KIRJALLINEN KYSYMYS E-1866/99

esittäjä(t): Cristina García-Orcoyen Tormo (PPE-DE) komissiolle

(14. lokakuuta 1999)

Aihe: Direktiivi 96/61 ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi

1. Missä vaiheessa on direktiivin 96/61(1) sisällyttäminen jäsenvaltioiden lainsäädäntöön?

2. Noudatetaanko sovittua aikataulua? Miten ns. parhaat käytettävissä olevat tekniikat tunnistetaan?

3. Millä keinoin seuraavaksi pyritään vahvistamaan direktiivin 96/61 periaatteiden noudattamista?

(1) EYVL L 257, 10.10.1996, s. 26.

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(22. marraskuuta 1999)

Määräaika, jonka kuluessa ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi 24 päivänä syyskuuta 1996 annettu neuvoston direktiivi 96/61/EY (IPPC-direktiivi) piti saattaa osaksi kansallista lainsäädäntöä, on juuri päättynyt (30. lokakuuta 1999). Tähän mennessä osa jäsenvaltioista on ilmoittanut komissiolle kansallisista täytäntöönpanotoimista mutta eivät kaikki. Niissä on kyse enemmän tai vähemmän täydellisestä lainsäädännöstä tai lainsäädännöstä, jota on vielä todennäköisesti muutettava tai täydennettävä. Jotkut jäsenvaltiot antavat parhaillaan lakeja ja säännöksiä tai julkaisevat niitä.

Komissio aloittaa, Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 226 artiklan (entinen 169 artikla) perusteella, rikkomisesta johtuvan menettelyn ilmoituksen toimittamatta jättämisestä niitä jäsenvaltioita vastaan, jotka eivät ole toimittaneet komissiolle ilmoitusta kansallisista täytäntöönpanotoimenpiteistään. Komissio voi tarvittaessa aloittaa rikkomisesta johtuvan menettelyn ilmoitusten toimittamatta jättämisestä myös myöhemmin varmistaakseen, että IPPC-direktiivi on pantu täytäntöön.

IPPC-direktiivin 11 artiklan säännökset velvoittavat selvästi jäsenvaltioita huolehtimaan siitä, että niiden viranomaiset seuraavat parhaiden käytettävissä olevien tekniikoiden kehitystä tai että siitä tiedotetaan heille. Samanaikaisesti komission on organisoitava parhaita käytettävissä olevia tekniikoita, niiden seurantaa ja kehitystä koskeva tietojen vaihto jäsenvaltioiden ja asianomaisen teollisuuden välille. Tätä tietojen vaihtoa toteutetaan parhaillaan ja sen perusteella laaditaan viiteasiakirjoja, joissa kuvaillaan yleisesti parhaat käytettävissä olevat tekniikat kaikilla IPPC-direktiivin soveltamisalaan kuuluvilla aloilla. Kyseisissä parhaita käytettävissä olevia tekniikoita koskevissa viiteasiakirjoissa mainitut päästörajat ja tekniset keinot eivät ole oikeudellisesti sitovia, vaan ne on tarkoitettu ohjeiksi laitoksille, joita parhaiden käytettävissä olevien tekniikoiden määrittely koskee. Niissä olevat tiedot on otettava huomioon IPPC-direktiivin liitteen IV säännösten mukaisesti määriteltäessä yleisesti tai yksittäistapauksissa parhaita käytettävissä olevia tekniikoita.

IPPC-direktiivi perustuu siihen, että sekä teollisuuslaitosten johdolla että sääntelyviranomaisilla olisi oltava kokonaiskuva laitoksen ympäristövaikutuksista, ennen kuin tehdään sen suunnittelua, rakentamista ja toimintaa koskevia päätöksiä. Tällaisella yhtenäisellä menettelyllä pyritään välttämään saasteiden siirtyminen ympäristössä olomuodosta toiseen. IPPC-direktiivin mukainen lähestymistapa on onnistunut vain silloin, jos se muodostaa osan yhtenäistä ja vaativaa ympäristöpolitiikkaa, joka kattaa asianmukaisesti kaikki tärkeimmät ympäristöongelmat.