ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0608/01 esittäjä(t): Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) komissiolle. Ovatko valtio vai kunnat vastuussa paikallisen eläinsuojelun valvonnasta?.



Virallinen lehti nro 364 E , 20/12/2001 s. 0012 - 0013



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0608/01 esittäjä(t): Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) komissiolle (1. maaliskuuta 2001) Aihe: Ovatko valtio vai kunnat vastuussa paikallisen eläinsuojelun valvonnasta? Ruotsissa on esitetty joulukuussa 2000 tutkimus (Eläinsuojelun parantaminen, SOU 2000:108), jossa todettiin, ettei Ruotsin malli, jossa kunnat valvovat paikallista eläintensuojelua, täytä direktiivissä 90/425/ETY(1) asetettuja vaatimuksia. Selvityksessä korostetaan, että paikallinen valvonta olisi siirrettävä kuntien vastuulta EU:n vaatimusten perusteella ja ratkaisuksi ehdotetaan tehtävien siirtämistä valtiolle. Väitteet, joiden mukaan Ruotsin malli ei täyttäisi EU:n vaatimuksia, ovat herättäneet melkoista tyrmistystä etenkin Ruotsin kunnallisliitossa, joka epäilee tutkimuksessa esitettyjä väitteitä. Ruotsin hallitus on kuitenkin jo joitakin vuosia sitten pyrkinyt siirtämään paikallisen valvonnan valtiolle. Puolueen oma eduskuntaryhmä vastusti kuitenkin ajatusta, joten hallitus ei voinut esittää ehdotusta asiasta. Tästä syystä on arveltu, että tutkimuksen päätelmiin ovat vaikuttaneet pikemminkin hallituksen omat poliittiset pyrkimykset kuin EU:n direktiivit. Onko komissio sitä mieltä, että Ruotsin malli, jossa kunnat ovat vastuussa paikallisesta valvonnasta, on ristiriidassa jonkin voimassa olevan direktiivin kanssa? (1) EYVL L 224, 18.8.1990, s. 29. David Byrnen komission puolesta antama vastaus (13. kesäkuuta 2001) Komissio ei tunne parlamentin jäsenen mainitsemaa tutkimusta. Toimivaltainen viranomainen määritellään eläinlääkärin- ja kotieläinjalostus-tarkastuksista yhteisön sisäisessä tiettyjen elävien eläinten ja tuotteiden kaupassa 26. kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/425/ETY 2 artiklassa. Siinä toimivaltaisella viranomaisella tarkoitetaan jäsenvaltion keskusviranomaista, jolla on toimivalta suorittaa eläinlääkärintarkastuksia tai eläinjalostusta koskevia tarkastuksia taikka viranomaista, jolle keskusviranomainen on myöntänyt nämä valtuudet. Direktiivissä ei määritellä tai kielletä mitään tiettyä organisaatiomallia eläinlääketieteellisen lainsäädännön täytäntöönpanemiseksi jäsenmaissa. Näin ollen direktiivin mukaan on sallittua, että keskusviranomainen delegoi toimivaltansa. On kuitenkin muistettava, että yhteisön oikeuden perusperiaatteiden mukaan jäsenvaltiot ovat itse vastuussa yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanosta alueellaan. Jos yhteisön oikeus ei sisällä täytäntöönpanoa koskevia yhteisiä sääntöjä, kansalliset viranomaiset noudattavat omaa kansallista lainsäädäntöään yhteisön lainsäädäntöä täytäntöön pannessaan. Jäsenvaltion säätämien kansallisten säännösten on kuitenkin oltava sopusoinnussa yhteisön oikeuden yhdenmukaista soveltamista koskevan vaatimuksen kanssa(1). (1) Yhdistetyt asiat 205-215/82, Deutsche Milchkontor GmbH ym. vastaan Saksan liittotasavalta (Kok. 1983, s. 2633).
KIRJALLINEN KYSYMYS P-1233/01 esittäjä(t): Kyösti Virrankoski (ELDR) komissiolle. Investointiavustus maanviljelijäin yhteisyrityksille.



