koskevan tiedonsaannin. Direktiivin 2003/4/EY 4 artiklan 1 kohdan e alakohdassa nimenomaan ilmoitetaan, että sisäisten asiakirjojen saatavuutta voidaan rajoittaa ainoastaan ottaen huomioon tiedon ilmaisemisen vaikutukset yleiseen etuun, jota tiedon ilmaiseminen palvelee.

Viime kädessä näiden direktiivien tulkinta on yhteisöjen tuomioistuimen varassa.

(1) EYVL L 158, 23.6.1990, s. 56.

(2) EUVL L 41, 14.2.2003, s. 26.

(3) Direktiivin 3 artiklan 3 kohta: ”Tietopyyntö voidaan evätä, jos siihen liittyisi keskeneräisten asiakirjojen tai tietojen tai sisäisten asiakirjojen antamista, tai kun pyyntö on ilmeisen kohtuuton tai se on esitetty liian yleisessä muodossa”.

(4) Direktiivin 4 artiklan 1 kohdan e alakohta: ”Jäsenvaltiot voivat säätää, että pyyntö saada ympäristötietoa voidaan evätä, … jos pyyntö koskee sisäisiä asiakirjoja, jolloin on otettava huomioon se, miten tiedon ilmaiseminen palvelisi yleistä etua”.