Virallinen lehti nro C 013 , 18/01/1999 s. 0079



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1759/98 esittäjä(t): Honor Funk (PPE) komissiolle (27. toukokuuta 1998) Aihe: Mallasohran vientitukipolitiikka Tiedämme, että yhteisen markkinajärjestelyn ja EU:n sen mukaisten raaka-ainehintojen vuoksi on tarpeen tukea kolmansiin maihin suuntautuvaa vientiä, jotta voidaan kompensoida eurooppalaisten mallastamoiden ulottumattomissa olevia mallasohran alhaisempia hintoja maailmanmarkkinoilla. Käytännössä komission asettama tuki ei kuitenkaan millään tavoin täytä tehtäväänsä. Esimerkiksi 13. maaliskuuta maksettiin rehuohralle kilpailukyvyn takaamiseksi maailmanmarkkinoilla tukea 47 ecua/tonni, kun taas paahtamattoman mallasohran saama tuki oli 24,50 ecua/tonni, joka on toistaiseksi korkein tuki vuosina 1997/1998. Tämän lisäksi Kanadan vehnävirasto (Canadian Wheat Board) maksaa vientitukea kanadalaisille mallastamoille WTO:n sopimuksen vastaisesti, sillä yritykset saavat joillekin yksittäisille ja läpinäkymättömille vientisopimuksille selvästi Kanadan mallasmarkkinoita alhaisemmat mallasohrahinnat. Voiko komissio kertoa, 1. näkeekö se yhteyden viljelypinta-alan pienenemisen ja ohran hintojen laskun sekä nykyisen vientitukipolitiikan välillä ja 2. millaisia toimenpiteitä se aikoo toteuttaa tehdäkseen lopun WTO:n sääntöjen vastaisesta Kanadassa tuotettua mallasta koskevasta kaupankäynnistä. Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus (24. kesäkuuta 1998) Koska viljan yhteisessä markkinajärjestelyssä ei eroteta mallasohraa rehuohrasta, mallasohran vientiin ei sovelleta muusta ohrasta poikkeavaa kohtelua. Puhtaasti tekniseltä kannalta mitä tahansa ohraa voi itse asiassa käyttää panimoteollisuudessa, mutta yhteisön markkinoilla maltaiden tuottamiseen käytetään kylläkin ennen kaikkea kaksitahoisia lajikkeita. Tämän vuoksi ei myöskään ole tarkoituksenmukaista soveltaa panimoteollisuuteen tarkoitettuun ohraan erilaista kohtelua kuin rehuohraan. Kaksitahoisen ohran tuotanto yhteisössä on lisääntynyt jatkuvasti vuodesta 1995: sen viljelyala on lisääntynyt (15 jäsenvaltion EU:ssa) vuoden 1995 5,8 miljoonasta hehtaarista 5,9 miljoonaan hehtaariin vuonna 1996 ja 6,2 miljoonaan hehtaariin vuonna 1997. Huonojen ilmasto-olojen vuoksi satovuoden 1998 kylvöalaksi on arvioitu 6 miljoonaa hehtaaria. Myös yhteisön mallastuotanto on tilastojen perusteella kasvanut: 6,5 miljoonaa tonnia vuonna 1994 (EUR-12), 6,8 miljoonaa tonnia vuonna 1995 (vuodesta 1995 EUR-15), 7,1 miljoonaa tonnia vuonna 1996 ja satovuoden 1997/98 arvio on 7,3 miljoonaa tonnia. Myös kullekin markkinointivuodelle annettujen maltaiden vientitodistusten perusteella määrä on kasvanut: 1,4 miljoonaa tonnia markkinointivuonna 1993/94, 1,7 miljoonaa tonnia markkinointivuosina 1994/95 (EUR-12) ja 1995/96 (EUR-15) sekä 2 miljoonaa tonnia markkinointivuosina 1996/97 ja 1997/98 (EUR-15 kummassakin tapauksessa). Ohran vientituen määrittämisessä voidaan ottaa huomioon ainoastaan maailmanmarkkinoiden ja yhteisön vientimarkkinoiden välinen hinnanero. Käytännössä maltaiden vientituki vahvistetaan hyvin vakaasti kullekin markkinointivuodelle, mikä johtuu tämän tyyppiselle kaupalle ominaisista käytännöistä. Maltaiden viejät myyvät tuotteensa maailmanmarkkinoilla vuodeksi kerrallaan tehtävien sopimusten nojalla. Tähän asti käytäntönä on ollut antaa suurin osa vientitodistuksista kunkin vuoden syyskuusta joulukuuhun ulottuvalla jaksolla, joka vastaa ajanjaksoa, jonka aikana suurin osa vientiä koskevista myyntisopimuksista tehdään. Sen vuoksi kyseisenä aikana annettujen maltaiden vientitodistusten voimassaoloaika on 11 kuukautta, johon lisätään todistuksen antokuukausi. Koska lähes kaikkeen maltaiden vientiin sovelletaan yhteisössä tätä menettelyä, suurin osa maltaiden vientitodistuksista annetaan lokakuun ja joulukuun välillä ja vientiin sovellettava tuki vahvistetaan samalla ajanjaksolla. Tiettyjen yhteisön ulkopuolisten maiden organisaatioiden harjoittaman viennin osalta on selvää, että jos jokin käytäntö osoitetaan Maailman kauppajärjestön (WTO) sääntöjen vastaiseksi, komissio ja muut WTO:n jäsenet voivat käyttää oikeuksiaan. Tähän päivään mennessä ammatinharjoittajat eivät ole konkreettisesti todistaneet komissiolle Kanadan vehnäviraston (Canadian Wheat Board) käytäntöjä, joiden mukaan se turvaisi kanadalaisille ohran mallastajille erityisen kilpailukykyisen hinnan, jonka perusteella kanadalainen mallas voi kilpailla samanlaatuisen eurooppalaisen maltaan hintojen kanssa tai alittaa ne. Sovellettavalla politiikalla ei näytä olevan erityisen epäsuotuisaa vaikutusta eurooppalaisen mallasohran tai maltaiden vientiin. Lisäksi Euroopan maltaidenviejiä edustava yhdistys Euromalt on tähän asti puolustanut voimakkaasti maltaiden vientitodistusten pitkää 11 kuukauden voimassaoloaikaa.