Virallinen lehti nro 340 E , 04/12/2001 s. 0200 - 0201



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1233/01 esittäjä(t): Kyösti Virrankoski (ELDR) komissiolle (10. huhtikuuta 2001) Aihe: Investointiavustus maanviljelijäin yhteisyrityksille Maanviljelijöillä on mahdollisuus saada investointitukea yhteisten koneiden hankintaan. Suomessa on kuitenkin evätty tukihakemus sellaisilta viljelijäin muodostamilta yhteenliittymiltä, jotka ovat juridisia henkilöitä, kuten osakeyhtiöiltä, avoimilta yhtiöiltä, osuuskunnilta ja yhdistyksiltä. Sen sijaan investointitukea voidaan myöntää koneyhtymille, jossa jokaiselta konehankintaan osallistuvalta viljelijältä vaaditaan oma henkilökohtainen hakemus. Tämä tuo suuria vaikeuksia koneen hankintaan, lainoituksen järjestämiseen, kirjanpitoon, koneen huoltoon ja korjaukseen jne. Viljelijäin kannalta olisi monin verroin joustavampaa ja tarkoituksenmukaisempaa, että he voisivat muodostaa oman juridisen yhteenliittymän, jonka jäseninä he ja vain he olisivat ja joka voisi hankkia koneen, hallinnoida sitä ja pitää sen aiheuttaman kirjanpidon. - Onko Suomen viranomaisten tulkinta EU:n lainsäädännöstä oikea? - Mihin toimenpiteisiin komissio aikoo ryhtyä, jotta viljelijäin yhteistyötä konehankinnoissa voitaisiin joustavoittaa ja tehostaa ja samalla vähentää byrokratiaa? - Mihin lainsäädännöllisiin toimenpiteisiin komissio aikoo ryhtyä tilanteen korjaamiseksi? Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (5. kesäkuuta 2001) Suomi antoi syksyllä 2000 tiedoksi maaseudun kehittämistä koskevan valtioneuvoston päätöksen (Tuet nro N 97/00, N 160/00 ja N 264/00). Komissio hyväksyi 9. lokakuuta 2000 tämän lainsäädännön, joka koskee sekä yhteisrahoitettuja että kansallisesti rahoitettuja investointeja. Suomen viranomaisilta saadun, tiedoksi annettua lainsäädäntöä koskevan selvityksen mukaan koneinvestoinnit rahoitetaan yksinomaan kansallisin varoin. Lisäksi Suomen viranomaiset ovat päättäneet, että koneyhtymien tai muiden viljelijöiden muodostamien yhteenliittymien tekemät koneinvestoinnit eivät ole tukikelpoisia, jos kyseiset yhteenliittymät eivät harjoita maataloutta. Tämä päätös on Suomen viranomaisten vastuulla, ja koneiden hankintaan myönnetään rahoitusta yksinomaan kansallisista varoista. Komissio ei voi ottaa kantaa tähän kysymykseen.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1029/01 esittäjä(t): Bill Miller (PSE) komissiolle. Alkoholijuomien valmistevero.



