ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/581

(2004/C 84 E/0657)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0398/04

esittäjä(t): Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) komissiolle

(16. helmikuuta 2004)

Aihe: Lapsia orjina käyttävät verkostot

Voiko komission mielestä Saharan eteläpuolisen Afrikan maiden traaginen ilmiö, lasten käyttäminen orjina, koskea myös Euroopan unionia? Aikooko komissio ryhtyä joihinkin Afrikan valtioita koskeviin toimenpiteisiin sen vuoksi, että tiettyjen kansalaisjärjestöjen mukaan 200 000 lasta tekee Afrikassa orjatyötä?

Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus

(14. huhtikuuta 2004)

Komissio tukee EU:n ilmaisemaa voimakasta orjuuden vastaista kantaa kaikilta osin. Osoituksena tästä kannasta on lapsen oikeuksia koskeva lausunto, jonka EU esitti Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeustoimikunnan (UNCHR) 59. istunnossa vuonna 2003. Lausunnossa EU ilmaisi huolestuneisuutensa lapsityövoiman ala-arvoisimpien käyttötapojen yleistymisestä, orjuuden kaikki muodot mukaan luettuina (mm. Kansainvälisen työjärjestön (ILO) maailmanlaajuisessa raportissa vuodelta 2002 arvioitiin ala-arvoisinta työtä tekevien lasten lukumääräksi 179 miljoonaa ja orjatyötä tekevien lasten lukumääräksi 8,4 miljoonaa). Lisäksi lapsen oikeuksia koskevassa päätöslauselmassa, jota koskevan esityksen EU teki UNCHR:n 59. istunnossa, kehotettiin valtioita toteuttamaan toimenpiteitä lapsityövoiman käytön torjumiseksi ja sen ala-arvoisimpien käyttötapojen poistamiseksi viipymättä.

EU:n sitoutuminen orjuuden torjuntaan näkyy myös perusoikeuskirjan 5 artiklassa, jossa kielletään orjuus ja pakkotyö, sekä EU:n ilmaisemassa tuessa orjuuteen liittyvän toiminnan torjuntaan tähtääville kansainvälisille asiakirjoille, kuten ihmiskaupan, erityisesti naisten ja lasten kaupan ehkäisemistä, torjumista ja rankaisemista koskevalle Yhdistyneiden Kansakuntien pöytäkirjalle sekä ILO:n yleissopimuksille 29, 105, 138 ja 182.

Afrikan osalta on syytä mainita ihmiskaupan vastainen toimintasuunnitelma, josta on tarkoitus sopia osana EU:n ja Afrikan välistä vuoropuhelua. Lisäksi lapsiorjuuden poistamiseen on myönnetty tukea EU:n talousarviosta. Tuoreena esimerkkinä on demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevan eurooppalaisen aloitteen (EIDHR) perusteella Alisei-järjestölle myönnetty 1 252 375 euron suuruinen avustus lapsikaupan, orjuuden nykyaikaisten muotojen ja alaikäisten hyväksikäytön torjumiseksi Gabonissa, Beninissä, Togossa ja Nigeriassa. Lisäksi EIDHR:n päivitettyyn ohjelmaan vuodelle 2004 (hyväksytty 1. joulukuuta 2003 tehdyllä komission päätöksellä) sisältyy tuki ihmiskaupan, erityisesti naisten ja lasten kaupan torjumista koskevan verkoston perustamiseksi Länsi-Afrikkaan. Muita komission toteuttamia merkittäviä toimenpiteitä ovat monenlaiset EU:n talousarvion turvin rahoitetut hankkeet lasten ahdingon helpottamiseksi aseellisten selkkausten yhteydessä komission äskettäin laatiman yleiskatsauksen mukaisesti, mitä voidaan pitää ensimmäisenä jatkotoimenpiteenä joulukuussa 2003 hyväksytyille EU:n suuntaviivoille lapsista aseellisten selkkausten yhteydessä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/797

(2004/C 84 E/0893)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0468/04

esittäjä(t): Richard Corbett (PSE) komissiolle

(23. helmikuuta 2004)

Aihe: Kilpailu lasialalla

Onko komissio tietoinen siitä, että Euroopan unionin lasinvalmistajat kohtaavat kahdenlaista epäreilua kilpailua? Ensinnäkin he joutuvat kilpailemaan muoviteollisuuden kanssa, jolle on asetettu pakkauksia ja pakkausjätteitä koskevissa direktiiveissä huomattavasti matalammat kierrätystavoitteet kuin lasiteollisuudelle. Toiseksi he joutuvat kilpailemaan pian Euroopan unioniin liittyvien maiden lasinvalmistajien kanssa, joille on myönnetty pitkäaikaiset poikkeusjärjestelyt Kioton sopimuksen täytäntöönpanosta johtuvien ympäristönormien noudattamiseen.

