ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
KIRJALLINEN KYSYMYS P-0409/02 esittäjä(t): Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) komissiolle. Enron.



Virallinen lehti nro 028 E , 06/02/2003 s. 0026 - 0026



KIRJALLINEN KYSYMYS P-0409/02 esittäjä(t): Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) komissiolle (11. helmikuuta 2002) Aihe: Enron Sen johdosta, että Yhdysvalloissa ja Isossa-Britanniassa on äskettäin esitetty paljastuksia ja syytteitä, jotka koskevat hallitusten edustajien ja Enronin välisiä poliittisia ja taloudellisia yhteyksiä, voiko komissio selventää, onko sen ja Enronin välillä ollut mitään yhteyksiä? Kysyn erityisesti seuraavaa. Mitkä komission jäsenet tai heidän kabinettinsa ovat tavanneet Enronin omia tai Enronin muita edustajia viiden viimeisen vuoden aikana, koska mainitut tapaamiset järjestettiin ja tehtiinkö niistä muistiinpanoja? Miten Enron on vaikuttanut EU:n energiapolitiikan ja lainsäädännön muotoiluun, ja mitä todisteita komissio voi esittää siitä, että Enron ei ole millään asiattomalla tai sopimattomalla tavalla vaikuttanut yhteisön politiikkaan? Romano Prodin komission puolesta antama vastaus (14. maaliskuuta 2002) Komissiolla on seuraavat tiedot komission jäsenten ja heidän kabinettiensa henkilöstön tapaamisista Enronin edustajien ja sen asianajajien kanssa: - Toukokuussa 2000 kilpailuasioista vastaavan komissaarin kabinetin jäsen osallistui kokoukseen, jossa komission yksiköt käsittelivät vireillä olleita kilpailuasioita Enronin edustajien kanssa. - Energia-alaa koskevia välittömiä yhteyksiä Enronin edustajiin tai yhtiön asianajajiin ei ole ollut lainkaan. Liikenne- ja energia-asioista vastaavan komission jäsenen kabinetin entinen jäsen oli joulukuussa 2000 tavannut Euroopan energia-alan liiton (EFET) edustajia; Enron kuuluu tähän liittoon samoin kuin noin 50 muuta eri jäsenvaltioissa toimivaa yritystä. Kokouksessa kuultiin EFET:n kanta komission marraskuussa 2000 hyväksymään energiaa koskevaan vihreään kirjaan. Enron ei ole vaikuttanut yhteisön energiapolitiikan ja -lainsäädännön muotoiluun muuten kuin esittämällä näkemyksiään prosessin eri vaiheissa tavanomaisissa yhteyksissä komission yksiköihin muiden saman alan yritysten tavoin. Lisäksi komissio korostaa, että Enron ei ole millään tavoin osallistunut minkään komission toiminnan rahoitukseen.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0773/02 esittäjä(t): Nicholas Clegg (ELDR) komissiolle. Tärinädirektiivi.



Virallinen lehti nro 309 E , 12/12/2002 s. 0045 - 0045



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0773/02 esittäjä(t): Nicholas Clegg (ELDR) komissiolle (18. maaliskuuta 2002) Aihe: Tärinädirektiivi Tärinädirektiivi vaikuttaa erityisesti pk-yrityksiin. Tekikö Euroopan komissio täydellisen vaikutuksen arvioinnin tämän direktiivin luonnoksesta? Miten komissio perustelee ratkaisunsa, jos se ole tehnyt mainittua arviointia? Anna Diamantopouloun komission puolesta antamayhteinen vastauskirjallisiin kysymyksiin E-0772/02 ja E-0773/02 (25. huhtikuuta 2002) Arvoisaa parlamentin jäsentä pyydetään tutustumaan vastauksiin, jotka komissio on antanut kirjallisiin kysymyksiin E-3212/01 (Bowis ja muut)(1) ja E-0703/02 (Bushill-Matthews ja muut)(2). (1) EYVL C 147 E, 20.6.2002, s. 132. (2) Katso sivu 38.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2172/02

esittäjä(t): Paulo Casaca (PSE) komissiolle

(18. heinäkuuta 2002)

Aihe: Vuotuisuuden periaatteen noudattaminen

Komission talousarviota 2002 koskevissa korjaavissa talousarvioissa 2 ja 3 jäsenvaltioille palautetaan vuotta 2001 koskevat omat varat.

