FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/724

(2004/C 78 E/0774)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1764/03

esittäjä(t): Torben Lund (PSE) komissiolle

(28. toukokuuta 2003)

Aihe: Asekuljetukset ja vientikielto

Useimmissa EU-maissa on olemassa säännöt, jotka koskevat aseiden vientiä omista yrityksistä, mutta aseiden kuljetuksia ei ole juurikaan rajoitettu. Tästä syystä EU-maista kuljetetaan usein sotatarvikkeita vastoin yksittäisten EU-maiden vientikieltoja.

Näin ollen ei voida estää, että terroristijärjestöt voivat kuljettaa meritse laillisesti ja ilman suurempia vaikeuksia sotatarvikkeita, jotka on ostettu yksityisiltä asekauppiailta.

Täysin groteskina tilannetta voi pitää silloin, kun EU:ssa rekisteröidyt rahtilaivat kuljettavat vapaasti sotatarvikkeita EU:n ulkopuolisista maista sellaisiin maihin, joille EU on asettanut asevientikiellon. Esimerkiksi tanskalaiset laivat ovat kuljettaneet raskasta sotakalustoa Puolasta Sudaniin rikkomatta EU:n vientikieltoa.

Voiko komissio edellä mainitut seikat huomioon ottaen kertoa, onko tarkoitus ottaa käyttöön sellaiset Euroopan unionin säännöt, joiden mukaan merikuljetuksia koskevat samat säännöt kuin vientitoimintaa, jolloin alusten on saatava etukäteen lupa kuljetusta varten?

Chris Pattenin komission puolesta antama vastaus

(17. heinäkuuta 2003)

EY:n perustamissopimuksen 296 artiklan perusteella jäsenvaltiot ovat tähän asti jättäneet sotilaalliseen käyttöön tarkoitettujen aseiden, ammusten ja sotatarvikkeiden valmistuksen ja kaupan sopimuksen määräysten soveltamisalan ulkopuolelle. Sotilasaseiden kauppaa käsitellään parhaillaan yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan (YUTP) yhteydessä, jossa komissio on täysimääräisesti mukana.

Komissiolla ei ole täytäntöönpanokelpoisia oikeudellisia säännöksiä, joiden avulla voitaisiin valvoa sotatarvikkeiden vientiä. Vastuu sotilasaseiden vientilisenssien valvonnasta kuuluu jäsenvaltioille. Tärkeimmät asiakirjat, joita unioni soveltaa tällä alalla ovat vuonna 1998 hyväksytty EU:n toimintasääntö aseidenviennistä (1) sekä yhteinen toiminta 2002/589/YUTP käsiaseista ja kevyistä aseista.

Toimintasäännössä vahvistetaan kriteerit, joiden pohjalta kaikki aseidenvientiin liittyvät päätökset tehdään ja sillä luodaan puitteet, joissa voidaan keskustella yksittäisistä aseiden kuljetuksista. Vaikka näistä kriteereistä on apua yleisellä tasolla, lopullinen vastuu aseiden viennistä kuuluu kuitenkin valtioiden hallituksille. Toimintasäännön neljän voimassaolovuoden aikana keskinäinen ymmärrys jäsenvaltioiden politiikkoja kohtaan on lisääntynyt, neuvottelut ovat olleet tehokkaampia ja keskustelu toimintasäännön määräysten täytäntöönpanosta on lisääntynyt. Jäsenvaltiot ovat erityisen aktiivisesti osallistuneet uuteen järjestelmään, jossa kielloista tiedotetaan ja ne ovat pyrkineet lisäämään aseviennin valvonnan avoimuutta muun muassa julkaisemalla vuosikertomusta.

Äskettäin on hyväksytty yhteinen kanta 2003/468/YUTP aseiden välityksestä, jonka päätarkoituksena on valvoa aseiden välitystä, jotta pystyttäisiin välttämään Yhdistyneiden Kansakuntien, Euroopan unionin ja Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön aseidenvientikiellon ja toimintasäännön kriteerien kiertäminen. Jäsenvaltioiden pitää ryhtyä tarvittaviin toimenpiteisiin, jotta ne pystyvät valvomaan alueellaan tapahtuvaa välitystoimintaa. Jäsenvaltioita kehotetaan harkitsemaan myös omien kansalaistensa sekä alueellaan pysyvästi asuvien henkilöiden oman valtion ulkopuolella harjoittaman välitystoiminnan valvomista. Vaikka yhteinen kanta on parantanut tilannetta, toimintasäännön ja sen soveltamisen jatkuvalle kehittämiselle on kuitenkin kiistatta aihetta. Komissio on sitä mieltä, että toimintasäännön pitäisi olla jäsenvaltioita oikeudellisesti sitova.

Yhteisessä toiminnassa 2002/589/YUTP ei tehdä eroa laillisen ja laittoman aseiden kuljetuksen välillä. Yhteinen toiminta tarjoaa muun muassa taloudellista ja teknistä apua muille kuin Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioille (AKT), kansainvälisille organisaatioille, ohjelmille ja virastoille sekä alueellisia järjestelyjä näihin tarkoituksiin. Tämä apu rahoitetaan yksinomaan YUTP:n varoista. AKT-valtioiden avustuksesta määrätään Cotonoun sopimuksessa. Yhteisön tukemia hankkeita on parhaillaan käynnissä molemmissa kategorioissa.

(1) http://projects.sipri.se/expcon/eucode.htm