Voiko komissio varmistaa, ettei edellä mainittujen, erittäin hyödyllisten direktiivien täytäntöönpano aiheuta epäreilua kilpailua sallimalla kilpailijoiden laistaa velvoitteista, joiden pitäisi yhtäläisesti koskea myös niitä? Voiko komissio tarvittaessa ehdottaa lainsäädäntöä kyseisen asiaintilan muuttamiseksi?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(31. maaliskuuta 2004)

Kierrätystavoitteiden vaikutus eri pakkausmateriaalien väliseen kilpailuun ei riipu tavoitteiden tasosta vaan kierrätyksen kustannuksista. Muovin kierrätyskustannukset tonnia kohden ovat huomattavasti korkeammat kuin lasin kierrätyskustannukset. Lisäksi kierrätyslasin käyttäjät säästävät raaka-aineen ostokustannuksissa enemmän kuin muovin käyttäjät. Eri materiaaleja koskevat kierrätystavoitteet ovat erilaiset, joten on vaikea arvioida, vaikuttavatko ne eri materiaalien väliseen kilpailuun ja mikä materiaali on mahdollisesti edullisemmassa asemassa. Jos vaikutuksia kuitenkin on, ne ovat todennäköisesti pieniä verrattuina muihin kilpailuun vaikuttaviin tekijöihin, kuten tuotantokustannuksiin ja kuluttajien ostotottumuksiin.

Uusia kierrätystavoitteita koskeva komission ehdotus (1) perustuu siihen, että kaikkien pakkausmateriaalien ympäristövaikutuksia on vähennettävä määrittämällä kierrätystasot, joissa otetaan huomioon kuhunkin materiaaliin liittyvät kustannukset ja hyödyt. Kierrätystavoitteiden tasosta keskusteltiin pitkään parlamentissa ja neuvostossa lainsäädäntömenettelyssä, jonka tuloksena annettiin 11. helmikuuta 2004 direktiivi 2004/12/EY (2). Tällä hetkellä ei ole mitään syytä ehdottaa tavoitteiden muuttamista.

EU:n lainsäädännössä, joka velvoittaa Euroopan unionin noudattamaan Kioton pöytäkirjassa tekemiään sitoumuksia, ei ole säännöksiä, jotka koskevat tulevia jäsenvaltioita koskevia poikkeuksia.

(1) Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi pakkauksista ja pakkausjätteistä annetun direktiivin 94/62/EY muuttamisesta, KOM(2004) 127 lopullinen.

(2) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/12/EY, annettu 11 päivänä helmikuuta 2004, pakkauksista ja pakkausjätteestä annetun direktiivin 94/62/EY muuttamisesta (EUVL L 47, 18.2.2004).
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/209

(2004/C 84 E/0253)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0383/04

esittäjä(t): John Bowis (PPE-DE) komissiolle

(12. helmikuuta 2004)

Aihe: Postimaksut

Miten Euroopan komissio pyrkii varmistamaan, että Euroopan unionin sisällä lähetettyjen kirjeiden — erityisesti 2. luokan kirjeiden — postitusmaksut ovat samansuuruiset eri jäsenvaltioissa, jos ei oteta huomioon valuuttakurssivaihteluista johtuvia eroja?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(9. maaliskuuta 2004)

Arvoisa parlamentin jäsen ottaa kysymyksessään esiin ulkomaanpostimaksujen ja erityisesti E-postimerkin vertailtavuuden.

Yhteisön puitteet postipalveluille asetetaan postidirektiivissä 97/67/EY (1), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2002/39/EY (2). Direktiivissä säädetään yleisiin periaatteisiin perustuvasta yhdenmukaistetusta sääntelystä, joka antaa jäsenvaltioille merkittävästi liikkumatilaa toissijaisuusperiaatteen mukaisesti.

Postimaksujen osalta yleisperiaatteet on esitetty direktiivin 97/67/EY 12 ja 13 artiklassa.