Onko komissio huomannut, että Portugali on valtiontalouden kirjanpidossaan noudattanut vuotuisuuden periaatetta ja vähentänyt nämä menot vuonna 2001?

Voiko komissio ilmoittaa, onko se varmistanut, että tilivuotta 2001 koskevat verotulot on kirjattu samalle vuodelle eikä vuodelle 2002?

Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus

(17. syyskuuta 2002)

Tarkan ajankohdan määrittäminen arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemien transaktioiden kirjaamiselle Euroopan kansantalouden tilinpitojärjestelmän (EKT) sääntöjen mukaisesti on mutkikas aihe, johon sisältyy tulkinnanvaraa. Komissio tutkii parhaillaan tätä erittäin teknistä kysymystä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa.

Euroopan kansantalouden tilinpito- ja aluetilinpitojärjestelmän yhteisössä (EKT 95) yhteisten periaatteiden muuttamisesta verojen ja sosiaaliturvamaksujen osalta ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2223/96 muuttamisesta 7 päivänä marraskuuta 2000 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2516/2000(1) todetaan, että tileille kirjattavat verot ja sosiaaliturvamaksut voivat olla peräisin kahdesta lähteestä, eli määristä, jotka on todennettu verotuksessa ja ilmoitusten avulla, tai saaduista maksuista. Jos lähteenä käytetään verotusta ja ilmoituksia, määrät oikaistaan sellaisen kertoimen avulla, jossa otetaan huomioon maksuunpannut ja ilmoitetut perimättä jääneet määrät. Jos lähteenä käytetään saatuja maksuja, nämä oikaistaan ajallisesti siten, että kyseisten määrien katsotaan kuuluvan jaksolle, jolloin se toiminta on tapahtunut, josta verojen maksuvelvoite on syntynyt.

Portugalin viranomaisille myönnettiin poikkeus mainitun asetuksen soveltamisesta 30. kesäkuuta 2002 asti. Poikkeusaika on nyt päättynyt, ja Portugalin viranomaisten on päätettävä, mitä menettelyä aiotaan soveltaa. Portugalin vuoden 2001 julkistalouden analysoimiseen määrätty erityisryhmä antoi raporttinsa 25. heinäkuuta 2002. Verojen ja sosiaaliturvamaksujen kirjaamisessa työryhmä valitsi kassaperusteisen järjestelmän, jota oikaistiin ajallisesti alv-maksujen osalta. Tätä kirjaustapaa käytetään syyskuussa 2002 liiallisia alijäämiä koskevassa ilmoitusmenettelyssä.

(1) EYVL L 290, 17.11.2000.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0606/02 esittäjä(t): Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) komissiolle. Tonnikalafileet.



