Virallinen lehti nro C 289 , 11/10/1999 s. 0036



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3319/98 esittäjä(t): Paul Rübig (PPE) komissiolle (10. marraskuuta 1998) Aihe: Alakohtaiset rajoitukset ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen alueelliset ehdot Komissio ehdottaa alakohtaisia rajoituksia käsittelevän vihreän kirjan (KOM(98) 544) seurannassa alakohtaisten ryhmäpoikkeuksien sijasta yleistä ryhmäpoikkeusta, joka koskee yhtä tai useampaa raja-arvoa aina 40 %:n markkinaosuuteen saakka. Yritykset, jotka ylittävät nämä arvot, eivät kuulu ryhmäpoikkeuksen piiriin. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti panimoalalla näiden raja-arvojen viitteenä käytetään kansallisia ravintola-alan markkinoita. Tästä seuraa kuitenkin erikoisia tilanteita juuri pienissä valtioissa. Esimerkiksi itävaltalaisella panimolla, jonka vuosivaihto on 1,3 hehtolitraa, olisi yli 40 %:n markkinaosuus. Toisaalta panimot, joilla on sama vuosivaihto, kuuluisivat suurilla kansallisilla markkinoilla de minimis-säännön piiriin ja tämän seurauksena niille ei asetettaisi mitään rajoituksia. Vaikuttaako tämä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö komission uusiin ehdotuksiin kun otetaan huomioon sisämarkkinoiden toteutuminen 1.1.1993? Merkitseekö yleisen ryhmäpoikkeuksen järjestelmä komission mielestä yritysten eriarvoista kohtelua sen mukaisesti, minkä kokoisilla kansallisilla markkinoilla ne toimivat? Eikö tulisi turvautua lisäehtoihin, joissa otetaan huomioon yrityksen merkitys EU:n sisämarkkinoilla? Komission jäsenen Karel Van Miertinkomission puolesta antama vastaus (7. joulukuuta 1998) Tulevaisuuden politiikka, joka hahmottui keskustelussa yhteisön kilpailusääntöjen soveltamisesta vertikaalisiin rajoituksiin(1) osoittaa muutosta taloudellisempaan lähestymistapaan. Tämä on saanut osakseen laajaa kannatusta. Muutos on tarpeen lukuisten, nykyisistä ryhmäpoikkeusasetuksista löytyvien heikkojen kohtien, kuten eräiden olutjakelusopimusten, takia. Talousteorian ja komission kokemuksen mukaan vertikaalisilla rajoituksilla on suotuisa vaikutus ainoastaan mikäli osallisilla yrityksillä ei ole markkinavoimaa. Niissä tapauksissa, joissa yrityksillä on markkinavoimaa, vertikaalisia rajoituksia voidaan kuitenkin käyttää sekä hyödyllisiin ja kilpailua edistäviin että kilpailua estäviin tarkoituksiin, esimerkiksi markkinoiden sulkemiseen. Siksi tämä taloudellinen lähestymistapa vaatii ryhmäpoikkeusten soveltamisen rajoittamista niihin, joilla on markkinavoimaa. Yksiselitteistä markkinavoiman mittaria ei ole olemassa. Ainoa käytännöllinen ja laajasti sovellettu kriteeri maailmanlaajuisessa kilpailupolitiikassa on markkinaosuus merkityksellisillä markkinoilla tai markkinaosuuden perusteella lasketut indeksit. Markkinaosuus ja markkinavoima eivät vastaa toisiaan, mutta markkinaosuuden perusteella voidaan määrittää puitteet, jotka osoittavat merkityksellisen markkinavoiman mahdollista puutetta. Soveltamalla uutta politiikkaa tällaiset puitteet luodaan suurimmalle osalle vertikaalisia rajoituksia. Merkityksellisten markkinoiden käyttö mittapuuna ei syrji pienemmillä markkinoilla toimivia yrityksiä. Markkinaosuuksiltaan samankaltaisia, samoilla tai eri markkinoilla toimivia yrityksiä, käsitellään samalla tavalla. Tästä poikkeava toiminta tarkoittaisi, että pienempien markkinoiden kuluttajilla olisi heikompi suoja kuin suurempien markkinoiden kuluttajilla. Tämä olisi epäoikeudenmukaista syrjintää. Kilpailupolitiikan on ensisijaisesti suojeltava kilpailua ja siten kuluttajan etuja. Merkitykselliset markkinat voidaan määritellä ainoastaan tarkkailemalla tiettyjen markkinoiden tärkeitä tekijöitä tiettynä ajankohtana (korvaava tarjonta, ostajien hankintalähteet, keskinäinen korvaavuus tuottajien puolella). Merkitykselliset markkinat voivat muuttua ajan myötä. Kansalliset markkinat voivat muuttua Euroopan markkinoiksi tai maailmanlaajuisiksi markkinoiksi uusien jakelumuotojen vuoksi tai tulliesteiden poistamisen johdosta. Määrätyissä kilpailutapauksissa komissio ottaa kaikki nämä tekijät huomioon, myös sellaiset, jotka vaikuttavat sisämarkkinoiden kehitykseen. Tästä johtuen markkinoita ei voida määritellä jäykästi ja soveltaa niihin yleisesti ryhmäpoikkeusasetuksia. (1) KOM(98) 544.