KIRJALLINEN KYSYMYS E-0081/01 esittäjä(t): Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) komissiolle. Espanjan autonomisia hallintoalueita koskeva vakauttamislaki, jolla kielletään alijäämäisten vuosittaisten talousarvioiden laatiminen.



Virallinen lehti nro 235 E , 21/08/2001 s. 0112 - 0113



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0081/01 esittäjä(t): Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) komissiolle (29. tammikuuta 2001) Aihe: Espanjan autonomisia hallintoalueita koskeva vakauttamislaki, jolla kielletään alijäämäisten vuosittaisten talousarvioiden laatiminen Vastoin Espanjan perustuslailla Espanjan valtion autonomisille hallintoalueille annettua itsemääräämisoikeutta Espanjan keskushallitus on äskettäin hyväksynyt kongressille esitettävän esityksen talousarvioiden vakautta koskevasta yleislaista, joka velvoittaa ensi vuodesta alkaen kaikkia hallintoja laatimaan talousarviot, joissa on nollavaje. Autonomiset hallintoalueet velvoitettaisiin noudattamaan kyseistä säännöstä, vaikka Espanjan perustuslain ja autonomisia hallintoalueita koskevien säännösten mukaan niillä on lainsäädännöllinen toimivalta laatia ja hyväksyä omat talousarvionsa sellaisten Espanjan valtion antamien yleisten sääntöjen puitteissa, joilla rajoitetaan muttei kielletä velanottoa, ja tämä koskee kaikkia valtionhallinnon ja aluehallinnon elimiä, joilla on itsenäinen poliittinen ja lainsäädännöllinen toimivalta. Ministeri Cristóbal Montoro puolusti tätä päätöstä julkisessa puheenvuorossaan, jossa hyökättiin oppositiopuolueita vastaan, ja viittasi Espanjan edelläkävijän tehtävään Euroopan unionissa Portugalin puheenjohtajakaudella pidetyn Santa Maria da Feiran Eurooppa-neuvoston suositusten mukaisesti. On hämmästyttävää, että Espanjan kaltainen valtio, joka saa huomattavia summia rahaa Euroopan unionista ja jolla on vielä valtavia puutteita perusrakenteissaan, velvoittaa omavaltaisesti noudattamaan nollavaje-periaatetta kaikissa talousarvioissa ja tekee sen vielä autonomioita koskevien säännösten vastaisesti. Katsooko komissio, että nämä autonomisten hallintoalueiden talousarvioihin liittyvät Espanjan hallituksen päätökset ovat todella Euroopan unionin linjausten mukaisia? Onko komissio tietoinen siitä, että tämä Espanjan valtion viranomaisten menettely on poliittinen hyökkäys, jonka tavoitteena on rajoittaa Espanjan perustuslailla ja autonomisten hallintoalueiden säännöksillä Espanjan valtion eri kansallisuuksille ja alueille annettua toimivaltaa? Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus (28. maaliskuuta 2001) Vakaus- ja kasvusopimuksessa kaikki jäsenvaltiot ovat sitoutuneet noudattamaan julkisyhteisöjen rahoitusaseman keskipitkän aikavälin tavoitetta, jonka mukaan rahoitusaseman tulee olla lähes tasapainossa tai ylijäämäinen.(1) Yleisesti katsotaan, että tämä tavoite auttaa osaltaan saavuttamaan vakaat ja terveellä pohjalla olevat talouden puitteet. Vuoden 2000 talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa suositeltiin, että Espanja täyttäisi ja mahdollisesti ylittäisi ne julkisen talouden tavoitteet, jotka oli asetettu Espanjan vuosien 19992003 tarkistetussa vakausohjelmassa, jonka neuvosto katsoi olevan vakaus- ja kasvusopimuksen mukainen. Komissio ei kuitenkaan tee ehdotuksia siitä, kuinka julkisen talouden eri alasektoreiden välinen sisäinen koordinaatio olisi järjestettävä vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteiden saavuttamiseksi. Kukin jäsenvaltio päättää siitä itse. Tämä koskee erityisesti niitä jäsenvaltioita, joissa julkinen talous on hyvin hajautettu. Vuoden 2000 talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa suositeltiin Espanjalle, että alueiden ja valtion välistä koordinaatiota jatketaan ja noudatetaan täysin. Lisäksi neuvoston lausunnossa Espanjan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 19992003 suhtauduttiin myönteisesti siihen, että julkisen talouden sopeutus jaetaan kaikkien julkisen talouden alasektoreiden kesken. Lausunnossa pidettiin myös erityisen myönteisenä tavoitetta, että aluehallintojen talousarviot ovat tasapainossa vuodesta 2001. Kannattaa vielä panna merkille, että komissio ja neuvosto ovat aina kannustaneet sellaisia alijäämän vähentämiseen tähtääviä strategioita, joissa painotetaan juoksevien menojen hillitsemistä, koska se mahdollistaa investointien lisäämisen. (1) EYVL C 236, 2.8.1997.