Virallinen lehti nro 028 E , 06/02/2003 s. 0039 - 0039



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0606/02 esittäjä(t): Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) komissiolle (5. maaliskuuta 2002) Aihe: Tonnikalafileet Komissio on päättänyt ottaa käyttöön YMJ:n puitteissa kala- ja vesiviljelytuotteille 4 000 tonnin vuosikiintiön kuuden prosentin etuustullilla kaudella 20012003. Päätös perustuu tonnikalafileiden kysynnästä ja toimittamisesta yhteisön markkinoille lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä tehtyyn tutkimukseen. Voiko komissio ilmoittaa, mistä maasta tai maista ja kuinka paljon tonnikalafileitä tuodaan vuosittain Euroopan unioniin mainitun kiintiön mukaisesti? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (17. huhtikuuta 2002) Jäsenvaltiot eivät tariffikiintiöiden hallinnoinnin yhteydessä ilmoita komissiolle niiden tuotteiden alkuperämaita, jotka tuodaan kaikille kolmansille maille avoinna olevien kiintiöiden rajoissa. Tällaiset tiedot eivät ole tarpeen kiintiöön luettavan määrän käyttöön ottamiseksi. Maaliskuun 7. päivän 2002 tietojen mukaan tonnikalafileitä koskevien yksipuolisten tariffikiintiöiden rajoissa kyseisinä ajanjaksoina tuodut määrät olivat seuraavat: - 2001: 1 796 509 tonnia (viimeinen ilmoitettu tuontitoimi 21. joulukuuta 2001) - 2002: 442 347 tonnia (viimeinen ilmoitettu tuontitoimi 26. helmikuuta 2002). Päivittäin ajan tasalle saatettavia tietoja tariffikiintiöiden käyttöön otetuista määristä on saatavilla julkisesti seuraavasta Internet-osoitteesta: http://europa.eu.int/comm/taxation_customs/dds/es/home.htm.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0574/02 esittäjä(t): Nelly Maes (Verts/ALE) neuvostolle. Tšekin ja Slovakian Benes-päätösten soveltuvuus EU:n lainsäädäntöön ja yhteisön säännöstöön.



Virallinen lehti nro 309 E , 12/12/2002 s. 0029 - 0029



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0574/02 esittäjä(t): Nelly Maes (Verts/ALE) neuvostolle (1. maaliskuuta 2002) Aihe: Tekin ja Slovakian Benes-päätösten soveltuvuus EU:n lainsäädäntöön ja yhteisön säännöstöön Keskiviikkona 20. helmikuuta 2002 Unkarin pääministeri Victor Orban vastasi Euroopan parlamentin ulkoasiainvaliokunnan jäsenten kysymyksiin. Vastauksessaan kysymykseen vuosien 19451948 Benes-päätöksistä, pääministeri Orban vastasi päätösten olevan yhä voimassa Tekissä ja Slovakiassa ja että ne eivät ole EU:n lainsäädännön mukaiset, joten ne täytyy kumota ennen kuin nämä kaksi maata liittyvät EU:n jäseniksi. Tutkiiko neuvosto Benes-päätösten soveltuvuutta yhteisön säännöstöön? Jos vastaus on myönteinen, mikä on tämän tutkimuksen tulos ja milloin voimme tutustua sen päätelmiin? Jos vastaus on myönteinen, mitä neuvosto tekee sen eteen, että näistä sopimuksista voitaisiin luopua? Jos vastaus on kielteinen, aikooko neuvosto vielä tutkia asiaa tarvittavan nopeasti ja toteuttaa tämän tutkimuksen edellyttämät toimenpiteet? Vastaus (30. syyskuuta 2002) Neuvosto toteaa kysyjälle, ettei se ole keskustellut siitä, ovatko Benes-päätökset mahdollisesti yhteensopivat yhteisön lainsäädännön kanssa.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1759/02 esittäjä(t): Christos Folias (PPE-DE) komissiolle. Lefkadan venesatama.



