KIRJALLINEN KYSYMYS E-2717/97 komissiolle esittäjä(t): Heidi Hautala (V) (1. syyskuuta 1997)

Aihe: Otsonikerrosta kuluttavat aineet

Miksei EU ole Montrealin pöytäkirjan ja otsonikerrosta kuluttavien aineiden yhteydessä ryhtynyt mihinkään käytännön toimiin kloorifluorihiilivedyn (CFC) käytön kieltämiseksi lääkinnällisiin tarkoituksiin, erityisesti annostelevissa lääkesumuttimissa, ja uusien CFC:tä koskevien lupien myöntämisen pysäyttämiseksi, koska tällaisia tuotteita varten on olemassa tekninen ja taloudellisesti toteuttavissa oleva vaihtoehto (TEFA)? Euroopan komissio on hiljattain käynnistänyt säännöllisesti tarkistettavan suunnitelman sellaisten annostelevien lääkesumuttimien käyttöön siirtymiseksi, joissa ei käytetä CFC:tä. Voisiko komissio täsmentää, milloin se aikoo esittää Yhdistyneiden kansakuntien ympäristöohjelmaan (UNEP) kuuluvana toteuttavan CFC:n käytön lakkauttamista koskevan toimintaohjelman?

Yhdistyneiden kansakuntien Nairobissa kesäkuun alussa pidetyssä viidennessätoista avoimessa työryhmän kokouksessa tekninen ja taloudellinen arviointipaneeli esitti tieteellisiä todisteita siitä, että metyylibromidille on olemassa vaihtoehtoja. Mikä on Euroopan komission strategia tällä alalla ja onko komissio aloittanut tai aikooko se aloittaa keskustelut siitä, miten metyylibromidin käyttö voitaisiin lopettaa? Miten kallista on metyylibromidin käytön vähentäminen puoleen EU:ssa vuonna 2001 ja kokonaan vuonna 2005?

Komission jäsenen Ritt Bjerregaardin komission puolesta antama vastaus (22. syyskuuta 1997)

Kloorifluorihiilivetyjen (CFC-yhdisteiden) käyttö astman ja kroonisten obstruktiivisten keuhkosairauksien hoidossa käytettävissä inhalaattoriannostelupumpuissa on Montrealin pöytäkirjan ja otsonikerrosta heikentävistä aineista annetun neuvoston asetuksen (EY) nro 3093/94 ((EYVL L 333, 22.12.1994. )) mukaista välttämätöntä käyttöä. Siksi CFC-yhdisteitä voidaan käyttää näissä lääkinnällisissä tuotteissa kunnes lääkäreille ja potilaille on tarjolla teknisesti ja taloudellisesti varteenotettavia vaihtoehtoja. Tällä hetkellä Euroopan markkinoilla on tarjolla vain harvoja CFC:tä sisältämättömiä tuotteita. Niitä ei ole vielä hyväksytty kaikissa jäsenvaltioissa, eikä niillä voida korvata kaikkia käytössä olevia CFC-pohjaisia tuotteita. Siksi ei ole tässä vaiheessa asianmukaista kieltää CFC-yhdisteiden lääkinnällistä käyttöä. Useita CFC:tä sisältämättömiä vaihtoehtoja odotetaan markkinoille vuoden-puolentoista vuoden kuluessa. Komissio valmistelee parhaillaan yhdessä jäsenvaltioiden sekä Euroopan lääketeollisuuden ja astmapotilaiden edustajien kanssa strategiaa, jonka avulla CFC-yhdisteet voidaan poistaa lääkinnällisestä käytöstä, kun vaihtoehtoja tulee markkinoille, kuitenkaan vaarantamatta potilaiden terveyttä. Ensimmäinen luonnos tästä strategiasta on saatavilla syyskuussa 1997, ja se toimitetaan tiedoksi YK:n ympäristöohjelman UNEPin otsonia koskevia asioita käsittelevälle sihteeristölle.

Metyylibromidin osalta komission strategiana on edistää sen mahdollisimman nopeaa käytöstä poistamista ilman, että vaarannetaan sitä nykyisin käyttävien maatalousyritysten ja kaasutusalan asemaa. Tavoitteeseen voidaan päästä lopettamalla aineen käyttö silloin, kun vaihtoehtoja on saatavilla, ja myöntämällä määräaikaisia poikkeuksia sellaiselle ehdottoman välttämättömälle käytölle, jota varten ei vielä ole löydetty vaihtoehtoja. Euroopassa metyylibromidista riippuvaisimpia ovat eteläiset jäsenvaltiot. Siksi komissio rahoitti yhdessä Alankomaiden ympäristöministeriön, La Lagunan yliopiston ja Consejo superior de investigaciones cientificasin kanssa huhtikuussa 1997 pidetyn työkokouksen, jossa esiteltiin eteläisille jäsenvaltioille sopivia metyylibromidin vaihtoehtoja ja keskusteltiin niistä.

On mahdotonta luotettavasti selvittää kustannuksia, joita metyylibromidin kieltäminen aiheuttaisi jonakin tiettynä vuonna koko yhteisön alueella. Hinta riippuu merkittävästi valitusta vaihtoehdosta, mikä puolestaan riippuu paikallisista olosuhteista. Kemialliset vaihtoehdot, kuten metaaminatrium, ovat yleensä kalliimpia, kun taas solarisaatio ja integroitu tuholaisten torjunta ovat halvempia. Sadot ja siten maatilojen kannattavuus ovat yleensä parantuneet siellä, missä metyylibromidi on jo onnistuttu poistamaan käytöstä ja maatalouden menetelmiä on vastaavasti muutettu. Tällä perusteella, ja vaikka ehdottoman välttämättömiin tarkoituksiin myönnettäisiin poikkeuksia, komissio uskoo, että metyylibromidin käyttö voidaan lopettaa pian koko yhteisön alueella vaarantamatta ainetta nykyisin käyttävien maatilojen tuottavuutta ja kannattavuutta.