FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/906

(2004/C 78 E/0958)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-4060/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(8. tammikuuta 2004)

Aihe: Unionin kansalaisuus

EU:n perustuslakia koskevan luonnoksen 8 artiklassa taataan kaikille ”unionin kansalaisille” muiden kansalaisuudesta johtuvien kansalaisoikeuksien ja -vapauksien lisäksi oikeus liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella.

Kyseisen artiklan mukaan ainoastaan ”jokaista jäsenvaltion kansalaista” pidetään unionin kansalaisena, mutta erittäin kiistanalaista ja tärkeää kysymystä, millä tavoin ja millä menettelyllä kansalaisuus saadaan, ei käsitellä lainkaan. Artiklassa tehdään ero ainoastaan unionin alueella laillisesti oleskelevien kansalaisten ja kolmansien maiden kansalaisten aseman välillä. Mitään huomiota ei ole kiinnitetty muiden ryhmien, kuten maassa pysyvästi oleskelevien, oikeudelliseen asemaan, eikä myöskään maahanmuuttoon liittyviä näkökohtia ole otettu huomioon. Kukin jäsenvaltio on edelleen vastuussa jäsenvaltion kansalaisuuden hankintaa koskevasta menettelystä ja kolmansien maiden kansalaisten maahanpääsyä, maassa oleskelua ja kotouttamista koskevasta politiikasta, vaikka maahanmuuttoon liittyvät ongelmat koskevat yhtä lailla valtioita, jotka muodostavat unionin ulkorajan kuin kauttakulkuvaltiota ja niitä valtioita, joihin asetutaan asumaan. Kansalaisuutta koskevaan ongelmakenttään liittyy todellakin monia kysymyksiä, kuten laillisten ja laittomien muuttovirtojen sääntely, rajojen integroitu hallinta, järjestäytyneen rikollisuuden torjunta, merirajojen ja laajentumisen yhteydessä syntyvien uusien rajojen valvonta sekä turvapaikkaoikeus. Kaikki nämä kysymykset on tähän mennessä liian usein niputettu kahteen kategoriaan — toisaalta jäsenvaltion kansalaisuuteen ja toisaalta rinnakkaiseen ja toissijaiseen unionin kansalaisuuteen liittyvään viitekehykseen, ja ratkaisut ovat siten olleet erilaisia ja epäyhtenäisiä, ja ne ovat heijastaneet huomattavia hallinnollisia vaikeuksia ja valtavia eroja kansalaisten kohtelussa unionin synnyn ja kehityksen taustalla olevista yhteisistä arvoista huolimatta.

Koska tulevassa perustuslaissa on periaatteellisia puutteita ja koska meillä on mahdollisuus ja tarve syventää edellä mainittuja asioita koskevaa keskustelua, joka on ensisijaisen tärkeä kaikkien jäsenvaltioiden asianomaisen lainsäädännön yhdenmukaistamiseksi, pyydän komissiota vastaamaan seuraaviin kysymyksiin.

1. Mihin konkreettisiin toimiin on ryhdytty jäsenvaltion kansalaisuutta ja oleskeluoikeuden hankkimista koskevan lainsäädännön yhdenmukaistamiseksi?

2. Mihin tuloksiin on päästy unionin yhtenäistä maahanmuuttopolitiikkaa koskevassa keskustelussa?

3. Miten komissio suhtautuu mahdollisuuteen sisällyttää perustuslakiin unionin kansalaisuutta koskeva kysymys, jossa otetaan huomioon myös siitä johtuvat poliittiset, uskontoon liittyvät ja sosiaaliset seuraukset?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(12. helmikuuta 2004)

Tampereella lokakuussa 1999 kokoontunut Eurooppa-neuvosto laati suuntaviivat yhteistä maahanmuuttoja turvapaikkapolitiikkaa varten. Politiikkaan sisältyy laillisesti jäsenvaltioiden alueella oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten oikeudenmukainen kohtelu. Eurooppa-neuvoston päätelmissä todetaan, että laillisesti alueella oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten oikeusasemaa olisi lähennettävä vastaamaan jäsenvaltioiden kansalaisten oikeusasemaa ja että kolmansien maiden kansalaisille olisi annettava yhdenmukaiset, mahdollisimman lähellä EU:n kansalaisten nauttimia oikeuksia olevat oikeudet.

On syytä huomata, että yhteisöllä ei ole oikeudellista toimivaltaa antaa jäsenvaltion kansalaisuuden hankkimiseen liittyvää yhdenmukaistavaa lainsäädäntöä eikä tällaista toimivaltaa ole sisällytetty nykyiseen EU:n perustuslakia koskevaan luonnokseen, joten komissio ei lähitulevaisuudessa aio ryhtyä mihinkään lainsäädäntötoimenpiteisiin tällä alalla.

Komissio on ponnistellut kohti Tampereella asetettuja unionin yhtenäisen maahanmuuttopolitiikan kehittämistä ja kolmansien maiden kansalaisten oikeusasemaa koskevia tavoitteita, ja se on sitä varten ehdottanut joitakin toimenpiteitä ja direktiivejä, joilla taataan kolmansien maiden kansalaisten vapaa liikkuvuus sekä taloudelliset ja sosiaaliset perusoikeudet. Erityisesti pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten asemasta annettava direktiivi (1) yhdenmukaistaa EU:ssa oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten oikeusasemaa.

Komissio on sitä mieltä, että yhteiskunnan kansalaisuus (joka kattaa kolmansien maiden kansalaisten yhteiset perusoikeudet ja -velvollisuudet) ja poliittisten oikeuksien myöntäminen ovat kotouttamisprosessin kannalta merkittäviä asioita.

(1) Komission ehdotus, annettu 13. maaliskuuta 2001, KOM(2001)127 lopullinen. Neuvosto hyväksyi ehdotuksen 25. marraskuuta 2003.