Virallinen lehti nro 028 E , 06/02/2003 s. 0132 - 0133



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1759/02 esittäjä(t): Christos Folias (PPE-DE) komissiolle (19. kesäkuuta 2002) Aihe: Lefkadan venesatama Jokin aika sitten vihittiin käyttöön Lefkadan venesatama, joka palvelee matkailijoiden huvialuksia. Onko Euroopan unioni rahoittanut tätä hanketta? Mitkä olivat venesataman rakennuskustannukset, minkäsuuruisella summalla EU osallistui niihin ja mikä oli Kreikan valtion, pankkien tai yksityisten rahoittajien osuus? Mikä taho vastasi hankkeen toteuttamisesta ja mikä on sen omistusjärjestely? Millä yleistä etua koskevilla arviointiperusteilla hankkeelle päätettiin myöntää yhteisön rahoitusta? Olisiko hanke taloudellisesti kannattava myös ilman yhteisön rahoitusosuutta? Onko kustannus-hyötyanalyysia tehty? Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus (26. heinäkuuta 2002) Toissijaisuusperiaatteen ja rakennerahastoja koskevan lainsäädännön mukaisesti hankkeiden valinta kyseiseen komission hyväksymään toimenpideohjelmaan sisältyviä perusteita noudattaen kuuluu Kreikan viranomaisille. Sen vuoksi yksittäisten hankkeiden rahoituksen hyväksyminen tai niiden täytäntöönpanon seuranta ei kuulu yhteisön toimivaltaan. Arvoisan parlamentin jäsenen mainitseman hankkeen valinnasta vastasivat Kreikan toimivaltaiset viranomaiset. Hanke on osa Joonianmeren saaria koskevan alueellisen toimenpideohjelman matkailun kestävää kehittämistä käsittelevää alaohjelmaa. Kreikan viranomaisilta saatujen tietojen mukaan kyseisen hankkeen omistaja on Kreikan valtio, joka on luovuttanut sataman käyttöoikeudet Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR) osarahoituksen lopulliselle edunsaajalle, Lefkadan kunnalle. Kunta puolestaan antoi vuoden 1999 lopussa allekirjoitetulla sopimuksella hankkeen toteuttamisen ja käyttöoikeudet 40 vuodeksi (Lefkadan huvivenesatama) -nimiselle yhtiölle. Hanke toteutetaan kahdessa vaiheessa. Ensimmäinen koskee sataman rakentamista, ja sen kustannukset ovat yhteensä 8,8 miljoonaa euroa, joista EAKR:n rahoitusosuus ohjelmakaudella 19941999 on 75 prosenttia. Toinen vaihe liittyy satamarakenteiden viimeistelemiseen ja sataman maa-alueiden kunostamiseen. Sen kokonaiskustannukset ovat 19,8 miljoonaa euroa, joista 6,2 miljoonaa rahoitetaan julkisista ja 13,6 miljoonaa yksityisistä varoista. EAKR:n rahoitusosuus julkisista menoista on 75 prosenttia, ja se maksetaan yhteisön tukikehykseen kaudella 20002006 sisältyvän Joonianmeren saaria koskevan alueellisen toimenpideohjelman osana.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-0396/02

esittäjä(t): Eluned Morgan (PSE) komissiolle

(11. helmikuuta 2002)

Aihe: Talous- ja sosiaalikomitea (TSK)

Miksi komissio kuulee talous- ja sosiaalikomiteaa, kun otetaan huomioon, että Amsterdamin sopimuksen määräysten mukaan sillä on myös mahdollisuus ja velvollisuus kuulla työmarkkinaosapuolia? Minkä kannan komissio ottaa huomioon siinä tapauksessa, että edellä mainittujen lausunnot ovat keskenään ristiriidassa? Miten tätä voidaan perustella?

Romano Prodin komission puolesta antama vastaus

(19. maaliskuuta 2002)

Työmarkkinaosapuolten asema sosiaalisessa vuoropuhelussa on määritelty selkeästi EY:n perustamissopimuksessa. Sen mukaan työmarkkinaosapuolilla on mahdollisuus tehdä puitesopimuksia, jotka voidaan 139 artiklan mukaisesti panna täytäntöön yhteisön oikeuden nojalla, jos työmarkkinaosapuolet niin toivovat. EY:n perustamissopimuksen 137 artiklassa määrätään alat, joilla työmarkkinaosapuolten kuuleminen on ennakkoedellytyksenä sille, että komissio voi käyttää aloiteoikeuttaan. Perustamissopimuksen 138 artiklassa täsmennetään kuulemista koskevat säännöt.

Vuoropuhelu kehittyy yhteisön tasolla itsenäisten työmarkkinaosapuolten välillä ja johtaa vapaasti neuvoteltuihin sopimuksiin, kuten tapahtuu jäsenvaltioissakin.

Talous- ja sosiaalikomiteaa kuullaan pääasiassa lainsäädäntöprosessissa. Valmistellessaan säädösehdotusta tai annettuaan ehdotuksen komissio, neuvosto tai Euroopan parlamentti kuulevat talous- ja sosiaalikomiteaa, jossa työmarkkinaosapuolet ja muut EY:n perustamissopimuksessa mainitut ryhmät ovat edustettuina. Kuuleminen voi olla joko perustamissopimuksen mukainen velvollisuus tai se voi tapahtua vapaaehtoisesti.

