KIRJALLINEN KYSYMYS E-0501/02

esittäjä(t): Anneli Hulthén (PSE) komissiolle

(22. helmikuuta 2002)

Aihe: Pesulappujen sisältämät kemikaalit

On yleisesti tunnettua, että lapset ja etenkin pikkulapset ovat hyvin herkkiä kemikaaleille ja muille vieraille aineille. Koska lapsen iho on ohuempi, lapsen kehoon imeytyy enemmän kemikaaleja kuin aikuisen kehoon.

Pesulappujen käyttö pikkulapsilla lisääntyy vuosi vuodelta. Esimerkiksi Ruotsissa kulutus on kaksinkertaistunut viimeisten kolmen vuoden aikana. Valitettavasti myös lisäaineiden, kuten voimakkaiden säilöntäaineiden käyttö lisääntyy jatkuvasti. Monet pesulaput voivat sisältää yli 30 lisäainetta, joista monet ovat haitallisia niin ympäristölle kuin terveydellekin. Tietyt yritykset käyttävät pesulapuissaan esimerkiksi bromnitropropandioli-nimistä säilöntäainetta. Monet tutkimukset ovat osoittaneet, että tämä aine on myrkyllisyydeltään keskitasoa joutuessaan kosketuksiin ihon kanssa ja että se voi aiheuttaa allergiaa. Valmistajat puolustautuvat toteamalla, että kyseinen aine on EU:n tiedekomitean hyväksymä.

Tammikuusta 1999 lähtien EU:n lainsäädännön mukaisesti hygieniatuotteisiin sisältyvät kaikki aineosat on ilmoitettava pitoisuusjärjestyksessä mutta on selvää, että tämä ei riitä lastemme terveyden ja ympäristömme suojelemiseksi.

Eikö komission mielestä olisi sovellettava ennalta varautumisen periaatetta niiden tuotteiden osalta, jotka on tarkoitettu lapsille, jotka ovat todellakin kaikkein herkimpiä?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(2. huhtikuuta 2002)

Komissio yhtyy arvoisan parlamentin jäsenen näkemykseen ja toteaa, että on tarpeen ehkäistä ennalta kaikki haitalliset vaikutukset, joita kemikaaleista voi aiheutua lasten ja pikkulasten terveydelle ja hyvinvoinnille.

Eri kemikaaleista johtuvat riskit määräytyvät sen mukaan, millaiset myrkylliset ominaisuudet kemikaaleilla on (vaara) ja millainen on ihmisten altistuminen niille. Yhteisössä kemikaalien hallinnointi perustuu riskinarviointiin (vaara + altistus), sillä monille kemikaalien myrkyllisille ominaisuuksille voidaan määrittää turvallisena pidetty altistustaso.

Pikkulasten pesulapuissa käytetyt kemikaalit kuuluvat kosmetiikkadirektiivin piiriin. Kyseessä on kosmeettisia valmisteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 27. kesäkuuta 1976 annettu neuvoston direktiivi 76/768/ETY(1). Kosmeettisten valmisteiden tuottajien on arvioitava tuotteidensa ja niissä käytettyjen valmistusaineiden turvallisuus. Näin voidaan taata, että kuluttajille tarjotaan yksinomaan turvallisia tuotteita. Jos on tarkoitus käyttää uusia valmistusaineita tai jos käytetyistä aineista herää uusia kysymyksiä, on pyydettävä lausunto kosmetiikan ja kuluttajille tarkoitettujen muiden tuotteiden kuin elintarvikkeiden tiedekomitealta (SCCNFP).

Säilöntäaineita, kuten 2-bromo-2-nitropropaani-1,3-diolia (tunnetaan myös bronopolina), varten kosmetiikkadirektiivissä säädetään lupamenettelystä. Ainoastaan SCCNFP:n hyväksymiä aineita on lupa käyttää, ja käytön on tapahduttava SCCNFP:n määrittämien edellytysten mukaisesti (pitoisuusrajat, puhtausvaatimukset jne.). SCCNFP on arvioinut 2-bromo-2-nitropropaani-1,3-diolin. Sitä voidaan käyttää kosmeettisissa valmisteissa (direktiivissä olevan liitteen IV mukaisesti) 0,1 prosentin määrään asti.

Pikkulasten herkempää ihoa koskevan näkökohdan osalta komissiolla ei ole käytettävissä tieteellistä näyttöä siitä, että pikkulasten iho olisi herkempi tai että sen kautta imeytyisi kehoon enemmän kemikaaleja kuin aikuisten ihon kautta. On julkaistu laaja tieteellinen näyttö, jonka mukaan vastasyntyneen iho kehittyy nopeasti ensimmäisten päivien ja viikkojen aikana ja tulee aikuisen ihoa

vastaavaksi, kun kriteerinä on läpäisemättömyys kemikaaleihin nähden. Pikkulapsen ja aikuisen iho eroaa sikäli, että lapsen ihon pinta-ala suhteessa lapsen painoon on suurempi kuin aikuisella. Siksi on teoreettisesti mahdollista, että pikkulasten altistuminen ihoon käytetyille kemikaaleille on 23 kertaa suurempi verrattuna aikuisten altistumiseen. Tämä ero otetaan kuitenkin huomioon riskinarvioinnissa.

Komissio haluaa vielä vakuuttaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että se pyrkii kaikin tavoin takaaman terveyden ja turvallisuuden korkean tason. Komission tarkoituksena on jatkaa seurantaa ja sisällyttää uusia näyttöjä riskinarviointiprosessiin. Tuolloin komissio käyttää kemikaalien riskien hallitsemiseksi riippumattomia tieteellisiä lausuntoja sekä tarkoituksenmukaisia välineitä, muun muassa ennalta varautumisen periaatetta.

(1) EYVL L 262, 27.9.1976.