Virallinen lehti nro 318 E , 13/11/2001 s. 0188 - 0188



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1029/01 esittäjä(t): Bill Miller (PSE) komissiolle (30. maaliskuuta 2001) Aihe: Alkoholijuomien valmistevero Komissio on jo pitkään harkinnut valmisteveron asettamista alkoholijuomille. Perustamissopimuksen 93 artikla antaa oikeusperustan yhdenmukaisen alkoholijuomia koskevan valmisteverojärjestelmän käyttöönottamista varten sisämarkkinoiden toteuttamisen ja toiminnan varmistamiseksi. Tästä huolimatta komissio ei ole onnistunut laatimaan minkäänlaisia ehdotuksia valmisteveron asettamiseksi alkoholijuomille. Yleisesti ollaan siinä uskossa, että asiasta tehdään lisäselvityksiä. Milloin asiaa koskeva tutkimus ja komission vastaus julkistetaan? Voiko komissio vakuuttaa, ettei se tee ehdotuksia tai ryhdy toimiin, jotka saattaisivat jotkin juomat muita epäsuotuisampaan asemaan, ja että se jatkaa pyrkimyksiä sellaisen järjestelmän löytämiseksi, ettei kilpailu yhtenäismarkkinoilla vääristy? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (30. toukokuuta 2001) Yksityinen konsultti on tehnyt selvityksen erityyppisten alkoholijuomien välisestä kilpailusta osana seuraavan, alkoholijuomien valmisteveron vähimmäismäärää ja jäsenvaltioiden alkoholijuomiin soveltaman valmisteveron määrää koskevan komission kertomuksen valmistelua. Selvitys valmistui hiljattain. Lisäksi komissio kuulee asiasta kaikkia jäsenvaltioita sekä asianomaisia terveysalan ja kaupan järjestöjä. Kuulemisprosessi on nyt loppusuoralla. Komissio laatii kaikkien saamiensa tietojen ja lausuntojen perusteella kertomuksen, joka on tarkoitus antaa lähikuukausina. Toistaiseksi ei ole päätetty, pitäisikö kertomukseen liittää ehdotus direktiiviksi, jolla muutettaisiin alkoholijuomien valmisteveron vähimmäismäärää. Komissio ei voi ottaa ennalta kantaa kertomuksen tuloksiin. Se voi kuitenkin vakuuttaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että se on huomioinut kaupan alan järjestöjen ja jäsenvaltioiden kannat koskien mahdollista syrjintää eri juomaryhmien välillä ja kilpailun vääristymistä yhtenäismarkkinoilla. Kertomuksessa otetaan kantaa näihin kysymyksiin.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0809/01 esittäjä(t): Mihail Papayannakis (GUE/NGL) komissiolle. Thameslink 2000 -hanke.



Virallinen lehti nro 350 E , 11/12/2001 s. 0043 - 0043



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0809/01 esittäjä(t): Mihail Papayannakis (GUE/NGL) komissiolle (19. maaliskuuta 2001) Aihe: Thameslink 2000 -hanke Railtrack PLC -niminen Lontoossa sijaitseva yritys on esittänyt Thameslink 2000 -nimistä hanketta, joka on parhaillaan liikennettä ja yleisiä töitä käsittelevän lain (Transport & Works Act) edellyttämän julkisen tutkinnan kohteena. Hankkeessa rakennettaisiin sarja uusia teräksisiä ja betonisia maasiltoja läpi Borough Market -nimisen alueen, mikä vaatisi 16 rakennuksen purkamista. Niistä yhdeksän kuuluu Grade II -luokkaan (mukaan lukien British Museumin arkkitehdin, Sir Robert Smirken, suunnittelema Yrjöjen aikainen Terrace-talokokonaisuus). Kahdeksan Borough Streetin suojellulla alueella sijaitsevan rakennuksen, joista seitsemän kuuluu Grade II -luokkaan, rakenteita muutettaisiin. Borough market on kaupungin vanhin yhä alkuperäisellä paikallaan toimiva hedelmä- ja vihannestori, jolla Shakespeare näytteli ja jonka varrella Dickens eli. Tate Modern -museon ja Shakespearen Globe-teatterin perustamisen myötä tori on vastikään elpynyt merkittävällä tavalla. Sen ympäristöllinen merkitys ja ominaislaatu ovat niin ainutlaatuisia, että voisi olettaa, ettei hankkeen aiheuttamaa korvaamatonta vahinkoa sallittaisi tapahtuvan. Aikooko komissio puuttua asiaan ja tutkia sitä vuoden 1954 Euroopan yleissopimuksen ja vuoden 1985 Euroopan arkkitehtuuriperinnön suojelua koskevan sopimuksen mukaisesti? Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus (15. toukokuuta 2001) Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 151 artiklassa (entisessä 128 artiklassa) yhteisölle annetaan toimivalta kannustaa jäsenvaltioita kulttuuriyhteistyöhön. Arvoisan parlamentin jäsenen esiin ottama kysymys ei kuulu yhteisön toimivaltaan, vaan toissijaisuusperiaatteen mukaisesti yksinomaan jäsenvaltioiden toimivaltaan. Lisäksi yhteisö ei ole sopimusosapuolena 19. joulukuuta 1954 tehdyssä Euroopan kulttuuriyleissopimuksessa eikä 3. lokakuuta 1985 tehdyssä Euroopan arkkitehtuuriperinnön suojelua koskevassa yleissopimuksessa. Ei siis kuulu komission toimivaltaan tutkia niiden mahdollista noudattamatta jättämistä.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-0754/01 esittäjä(t): Pasqualina Napoletano (PSE) komissiolle. Leader Plus -ohjelman suunnittelu Latiumin alueella.