Komitea antaa lausunnon, joka on pikemminkin yhteenveto eri kannoista kuin työmarkkinaosapuolten välisten neuvottelujen tulos.

On selvää, että työmarkkinaosapuolten aseman asteittaisen vahvistumisen myötä komitean koostumus ja asema muuttuvat, kun osapuolet haluavat säilyttää itsenäisyytensä suhteessa niitä edustavaan toimielimeen. Selkeä osoitus tästä sisältyi Nizzan sopimukseen, jossa siirrytään laajempaan kansalaisyhteiskunnan ja niiden ryhmien kuulemiseen, jotka eivät ole varsinaisia työmarkkinaosapuolia. Komitealla on myös laajentumisprosessissa merkittäviä tehtäviä, kun se valmistelee ehdokasmaiden kansalaisyhteiskuntaa jäsenyyteen, etenkin silloin kun assosiaationeuvosto muodostuu talous- ja sosiaalialan neuvoa-antavasta sekakomiteasta.

Näiden muutosten jälkeen työmarkkinaosapuolten ja talous- ja sosiaalikomitean kuulemisprosessit täydentävät toisiaan entistä enemmän.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-0387/02

esittäjä(t): Christoph Konrad (PPE-DE) komissiolle

(6. helmikuuta 2002)

Aihe: Westdeutsche Landesbankin (WestLB) jakaminen emoyhtiö/tytäryhtiö -mallin mukaisesti

Tietääkö komissio, miten kaavailtu uusi rakenne yksityisoikeuden piiriin kuuluvan osakeyhtiönä toimivan WestLB Geschäftsbankin (tytäryhtiö) ja julkisoikeuden piiriin kuuluvan Landesbank NRW Förderbankin (emoyhtiö, LB NRW) välillä aiotaan järjestää?

Onko komissiolla tietoa WestLB:n ja LB NRW:n tulevasta taserakenteesta sekä emo- ja tytäryhtiön välisistä sopimuksista, jotka koskevat henkilöstön irtisanomisia ja liiketoimien hoitamista?

Katsooko komissio, että sopimuksiin perustuva emoyhtiö/tytäryhtiö -suhde merkitsee riittävää jakamista ja WestLB:n selkeää erottamista komission edellyttämien uudelleenjärjestelyjen mukaisesti? Onko komissiossa muodostettu lopullinen päätös WestLB:n tulevasta (kokonais)rakenteesta? Jos on mitä mieltä komissio on asiasta?

Mario Montin komission puolesta antama vastaus

(5. maaliskuuta 2002)

Nordrhein-Westfalenin viranomaiset ovat toimittaneet komissiolle yksityiskohtaisia tietoja suunnitellusta jakamisesta julkiseen emoyhtiöön ja yksityiseen kaupalliseen tytäryhtiöön. Malli on periaatteessa sopusoinnussa EY:n perustamissopimuksen valtiontukisääntöjen kanssa, mutta yksityiskohtia tutkitaan edelleen.

Komissio ei tiedä vielä kaikkia taseen tai henkilöstön ja liikesuhteiden siirtämistä koskevien emo- ja tytäryhtiön välisten sopimusten tulevaa rakennetta koskevia yksityiskohtia. Komissio pyytää tällaisia yksityiskohtaisia tietoja, jos se katsoo niiden olevan välttämättömiä valtiontuen arvioinnin kannalta.

WestLB:n jakamista koskeva malli, sellaisena kuin se on esitetty komissiolle, on periaatteessa tehokas ja riittävä ratkaisu valtiontukiongelmiin. Arviointia ei vielä ole saatu päätökseen kaikkien yksityiskohtien osalta. Esimerkiksi julkisiin joukkovelkakirjalainoihin liittyvää liiketoimintaa ja yksityiskohtaisia sääntöjä summien perimiseksi takaisin kaupallisista toiminnoista WestLB/Wfa:n pääomansiirtoa koskevassa asiassa 8. heinäkuuta 1999 tehdyn komission päätöksen mukaisesti ei ole vielä arvioitu loppuun.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1393/02

esittäjä(t): Glenys Kinnock (PSE) neuvostolle

(15. toukokuuta 2002)

Aihe: Laajentuminen ja sen mahdolliset vaikutukset AKT-valtioihin

Onko neuvostonkin mielestä valitettavaa, ettei tähän mennessä ole kiinnitetty mitään huomiota siihen, millaisia vaikutuksia laajentumisella on AKT-valtioihin?

