ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0123



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1384/98 esittäjä(t): Cristiana Muscardini (NI) komissiolle (7. toukokuuta 1998) Aihe: Erikoistumiskoulutus ja lääkäreiden vapaa liikkuvuus Viime helmikuussa tehdyssä lakiluonnoksessa (AC 4602) Italian hallitus asettaa esteitä erikoistumiskoulutukselle ehdottamalla sopimusta "itsenäisestä työstä", jollainen ei tyydytä sisällöltään tai ominaisuuksiltaan vähimmässäkään määrin erikoistumiskoulutuksen kurssien vaatimuksia, joihin direktiivin 93/16/ETY(1) mukaisesti kuuluu sekä teoreettista että käytännön opetusta. Tässä luonnoksessa kaavaillussa työsuhteessahan työnantaja ei ole Italian lainsäädännön mukaisesti mitenkään velvollinen varmistamaan koulutusta ja tarjoamaan riittäviä välineitä lääkärien kouluttamiseksi. 1. Katsooko komissio, että Italian koulutusjärjestelmän omalaatuisuus ja sopimattomuus estää tarjoamasta Italian ja Euroopan kansalaisille riittäviä laatustandardeja? 2. Eikö Italian terveydenhuoltojärjestelmän työvoimapulan ratkaiseminen erikoistumiskoulutuksessa olevien lääkärien avulla ole kielletyn protektionismin ilmenemismuoto, joka itse asiassa rajoittaa eurooppalaisten lääkärien pääsyä Italian työmarkkinoille? (1) EYVL L 165, 7.7.1993, s. 1. Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-1383/98 ja E-1384/98 (24. kesäkuuta 1998) Komissio ilmoittaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että nämä kysymykset ovat käsiteltävinä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa asioina, joihin pyydetään ennakkoratkaisua(1). Tämän vuoksi on syytä odottaa tuomioistuimen päätöstä. (1) Asia C-137/91 Carbonari ym. v. Italia (ennakkoratkaisu).
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0135



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1443/98 esittäjä(t): José García-Margallo y Marfil (PPE) komissiolle (11. toukokuuta 1998) Aihe: Euro 1999 Komission tiedonannossa euron käyttöönoton käytännön näkökohdista, KOM(98) 0061 lopullinen, sanotaan, että eräät lainsäädännölliset määräykset, joilla määritellään euron oikeudellinen asema, voivat rajoittaa pankkien mahdollisuuksia veloittaa pankkiin tulevien maksujen muuntamisesta ja tilien muuntamisesta siirtymäkauden lopussa. Mitä komissio aikoo tehdä turvatakseen, että näitä yleisiä periaatteita noudatetaan? Komission jäsenen Yves-Thibault de Silguynkomission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-1438/98, E-1442/98 ja E-1443/98 (11. kesäkuuta 1998) Vastauksessaan arvoisan parlamentin jäsenen kirjalliseen kysymykseen P-1422/98(1) komissio vahvisti jo kantansa voimassa olevan lainsäädännön vaikutuksista euromuuntamiseen liittyviin pankkikuluihin, mikä osoitti sen olevan asiasta samaa mieltä parlamentin jäsenen kanssa. Komissio antoi 23. huhtikuuta 1998 pankkisektorille ja jäsenvaltioille osoitetun suosituksen, jossa vahvistetaan euromuuntamisen pankkikulujen hyvä veloituskäytäntö. Mahdollisina keinoina varmistaa hyvän veloituskäytännön täytäntöönpanon läpinäkyvyys, komissio ehdotti suosituksessaan, että pankit voisivat sopia käytännesäännöistä, käyttää tiettyä tunnusta kansallisella tasolla tai sisällyttää pankkikuluja koskevia säännöksiä kansallisiin siirtymäsuunnitelmiin. Keskuspankit ja julkiset viranomaiset voisivat suosia ja rohkaista näitä käytäntöjä kansallisten pankkiyhdistystensä kanssa komission asettamien ja suosittelemien yleisten periaatteiden noudattamisen varmistamiseksi. Julkiset viranomaiset voisivat sisällyttää suositellun käytännön kansallisiin siirtymäsuunnitelmiinsa tai tehdä sopimuksia pankki- ja rahoitusalan kanssa kansallisten vuoropuhelufoorumien kautta. Komissio aikoo seurata suositellun käytännön soveltamista. Tästä syystä komission suosituksessa "Euroon siirtymistä helpottava vuoropuhelu, seuranta ja tiedotus"(2) nimenomaisesti pyydettiin, että kansalliset pankkiyhdistykset ilmoittaisivat komissiolle ennen 1 päivää marraskuuta 1998, miten pankeissa on valmistauduttu näiden periaatteiden täytäntöönpanoon. (1) Katso sivu 31. (2) KOM(98) 961 lopullinen.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0131



