FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/715

(2004/C 88 E/0735)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0877/04

esittäjä(t): Patricia McKenna (Verts/ALE) komissiolle

(22. maaliskuuta 2004)

Aihe: Konfliktinratkaisu Sudanissa

Sudanin sota on vaatinut miljoonia kuolonuhreja ja miljoona ihmiset ovat joutuneet siirtymään kodeistaan. Nyt konfliktin loppumisesta on kuitenkin toiveita. ”Rehellinen välittäjä” rauhanneuvotteluissa voisi auttaa rauhanneuvottelujen onnistumisessa. Konfliktin rauhanomaisessa ratkaisemisessa on oltava mukana kaikki Sudanin kansanryhmät ja varsinkin heimot, jotka ovat etäällä päätöksenteosta ja vallan keskuksista.

Voiko komissio harkita toimimista ”rehellisenä välittäjänä” rauhanneuvotteluissa? Onko komissio valmis antamaan resursseja onnistuneen ja kestävän rauhan saavuttamiseksi alueella?

Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus

(27. huhtikuuta 2004)

Sudanin hallituksen ja SPLM/A:n (1) välisiä katkonaisia rauhanneuvotteluja on käyty hallitustenvälisen kehitysviranomaisen (Inter-governmental Authority on Development, IGAD) johdolla vuodesta 1993. Alun perin tarkkailijoina toimi ainoastaan Afrikan sarven alueellisen järjestön jäseniä, mutta vuoden 2002 puolivälistä tarkkailijoiksi hyväksyttiin lisäksi ns. Sudanin troikka (Norja, Yhdistynyt kuningaskunta ja Yhdysvallat) ja sittemmin laajennettu troikka, johon kuuluvat Italia, Norja, Yhdistynyt kuningaskunta, Yhdysvallat, Yhdistyneet Kansakunnat ja Afrikan unioni. Vasta tässä muodossa, jossa yhdistyvät Sudanin lähinaapurit ja osa kansainvälisesti tärkeimmistä toimijoista, on saavutettu merkittävää edistymistä. Viimeisten kahden vuoden aikana on neuvoteltu joukko asiakirjoja, joita voidaan pitää tulevan kattavan sopimuksen peruselementteinä ja joista voidaan erityisesti mainita Machakosin pöytäkirja (20. heinäkuuta 2002), sopimus turvallisuusjärjestelyistä (25. syyskuuta 2003) ja sopimus vaurauden jakamisesta (7. tammikuuta 2004). Yhteisymmärryspöytäkirja vihamielisyyksien lopettamisesta allekirjoitettiin 18. marraskuuta 2002, minkä jälkeen Sudanin eteläosassa ei ole enää taisteltu lukuun ottamatta satunnaisia kahakoita lähinnä hallitusta kannattavan miliisin (SSDF) ja SPLM/A:n välillä.

Kokemukset muista konflikteista ovat osoittaneet, että tuloksia ei useinkaan tuo yhden ”rehellisen välittäjän” toiminta vaan tärkeimpien ulkopuolisten sidosryhmien koordinoitu yhteistoiminta. IGAD:n johdolla käytävien Sudanin rauhanneuvottelujen nykymuoto vastaa tätä laaja-alaisen sidosryhmien osallistumisen mallia ja on tuottanut merkittäviä tuloksia. Rauhanprosessin nykyisessä rakenteessa on lisäksi kaksi vaihetta: ensimmäinen vaihe, johon osallistuvat sodan kaksi tärkeintä osapuolta, päättyy kokonaisvaltaisen sopimuksen tekemiseen, ja toisessa vaiheessa Sudanin kaikki merkitykselliset poliittiset ja yhteiskunnalliset toimijat osallistuvat perustuslaillisen arvioinnin ja asteittaisen demokratisoinnin prosessiin. Toinen vaihe ajoittuu kuuden ja puolen vuoden pituiseen siirtymäkauteen.

Ulkopuolisten tahojen mukanaolo ei voi korvata sodan osapuolten aitoa halua päästä rauhanomaiseen ratkaisuun. Sudanin rauhanprosessin lukuisat pattitilanteet saavat toisinaan epäilemään, ovatko sodan kaksi tärkeintä osapuolta eli Sudanin hallitus ja SPLM/A sitoutuneet riittävällä tavalla rauhan solmimiseen. Prosessiin osallistuvien ulkopuolisten toimijoiden on toimittava kärsivällisesti ja käytettävä jatkuvaa ja harkittua painostusta saadakseen neuvottelut etenemään.

Komissio tukee taloudellisesti ja poliittisesti IGADin johtamaa rauhanprosessia sekä tarkastus- ja seurantaryhmää eli vihamielisyyksien lopettamisen seurantaa varten perustettua järjestelmää (1,5 miljoonaa euroa nopean toiminnan järjestelmästä (Rapid Reaction Mechanism, RRM)). Se harkitsee myös RRM:n kautta myönnettävää tukea aseleponeuvottelujen järjestämiseksi sodan osapuolten välillä Länsi-Sudanin Darfurissa, jossa alkuvuodesta 2003 puhkesi merkittävä aseellinen selkkaus, joka jäi aluksi Etelä-Sudanin pitkäaikaisen selkkauksen varjoon mutta on viime aikoina laajentunut niin, että siitä on tullut toiseksi vakavin humanitaarinen kriisi Afrikan sarven ja Itä-Afrikan alueella.

Sudanin kanssa harjoitettu kehitysyhteistyö keskeytyi vuonna 1990 vallankaappauksen jälkeen poliittisen ja ihmisoikeuksia koskevan tilanteen heikennyttyä. Yhteistyö on tarkoitus aloittaa uudelleen, jos ja kun Sudanin hallituksen ja SPLM/A:n välinen rauhansopimus allekirjoitetaan. Nykyiset valmistelevat toimet rahoitetaan kuitenkin useista eri budjettikohdista sekä Humanitarian Plus -ohjelmasta (18 miljoonaa euroa). Lisäksi on viimeistelty kaksi ohjelma-asiakirjaa, joista toinen koskee kunnostustoimia ja kapasiteetin luomista (52 miljoonaa euroa, kuudes Euroopan kehitysrahasto (EKR)) ja joista toisen, elintarvikevarmuuteen keskittyvän rahoittaa Stabex (191 miljoonaa euroa). Nämä ohjelmat yhdessä yhdeksännen EKR:n avustuksen (135 miljoonan euron suuruinen määräraha A, 20 miljoonan euron suuruinen määräraha B) kanssa muodostavat ns. rauhanosingon, joka annetaan Sudanin käyttöön sen jälkeen kun kattava rauhansopimus on allekirjoitettu ja pantu täytäntöön.

(1) Sudan Peoples ”Liberation Movement and Sudan Peoples” Liberation Army (Sudanin kansojen vapautusliike ja Sudanin kansojen vapautusarmeija).