Vastaus

(30. syyskuuta 2002)

Kun uudet jäsenvaltiot liittyvät unioniin, niiden edellytetään soveltavan yhteisön koko säännöstöä, johon sisältyvät myös unionin ulkopuolellaan tekemät sitoumukset sekä yhteinen kauppapolitiikka. Unionilla on yhteisen tullietuusjärjestelmän mukainen järjestely kehitysmaiden auttamiseksi ja Lomén yleissopimusten nojalla jo 25 vuoden ajan tehtyyn yhteistyöhön perustuvan Cotonoun sopimuksen kautta kattava suhdeverkosto Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren maiden kanssa. Uusien jäsenvaltioiden edellytetään ottavan täyttääkseen kaikki yhteisön ja sen jäsenvaltioiden kyseisiä aloja koskevat velvoitteet, mukaan lukien osallistuminen Euroopan kehitysrahastoon. Näin ollen EU:hun liittyvät maat kohtelevat AKT-maita samalla tavalla ja antavat niille samat etuudet, ja uusien jäsenvaltioiden on liittymisen yhteydessä avattava markkinansa yksipuolisesti AKT-maiden tuotteille, kuten nykyiset EU:n jäsenvaltiot ovat tehneet. Jo nyt ehdokasmaiden kantojen asteittainen lähentäminen EU:n kantoihin ulkoisissa kauppasuhteissa ja monenvälisillä foorumeilla tekee suhteista AKT-maiden kannalta luotettavampia ja johdonmukaisempia. Laajentumisen pitäisi lisätä ja parantaa AKT-maiden kauppamahdollisuuksia, ja sen pitäisi johtaa voimakkaampiin kauppavirtoihin ja avata laajemmat markkinat AKT-maiden tuotteille yhdenmukaistetuin edellytyksin. On huomattava, että laajentumisen seurauksena AKT-maiden vientimarkkinat kasvavat 380 miljoonasta kuluttajasta 500 miljoonaan kuluttajaan.

Cotonoun sopimuksen 94 artiklan 3 kohdan mukaisesti molemmat osapuolet vaihtavat liittymisneuvottelujen aikana näkemyksiä EU:n laajentumiseen liittyvistä asiaankuuluvista kysymyksistä. Laajentuminen on ollut AKTEU-ministerineuvoston vuotuisen kokouksen asialistalla, ja sitä käsitellään myös Punta Canassa (Dominikaaninen tasavalta) 28. kesäkuuta pidettävässä neuvoston kokouksessa. Lisäksi Cotonoun sopimuksen 94 artiklan viimeisessä alakohdassa on määrätty seuraavaa: Osapuolet tarkastelevat uusien jäsenvaltioiden sopimukseen liittymisen vaikutuksia. Ministerineuvosto voi päättää tarvittavista siirtymävaiheen toimista tai muutoksista..

Puheenjohtajavaltio Espanja kutsui huhtikuussa koolle korkean tason kokouksen, johon osallistuivat AKT-suurlähettiläät, ehdokasmaiden suurlähettiläät sekä puheenjohtajavaltion ja Euroopan komission edustajat ja jossa keskusteltiin liittymisneuvottelujen tilanteesta ja yhteisön nykyisestä säännöstöstä kehitysyhteistyön alalla. Keskusteluissa käsiteltiin lähinnä Euroopan kehityspolitiikan näkymiä, Cotonoun järjestelmää ja Euroopan kehitysrahaston rahoitusta sekä EU:n AKT-maille Lomén ja Cotonoun sopimusten nojalla antamien tullietuuksien kehittymistä. Samassa yhteydessä todettiin, että neuvonpitoa olisi jatkettava tulevaisuudessa laajentumisprosessin kehitys huomioon ottaen.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1683/02

esittäjä(t): Ursula Schleicher (PPE-DE) komissiolle

(12. kesäkuuta 2002)