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1422/98 esittäjä(t): José García-Margallo y Marfil (PPE) komissiolle (29. huhtikuuta 1998) Aihe: EURO 1999 Neuvoston asetus 1103/97(1) sekä ehdotus asetukseksi euron käyttöön ottamisesta, joka on liitteenä neuvoston 7. heinäkuuta tekemässä päätöslauselmassa(2), näyttävät asettuvan sille kannalle, että pankkien mahdollisuutta veloittaa palkkioita tilihyvityksin suoritetuista maksuista tai siirtymäajan lopussa tapahtuvista tilien muuntamisista rajoitetaan. Aikooko komissio hyväksyä jonkin oikeudellisen säännöksen näiden periaatteiden toteuttamiseksi? Komission jäsenen Yves-Thibault de Silguynkomission puolesta antama vastaus (3. kesäkuuta 1998) Kyseisissä neuvoston asetuksissa, joilla säädetään euron käytön oikeudellisesta kehyksestä, ei sinänsä käsitellä euroon siirtymiseen liittyviä pankkimaksuja. Komissio totesi viimeisessä Euron käyttöönoton käytännön näkökohtia käsittelevässä tiedonannossa(3), että sen mielestä olisi laitonta laskuttaa yhteisön lainsäädännön edellyttämästä muuntamisesta. Tähän sisältyy saapuvien maksujen muuntaminen omasta kansallisesta rahayksiköstä euroyksikköön ja päinvastoin siirtymäkauden aikana sekä tilien muuntaminen omasta kansallisesta rahayksiköstä euroyksiköksi siirtymäkauden lopussa. Tämä tulkinta tukee arvoisan parlamentin jäsenen ilmaisemaa näkökantaa. Komissio on tutkinut asiantuntijaryhmän avulla euroon muuntamiseen liittyvää pankkimaksukysymystä, mutta ei tässä vaiheessa ole katsonut tarpeelliseksi periaatteen vahvistamista lainsäädännön avulla. Asiantuntijaryhmän suorittaman tutkimuksen perusteella vaikuttaa siltä, että valtaosa pankeista ei aio periä maksuja pakollisesta muuntamisesta siitä huolimatta, että asiaa ei säännellä lainsäädäntötoimenpitein. Komissio antoi 23. huhtikuuta 1998 suosituksen(4), joka sisältää "hyvän käytännön" normit euromuuntamisen pankkimaksuista. Nämä normit kattavat sekä ne käytännöt, joita komissio katsoo edellytettävän euro-lainsäädännön perusteella että muut suositellut käytännöt, joita pankkien olisi komission mielestä sovellettava euron sujuvan käyttöön ottamisen helpottamiseksi. Komissio suosittelee, että siirtymäkauden aikana niin tulevat kuin lähtevätkin maksut muunnetaan ilman kuluja euroyksikön määräisiksi. Lisäksi se suosittelee, että tilit muunnetaan ilman kuluja euroyksikön määräisiksi siirtymäkauden aikana ja sen lopussa. (1) EYVL L 162, 19.6.1997, s. 1. (2) EYVL C 236, 2.8.1997, s. 7. (3) KOM(98) 61 lopullinen. (4) KOM(98) 961 lopullinen.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0037