Yleisperiaatteina 12 artiklassa esitetään, että yleispalveluiden hintojen on oltava kohtuullisia, kustannuksiin sovitettuja, avoimia ja syrjimättömiä. Lisäksi 13 artiklassa todetaan, että vahvistettaessa päätemaksuja yhteisön sisäiselle ulkomaanpostille jäsenvaltioiden on kannustettava yleispalvelun tarjoajiaan pitämään huolta seuraavista periaatteista: päätemaksut on vahvistettava suhteessa saapuvan ulkomaanpostin käsittely- ja jakelukustannuksiin; maksujen suuruuden on oltava yhteydessä saavutettuun palvelun laatuun; päätemaksujen on oltava julkisia ja syrjimättömiä.

Edellä esitetyt periaatteita sovelletaan kaikkiin yleispalveluiden maksuihin, myös sähköisillä postimerkeillä kerättyihin maksuihin.

Käytännössä kuitenkin eroja voi esiintyä jäsenvaltioiden jakelukustannuksissa, ulkomaanpostimaksuissa ja päätemaksuissa (ja näin ollen ulkomaanpalveluiden sähköisten postimerkkien hinnassa) silloinkin kun ne on sovitettu kustannuksiin.

Ε-postimerkin kaltaisten maksujen keräämisen käytännön järjestämisestä todetaan direktiivin 8 artiklassa, että jäsenvaltioilla on oikeus järjestää postimerkkien liikkeeseen laskeminen kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti.

(1) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/67/EY, annettu 15 päivänä joulukuuta 1997, yhteisön postipalvelujen sisämarkkinoiden kehittämistä ja palvelun laadun parantamista koskevista yhteisistä säännöistä, EYVL L 15, 21.1.1998.

(2) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/39/EY, annettu 10 päivänä kesäkuuta 2002, direktiivin 97/67/EY muuttamisesta yhteisön postipalvelujen kilpailulle avaamisen jatkamiseksi, EYVL L 176, 5.7.2002.
—

Yhteisön suuntaviivoista tehdyssä päätöksessä n:o 1692/96/EY (1), jota parlamentti ja neuvosto ovat parhaillaan tarkistamassa, todetaan selvästi, että Euroopan laajuisissa verkkohankkeissa on noudatettava täysin EU:n ympäristölainsäädäntöä. Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27. kesäkuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY (2) mukaan jäsenvaltioiden on suoritettava ympäristövaikutusten arviointi. Suunnitelma- ja ohjelmatasolla jäsenvaltioiden on pantava parlamentin ja neuvoston direktiivi tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista (3) täytäntöön kansallisessa lainsäädännössä heinäkuuhun 2004 mennessä. Myös luontotyyppidirektiivin (4) 6 artiklassa vaaditaan jäsenvaltioita arvioimaan suunnitelmia (ja hankkeita) sen kannalta, miten ne vaikuttavat Natura 2000 -alueisiin.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/924

(2004/C 78 E/0977)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0064/04

esittäjä(t): Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) komissiolle

(20. tammikuuta 2004)

Aihe: Hälyttävä työttömyyden kasvu Galiciassa: 7 465 uutta työtöntä joulukuussa 2003, vastaava luku koko Espanjassa 23 419, Galician työttömyysprosentti on siten jo 12,36

Joulukuussa 2003 työttömien määrä kasvoi Espanjassa 23 419:llä, mikä on jyrkin nousu viimeisen kymmenen vuoden aikana. Galiciassa jäi 7 465 työttömäksi, mikä vastaa 32 prosenttia työttömien kokonaisluvusta Espanjassa ja 7 prosenttia väkiluvusta. Galician työttömyysprosentti on nyt jo 12,36. Nämä luvut osoittavat jälleen matalan tulotason ja työttömyyden välisen yhteyden ja siksi erityistoimet ovat tarpeen näiden kummankin vakavan ongelman ratkaisemiseksi erityisesti Galician kaltaisilla tavoite 1 -alueilla.

Onko komissio tietoinen työttömyyden kasvusta Galiciassa? Aikooko komissio toteuttaa erityisiä kehitystoimia työttömyyden torjumiseksi yhdessä Galician ja Espanjan viranomaisten kanssa?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(10. helmikuuta 2004)

Komissio seuraa kiinteästi työllisyystilannetta kaikissa Espanjan itsehallintoyhteisöissä.