Virallinen lehti nro 261 E , 18/09/2001 s. 0190 - 0190



KIRJALLINEN KYSYMYS P-0754/01 esittäjä(t): Pasqualina Napoletano (PSE) komissiolle (7. maaliskuuta 2001) Aihe: Leader Plus -ohjelman suunnittelu Latiumin alueella Komissio ilmoitti, ettei Latiumin alueen komission yksiköille esittämä suunnitelma ajanjaksolle 20002006 ole hyväksyttävä. Voiko komissio kertoa suunnitelman hylkäämisen syyt sekä selittää, millaisten suuntaviivojen mukaisesti asiakirjaa olisi muokattava, jotta se vastaisi ohjelman arviointikriteereitä ja jotta ei tehdä enempää vääryyttä kyseisille yhteisöille ja taloudellisille toimijoille? Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (3. huhtikuuta 2001) Parlamentin jäsenen esittämä kysymys koskee Latiumin aluetta koskevan Leader+ -ohjelman hyväksymiskelpoisuutta. Italian pysyvä edustusto toimitti Latiumin aluetta koskevan Leader+ -yhteisöaloiteohjelman rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 16 päivänä marraskuuta 2000 annetun asetuksen (ETY) N:o 1260/1999 (yleisasetus)(1) 21 artiklan 3 kohdan ja Leader+ -yhteisöaloitteen suuntaviivojen vahvistamisesta annetun komission tiedonannon(2) 42 kohdan mukaisesti. Komissio hyväksyy Leader+ -ohjelmat yleisasetuksen 28 artiklan ja Leader+ -tiedonannon 35 kohdan mukaisesti enintään viiden kuukauden kuluessa ohjelmahakemuksen saapumispäivästä, edellyttäen, että kaikki yleisasetuksessa ja tiedonannossa asetetut edellytykset täyttyvät. Saatuaan tiedon Latiumin aluetta koskevasta Leader+ -ohjelmasta komissio totesi siinä ensimmäisen yleistarkastuksen jälkeen merkittäviä puutteellisuuksia. Lisäksi komissio totesi, ettei tiedonannon asiaankuuluvien määräysten edellyttämiä tietoja ollut toimitettu. Tämän vuoksi komissio ilmoitti Italian pysyvälle edustustolle 14. joulukuuta 2000 päivätyllä kirjeellään, ettei kyseistä ohjelmaa voitu hyväksyä, ja pyysi Italian viranomaisia täydentämään ohjelmaehdotusta lainsäädännön vaatimusten mukaisesti sisällyttämällä siihen kaikki tarvittavat osat, jotta komissio voi hyväksyä Latiumin aluetta koskevan Leader+ -ohjelman mahdollisimman pian. (1) EYVL L 161, 26.6.1999. (2) EYVL C 139, 18.5.2000.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1777/01 esittäjä(t): Paul Rübig (PPE-DE) komissiolle. Kaupan esteen syntymisen uhka Saksaan suuntautuvassa juomien toimituksessa.



