KIRJALLINEN KYSYMYS E-1307/03

esittäjä(t): Bill Newton Dunn (ELDR) komissiolle

(7. huhtikuuta 2003)

Aihe: Armillatox

Mesisienen (Armillaria) torjumiseen käytettävä Armillatox-torjunta-aine aiotaan kieltää EU:n tulevassa lainsäädännössä. Armillatoxia tuotetaan matalassa lämpötilassa tislaamalla, ja joidenkin mielipiteiden mukaan siitä syntyy vain vähän tai tuskin ollenkaan myrkyllisiä ainejäämiä.

Voiko komissio vahvistaa, aiotaanko Armillatox kieltää, harkitaanko poikkeuksen myöntämistä vai onko Armillatoxin käyttöön jo myönnetty erivapaus?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(16. toukokuuta 2003)

Armillatox on tuote, joka sisältää tervahappojen seoksen risiiniöljyseosta. Näiden tervahappojen katsotaan olevan kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15. heinäkuuta 1991 annetussa neuvoston direktiivin 91/414/ETY nojalla säänneltäviä tehoaineita(1). Niiden käyttämisestä kasvinsuojelussa oli ilmoitettava komission asetuksessa (EY) N:o 451/2000(2) säädettyä menettelyä noudattaen. Koska aineista ei ollut ilmoitettu eikä niitä ollut hyväksytty komission asetuksessa (EY) N:o 2076/2002(3) tarkoitettuun olennaiseen käyttötarkoitukseen, jäsenvaltioiden on peruutettava näitä aineita sisältävien kasvinsuojeluaineiden käyttöä koskevat luvat viimeistään 25. heinäkuuta 2003 ja sen jälkeen rajoitettava mahdolliset loppuunmyyntikaudet enintään kuuden kuukauden pituisiksi. Edellämainitut asetukset eivät koske tervahappojen muita käyttötarkoituksia.

Tervahappojen epäsuorista käyttötarkoituksista desinfiointiaineena kasvinsuojelussa oli ilmoitettava komission asetuksessa (EY) N:o 1112/2002(4) tarkoitetun tarkistusohjelman neljännen vaiheen mukaisesti. Armillatoxia markkinoidaan nykyään näihin samoihin käyttötarkoituksiin Irlannissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, mutta Armillatoxin valmistaja Armillatox Ltd. ei ole tehnyt siitä ilmoitusta. Komissio vastaanotti lokakuussa 2002 kuitenkin eräältä toiselta Yhdistyneessä kuningaskuntaan sijoittautuneelta luvanhakijalta asetuksessa (EY) N:o 1112/2002 edellytetyllä tavalla tehdyn ilmoituksen korkean kiehumispisteen omaavista tervahapoista. Ottamatta kantaa tulevan tarkistusmenettelyn tuloksiin, ilmoitus vaikuttaa olevan hyväksyttävä, ja jos se hyväksytään, korkealla kiehuvat tervahapot voidaan pitää kaupan siihen asti, kunnes direktiivissä säädetty tarkistus on tehty.

Koska tällaisten tuotteiden markkinat eivät ole yhteisön alueella kovinkaan suuret, on kohtuullista olettaa, että jotkut toimijat, joiden olisi pitänyt tehdä ilmoitus tervahapoista, kieltäytyivät tekemästä ilmoitusta etupäässä taloudellisista syistä. Valitettavasti tämä estää yrityksiä yhdistämään voimiaan ja muodostamaan omia työryhmiään jakaakseen kustannukset, jotka syntyvät laadittaessa näitä tehoaineita koskevia tietopaketteja, joilla voitaisiin perustella aineiden sisällyttäminen neuvoston direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I.

Siihen asti kunnes neuvoston direktiiviä 91/414/ETY on tarkistettu, desinfiointiaineena kasvinsuojelussa käytettävän, korkean kiehumispisteen omaavan tervahapon kiehuvan tervahapon tuottajilla on näin ollen yhä mahdollisuus saada tuotteensa markkinoille tai pitää se markkinoilla. Direktiivissä kuitenkin todetaan selvästi, että tehoaineet voidaan hyväksyä ainoastaan, jos on osoitettu, että niitä voidaan käyttää ihmisten ja eläinten terveyden tai ympärinstönsuojelun kannalta turvallisesti. Erityisesti on osoitettava, että tuotteesta ei jää huolestuttavia jäämiä, kuten kysymyksessä vaaditaan. Maataloustieteelliset ja muut tarpeet ovat toissijaisia tähän ensisijaiseen tavoitteeseen nähden.

Kun otetaan huomioon edellä mainitut rajoitukset, komissio keskustelee parhaillaan jäsenvaltioiden kanssa siitä, miten täsmäaineiden ja melko vaarattomien aineiden käyttöä koskevia menettelyitä ja tietovaatimuksia voitaisiin keventää. Täten aineiden valmistajat voisivat tieteellisesti perustella, että tietyt tiedot ovat tarpeettomia, eli että esimerkiksi kuluttajalle ei tarvitse antaa pakkauksissa tietoja sellaisten aineiden jäämämääristä, joita käytetään ainoastaan koristekasveihin, joita ei ole tarkoitettu ihmisten tai eläinten ravinnoksi. Komissio pyrkii löytämään neljännessä vaiheessa tarkistettavien aineiden osalta sopivan ratkaisun, jossa yhdistyisivät tehokas kuluttajansuoja, eläin- ja ympäristönsuojelu sekä tarkastusmenettelyn järkevä ja käytännöllinen lähestymistapa.

(1) EYVL L 230, 19.8.1991.

(2) Komission asetus (EY) N:o 451/2000, annettu 28 päivänä helmikuuta 2000, neuvoston direktiivin 91/414/ETY 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun työohjelman toisen ja kolmannen vaiheen täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä, EYVL L 55, 29.2.2000.

(3) Komission asetus (EY) N:o 2076/2002, annettu 20 päivänä marraskuuta 2002, neuvoston direktiivin 91/414/ETY 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun määräajan pidentämisestä ja eräiden tehoaineiden sisällyttämättä jättämisestä kyseisen direktiivin liitteeseen I sekä näitä aineita sisältävien kasvinsuojeluaineiden lupien peruuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti), EYVL L 319, 23.11.2002.

(4) Komission asetus (EY) N:o 1112/2002, annettu 20 päivänä kesäkuuta 2002, neuvoston direktiivin 91/414/ETY 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun työohjelman neljännen vaiheen täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti), EUVL L 168, 27.6.2002.