FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/338

(2004/C 84 E/0397)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0235/04

esittäjä(t): Miet Smet (PPE-DE) komissiolle

(2. helmikuuta 2004)

Aihe: Cacarica-yhteisöihin kohdistuvat ihmisoikeuksien loukkaukset Kolumbiassa

Jo vuosien ajan Kolumbiaa on koetellut hallitusta tukevan armeijan, puolisotilaallisten joukkojen ja eri sissiliikkeiden välinen väkivalta. Väkivalta koskee suoraan tai välillisesti myös Kolumbian kansalaisia. Cacarica-yhteisöjen jäsenet, jotka asuvat Cacarica-joen ympäristössä (Chocon departementissa), joutuivat jättämään asuinalueensa.

Vuonna 2000 Cacarica-yhteisöt tekivät sopimuksen silloisen presidentti Pastranan hallituksen kanssa siitä, että he voisivat turvallisesti palata asuinsijoilleen. He pyysivät myös, ettei heitä kansalaisina sekoitettaisi selkkaukseen. Kansainvälisten elinten ja Justicia y Paz -komitean (Oikeus ja rauha) tuen avulla paluu ei alkuvaiheessa tuottanut ongelmia.

Viime aikoina Cacarica-yhteisöjä ovat syyttäneet sekä hallituksen joukot että sissit siitä, että he olisivat vihollisen puolella. Syytöksiä on seurannut väkivalta. Myös ihmisoikeusaktivisteja uhkaillaan. Presidentti Uribe ja useat hänen hallituksensa ministerit ovat viimeaikaisissa lausunnoissaan asettaneet kyseenalaiseksi ihmisoikeusjärjestöjen työn laillisuuden.

Onko komissio jo ottanut kantaa ihmisoikeuksien loukkauksiin Kolumbiassa?

Mikäli vastaus on myönteinen, onko Kolumbian hallitus jo reagoinut komission kantaan?

Mikäli vastaus on kielteinen, voiko komissio vaatia Kolumbian hallitusta toteuttamaan Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeusvaltuutetun suositukset ja suojaamaan ihmisoikeusaktivisteja sekä pyrkimään rauhanomaiseen ratkaisuun jo vuosia jatkuneessa konfliktissa?

Mikäli Kolumbian hallitus ei ole tehnyt tai ei aio tehdä mitään komission esittämän kysymyksen perusteella, aikooko komissio käyttää pakotteita Kolumbiaa vastaan?

Christopher Patteriin komission puolesta antama vastaus

(12. maaliskuuta 2004)

Kolumbian hallituksella on komission täysi tuki niin terrorismin kuin huumausaineiden tuotannon ja kaupan vastaisessa taistelussa samoin kuin jatkuvissa ponnisteluissa, joilla maa pyrkii vakiinnuttamaan koko Kolumbian alueelle valtiovallan, joka hoitaa täysimääräisesti kaikkia tehtäviään ja takaa kaikkien kansalaistensa turvallisuuden. Arvoisan parlamentin jäsenen tavoin Kolumbian ihmisoikeustilanne on myös komission asialistan kärjessä: komissio kiinnittää ihmisoikeuksiin, varsinkin konfliktin takia asuinsijoiltaan siirtymään joutuneiden henkilöiden ihmisoikeuksiin, erityistä huomiota.

Komission ja Kolumbian hallituksen jäsenten välillä viime aikoina järjestetyissä tapaamisissa (varapresidentti Santosin vierailu Brysselissä 2. joulukuuta 2003, komissaari Pattenin vierailu Kolumbiassa 21. ja 22. tammikuuta 2004 sekä presidentti Uriben vierailut Brysselissä ja Strasbourgissa 9. ja 10. helmikuuta 2004) komissio on korostanut sitä, miten tärkeänä se pitää ihmisoikeuskysymystä. Erityisesti komissio toivoo, että Lontoossa 10. heinäkuuta 2004 annetun julistuksen mukaisesti YK:n ihmisoikeusasioiden päävaltuutetun muotoilemat 27 suositusta pantaisiin ripeästi täytäntöön. Komissio esitti Kolumbian hallitukselle toiveensa myös siitä, että asuinsijoiltaan siirtymään joutuneiden henkilöiden paluu perustuisi vapaaehtoisuuteen ja toteutettaisiin vasta sitten, kun kaikki paluun edellytykset, joista tärkeimpänä turvallisuus, täyttyvät.

Kolumbian konfliktin ratkaiseminen neuvotteluteitse on EU:n Kolumbian-politiikan kulmakivi. Komissio tukee asiassa erityisesti YK:n pääsihteerin ponnisteluja, joita koordinoi tämän erityisneuvonantaja James LeMoyne.

Komissio katsoo, että valtiosta riippumattomat järjestöt ja kansalaisyhteiskunta ovat kumppaneita, joiden panos kestävää neuvotteluratkaisua Kolumbiassa etsittäessä on välttämätön, ja on tehnyt kantansa tunnetuksi useaan otteeseen (1). Lisäksi on muistettava, että valtiosta riippumattomat järjestöt panevat perinteisesti täytäntöön noin puolet yhteisön ohjelmista.

Komissio ajaa asiaa entistä tarmokkaammin antamalla konkreettista tukea ihmisoikeuksien puolustajille ja kotiseudultaan siirtymään joutuneille väestöryhmille. Kolumbia on yksi eurooppalaisen ihmisoikeus- ja demokratia-aloitteen (budjettikohta 19 04 03) kohdemaista ja yksi sen ensimmäisistä tuensaajista. Käynnissä on 19 hanketta, joiden yhteenlasketut määrärahat ovat yli 15 miljoonaa euroa. Hankkeisiin osallistuu 19 paikallista kansalaisjärjestöä, 7 eurooppalaista kansalaisjärjestöä, 2 yliopistoa ja YK:n ihmisoikeusasioiden päävaltuutetun Kolumbian toimisto. Kotiseudultaan siirtymään joutuneet väestöryhmät saavat sekä Euroopan yhteisön humanitaarisen avun toimiston (ECHO) humanitaarista hätäapua (8 miljoonaa euroa vuonna 2003 yhdessä 13 eurooppalaisen kansalaisjärjestön kanssa; budjettikohta 23 02) että erityistä kotiseudultaan siirtymään joutuneille tarkoitettua avustusta (budjettikohta 19 09 03, lähes 10 miljoonaa euroa vuonna 2003).

Myös 26. tammikuuta 2004 kokoontuneen ulkosuhteiden neuvoston päätelmistä käy ilmi, että niin ihmisoikeustilanne kuin humanitaarinen tilannekin ovat erottamaton osa EU:n yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa.

Mitä taas tulee arvoisan parlamentin jäsenen viittaamaan tapaukseen, komissio seuraa erittäin tiiviisti Cacarican tilannetta Kolumbian-lähetystönsä ihmisoikeusyksikön toimesta.

(1) http://www.delcol.cec.eu.int/es/novedades/boletin_61.htm