Virallinen lehti nro 364 E , 20/12/2001 s. 0204 - 0204



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1777/01 esittäjä(t): Paul Rübig (PPE-DE) komissiolle (15. kesäkuuta 2001) Aihe: Kaupan esteen syntymisen uhka Saksaan suuntautuvassa juomien toimituksessa Esitys toiseksi Saksan pakkauksia ja pakkausjätteitä koskevaksi asetukseksi sisältää kertakäyttöisten juomapakkauksien pakollisen vähimmäispantin käyttöönoton. Kertakäyttöisissä juomapakkauksissa myytyjen tuotteiden osuus maahantuoduista juomista on moninkertainen verrattuna kotimaassa tuotettuihin juomiin. Tämän takia tölkkien ja kertakäyttöpullojen kierrätyspakko on haitallinen Saksaan juomia tuoville yrityksille. Juomien valmistajat ovat jo nyt erittäin huolissaan, koska tölkkien ja kertakäyttöpullojen kierrätysjärjestelmän käyttöönotto aiheuttaisi saksalaisten ostajien, etenkin kauppaketjujen, luopumisen kertakäyttöisissä pakkauksissa myytävistä tuotteista. Tämän lisäksi juomien toimittajien olisi järjestettävä suunnitellun kierrätysjärjestelmän takia erityinen tuotanto ja logistiikka Saksan markkinoille, mikä johtaisi lisäkustannuksiin ja epäedulliseen kilpailuasemaan. Pakollisen kierrätyksen käyttöönottoa ei voida perustella ekologisesti eikä ympäristöpoliittisesti, koska sillä ei pyritä saavuttamaan toivottua tavoitetta eli kierrätettävien juomapakkausten lisäämistä, ja koska ei voida tieteellisesti perustella, että asetuksen soveltamisalaan kuuluvat kertakäyttöpakkaukset olisivat haitallisia ympäristölle. Kyseiset toimet aiheuttavat unionin sisämarkkinoilla kaupan esteen, jota ei voida perustella ympäristöä koskevilla seikoilla eikä voimassa olevilla yhteisön säädöksillä. Mikä on komission kanta tästä mahdollisesta ja kohtuuttomasta tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatteeseen puuttumisesta? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-1774/01, E-1775/01, E-1776/01, E-1777/01 ja P-1823/01 (26. heinäkuuta 2001) Komissio on tutkinut yhteisön oikeuden asiaa koskevien säännösten valossa Saksan pakkauksia koskevan asetuksen toisen muutosluonnoksen, josta on ilmoitettu pakkauksista ja pakkausjätteistä annetun direktiivin 94/62/EY(1) ja teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä annetun direktiivin 98/34/EY(2) mukaisesti. Komission toimivaltaiset yksiköt ovat tutkineet mm. arvoisten parlamentin jäsenten esille tuomia seikkoja. Koska Bundesrat noudatti 13. heinäkuuta 2001 pidetyssä istunnossaan useiden osavaltioiden ehdotusta yhteiseksi päätöslauselmaksi eikä äänestänyt luonnoksen puolesta sellaisena, kuin siitä oli ilmoitettu komissiolle, mainitun luonnoksen yhdenmukaisuutta yhteisön oikeuden kanssa koskeva kysymys ei ole enää ajankohtainen. (1) EYVL L 365, 31.12.1994. (2) EYVL L 204, 21.7.1998.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1775/01 esittäjä(t): Reinhard Rack (PPE-DE) komissiolle. Saksan pakkauksia ja pakkausjätteitä koskeva asetus - tavaroiden vapaan liikkuvuuden ja juomien maahantuojien riittämätön suojaaminen.