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0828/98 esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle (26. maaliskuuta 1998) Aihe: Maksamatta jäänyt arvonlisäveron palautus puuvillantuottajille Kreikassa käytetään 3,5 %:n suuruista kertamaksuun liittyvää palautuskerrointa, kun arvonlisävero maksetaan takaisin puuvillan viljelijöille. Yhteisvastuumaksun määrää ei vähennetä siitä summasta, josta arvonlisäveron palautus lasketaan. Kreikan valtio on maksanut täysin omalla vastuullaan, kuten se itse on myöntänyt, väärin lasketun arvonlisäveron palautuksen puuvillan tuottajille vuosien 1990-1995 osalta. Puuvillan tuottajat eivät nimittäin saaneet näiltä vuosilta arvonlisäveron palautusta yhteisvastuumaksusta, minkä seurauksena he kärsivät suoran tulojen menetyksen. Kreikan hallitus kieltäytyy palauttamasta yhteisvastuumaksuun liittyvää arvonlisäveroa vuosilta 1990-95 muun muassa sillä perusteella, että "aika ilmoituksen tekemiseen yhteisölle maanviljelijöiden arvonlisäveron palautuksesta näiltä vuosilta on jo mennyt umpeen eikä ole olemassa ennakkotapausta asian uudelleen käsittelystä, koska EU:ssa ei ole tällaista menettelyä". Ottaen huomioon että kreikkalaiset maanviljelijät ovat kärsineet tulonmenetyksen, josta vastuu kuuluu yksinomaan Kreikan valtiolle, ehdotetaan, että komissio yhteistyössä Kreikan hallituksen kanssa tutkisi tätä kysymystä arvonlisäveron palautuksesta, joka tulisi maksaa puuvillan tuottajille myös vuosien 1990-95 yhteisvastuumaksuista. Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (6. toukokuuta 1998) Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17 päivänä toukokuuta 1997 annetun direktiivin 77/388/ETY (kuudes arvonlisäverodirektiivi)(1) 25 artiklan mukaan jäsenvaltiot voivat soveltaa pieniin maataloustuottajiin erityisjärjestelmää. Direktiivin 25 artiklassa säädetään vakiokantahyvityksestä, jonka ansiosta järjestelmän piiriin kuuluvat maataloustuottajat saavat määrätyllä prosenttimäärällä hyvityksen tuotantopanoksiin sisältyvästä arvonlisäverosta. Jäsenvaltiot vahvistavat hyvitysprosentin makrotaloudellisten tilastojen perusteella. Vahvistettua määrää ei voida käyttää siten, että maataloustuottajien saamat palautukset olisivat suurempia kuin tuotantopanoksiin sisältyvä arvonlisävero. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin laskea hyvityksen nollaprosenttiin. Kreikkalaiset vakiokantajärjestelmän alaiset maataloustuottajat saavat hyvityksensä valtion maksamien palautusten muodossa. Mainitun direktiivin 25 artiklan mukaan pienet maataloustuottajat voivat valita tavanomaisen arvonlisäverojärjestelmän. Tätä taustaa vasten komissiolla ei ole mitään perusteita tutkia palautuskysymystä Kreikan osalta mainittuna ajanjaksona. (1) EYVL L 145, 13.6.1977.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0066



