FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/942

(2004/C 84 E/1041)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1085/04

esittäjä(t): Paul Lannoye (Verts/ALE) komissiolle

(1. huhtikuuta 2004)

Aihe: Kasvinsuojeluaineiden arviointi direktiivin 91/414/ETY puitteissa

Kasvinsuojeluaineiden arviointi direktiivin 91/414/ETY (1) puitteissa rajoittuu niiden sisältämien tehoaineiden arviointiin.

Gilles-Eric Séralinin ja hänen tutkimusryhmänsä tutkimukset Caenin yliopistossa osoittavat erittäin selvästi, että Roundup® estää aromataasin toimintaa, kun taas glyfosaatin — tähän rikkakasvien torjunta-aineeseen sisältyvän tehoaineen — vaikutus on huomattavasti heikompi. Saman tutkimusryhmän tutkimukset istukkasolujen elinkelpoisuudesta osoittavat, että Roundup® on myrkyllistä pieninä annoksina ja että sen myrkyllisyys on viisi kertaa suurempi kuin glyfosaatin.

Ranskassa sijaitsevan Roskoffin biologisen aseman Cycle cellulaire et développement -laboratorion merisiileillä tekemissä tutkimuksissa on osoitettu Roundupin® vaikutus solujen jakautumista säätelevään aineeseen, kun taas glyfosaatti yksin käytettynä, ilman sen kauppanimen Roundupin® lisäaineita, ei vaikuta näin. On siis varsin selvää, että glyfosaatilla, joka on yksi direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I sisältyvistä tehoaineista, ei ole samoja ominaisuuksia kuin Roundupilla® ja että Roundup® on huomattavasti vaarallisempaa kuin sen sisältämä tehoaine.

Toinen esimerkki torjunta-aineista, joiden myrkyllisyys on suurempi kuin niiden sisältämien tehoaineiden myrkyllisyys, on pyretrinoidit. Niihin lisätään yleisesti apuaineena piperonyli butoxidia. Se tehostaa pyretrinoidien toimintaa estämällä sellaisen entsyymin toimintaa, joka pystyy alentamaan näiden tehoaineiden vaikutusta. Näillä torjunta-aineilla on siis ilmeisen erilaisia toksikologisia ominaisuuksia kuin niihin sisältyvillä tehoaineilla.

Nämä kaksi esimerkkiä osoittavat erittäin selvästi, että arvioinnin rajoittaminen kasvinsuojeluaineisiin sisältyviin tehoaineisiin on vakava metodologinen virhe.

Mitä toimia komissio aikoo toteuttaa lopettaakseen tällaisen suppean arvioinnin, joka voi peittää terveydelle tai ekosysteemeille vaarallisia vaikutuksia?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(23. huhtikuuta 2004)

Pystymättä kommentoimaan kirjallisessa kysymyksessä mainittujen tutkimusten validiutta komissio on arvoisan parlamentin jäsenen kanssa samaa mieltä aiheen tärkeydestä. Komissio haluaa kuitenkin käsitellä lisää muutamia kohtia.

On totta, että direktiivin 91/414/ETY (2) liitteeseen I voidaan sisällyttää tehoaine vasta, kun sen turvallisuutta on arvioitu liitteen II vaatimusten mukaisesti.

Saman direktiivin liite III koskee erityisvaatimuksia, jotka asetetaan kasvinsuojeluaineille eli valmisteille, joita on arvioitava samalla tavoin kuin tehoaineita.

Kaikkien kemiallisten valmisteiden koostumuksesta on annettava yksityiskohtaiset määrälliset ja laadulliset tiedot. Samoin on annettava tarkat tiedot lisäaineista, niiden pitoisuuksista ja teknisistä vaikutuksista. Yksittäisissä tapauksissa lisäaineisin voidaan soveltaa samoja sääntöjä kuin tehoaineisiin.

Kansallisella tasolla hyväksytyt valmisteet voivat erota toisistaan, minkä tarkoituksena on ottaa huomioon tietty käyttötarkoitus ja erityisolosuhteet, useimmiten ilmasto ja maaperä. Tämä ei kuitenkaan saa alentaa EU:n korkeaa turvallisuuden ja suojelun tasoa. Tästä syystä direktiivin 91/414/ETY liitteessä VI esitetään yhdenmukaiset periaatteet, joita jäsenvaltioiden on noudatettava, kun ne arvioivat valmisteita ja tekevät päätöksiä niiden mahdollisesta markkinoille saattamisesta.

Komissio aikoo toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle ehdotuksen direktiivin 91/414/ETY muuttamiseksi. Tässä yhteydessä komissio aikoo tutkia uudelleen erityyppisten lisäaineiden, erityisesti tehostimien, liuottimien ja laimentimien oikeudellista asemaa ja tarvittaessa ehdottaa, että näihin aineisiin sovelletaan vastaisuudessa erityisehtoja.

(1) EYVL L 230, 19.8.1991, s. 1.

(2) Neuvoston direktiivi 91/414/ETY, annettu 15 päivänä heinäkuuta 1991, kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta, EYVL L 230, 19.8.1991.