Virallinen lehti nro 364 E , 20/12/2001 s. 0203 - 0203



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1775/01 esittäjä(t): Reinhard Rack (PPE-DE) komissiolle (15. kesäkuuta 2001) Aihe: Saksan pakkauksia ja pakkausjätteitä koskeva asetus - tavaroiden vapaan liikkuvuuden ja juomien maahantuojien riittämätön suojaaminen Saksan pakkauksia ja pakkausjätettä koskevaa asetusta on ilmoitettu muutettavan niin, että tiettyjen juomien pakkausten kierrättäminen tulee pakolliseksi. Käytännössä tämä vahvistaa yli kymmenen vuotta olemassa ollutta, ulkomaisia juomien maahantuojia koskevaa kaupan estettä. Asetuksen muuttaminen ja muut vastaavat tapaukset osoittavat, että direktiiviin N:o 94/62/EY(1) ympäristönsuojelun lisäksi sisältyvän ja yhtä tärkeän tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatteen toteutumista ei turvata tehokkaasti. Tehokas suoja edellyttää myös pikaista täytäntöönpanokelpoisuutta ja täytäntöönpanoa. Säädösten käsittely ja menettelyn käyttöönotto - kuten edelleen käsiteltävä tölkkien kieltäminen Tanskassa - on tähän mennessä tavallisesti kestänyt useita vuosia. Kierrätyspakko saattaa johtaa muutamassa kuukaudessa juomien maahantuojan toiminnan lakkauttamiseen. Voidaanko komission mielestä tämän periaatteen noudattaminen varmistaa riittävästi, kun otetaan huomioon tähänastisten säädösten käsittelyjen ja menettelyjen kesto? Katsooko komissio, että tähänastisten kokemusten perusteella pakkauksista annetun direktiivin N:o 94/62/EY säännöksillä voidaan estää tehokkaasti kaupan esteiden syntyminen? Aikooko komissio suunnitella direktiivin N:o 94/62/EY muuttamisen yhteydessä toimia, joilla varmistetaan tehokkaasti ja pikaisesti ympäristönsuojelun korkean tason lisäksi myös sisämarkkinoiden toiminta? (1) EYVL L 365, 31.12.1994, s. 10. Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-1774/01, E-1775/01, E-1776/01, E-1777/01 ja P-1823/01 (26. heinäkuuta 2001) Komissio on tutkinut yhteisön oikeuden asiaa koskevien säännösten valossa Saksan pakkauksia koskevan asetuksen toisen muutosluonnoksen, josta on ilmoitettu pakkauksista ja pakkausjätteistä annetun direktiivin 94/62/EY(1) ja teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä annetun direktiivin 98/34/EY(2) mukaisesti. Komission toimivaltaiset yksiköt ovat tutkineet mm. arvoisten parlamentin jäsenten esille tuomia seikkoja. Koska Bundesrat noudatti 13. heinäkuuta 2001 pidetyssä istunnossaan useiden osavaltioiden ehdotusta yhteiseksi päätöslauselmaksi eikä äänestänyt luonnoksen puolesta sellaisena, kuin siitä oli ilmoitettu komissiolle, mainitun luonnoksen yhdenmukaisuutta yhteisön oikeuden kanssa koskeva kysymys ei ole enää ajankohtainen. (1) EYVL L 365, 31.12.1994. (2) EYVL L 204, 21.7.1998.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-1658/01

esittäjä(t): Jan Andersson (PSE) komissiolle

(28. toukokuuta 2001)

Aihe: Yritysten sosiaalinen vastuu

Tukholmassa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmissä Eurooppa-neuvosto pitää myönteisinä liike-elämän toimijoiden aloitteita yritysten sosiaalisen vastuun edistämisestä (päätelmä 31). Päätelmistä käy lisäksi ilmi, että komissio aikoo laatia kesäkuussa vihreän kirjan yritysten sosiaalisesta vastuusta (jonka englanninkielinen lyhenne on CSR). CSR sisältää useita aloja, joita on käsitelty ja joita pitäisi voida käsitellä edelleen työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua koskevan puitesopimuksen tai yhteisön lainsäädännön avulla.