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1066/98 esittäjä(t): Glyn Ford (PSE) komissiolle (6. huhtikuuta 1998) Aihe: Direktiivi 96/29 - Euratom Vaalipiirini asukkaiden tunteman huolen perusteella tiedustelen, mitä neuvoja ja ohjeita on annettu niiden vaarojen lisääntymisen suhteen, joita ydinjätettä koskevia turvallisuusvaatimusten lieventäminen aiheuttaa? Mikä virasto on ollut vastuussa näiden neuvojen antamisesta? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardinkomission puolesta antama vastaus (12. toukokuuta 1998) Uudet perusnormit työntekijöiden ja väestön terveyden suojelemiseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta säädetään direktiivissä 96/29/Euratom(1), ja ne on määrä saattaa osaksi kansallista lainsäädäntöä vuoden 2000 toukokuuhun mennessä. Kyseisestä päivämäärästä alkaen kumotaan aiemmat direktiivit, erityisesti perusnormien vahvistamisesta väestön ja työntekijöiden terveyden suojelemiseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta annettujen direktiivien muuttamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1980 annettu neuvoston direktiivi 80/836/Euratom(2) sekä direktiivin 80/836/Euratom muuttamisesta perusnormien vahvistamisen osalta väestön ja työntekijöiden terveyden suojelemiseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta 3 päivänä syyskuuta 1984 annettu neuvoston direktiivi 84/467/Euratom(3). Uudella direktiivillä vahvistetaan huomattavasti menettelytapojen ilmoitus- ja ennakkolupavaatimuksia, erityisesti kun on kyse radioaktiivisia aineita sisältävien materiaalien poistamisesta käytöstä, kierrättämisestä tai uudelleenkäytöstä, jotka tehtiin näiden vaatimusten alaisen menettelytavan yhteydessä. Komission esittämä turvallisuuden perusnormien tarkistusta koskeva luonnosehdotus(4) perustui ensi sijaisesti komission tieteellis-teknisen komitean Euratom-sopimuksen 31 artiklan mukaisesti nimeämän asiantuntijaryhmän lausuntoon. Myöhemmissä ehdotuksissa otettiin huomioon talous- ja sosiaalikomitean 25. helmikuuta 1993 sekä parlamentin 20. huhtikuuta 1994 antamat lausunnot. Neuvosto hyväksyi lopullisen tekstin 13. toukokuuta 1996(5). (1) EYVL L 159, 29.6.1996. (2) EYVL L 246, 17.9.1980. (3) EYVL L 265, 5.10.1984. (4) SEC(92) 1322 lopullinen. (5) EYVL L 159, 29.6.1996.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0045



KIRJALLINEN KYSYMYS P-0919/98 esittäjä(t): Carlo Secchi (PPE) komissiolle (12. maaliskuuta 1998) Aihe: Valitus 97/4230/SG(97)A/4867 ja Italian valtiolle lähetetty virallinen huomautus julkisia hankintoja koskevan direktiivin noudattamatta jättämisestä borgotarolaisen Infomont-yhtiön tapauksessa Olen saanut paikallisesta lehdistöstä tietooni, että Italian valtiolle on lähetetty virallinen huomautus Borgotarossa (PR) sijaitsevan Infomont-yhtiön tapauksesta. Kyseinen yhtiö on ilmeisesti saanut palvelusopimuksen, jonka myöntämisessä ei ole noudatettu direktiivissä 92/50(1) säädettyjä menettelyjä. Kysyn komissiolta: - mitkä ovat virallisen huomautuksen keskeiset seikat tehtyjen tutkimusten perusteella? - minkälaisia vastauksia Italian valtiolta on saatu komission tiedusteluihin? - mihin toimenpiteisiin komissio aikoo ryhtyä taatakseen yhteisön direktiivien noudattamisen tässä tapauksessa? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (6. toukokuuta 1998) Tässä erikoistapauksessa, johon parlamentin jäsen viittaa, komissio on EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisesti pyytänyt Italian valtiota esittämään huomionsa tietyistä näkökohdista, jotka liittyvät siihen, että comunita montana Valli des Taro e del Ceno antoi tehtäväksi tiettyjä toimia, jotka liittyvät paikallista verotusjärjestelmää koskevan hankkeen laatimiseen ja toteuttamiseen. Näkökohdat, jotka komissio otti esille, koskevat käsiteltävänä olevan asian luottamuksellisuutta. Komissio ei ole vielä saanut Italian viranomaisten huomioita. Se ei näin ollen voi vielä tässä vaiheessa kertoa mihin toimenpiteisiin se tarvittaessa ryhtyy. (1) EYVL L 209, 24.7.1992, s.1.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0100