Galician alueviranomaiset ovat esittäneet komissiolle ohjelmakauden 2000—2006 yhteydessä aluekehityssuunnitelman, jossa on otettu huomioon kyseisen alueen mahdollisuudet ja heikkoudet sekä työllistämistoimenpiteet. Komissio on päättänyt osallistua tämän suunnitelman perusteella aktiivisesti Galician kehittämiseen ja yhteisrahoittaa yhdennetyn toimenpideohjelman suunnittelukaudella 2000—2006. Ohjelma on osa yhteisön tukikehystä, jossa määritetään Espanjan tavoite 1 -alueiden kehitysstrategia, johon kuuluu myös työpaikkojen perustaminen ja säilyttäminen.

Rakennerahastojen rahoitusosuus on 3 430 miljoonaa euroa 5 087 miljoonan euron kokonaisbudjetista, ja sen rahoitus jakautuu rahastoittain seuraavasti:

(miljoonaa euroa) EY:n osuus EAKR ESR EMOTR Yht.: 3 430,058 2 335,7 392 702 358 100,00 % 68,10 % 11,43 % 20,48 %

Toimenpideohjelmaa voidaan mukauttaa tilanteen kehittyessä alueen työmarkkinoilla. Asetuksen (EY) N:o 1260/1999 (1) 42 artiklassa säädetty väliarviointi on saatettu päätökseen. Tämän arvion perusteella ohjelmaa mukautetaan tarpeen mukaan ja hyväksytään mahdolliset lisäsuunnitelmat.

(1) Neuvoston asetus (EY) N:o 1260/1999, annettu 21. kesäkuuta 1999, rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä, EYVL L 161, 26.6.1999.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/172

(2004/C 88 E/0180)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0214/04

esittäjä(t): Giles Chichester (PPE-DE) komissiolle

(30. tammikuuta 2004)

Aihe: Palestiinan viranomaisille myönnetty EU-rahoitus

Monet äänestäjäni ovat ottaneet minuun yhteyttä ja ilmoittaneet olevansa huolissaan julkisuudessa esiintyneistä epäilyistä, joiden mukaan Euroopan unioni on myöntänyt tukea Palestiinan viranomaisille. Tähän päivään mennessä varojen käytöstä ei ole annettu yksityiskohtaisia tietoja eikä raportteja, jotka vahvistaisivat tai kumoaisivat kyseiset syytteet.

Unionia syytetään edelleen rahoituksen myöntämisestä Palestiinalle, ja Euroopan parlamentin työryhmä selvittää asiaa luottamuksellisesti. Voiko komissio selvittää a) kuinka paljon tukea unioni on myöntänyt Palestiinalle viimeksi kuluneiden kolmen vuoden aikana, b) mikä on rahoituksen tarkoitus (Palestiinan viranomaisten mukaan) ja c) kuinka suuria summia on varattu vuosiksi 2003—2004?

Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus

(10. maaliskuuta 2004)

Euroopan yhteisön Länsirannalle ja Gazan alueelle myöntämän tuen (jäsenvaltioiden kahdenvälistä tukea lukuun ottamatta) kokonaismäärä, kun otetaan huomioon humanitaarinen apu, ruoka-apu ja kansalaisjärjestöille annettava tuki, on jakautunut kolmen viime vuoden aikana (sitoumusperusteisesti) seuraavasti: 225,86 miljoonaa euroa vuonna 2000, 149,39 miljoonaa euroa vuonna 2001 ja 326,31 miljoonaa euroa vuonna 2002. Tähän sisältyy Jordaniassa, Libanonissa ja Syyriassa oleskeleville palestiinalaispakolaisille annettu humanitaarinen apu.

Euroopan yhteisön taloudellisen avun osalta on viime vuosina pyritty löytämään keskitie lyhyen aikavälin hätäavun ja strategisemman ja pitkäjänteisemmän kehitysavun välillä tulevan demokraattisen Palestiinan valtion valmistelemiseksi.

