KIRJALLINEN KYSYMYS E-3994/00 esittäjä(t): Helmuth Markov (GUE/NGL) komissiolle. EU:n direktiivien täytäntöönpano ja tulkinta Saksan liittotasavallassa.



Virallinen lehti nro 174 E , 19/06/2001 s. 0211 - 0212



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3994/00 esittäjä(t): Helmuth Markov (GUE/NGL) komissiolle (21. joulukuuta 2000) Aihe: EU:n direktiivien täytäntöönpano ja tulkinta Saksan liittotasavallassa 1. Onko komissio tietoinen, onko Saksan liittotasavalta pannut täytäntöön EU:n direktiivin 80/987 (työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä) ja jos on, millä lailla? 2. Ovatko tuotannollisiin syihin liittyvät irtisanomiset ilman korvausta kiellettyjä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan (262/88 ja C-173/91)? 3. Miten EU:n direktiiviä tulkitaan, jos työnantajana on valtio? 4. Onko valtio velvollinen sekä takaamaan palkanmaksun jatkumisen että korvausvaatimusten huomioon ottamisen? 5. Jos työntekijä saa korvauksen tuotannollisiin syihin liittyvän irtisanomisen yhteydessä, mutta ei konkurssin yhteydessä, rikkooko tämä EU:n direktiivin tulkintatapa yhtäläisen kohtelun periaatetta? 6. Onko komissio tietoinen, onko Saksan liittotasavalta saattanut EU:n direktiivin 87/344 (oikeusturvaa koskevat vakuudet) osaksi lainsäädäntöään, ja jos on, millä lailla? 7. Onko 3 artiklan 2 kohdan c alakohta tulkittava niin, että yhdistykset ja muut oikeushenkilöt voivat esittää vakuutuslaitoksille korvausvaatimuksen, jos kyseessä ovat voittoa tavoittelemattomat järjestöt tai muut ryhmät? 8. Onko vakuutuslaitosten maksettava näille järjestöille kustannukset ilman voittoa? Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus (28. helmikuuta 2001) 1. ja 3.5. Työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20. lokakuuta 1980 annettu neuvoston direktiivi 80/987/ETY(1) on saatettu osaksi Saksan lainsäädäntöä sosiaaliturvalain III kirjassa työllistämisen edistäminen (Sozialgesetzbuch, Drittes Buch: Arbeitsförderung) sekä vanhuuseläkkeen parantamisesta annetulla lailla (BetrAVG). Komission kertomuksessa, joka koskee direktiivin 80/987/ETY saattamista osaksi jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä, esitetään, että Saksan lainsäädäntö sisältää monissa kohdin työntekijöille edullisempia säännöksiä verrattuna direktiivin säännöksiin. Tässä direktiivissä säädetään, että jäsenvaltioiden on otettava käyttöön järjestelmä, joka takaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa maksamatta olevien palkkasaatavien maksun työntekijöille tietyltä ajalta. Yhteisön direktiivin mukainen korvauksen vähimmäisaika on työsuhteen kolme viimeistä kuukautta. Kyseistä direktiiviä ei kuitenkaan voida soveltaa valtioon, koska siihen nähden ei voida käynnistää menettelyä velkojien yhteiseksi tyydyttämiseksi. 2. Mitä taas tulee arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemaan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöön, on syytä huomata, että se koskee yksinomaan samapalkkaisuusperiaatteen soveltamista miesten ja naisten välillä ja erityisesti EY:n perustamissopimuksen 141 artiklan (entisen 119 artiklan) soveltamisalaa. Kyseistä artiklaa sovelletaan kaikkiin ammatillisten sosiaaliturvajärjestelmien myöntämiin korvauksiin yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-262/88, Douglas Harvey Barber vastaan Guardian Royal Exchange Assurance Group, 17.5.1990 antaman tuomion mukaisesti(2). Edellä mainitun 141 artiklan mukaan samoin kuin miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa 9. helmikuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/207/ETY mukaan(3) palvelussuhteen lakkauttamisen yhteydessä maksettavat korvaukset mikäli sellaisista on säädetty kansallisessa lainsäädännössä on myönnettävä noudattaen yhtäläisiä perusteita molempia sukupuolia edustavien ja samassa tilanteessa olevien työntekijöiden kohdalla. Tasa-arvoisen kohtelun periaatteen noudattamista koskeva velvoite kattaa myös tapaukset, joissa työnantajana on jäsenvaltio. 6. ja 8. Mitä taas tulee oikeusturvavakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 22. kesäkuuta 1987 annetun neuvoston direktiivin 87/344/ETY(4) täytäntöönpanoon Saksassa, Saksan lainsäätäjä on valinnut 3 artiklan 2 kohtaan sisältyvän vaihtoehdon b oikeusturvavakuutukseen liittyvien korvausten hoitoa varten (VAG, 8a artikla). Tämän vaihtoehdon mukaan oikeusturvavakuutukseen liittyvien korvausten hoito on annettava sellaiselle yritykselle, joka on erillinen oikeushenkilö ja joka ei samaan aikaan hoida muiden vakuutusten korvauksia. Tämä edellytys koskee kaikkia oikeusturvavakuutusyrityksiä, joiden päätoimipaikka sijaitsee Saksan alueella. Kun oikeusturvavakuutuksen antajan on noudatettava direktiivin 87/344/ETY 3 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaista menettelyä asianomaisen kotipaikkana olevan jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, vakuutuksenottaja voi antaa oikeusturvavakuutussopimukseen liittyvän korvauksen hoidon valitsemalleen asianajajalle. Kun sovelletaan 3 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaista menettelyä ja kun vakuutuksenottaja antaa korvauksen hoidon valitsemalleen asianajajalle, vakuutuksenantaja vastaa kuluista, joita korvauksen hoito aiheuttaa. Vakuutusyritys voi joissakin tapauksissa asettaa enimmäismäärät valitun asianajajan kulujen ja palkkioiden korvaamiselle. Sen, onko oikeusturvavakuutusta koskevan sopimuksen vakuutuksenottaja oikeushenkilö tai luonnollinen henkilö tai voittoa tavoittelematon organisaatio, ei pitäisi vaikuttaa tähän asiaan. (1) EYVL L 283, 28.10.1980. (2) Kok. 1990, s. I-1889. (3) EYVL L 39, 14.2.1976. (4) EYVL L 185, 4.7.1987.