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1249/98 esittäjä(t): Glenys Kinnock (PSE) komissiolle (29. huhtikuuta 1998) Aihe: Lihan tarkastamisesta aiheutuvat kustannukset maanviljelijöille Voiko komissio ilmoittaa, onko olemassa suunnitelmia, joiden avulla lihan tarkastamiseen liittyvistä järjestelmistä aiheutuvat kustannukset yhdenmukaistettaisiin siten, että kaikkien jäsenvaltioiden hallitukset vastaisivat aiheutuneista kuluista, vai tuleeko käytäntö vaihtelemaan eri jäsenvaltioissa myös tulevaisuudessa? Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus (27. toukokuuta 1998) Yhteisöllä on lihan tarkastuksesta ja valvonnasta aiheutuvien kulujen rahoitusta koskevia sääntöjä. Tässä yhteydessä on tärkeää viitata direktiiveissä 89/662/ETY, 90/425/ETY, 90/675/ETY ja 91/496/ETY(1) tarkoitettujen eläinlääkärintarkastusten ja -valvonnan rahoittamisesta annettuun neuvoston direktiiviin 85/73/ETY ja erityisesti sen liitteen A ensimmäiseen lukuun, joka koskee direktiivien 64/433/ETY, 71/118/ETY, 91/495/ETY ja 92/45/ETY soveltamisalaan kuuluvaan lihaan sovellettavia maksuja. Käyttöön otetussa järjestelmässä määrätään yleisestä kiinteästä maksusta, jota voidaan suurentaa tai pienentää erityiskustannusten huomioon ottamiseksi. (1) EYVL L 162, 1.7.1996.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0112



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1333/98 esittäjä(t): Lucio Manisco (GUE/NGL) komissiolle (24. huhtikuuta 1998) Aihe: Komission neuvottelut Helmsin-Burtonin laista Vastauksessaan edelliseen samasta aiheesta tekemääni kysymykseen H-108/98(1) Brittan ei selvittänyt sitä, onko komissio tehnyt päätöksen siitä, että se ei tee WTO:n paneelille vetoomusta Yhdysvaltojen Helmsin-Burtonin lain aiheuttaman kansainvälisen oikeuden loukkauksen vuoksi. Eurooppalaiset yritykset ovat suurissa vaikeuksissa Helmsin-Burtonin lain vaikutusten vuoksi. Lakia toteutetaan de facto vaikkei se olekaan de jure voimassa. Pitääkö Brittan siis aiheellisena vedota välittömästi WTO:n paneeliin, millä voitaisiin lopettaa viivytystaktiikka, jonka avulla Yhdysvaltain lainsäädäntö on itse asiassa ulotettu maan rajojen ulkopuolelle? Komission jäsenen Sir Leon Brittaninkomission puolesta antama vastaus (18. toukokuuta 1998) Yhteisö ja Yhdysvallat keskustelevat ja neuvottelevat parhaillaan tiiviisti ratkaistakseen ongelmat, jotka johtuvat Helmsin-Burtonin laista sekä Iraniin ja Libyaan kohdistettavia pakotteita koskevasta laista (Iran and Libya sanctions Act, ILSA), kuten 11. huhtikuuta 1997 sovittiin. Huhtikuun järjestelyn mukaisesti yhteisö lupasi keskeyttää 12 kuukauden ajaksi Helmsin-Burtonin lakia vastaan Maailman kauppajärjestössä (WTO) esille ottamansa asian. Yhdysvallat puolestaan sitoutui jatkamaan Helmsin-Burtonin lain III osaston soveltamisen osittaista keskeyttämistä ja saamaan aikaan IV osaston soveltamisen lopettamisen sekä ILSAn(2) joidenkin osien soveltamisesta poikkeamisen. Jos järjestelyn mukaiseen ratkaisuun ei päästä, voidaan WTO:ssa esille otetun tapauksen käsittelyä jatkaa. Neuvosto päätti vuoden 1997 huhtikuussa, että jos yhteisön kansalaisia vastaan ryhdytään toimiin tai jos järjestelyssä esitettyjä poikkeuksia ei myönnetä, pyytää komissio WTO:ta aloittamaan uudelleen paneelin toiminnan, joka tämän jälkeen jatkuu tavanomaisesti. Tämä mahdollisuus koskee myös tilannetta WTO:n paneelin toiminnan keskeyttämisen ajanjakson päättymisen jälkeen. (1) Euroopan parlamentin istuntoselostukset (helmikuu 1998). (2) Iran Libya Sanctions Act.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0090



