KIRJALLINEN KYSYMYS E-3892/00

esittäjä(t): Robert Goebbels (PSE) neuvostolle

(20. joulukuuta 2000)

Aihe: Eurooppalaisia yritysneuvostoja koskevan direktiivin tarkistaminen

Eurooppalaisten ammattiyhdistysaktiivien mielenkiinto eurooppalaisia yritysneuvostoja kohtaan on tällä hetkellä varsin laimeaa. Ensimmäisten vapaaehtoisten sopimusten aiheuttaman euforian jälkeen eurooppalaiset ammattiyhdistykset ovat joutuneet luopumaan illuusioistaan.

Sen jälkeen, kun yli 400 vapaaehtoista sopimusta oli tehty vuosien 1994 (vuosi, jolloin ministerineuvosto hyväksyi direktiivin) ja 1996 (määräaika, joka annettiin direktiivin saattamiselle osaksi kansallisia lainsäädäntöjä) välillä, neuvottelut ovat päättyneet menestyksekkäästi ainoastaan noin 30 monikansallisessa yrityksessä. Ottaen huomioon, että tämä asia koskee vielä 700800 teollisuusyritystä, onnistumisprosentin voidaan todeta olevan varsin alhainen. Tässä asiassa on siis edistytty hyvin hitaasti.

Onko eurooppalaisen yritysneuvoston perustamisesta tai työntekijöiden tiedottamis- ja kuulemismenettelyn käyttöönottamisesta yhteisönlaajuisissa yrityksissä tai yritysryhmissä 22.9.1994 annetun neuvoston direktiivin 94/45/EY(1) saattamista osaksi kansallisia lainsäädäntöjä kokonaisvaltaisesti uudelleenarvioitu?

Eikö neuvosto katso, että kyseisen direktiivin säännöksiä on välttämätöntä tarkistaa

1. viestintää ja tiedonvälitystä koskevissa asioissa,

2. edustajien koulutusta koskevissa asioissa,

3. eurooppalaisten ammattiyhdistysliittojen tunnustamisen edistämistä koskevissa asioissa?

(1) EYVL L 254, 30.9.1994, s. 64.

Vastaus

(12. maaliskuuta 2001)

Eurooppalaista yritysneuvostoa koskevan direktiivin 94/45/EY saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on ollut Euroopan komission tarkastelun kohteena, ja komissio on lähettänyt tarkastelun tuloksista huhtikuussa 2000 kertomuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle (komission asiakirja KOM(2000) 188 lopull.). Siinä todetaan muun muassa, että kansainvälisen edustuksen toteutuminen on jo tosiasia, koska lähes 600 yhteisön tasoista ryhmää, joihin kuuluivat myös merkittävimmät ryhmät, allekirjoitti ennen 22. syyskuuta 1996 alustavan sopimuksen tai varsinaisen sopimuksen direktiivin 6 artiklan sääntöjen mukaisesti. Kertomuksessa todetaan myös, että sopimuksista 450 oli tehty ennen direktiivin voimaantuloa (13 artiklan mukaisesti), mistä voidaan päätellä, että sopimuksista 150 perustuu 6 artiklaan ja ne on siis tehty kyseisen päivämäärän jälkeen.

Kertomus ei sisällä mitään erityisiä arvotuksia tehtyjen sopimusten määrän osalta, mutta siinä mainitaan joitakin syitä siihen, miksi määrä on pudonnut syyskuun 22. päivän 1996 jälkeen.

On myös syytä todeta, että eurooppalaista yritysneuvostoa koskevassa direktiivissä ei edellytetä, että direktiivin piiriin kuuluvissa yrityksissä tai yritysryhmissä olisi tehtävä sopimuksia työmarkkinaosapuolten välillä työntekijöille tiedottamisesta ja heidän kuulemisestaan. Tällaiset sopimukset ovat vain osapuolille tarjolla oleva vaihtoehto, ja ne voivat myös päättää, että ne eivät tee sopimuksia, vaan soveltavat direktiivin liitteen toissijaisia määräyksiä sellaisina kuin ne on hyväksytty sen jäsenvaltion lainsäädäntöön, jossa keskushallinto sijaitsee. Tämän vuoksi neuvosto ei voi ottaa kantaa siihen, onko tehtyjen sopimusten määrä riittävä vai ei.

Neuvosto ei liioin voi ottaa kantaa siihen, onko viestintään ja tiedottamiseen, edustajien kouluttamiseen ja eurooppalaisten ammattiyhdistysliittojen tunnustamisen edistämiseen liittyviä direktiivin säännöksiä muutettava, koska toisaalta yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanon seuranta on ensisijaisesti komission vastuulla ja toisaalta komissio ei ole toimittanut ehdotusta direktiivin muuttamiseksi.