Virallinen lehti nro C 031 , 05/02/1999 s. 0051



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1524/98 esittäjä(t): Karin Riis-Jørgensen (ELDR) komissiolle (11. toukokuuta 1998) Aihe: PVC:n ympäristöominaisuudet neuvoston direktiivin KOM(97) 0358 yhteydessä Loppuun käytetyistä ajoneuvoista annettuun neuvoston direktiiviin KOM(97) 0358(1) liittyen komissiota pyydetään ilmoittamaan, miten se on varmistanut, että direktiivi perustuu uusimpiin tietoihin ja tutkimuksiin. Kyseessä on erityisesti direktiivissä esitetty tieto, jonka mukaan 1 kg PVC-jätettä muodostaa poltettaessa 2-5 kg savukaasujäämiä. Mihin laskelmiin nämä luvut perustuvat? Lisäksi komissiota pyydetään ilmoittamaan, miten suuri osuus PVC-jätteellä on jätteiden polttamisessa syntyvien savukaasujäämien kokonaismäärän osalta. Mitkä tutkimukset muodostavat perustan direktiivissä esitetyille tiedoille siitä, että erityisesti PVC-jätteet aiheuttavat dioksiinipäästöjä? Voiko komissio lisäksi ilmoittaa, miten suurista dioksiinipäästöistä terästeollisuus, sementtiteollisuus ja jätteenä poltettava PVC kukin osaltaan vastaavat? Savukaasujäämät on hävitettävä vaarallisina jätteinä ennen kaikkea siksi, että ne sisältävät raskasmetalleja. Voiko komissio ilmoittaa, miten suuri osuus PVC-jätteellä on savukaasujäämien raskasmetallien osalta? Voiko komissio lisäksi osoittaa, että saavutetaan varmuus siitä, että ympäristön kokonaiskuormitus vähenee, jos PVC korvataan millä tahansa muulla materiaalilla? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardinkomission puolesta antama vastaus (17. heinäkuuta 1998) Hyväksyessään 9. heinäkuuta 1997 ehdotuksen neuvoston direktiiviksi loppuun käytetyistä ajoneuvoista(2) komissio totesi seuraavaa: "PVC on loppuun käytetyissä ajoneuvoissa yleisesti esiintyvä materiaali; komissio tarkastelee niitä ympäristönäkökohtia koskevia todisteita, jotka liittyvät PVC:n esiintymiseen jätevirroissa; kyseisten todisteiden perusteella komissio tarkastelee uudelleen politiikkaansa koskien PVC:n esiintymistä jätevirroissa ja tekee ehdotuksia tässä suhteessa mahdollisesti syntyvien ongelmien käsittelemiseksi, kun se on perusteltua ympäristöllisistä tai terveydellisistä syistä." Edellä mainitun direktiiviehdotuksen perusteluissa käsiteltiin PVC:n polttamista usealta eri kannalta. PVC:tä poltettaessa muodostuu happamia kaasuja, jotka on neutraloitava. Kun savukaasuja kuivakäsitellään esimerkiksi kalkilla, neutralointiprosessin tuloksena syntyy suuria määriä helposti liukenevia ja vaarallisiksi luokiteltavia jäämiä. Esimerkkinä voidaan mainita erityisesti raskasmetallien saastuttama kalsiumkloridi. Nämä ongelmat on tuotu ilmi useissa eri lähteissä, joista esimerkkinä voidaan mainita Tanskan ympäristönsuojeluviraston vuonna 1996 tekemä tutkimus. Komissio on tilannut tutkimuksen, jossa tarkastellaan yksityiskohtaisemmin PVC:tä poltettaessa syntyvien jäämien määrää ja niiden vaarallisuutta. Polttamisen aikana syntyvien dioksiinien osalta edellä mainitun direktiiviehdotuksen perusteluissa todetaan, että kloorin palaessa syntyy suolahappoa, joka voi vaikuttaa dioksiinien muodostumiseen palo-olosuhteista riippuen. Tiedeyhteisö ei ole kiistänyt tätä tosiseikkaa. Nordrhein-Westfalenin ympäristöviraston Saksassa hiljattain tekemä tutkimus osoittaa, että yli 40 % yhteisön kaikista dioksiinipäästöistä syntyy erilaisten jätteiden polttamisesta. Komissiossa laaditaan parhaillaan horisontaalista strategiaa PVC:n vaikutuksista ympäristöön ja ihmisten terveyteen. Siellä tarkastellaan myös muita PVC:hen liittyviä näkökohtia ja kerätään tietoja PVC-tuotteiden elinkaareen liittyvistä ongelmista. Lähiaikoina käynnistetään myös tutkimus kaatopaikoille varastoidun PVC:n käyttäytymisestä, jotta saataisiin lisätietoja PVC-jätteiden huoltoon liittyvistä muista seikoista. (1) EYVL C 337, 7.11.1997, s. 3. (2) EYVL C 337, 7.11.1997.