KIRJALLINEN KYSYMYS E-0098/99

esittäjä(t): Alessandro Danesin (PPE) komissiolle

(27. tammikuuta 1999)

Aihe: Muutokset puhelumaksuissa Italiassa

Italialaisten matkapuhelinyhtiöiden Timin ja Omnitelin uudet hinnat kiinteistä puhelimista matkapuhelimiin soitetuille puheluille ovat herättäneet runsaasti vastustusta kuluttajien keskuudessa ja valitukset ovat saaneet maan hallituksenkin puuttumaan asiaan.

12. tammikuuta viestinnän toimilupa-asioista vastaavat viranomaiset päättivät puuttua asiaan ja kumosivat virallisesti uudet hinnat ja palauttivat voimaan korotuksia edeltävät hinnat.

Virhe on kuitenkin jo tehty ja epäilys on noussut: kaksi yhtiötä, jotka ovat samaan aikaan ja samassa palvelutyypissä päättäneet nostaa hintoja, ovat toimineet kilpailupolitiikan ja puhelinalan vapaiden markkinoiden vastaisesti. Tilanne on lievästi sanoen kummallinen. Onko kyseessä kartelli, kahden yhtiön monopoli vai oligopoli? Nimitettiinpä sitä miten tahansa, tällainen vilpillinen toiminta on vahingoksi kuluttajille.

Näiden viimeaikaisten tapahtumien pitäisi kannustaa vakaviin toimiin avoimuuden lisäämiseksi nykyisessä hintaviidakossa. Erityisesti siksi, että keväällä kaikkien puhelujen hintoja tarkistetaan ja myös muun Euroopan tapahtumien vuoksi (Englannissa viranomaiset ovat pakottaneet kaksi yhtiötä pudottamaan neljänneksellä kiinteästä puhelimesta matkapuhelimeen soitettujen puheluiden hintoja). Puhumattakaan myönteisestä kehityksestä muualla maailmassa (Hong Kongissa uusi vapauttamispolitiikka on synnyttänyt 30 uutta kansainvälisten puheluiden operaattoria ja Amerikkaan soitettavien puheluiden hinta on pudonnut 90 %).

- Voiko komissio tehdä jotain tässä asiassa?

- Vaikka jokaisessa jäsenvaltiossa on omat viranomaiset, joiden tehtävänä on seurata kansallisten kilpailulakien noudattamista, eikö komission pitäisi kuitenkin edelleen valvoa yhtenäismarkkinoita ja tutkia mahdollisia väärinkäytöksiä, myös siksi että äskettäisen euron käyttöönoton tulisi lisääntyneen kilpailun myötä olla kuluttajien etujen mukainen?

- Eikö ole totta sekin, että yhtenäismarkkinoilla ei ole mitään arvoa, jos sallitaan yritysten välisen kilpailun rajoittaminen kartelleilla ja rajoittavilla sopimuksilla ja siten selvästi estetään kuluttajia saamasta itselleen kaikkia terveiden ja kilpailtujen markkinoiden tarjoamia hyötyjä?

Komission jäsenen Karel Van Miertinkomission puolesta antama vastaus

(4. maaliskuuta 1999)

EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan a kohdassa kielletään yhdenmukaistetut menettelytavat, jotka ovat omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja joilla vahvistetaan tavaroiden tai palvelujen myyntihintoja suoraan tai välillisesti. Niin komissio kuin jäsenvaltiotkin voivat varmistaa tämän määräyksen noudattamisen. Komissio ei periaatteessa puutu tämän määräyksen rikkomisiin silloin kun kansallinen kilpailuviranomainen on aloittanut asiaa koskevan menettelyn, kuten Italiassa on tapahtunut.

Komission 22. elokuuta 1998 antamassa tiedonannossa kilpailusääntöjen soveltamisesta telealan liittymäsopimuksiin - puitteet, asian kannalta merkitykselliset markkinat ja periaatteet(1) esitetään 29 kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa tiettyjä erityistapauksia, joissa komissio voisi ryhtyä toimenpiteisiin. Tämä edellyttää komission asiasta saamaa virallista valitusta ja tilannetta, jossa kansalliset menettelyt voisivat viivästyttää kohtuuttomasti komission toimintaa eikä asiassa päästä kansallisella tasolla tyydyttävään ratkaisuun. Viivästyksen voidaan katsoa olevan kohtuuton silloin, kun kansallinen viranomainen ei ratkaise riitaa kohtuullisen määräajan kuluessa, kun asiaan liittyy huomattava yhteisön etu ja kun se vaikuttaa tai on omiaan vaikuttamaan kilpailuun useissa jäsenvaltioissa.

Komissio on lisäksi parlamentin jäsenen kanssa samaa mieltä siitä, että sisämarkkinat kärsisivät, jos yritykset voisivat rajoittaa kilpailua yhteistoimintajärjestelyillä ja yhdenmukaistetuilla menettelytavoilla. Tämä tapahtuisi juuri kilpailulle avatuilla televiestintämarkkinoilla olevien kuluttajien kustannuksella. Tästä syystä komissio pitää alan kilpailusääntöjen täysimääräistä soveltamista erityisen tärkeänä, mitä se korostaa edellä mainitussa tiedonannossaan.

(1) EYVL C 265, 22.8.1998.