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1188/98 esittäjä(t): Richard Corbett (PSE) komissiolle (29. huhtikuuta 1998) Aihe: Rautateitä koskeva alueellinen tutkimus (North West Regional Rail Study) Onko komissio saanut kopion tästä tutkimuksesta? Tietääkö se, että tämä tutkimus tehtiin neuvottelematta asiasta vastuussa olevien paikallisten viranomaisten kanssa ja että edellä mainitut viranomaiset ovat sitä mieltä, että tutkimuksen tekniset arviot ja kuluja sekä hintoja koskevat laskelmat ovat puutteellisia? Onko komissio samaa mieltä, että tämän tutkimuksen perusteella ei kannata ryhtyä minkäänlaisiin toimenpiteisiin? Komission jäsenen Neil Kinnockinkomission puolesta antama vastaus (10. kesäkuuta 1998) Komissio on saanut North West Partnershipiltä kopion tutkimusraportista. Komissio ei ole vielä saanut tietoja paikallisten viranomaisten lausunnoista, mutta se on pannut merkille, että tutkimusta ohjanneeseen komiteaan kuului monien paikallisten ja alueellisten elinten edustajia. Vaikka tutkimuksessa käsitellään pääasiassa kansalliseen ja paikalliseen toimivaltaan kuuluvia asioita, komissio tutkii sitä voidakseen ottaa huomioon sen mahdolliset vaikutukset yhteisön tasolla. Komissio on kiinnostunut myös arvoisan parlamentin jäsenen tai hänen tarkoittamiensa paikallisten viranomaisten mahdollisesti esittämistä kommenteista.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0153



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1703/98 esittäjä(t): Carlos Robles Piquer (PPE) komissiolle (29. toukokuuta 1998) Aihe: Yhteisön autokannan uudistaminen Tilastotiedot yhteisön henkilöautoista osoittavat edelleen hälyttävästi, että yli 25 % kansallisista autokannoista on rekisteröity yli kymmenen vuotta sitten. Yhteisön autoteollisuuden edut ovat huomionarvoisia, mutta jos asiaa ajatellaan muista näkökohdista, kuten liikenneturvallisuuden ja elämisen laadun kannalta, on täysin selvää, että tarvitaan kannusteita pienentämään kyseistä prosenttiosuutta, joka Kreikassa on 50,62 %, Suomessa 44,15 % ja Espanjassa 36,29 %. Katsooko komissio, että sen olisi edistettävä erityisellä ohjelmalla uusia toimia, joilla kannustettaisiin uusien autojen hankkimista, mikä johtaisi yli kymmenen vuotta vanhojen käytettyjen autojen osuuden pienentymiseen, tieturvallisuuden parantumiseen ja yhteisön kansalaisten elämän laadun yleiseen kohentumiseen? Komission jäsenen Neil Kinnockinkomission puolesta antama vastaus (24. kesäkuuta 1998) Komissio ei aio ehdottaa mitään erityisiä toimia liikenteessä olevien vanhojen ajoneuvojen lukumäärän systemaattiseksi vähentämiseksi. Komissio tahtoisi kuitenkin kiinnittää arvoisan parlamentin jäsenen huomion moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen katsastuksesta annettuun direktiiviin 96/96/EY(1), jossa säädetään moottoriajoneuvojen säännöllisestä tarkastamisesta, jotta ne täyttäisivät vähintään tietyn joukon erityisesti jarruja, renkaita, valoja ja päästöjä koskevia turvallisuus- ja ympäristövaatimuksia. Direktiivissä vaaditaan kaikkien ajoneuvojen, myös vanhojen autojen säännöllistä katsastusta, ja siten se edistää merkittävästi liikenneturvallisuutta. (1) EYVL L 46, 17.2.1997.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0716/98

