KIRJALLINEN KYSYMYS E-2304/01

esittäjä(t): Jan Mulder (ELDR) komissiolle

(31. heinäkuuta 2001)

Aihe: Tanskan toimet Tanskassa kiellettyjen torjunta-aineiden jäämiä sisältävien kasvisten ja hedelmien tuonnin kieltämiseksi vuodesta 2003

Tanskan hallitus aikoo kieltää vuodesta 2003 sellaisten kasvisten ja hedelmien tuonnin, jotka sisältävät Tanskassa kiellettyjen torjunta-aineiden jäämiä. Tämän toimenpiteen taustalla on ilmeisesti se, että Euroopan komissio ei saa sallittujen torjunta-aineiden arviota valmiiksi ennen vuotta 2003, vaan se valmistuu todennäköisesti vasta vuonna 2007. Tanskan omien toimien tulisi olla voimassa näiden vuosien välisen ajan.

1. Voiko komissio ilmoittaa, ovatko Tanskan suunnitelmat yhteisön kuluttajansuojapolitiikan mukaisia?

2. Pitääkö komissio näitä toimia sisämarkkinoita häiritsevinä?

3. Voiko komissio ilmoittaa, aiheuttaako Tanskan hallituksen kanta vaikeuksia WTO:ssa?

4. Eurooppalaiset valintamyymäläketjut suunnittelevat myös tällaisia vaatimuksia. Onko yhteisön säännöstön mukaista, että valintamyymäläketjut (tai muut markkinatoimijat) kieltäytyvät ottamasta sallittuja tuotteita myyntiin mainitussa tapauksessa?

5. Jos komissio ei hyväksy Tanskan suunnitelmia, miten se aikoo hoitaa siirtymäkauden vuosien 20032007 välillä?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(29. lokakuuta 2001)

Komissiolla ei ole yksityiskohtaisia tietoja Tanskan aikomista erityistoimista eikä siitä, kuinka niitä käytännössä noudatettaisiin. Asiaan liittyy kaksi erillistä yhteisön lainsäädäntösarjaa.

Kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15. heinäkuuta 1991 annetussa neuvoston direktiivissä 91/414/ETY(1) säädetään, että vuonna 1993 markkinoilla olleitten kasvinsuojeluaineiden tehoaineiden arviointia täydennetään vuoteen 2003 mennessä. Komissio on äskettäin antanut parlamentille ja neuvostolle kertomuksen arvioinnista(2). Monia aineista ei saada arvioiduksi vuoteen 2003 mennessä (vuosi 2008 on arvioinnin loppuunsaattamisen todennäköisempi ajankohta). Ei ole selvää, aikooko Tanska kieltää niiden aineiden käytön, joita koskevaa arviointia ei ole saatettu päätökseen.

Toiseen lainsäädäntösarjaan kuuluvat hedelmien ja vihannesten torjunta-ainejäämien enimmäismäärien vahvistamisesta 23. marraskuuta 1976 annettu neuvoston direktiivi 76/895/ETY(3), viljojen torjunta-ainejäämien enimmäismääristä 24. heinäkuuta 1986 annettu neuvoston direktiivi 86/362/ETY(4), eläinkunnasta peräisin olevissa elintarvikkeissa ja niiden pinnassa olevien torjunta-ainejäämien enimmäismäärien vahvistamisesta 24. heinäkuuta 1986 annettu neuvoston direktiivi 86/363/ETY(8) ja torjunta-ainejäämien enimmäismäärien vahvistamisesta tietyille kasvikunnasta peräisin oleville tuotteille, mukaan lukien hedelmät ja vihannekset, 27. marraskuuta 1990 annettu neuvoston direktiivi 90/642/ETY(5). Säädösten perusteella voidaan yhteisön tasolla asettaa kasvinsuojeluainejäämien enimmäismäärät kasvikunnasta peräisin olevissa ja eläinperäisissä elintarvikkeissa. Yhteisön tasolla on mahdollista asettaa määrittää enimmäismäärät asteittain kaikille 835 kasvinsuojeluaineelle ja kaikille markkinoilla oleville noin 150 tuotteelle. Lainsäädännön mukaan jäsenvaltiot voivat säätää kansallisella tasolla noudatettavista enimmäismääristä odottaessaan yhteisön enimmäismäärien määrittelyä. Jotkin jäsenvaltiot eivät hyväksy yhtäkään kiellettyä torjunta-ainetta, jolle ei ole määritetty enimmäismäärää yhteisötasolla. On toistaiseksi epäselvää, ottaako Tanska tällaisen kannan torjunta-aineisiin, joiden arviointia ei ole saatettu päätökseen direktiivin 91/414/ETY mukaisesti.

1. Koska yksityiskohtaiset tiedot puuttuvat, komissio ei voi tietää, ovatko Tanskan suunnittelemat toimet yhteisön kuluttajasuojapolitiikan mukaisia.

2. Koska yksityiskohtaisia tietoja ei ole, myös tähän kysymykseen on vaikea vastata täsmällisesti. Yhden jäsenvaltion yksipuolinen toiminta tällä alalla voisi vääristää markkinoita, ja sellaista olisi syytä välttää. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan silloin, kun yhdenmukaistamista ei ole suoritettu, toisessa jäsenvaltiossa laillisesti tuotettujen ja markkinoitujen elintarvikkeiden tuontia ja markkinointia voidaan rajoittaa kyseisillä säännöillä ainoastaan, jos ne ovat välttämättömiä, kohtuullisia ja niillä päästään tavoitteeseen mahdollisimman vähän kaupankäyntiä haitaten. Tässä yhteydessä komissio haluaisi kiinnittää huomiota siihen, että arvoisan parlamentin jäsenen kuvaama kielto voidaan riippuen sen sisällöstä joutua antamaan tiedoksi luonnoksena joko elintarvikkeissa olevia vieraita aineita koskevista yhteisön menettelyistä 8. helmikuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 315/93(6) tai teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/34/EY(7) nojalla. Siinä tapauksessa komissio voi tarkastella ehdotettuja toimenpiteitä varmistaakseen, että ne ovat voimassa olevan yhteisön lainsäädännön mukaisia eivätkä vääristä markkinoita.

3. Koska yksityiskohtaisia tietoja ei ole saatavilla, tähänkin kysymykseen on vaikea vastata täsmällisesti. Tanskan tulisi toimenpiteisiin ryhtyessään noudattaa Maailman kauppajärjestön WHO:n velvoitteita.

4. Valintamyymäläketjut saavat vapaasti määrittää laatuvaatimuksensa tehdessään sopimuksia tavarantoimittajien kanssa.

5. Komissio tekee myöhemmin tänä vuonna ehdotuksen edellä mainittujen jäämädirektiivien konsolidoimisesta ja muuttamisesta. Ehdotukseen sisältyy mahdollisuus WHO:n velvoitteita noudattaen ehkäistä sellaisten lisäaineiden jäämiä, joiden käyttö ei ole sallittua yhteisön alueella. Jäsenvaltiot ja muut toimijat käyvät vielä keskusteluja yksityiskohdista, mutta niihin sisältynee siirtymävaiheen toimia vuosiksi 20032007.

(1) EYVL L 230, 19.8.1991.

(2) KOM(2001) 444 lopullinen.

(3) EYVL L 340, 9.12.1976.

(4) EYVL L 221, 7.8.1986.

(5) EYVL L 350, 14.12.1990.

(6) EYVL L 37, 13.2.1993.

(7) EYVL L 204, 21.7.1998.

(8) EYVL L 221, 7.8.1986.