KIRJALLINEN KYSYMYS P-0253/98 komissiolle esittäjä(t): Karla Peijs (PPE) (5. helmikuuta 1998)

Aihe: Velvoite hyväksyä kaksi valuuttaa yhdessä ja samassa liiketoimessa

1. Onko kauppiaiden säädösten mukaisesti hyväksyttävä kaksi eri valuuttaa (vanha kansallinen valuutta ja euro) yhdessä ja samassa liiketoimessa 1. tammikuuta ja 1. heinäkuuta 2002 välisenä aikana? Jos on, missä säädöksessä määrätään näin?

2. Eikö velvoitteesta hyväksyä kaksi eri valuuttaa voitaisi luopua, jos esimerkiksi liikepankeissa olisi runsaasti vanhan kansallisen valuutan vaihtopisteitä?

3. Aikooko komissio antaa asiaan liittyviä suosituksia?

Komission jäsenen Yves-Thibault de Silguyn komission puolesta antama vastaus (2. maaliskuuta 1998)

Yritysten on hyväksyttävä laillisilla maksuvälineillä suoritetut maksut, mikä tarkoittaa seteleitä ja tietyin rajoituksin kolikoita. Missään jäsenvaltiossa ei voida tällä hetkellä velvoittaa kauppiasta ottamaan vastaan sekkejä tai elektronisia maksuvälineitä edes kansallisessa valuutassa. Sama pätee jatkossa myös euroon.

Eurosetelit ja -kolikot otetaan käyttöön kaikissa euroalueeseen osallistuvissa jäsenvaltioissa 1. tammikuuta 2002. Ehdotuksessa neuvoston asetukseksi euron käyttöönottamisesta ((EYVL C 369, 7.12.1996. )) (10 ja 11 artikla) säädetään, että eurosetelit ja -kolikot ovat laillisia maksuvälineitä kaikissa osallistuvissa jäsenvaltioissa, ja tämän vuoksi kauppiaiden on periaatteessa hyväksyttävä ne maksuvälineinä.

Neuvoston asetusehdotuksen 15 artiklan mukaan kansallisen rahayksikön määräiset setelit ja kolikot säilyvät laillisina maksuvälineinä enintään kuuden kuukauden ajan siirtymäkauden päättymisen jälkeen eli korkeintaan 30. kesäkuuta 2002 asti. Tätä määräaikaa voidaan lyhentää kansallisella lainsäädännöllä. Jäsenvaltioiden ei itse asiassa ole pakko käyttää kahta valuuttaa lainkaan rinnakkain. Jäsenvaltiot voivat lisäksi antaa 1. tammikuuta 2002 ja 1. heinäkuuta 2002 välisenä aikana säännöksiä kansallisen rahayksikön määräisten setelien ja kolikoiden käytöstä ja toteuttaa tarpeellisiksi katsomansa toimenpiteet helpottaakseen niiden vetämistä pois liikkeestä. Näiden kuuden kuukauden aikana kansalliset säännökset määräävät ensisijaisesti, minkä rahayksikön määräisiä seteleitä ja kolikoita kauppiaiden on otettava vastaan maksuvälineinä.

Sen jälkeen, kun Eurooppa-neuvosto teki joulukuussa 1995 päätöksen viitesuunnitelmasta euron käyttöönottamiseksi, useimmat jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet, että ne aikovat lyhentää kahden rahan rinnakkaiskäytön jaksoa huomattavasti kuutta kuukautta lyhyemmäksi. Näin helpotetaan vähittäiskauppiaiden taakkaa ja vältetään hämmennystä kuluttajien keskuudessa. Kaikissa jäsenvaltioissa Tanskaa lukuun ottamatta on käyty ensimmäiset keskustelut C-jakson optimaalisesta pituudesta ja siihen liittyvistä yleisistä järjestelyistä, joilla minimoidaan kustannukset ja haitat.

Komissio on edelleen sitä mieltä, että rinnakkaiskäytön ajanjakson on oltava niin lyhyt kuin on teknisesti mahdollista. Komissio ei aio tässä vaiheessa antaa muodollista suositusta, mutta kehottaa jäsenvaltioita nopeuttamaan päätöksentekoaan, jotta rahan käyttäjille jää riittävästi aikaa valmistautua uuteen rahaan siirtymiseen.