esittäjä(t): Amedeo Amadeo (NI) ja Salvatore Tatarella (NI) komissiolle

(18. maaliskuuta 1998)

Aihe: Kokonaiskatsaus energiapolitiikkaan ja energia-alan toimiin

Komission tiedonanto kokonaiskatsauksesta energiapolitiikkaan ja energia-alan toimiin (asiak. KOM(97) 167 lopull.). Euroopan komissiota pyydetään laatimaan uusi yhteinen energiapolitiikka, joka on Euroopan unionin tasolla johdonmukainen ja yhteensovitettu ja perustuu kansallisten energiapolitiikkojen yhteentoimivuuteen energian ensiölähteiden valinnan riippumattomuutta lukuun ottamatta.

Painotamme, että niin kauan kuin Euroopan unionin perustamissopimuksessa ei ole energiaa koskevaa osastoa, on olemassa vaara, että yhteinen energiapolitiikkan jäsentyy useiden muiden yhteisön politiikkojen pohjalta.

Komission jäsenen Christos Papoutsisinkomission puolesta antama vastaus

(16. huhtikuuta 1998)

Vuoden 1997 huhtikuussa komissio antoi tiedonannon(1), jossa se esitti kokonaiskatsauksen energiapolitiikkaan ja energia-alaa koskeviin toimiin ja pyrki antamaan kattavan esityksen energia-alaa koskevista yhteisön toimista, joihin sisältyy yhdessä jäsenvaltioiden kanssa kehitetyt sekä yhteisön tasolla toteutetut toimet niin energiapolitiikan kuin muidenkin yhteisön politiikkojen alalla. Tiedonanto on ensimmäinen askel kohti yhtenäistettyä lähestymistapaa, joka edistää yhteisön valmiuksia vastata energia-alan strategisiin haasteisiin. Tiedonannossa korostetaan sitä, että yhteisön toimia olisi helpompi toteuttaa ja ne olisivat tehokkaampia, jos Euroopan yhteisön perustamissopimukseen sisällytettäisiin erityisiä määräyksiä, joissa otettaisiin huomioon kaikki energiapolitiikan painopisteet.

Koska vuoden 1997 hallitustenvälisessä konferenssissa ei annettu tällaisia määräyksiä, komissio on ehdottanut monivuotiseen puiteohjelmaan perustuvan yhtenäistetyn lähestymistavan soveltamista energia-alalla(2). Tällä tavoin on mahdollista keskittää energia-alaa koskevia yhteisön toimia ja taata se, että ne ovat tehokkaita ja johdonmukaisia kolmen keskeisen tavoitteen - energiahuollon varmuuden, kilpailukyvyn ja ympäristönsuojelun - osalta. Lisäksi asianomaisia pääjohtajia yhdistävän verkoston luominen komission sisällä helpottaa yhteisön eri politiikkojen alaan, esimerkiksi tutkimusta koskevaan politiikkaan tai ulko- tai rakennepolitiikkaan, kuuluvien energiaan liittyvien toimien yhdensuuntaistamista.

(1) KOM(97) 167 lopullinen.

(2) KOM(97) 550 lopullinen.