KIRJALLINEN KYSYMYS E-0068/02

esittäjä(t): Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) neuvostolle

(25. tammikuuta 2002)

Aihe: Espanjan puheenjohtajakauden prioriteetit ja entisen Espanjan Saharan itsemääräämisoikeutta koskeva ongelma

Espanjan ulkoministerin Josep Piquén esittelemien maan puheenjohtajakauden prioriteettien joukosta ei löydy entisen Espanjan Saharan itsemääräämisoikeutta koskevaa ongelmaa, vaikka niihin sisältyykin kaikenlaisia muita ongelmia ja vaikka YK on tunnustanut itsemääräämisoikeuden ja kansa sekä Saharan tasavalta sitä vaativat.

Mikä on neuvoston kanta tähän tärkeään kysymykseen, joka liittyy siirtomaavallan päättymiseen Afrikan mantereella?

Vastaus

(21. toukokuuta 2002)

Vakaa ja kestävä ratkaisu Länsi-Saharan konfliktiin on ehdottomasti alueen vakauden kannalta keskeinen asia, samoin kuin Maghrebin sisäisessä yhteistyössä, jota EU on aina tukenut. Neuvoston puheenjohtajavaltiot ovat kukin vuorollaan säännöllisesti yhteydessä James Bakeriin ratkaisun löytämiseksi Länsi-Saharan konfliktiin ja ovat käytettävissä edistääkseen tällaista molempien osapuolten kannalta hyväksyttävissä olevaa ratkaisua helpottavan luottamuksellisen ilmapiirin luomista. On kuitenkin selvää, että YK:lla on tärkein roolin ratkaisua haettaessa, ja se on myös puheenjohtajavaltio Espanjan lähestymistapa.

Neuvosto antaa näin ollen täyden tukensa YK:n pääsihteerin ja hänen henkilökohtaisen edustajansa James Bakerin ponnisteluille. Turvallisuusneuvosto antoi selkeät suuntaviivat antamassaan päätöslauselmassa 1359 (2001), jossa kannustetaan kaikkia osapuolia kokoontumaan pääsihteerin henkilökohtaisen edustajan johdolla tarkastellakseen puitesopimusta koskevaa ehdotusta ja neuvotellakseen muutoksista, joita ne haluaisivat siihen esittää, sekä poliittista ratkaisua koskevia ehdotuksia, joita osapuolet saattavat esittää molempia osapuolia tyydyttävään ratkaisuun pääsemiseksi.

Päätöslauselmassa 1359 (2001) kehotetaan myös neuvottelujen jatkuessa tarkastelemaan Polisarion virallisesti toimittamia ehdotuksia rauhansuunnitelman soveltamisen esteiden voittamiseksi.

Neuvosto toivoo, että osapuolten välinen yhteydenpito mahdollistaa merkittävän kehityksen kohti vakaata ja oikeudenmukaista ratkaisua, joka on kaikkien osapuolten etujen mukainen ja vahvistaa Maghrebin sisäistä yhteistyötä. Tässä yhteydessä otettiin tyytyväisinä vastaan Minurson toimeksiannon jatkaminen päätöslauselmassa 1380 (2001), jotta meneillään olevaa työtä voitaisiin jatkaa, sekä 10. tammikuuta 2002 annettu YK:n pääsihteerin väliselvitys, jonka mukaan hän aikoo tehdä asiasta yhteenvedon ennen 28. helmikuuta 2002 ja antaa tarvittaessa Minurson tehtävää ja koostumusta koskevia suosituksia.

Neuvoston mielestä ei kuitenkaan voida odottaa neuvottelujen päättymistä tiettyjen kiireellisten humanitaaristen kysymysten kuten perhevierailujen vaihdon ratkaisemiseksi. Neuvosto on edelleen hyvin huolissaan siitä, mitä tapahtuu yli 1 350 sotavangille, joista suurin osa on ollut vankina jo 20 vuotta, ja neuvosto katsoo, että ongelma on ratkaistava kiireellisesti Geneven yleissopimuksen mukaisesti. EU on tyytyväinen 115 sotavangin äskettäiseen vapauttamiseen mutta joutuu valittaen toteamaan, ettei muuta merkittävämpää edistystä ole tapahtunut. Saharalaisten pakolaisten tilanne Tindoufin leireissä huolestuttaa yhä enemmän. Neuvosto jatkaa tässä yhteydessä Länsi-Saharan konfliktiin liittyviä humanitaarisia ponnistelujaan.

Neuvosto palauttaa arvoisan parlamentin jäsenen mieleen, että Euroopan unioni on Euroopan yhteisön humanitaarisen avun toimiston kautta tärkein pakolaisille annettavan humanitaarisen avun toimittaja; Tindoufin leirien pakolaisille annettiin vuosina 19962001 humanitaarista apua 56,4 miljoonan euron arvosta.