Voiko komissio ilmoittaa näkemyksensä omasta roolistaan CSR:n kehittämisessä ja siitä, mitä aloja käsiteltäisiin työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua koskevan puitesopimuksen ja yhteisön lainsäädännön avulla ja millä aloilla taas CSR:n ehtoja noudatettaisiin yritysten vapaaehtoisilla sitoumuksilla?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(16. heinäkuuta 2001)

Yritysten sosiaalinen vastuu (CSR) on käsite, jolla kuvataan yhtiöiden vapaaehtoista pyrkimystä sisällyttää sosiaaliset ja ympäristöön liittyvät huolenaiheet osaksi niiden liiketoimintaa ja suhteita osakkeenomistajiin. Niiden edellytetään tällä tavalla edistävän Lissabonin ylimääräisessä Eurooppa-neuvostossa 23. ja 24. maaliskuuta 2000 asetettua strategista päämäärää Euroopan unionille, josta on tultava maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietoon perustuva talous, joka kykenee ylläpitämään kestävää talouskasvua, luomaan uusia ja parempia työpaikkoja ja lisäämään sosiaalista yhteenkuuluvuutta.

Sosiaalinen vastuu ei tarkoita pelkästään sitä, että yritykset täyttävät lain asettamat vaatimukset, vaan niiden on mentävä pidemmälle ja sijoitettava enemmän inhimilliseen pääomaan, ympäristöön ja suhteisiin osakkeenomistajien kanssa.

CSR:ää koskevan eurooppalaisen lähestymistavan suurin hyöty olisi, että sillä lisättäisiin nykyisten toimien arvoa ja täydennettäisiin niitä antamalla CSR:n menetelmille yleinen eurooppalainen kehys ja kannustamalla hyvien käytäntöjen vertailuun CSR:n menetelmien arvioinnissa ja tarkistuksessa.

Komissio toivoo, että vihreä kirja yritysten sosiaalisesta vastuusta, joka sen on määrä laatia kesäkuussa 2001, antaisi virikkeitä keskusteluun sekä eurooppalaisella että kansallisella tasolla kaikkien asianomaisten kesken. Tämän keskustelun tulokset on otettava huomioon ennen kuin määritellään konkreettisesti, mikä on komission asema yritysten sosiaalisen vastuun kehittämisessä.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-1824/01 esittäjä(t): Esko Seppänen (GUE/NGL) komissiolle. Päätöksenteko ja rakentava pidättäytyminen puolustusasioissa.



Virallinen lehti nro 350 E , 11/12/2001 s. 0232 - 0232



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1824/01 esittäjä(t): Esko Seppänen (GUE/NGL) komissiolle (20. kesäkuuta 2001) Aihe: Päätöksenteko ja rakentava pidättäytyminen puolustusasioissa Amsterdamin sopimuksen V osaston 23 artiklan mukaan neuvosto tekee päätökset tässä osastossa tarkoitetuista kysymyksistä yksimielisesti. Sen lisäksi artiklaan sisältyy periaate ns. rakentavasta pidättymisestä. Kysyn komission tulkintaa tästä artiklasta. Onko sopimusta tulkittava niin, että yksikin jäsenvaltio voi yksimielisyysvaatimuksen mukaan estää kriisinhallintajoukkojen käytön tiettyihin tehtäviin, jos se äänestää päätöstä vastaan eikä suostu pidättymään päätöksenteossa? Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus (13. heinäkuuta 2001) Yksimielisyyttä koskevan säännön mukaisesti yksikin jäsenvaltio voi estää neuvoston päätöksen syntymisen. Perustamissopimukseen sisällytettiin kuitenkin rakentava äänestämästä pidättymisen periaate juuri siksi, että vältyttäisiin umpikujatilanteilta. Neuvoston jäsen joka pidättyy äänestämästä, ei ole velvollinen soveltamaan kyseistä päätöstä, mutta se hyväksyy, että päätös sitoo unionia. Keskinäisen solidaarisuuden hengessä kyseinen jäsenvaltio pidättyy kaikista toimista, jotka voivat olla ristiriidassa tai estää tähän päätökseen perustuvaa unionin toimintaa, ja muut jäsenvaltiot kunnioittavat jäsenvaltion kantaa.