Vuonna 2003 Euroopan yhteisön Länsirannalle ja Gazan alueelle myöntämän tuen (jäsenvaltioiden kahdenvälistä tukea lukuun ottamatta) kokonaismäärä, kun otetaan huomioon humanitaarinen apu, ruoka-apu ja kansalaisjärjestöille annettava tuki, oli 255,78 miljoonaa euroa. Tähän sisältyy Jordaniassa, Libanonissa ja Syyriassa oleskeleville palestiinalaispakolaisille annettava humanitaarinen apu. Vuoden 2004 ohjelmasuunnitelma ei ole vielä valmis, mutta tuen määrää tulee olemaan verrattavissa edellisvuosina annetun tuen määrään.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/496

(2004/C 88 E/0508)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-0341/04

esittäjä(t): Philip Claeys (Nl) komissiolle

(4. helmikuuta 2004)

Aihe: ”Made in the EU” -merkinnän käyttöönotto

Olen kuullut, että komissio pohtii ”Made in the EU” -merkinnän käyttöönottoa.

Pitääkö tämä tieto paikkansa? Jos pitää, koska konkreettinen ehdotus julkistetaan?

Mitä lisäarvoa EU-merkintä antaisi jäsenvaltioiden kansallisiin tunnuksiin nähden?

Onko jo tiedusteltu eri teollisuudenalojen edustajien kantaa tähän kysymykseen? Jos on, miten ne suhtautuvat asiaan?

Voitaisiinko EU-merkintä yhdistää kansalliseen merkintään?

Pascal Lamyn komission puolesta antama vastaus

(2. maaliskuuta 2004)

Koska tietyillä teollisuudenaloilla ja tietyissä jäsenvaltioissa on jälleen herännyt kiinnostus alkuperämerkintöjä koskevan yhteisön asetuksen laatimiseen, komissio päätti käynnistää keskustelun asiasta laatimalla tällaisen järjestelmän seurauksia käsittelevän valmisteluasiakirjan, joka toimitettiin 133 artiklan komitealle 19. joulukuuta 2003. Komissio ei tässä vaiheessa tee konkreettisia ehdotuksia, vaan se on kehottanut jäsenvaltioita järjestämään sisäisiä kuulemisia asiasta.

Asiakirjassa — joka on saatavilla kauppapolitiikkaa käsittelevillä komission www-sivuilla — annetaan yleiskuva ”Made in the EU” -alkuperämerkinnän eduista ja haitoista sekä esitetään mahdolliset vaihtoehdot:

— Otetaan käyttöön täysin vapaaehtoiset alkuperämerkinnät sekä tuontituotteissa että kotimaan markkinoiden tuotteissa.

— Otetaan käyttöön sekajärjestelmä, jossa tuontituotteiden alkuperämerkinnät ovat pakollisia ja kotimaisten tuotteiden alkuperämerkinnät vapaaehtoisia.

— Otetaan käyttöön pakolliset alkuperämerkinnät sekä tuontituotteissa että kotimaisissa tuotteissa.

Asiakirjassa ei käsitellä erikseen kansallisia alkuperämerkintäjärjestelmiä, ja on syytä korostaa, ettei niiden käytön lopettamisesta ole tehty ehdotuksia. Kaikkien asianosaisten tehtävänä kansallisella tasolla ja EU:n tasolla on määrittää omat etunsa alkuperämerkintöjä koskevan yhteisön asetuksen laatimisessa, kuten ”Made in the EU” -alkuperämerkinnän käyttöönotosta saatava lisäarvo sekä — mikäli ne kannattavat muutosta — mahdollisen sääntelyn luonne ja soveltamisala.

Komissio on jo ottanut yhteyttä teollisuuden ja kuluttajien edustajiin sekä saanut huomioita ja ehdotuksia. Kun otetaan huomioon, miten pitkällä kuulemisvaihe on, komissio voisi toimittaa neuvostolle ja parlamentille kuulemisten tulokset vuoden 2004 maaliskuun lopussa, mutta määräajan pidentäminen saattaa olla tarpeen.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/549

(2004/C 84 E/0626)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0205/04

esittäjä(t): Mario Borghezio (NI) komissiolle

(29. tammikuuta 2004)

Aihe: Pienten ja keskisuurten yritysten suojeleminen monikansallisilta yrityksiltä: Italian Ford-kauppiaiden tapaus

Ford Italia on harjoittanut viime vuosina kauppapolitiikkaa, jonka tarkoituksena on ”kerätä ja keskittää” suurimmat autokauppiaat bulvaaniyhtiöiden suoran valvonnan alaisuuteen. Tämä on aiheuttanut suuria vaikeuksia perinteisille kauppiaille ja sen seurauksena kymmenet pk-yritykset ovat joutuneet poistumaan markkinoilta.