Aihe: Direktiivi 98/83/EY ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laadusta (juomavesidirektiivi)

Ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laadusta annetun direktiivin 98/83/EY(1) (juomavesidirektiivi) kansallisiin täytäntöönpanotoimiin perehtyneet asiantuntijat arvostelevat direktiiviä siihen sisältyvästä perustavanlaatuisesta puutteesta. Heidän mukaansa kyseisessä direktiivissä kyllä säädetään juomaveden laadusta, mutta ei tätä varten tarpeellisista toimenpiteistä. Lyijypitoisuudelle asetettu voimassaoleva 40 µg/l:n raja-arvo ylittyy jo nyt monesti, erityisesti silloin kun vesi on seisonut pidempään lyijyputkistoissa.

Onko Euroopan komissiolla tietoja siitä, mitä konkreettisia toimenpiteitä jäsenvaltiot ovat toteuttaneet vähentääkseen väestöön kohdistuvaa lyijykuormitusta?

Lyijypitoisuudelle kaavailtuja raja-arvoja 25 µg/l tai 10 µg/l vuoteen 2013 mennessä ei ole mahdollista saavuttaa, ellei vanhoja lyijyputkistoja vaihdeta pois.

Onko Euroopan komissiolla tietoja siitä, mitkä jäsenvaltiot myöntävät avustuksia ja tukia lyijyputkistojen vaihtamiseen?

(1) EYVL L 330, 5.12.1998, s. 32.

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(25. heinäkuuta 2002)

Juomaveden laadun takaamiseksi juomavesidirektiivin(1) 13 artiklan 6 kohdassa säädetään, että jäsenvaltioiden on laadittava kertomus (joka toimitetaan komissiolle) toimenpiteistä, joita ne ovat toteuttaneet tai aikovat toteuttaa täyttääkseen 6 artiklan 3 kohdan ja liitteessä I olevan B osan huomautuksen 10 mukaiset velvoitteensa. Ensimmäinen kertomus koskee vuosia 20022004, ja se on annettava vuoden 2005 loppuun mennessä. Vuonna 2005 on käytettävissä myös tietoja direktiivissä säädetyn lyijypitoisuuden raja-arvon 50 µg/l ylittymisestä.

Komissio saa tiedot jäsenvaltioiden toteuttamista toimenpiteistä väestöön kohdistuvan lyijykuormituksen pienentämisestä vasta vuoden 2005 lopussa, joskin sillä on käytettävissään joitakin tietoja jo nyt. Jäsenvaltiot ovat tehneet komissiolle ilmoituksia toimenpiteistä, joita on toteutettu tai joita aiotaan toteuttaa. Tällaisia ovat lyijyputkien korvaaminen (Saksa, Espanja, Irlanti, Alankomaat, Itävalta, Portugali ja Yhdistynyt kuningaskunta) ja veden käsittely, kuten fosfaatin säännöstely ja veden pehmentäminen (Ranska, Alankomaat ja Yhdistynyt kuningaskunta). Monet jäsenvaltiot tiedottavat kuluttajille lyijylle altistumisen terveysriskeistä ja toimenpiteistä, joita kuluttajien olisi toteutettava, jos asunnossa on lyijyputkia.

Toisissa jäsenvaltioissa (kuten esimerkiksi Tanskassa, Ruotsissa ja Suomessa) ei ole koskaan käytetty lyijyputkia juomavesihuollossa.

Komission saamien tietojen mukaan joissakin jäsenvaltioissa (Alankomaat, Yhdistynyt kuningaskunta) edistetään jo kuluttajien asunnoissa olevien lyijyputkien korvaamista tukiohjelmin ja muutamissa muissa jäsenvaltioissa suunnitellaan tällaisten ohjelmien käyttöönottoa.

(1) Neuvoston direktiivi 98/83/EY, annettu 3. marraskuuta 1998, ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laadusta.