Eikö tämä monikansallisen Ford-konsernin epäasiallinen käytös jälleenmyyjiään kohtaan komission mielestä rajoita autokaupan alalla toimivien pk-yritysten kilpailunvapautta ja näin ollen vahingoita myös kuluttajien yleisempiä etuja, kun vain näennäisesti emoyhtiöönsä nähden ”itsenäiset” yritykset harjoittavat epäreilua kilpailua?

Mario Montin komission puolesta antama vastaus

(15. maaliskuuta 2004)

Muiden tavarantoimittajien tavoin ajoneuvonvalmistajilla on oikeus itse järjestää tuotteidensa jakelu parhaaksi katsomallaan tavalla, kunhan jakelujärjestelmä ei ole EY:n perustamissopimuksen 81 tai 82 artiklan vastainen. Siten ajoneuvonvalmistajat voivat päättää, myyvätkö tuotteitaan omien jakelukana-viensa kautta vai kaupallisesti itsenäisten jälleenmyyjien välityksellä.

Fordilla on tällä hetkellä Italiassa käytössä määrällinen valikoiva jakelujärjestelmä. Määrällinen valikointi sallii ajoneuvonvalmistajan vähentää myyntiverkostoonsa kuuluvien jälleenmyyjien määrää, kunhan sopimusten irtisanomisaikoja noudatetaan. Kyseessä oleva järjestelmä on komission asetuksen (EY) N:o 1400/2002 (1) mukaisesti EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan mukainen, jos sopimuksiin ei sisälly asetuksen 4 artiklassa määriteltyjä vakavia kilpailunrajoituksia ja jos asetuksen 3 ja 5 artiklassa säädetyt ehdot täyttyvät.

Koska Fordin ei voida katsoa olevan määräävässä markkina-asemassa Italiassa, on epätodennäköistä, että sen päätös sulkea jotkin jälleenmyyjät jakeluverkostonsa ulkopuolelle ja siirtyä vertikaalisesti integroitu-neempaan jakelurakenteeseen olisi EY:n perustamissopimuksen 82 artiklan vastainen.

Yritysostojen osalta arvoisan parlamentinjäsenen tulisi ottaa huomioon, että jälleenmyyntiala on Euroopassa hyvin hajanainen, eikä keskittymisaste yleensä ole riittävän korkea, jotta yhteisön sulautumasääntöjä voitaisiin soveltaa.

Komissiolla ei siten ole perusteita ryhtyä mihinkään toimenpiteisiin Fordin pyrkimysten osalta yhtenäistää jakeluverkostoaan Italiassa.

(1) Komission asetus (EY) N:o 1400/2002, annettu 31 päivänä heinäkuuta 2002, perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta vertikaalisten sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin moottoriajoneuvoalalla, EYVL L 203, 1.8.2002.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/552

(2004/C 84 E/0629)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0220/04

esittäjä(t): Mario Borghezio (NI) komissiolle

(30. tammikuuta 2004)

Aihe: Uhka Po-joen laakson tuottajille, koska euro on liian vahva dollariin nähden

Kaupasta vastaava komission jäsen Pascal Lamy ilmaisi äskettäin huolensa siitä, että euron vaihtokurssi on liian korkea dollariin nähden. Hän totesi, että se voi olla vaarallista Euroopan kilpailukyvylle. Kuitenkin talous- ja rahoitusasioista vastaavan komissaarin tiedottaja Gerassimos Thomas esitti samaan aikaan, että komissio tukee vahvaa euroa.

Samanaikaisesti EKP:n pääjohtaja Jean-Claude Tricheťn lausunnot tuntuvat vahvistavan Lamyn huolenaiheet. Trichet totesi, että yhtenäisvaluutan vahvistuminen vaikuttaa negatiivisesti vientiin, mutta hän jatkoi, että vienti kuitenkin pitää pintansa.

Mitä komissio aikoo tehdä tilanteen selvittämiseksi ottaen huomioon esiintyneen pelon — etenkin Po-joen alueen pk-yritysten keskuudessa — siitä, että euron vahvistuminen vielä entisestään aiheuttaa muutamassa kuukaudessa noin kahden miljardin euron vahingot Pojoen laakson koillisosan tuotantojärjestelmälle?

Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus

(5. maaliskuuta 2004)

Euron arvo on noussut dollariin nähden noin 25 prosenttia vuoden 2003 alusta lähtien. Kilpailukyvyn kannalta olennaista on kuitenkin reaalinen efektiivinen vaihtokurssi, joka perustuu euron kehitykseen suhteessa valuuttakoriin, jossa valuutat on painotettu sen mukaan, kuinka merkittäviä ne ovat euroalueen ulkomaankaupassa. Kyseisessä kurssissa on otettu huomioon myös inflaatioasteiden erot. Euroalueen reaalisen efektiivisen vaihtokurssin arvo on kohonnut vain noin 8 prosenttia vuoden 2003 tammikuun jälkeen (jolloin se oli laskenut nimellisten yksikkötyökustannusten vuoksi) ja 3 prosenttia vuodesta 1999 lähtien.

Euron arvon vahvistuminen vaikuttaa kielteisesti euroalueen vientikaupan kilpailukykyyn, mutta tuota vaikutusta on tasoittanut maailmankaupan kasvun elpyminen taloudellisen toiminnan jatkaessa vahvistumistaan maailman merkittävillä talousalueilla. Vahvempi euro edistää myös kotimaisen kysynnän kasvua euroalueella.

Komissio katsoo, että vakaa valuuttakurssi on eduksi Euroopalle, ja se seuraa tarkkaan lähikuukausien tapahtumia valuuttamarkkinoilla.

Pon laakson pienten (enintään 50 työntekijän) yritysten tilanteesta voidaan todeta, että yhtenä rakennerahastojen tärkeimmistä tavoitteista Italiassa on edistää yritysten kilpailukykyä niiden vientikapasiteetin vahvistamiseksi erityisesti kannustamalla tuote- ja prosessi-innovointeja. Pienet ja keskisuuret yritykset (pk-yritykset) hyötyvät myös Euroopan investointirahaston hallinnoimien riskisijoituspääoma- ja takuu-instrumenttien vipuvaikutuksesta.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/591

(2004/C 84 E/0667)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0457/04

esittäjä(t): Mihail Papayannakis (GUE/NGL) komissiolle

(23. helmikuuta 2004)

Aihe: Keskeisten teiden kuormittaminen

Kuten Voulan kunnan paikalliset viranomaiset ja yhdistykset valittavat, Kreikan parlamentti on hyväksynyt maankäyttöä koskevan lain muutoksen, joka koskee osia pääteistä Leoforos Vuliagmenis, Leoforos Varis ja Leoforos Karamanli, salliakseen liiketoiminnan alueella, jolla vuodesta 1926 maa on ollut ja on edelleen ”puhtaasti asuntokäytössä”. Tästä järjestelmästä säädetään presidentin asetuksissa vuosilta 1926, 1934, 1940 ja 1952 ja sitä tukevat myös korkeimman hallinto-oikeuden päätökset 554/2000, 2314, 2315/2002 sekä laki nro 3044/2002.

Lisäksi Ateenan kansallisen teknillisen korkeakoulun vastikään julkaistu tutkimus osoittaa selvästi, että liiketoiminta tieverkoston (kuten esimerkiksi Leoforos Vuliagmenis) koko pituudella aiheuttaa suuria ongelmia sen toiminnalle, ja sillä on negatiivisia vaikutuksia ympäristölle ja asutukselle. Lisäksi EU:n toimintaohjelman perusperiaatteiden mukaisesti teiden rakentamista tuetaan elämän laadun parantamiseksi suurissa kaupungeissa sekä liikenneruuhkien ja ilman saastumisen vähentämiseksi.

Aikooko komissio puuttua asiaan, jotta alueen kaupunkiympäristö ei muuttuisi?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(1. huhtikuuta 2004)

EY:n perustamissopimuksen 211 artiklan mukaan komission tehtävänä on varmistaa, että jäsenvaltiot soveltavat yhteisön lainsäädäntöä asianmukaisesti. Komissio ei voi puuttua asioihin, jotka eivät kuulu yhteisön lainsäädännön soveltamisalaan.

Parlamentin jäsenen kuvailema tilanne ei näyttäisi kuuluvan yhteisön lainsäädännön soveltamisalaan. Komissiolla ei siten ole perusteita ryhtyä toimiin asian suhteen. Tapaus olisi saatettava asiasta vastaavien Kreikan viranomaisten tietoon.