KIRJALLINEN KYSYMYS E-1275/02

esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle

(7. toukokuuta 2002)

Aihe: Matkapuhelinmastot

Voiko komissio antaa tietoja jäsenvaltioissa voimassa olevasta matkapuhelinmastojen sijoittamiseen liittyvästä lainsäädännöstä?

Katsooko komissio tarpeelliseksi tehdä ehdotuksia tästä asiasta?

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(10. kesäkuuta 2002)

Vastauksessaan Juan Andrés Naranjo Escobarin esittämään kirjalliseen kysymykseen E-1975/01(1) komissio ilmoitti, että yhteisön lainsäädännöllä ei ole yhdenmukaistettu matkapuhelinmastojen sijoittelua koskevia sääntöjä. Asiaan liittyy kuitenkin ainakin kaksi muuta aihekokonaisuutta, jotka ovat visuaalisen ympäristön suojelu ja terveyden suojelu.

Visuaalisen ympäristön suojelu on kuulunut pitkälti jäsenvaltioiden paikallisten, alueellisten ja kansallisten viranomaisten toimialaan. Noudatettavat menettelyt ja sovellettavat perusteet vaihtelevat suuresti eri jäsenvaltioissa ja jopa jäsenvaltioiden sisällä. Tämä osoittaa, että yhteisössä on käytössä hyvin erilaisia suunnittelua koskevia sääntöjä ja tapoja. Valtuutusdirektiivin (97/33/EY(2)) mukaisesti jäsenvaltiot saavat asettaa yleiseen etuun perustuvia ehtoja televerkkojen perustamiselle ja/tai toiminnalle tai telepalvelujen tarjoamiselle ympäristönsuojelun sekä kaupunkien ja maaseudun maankäytön suunnittelun tavoitteiden vuoksi.

Äskettäin on annettu puitedirektiivi(3) ja valtuutusdirektiivi(4), joissa jäsenvaltioita kannustetaan edelleen asettamaan ympäristönäkökohtiin sekä kaupunkien ja maaseudun maankäytön suunnitteluun ja kansanterveyden suojeluun perustuvia vaatimuksia, joihin myös rinnakkain sijoittaminen ja yhteiskäyttö liittyvät.

Kansalaisten turvallisuuden ja terveyden suojelun osalta yhteisön tasolla on toteutettu toimenpiteitä ja annettu suosituksia sen varmistamiseksi, ettei yleisö tarpeettomasti altistu sähkömagneettisille aalloille.

Radioalan tuotteita (myös matkapuhelinmastoja) sääntelevässä direktiivissä 1999/5/EY(5) valmistajat velvoitetaan varmistamaan tuotteidensa turvallisuus. Direktiivin 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti radioalan tuotteiden valmistajien on varmistettava, etteivät heidän tuotteensa aiheuta terveyshaittoja käyttäjille ja muille henkilöille, kun tuotetta käytetään aiottuun tarkoitukseensa. Kyseisen direktiivin 7 artiklan 2 kohdassa kansallisille viranomaisille annetaan mahdollisuus rajoittaa radioalan tuotteiden käyttöä esimerkiksi antamalla määräyksiä vähimmäisetäisyydestä väestöön puhelinmastojen asianmukaisen sijainnin varmistamiseksi.

Väestön sähkömagneettisille kentille (0 Hz300 GHz) altistumisen rajoittamisesta 12. heinäkuuta 1999 annetussa neuvoston suosituksessa jäsenvaltioille (1999/519/EY(6)) annetaan ohjeita noudatettavista turvallisuustasoista. Siinä jäsenvaltioita kehotetaan rajoittamaan tietyntasoiseksi yleisön sähkömagneettisille kentille altistuminen 0 Hz:n ja 300 GHh:n välillä. Suosituksen mukaisten perusrajoitusten ja viitearvojen tavoitteena on korkean suojan tason varmistaminen radiolaitteiden aiheuttaman ionisoimattoman säteilyn akuutteja ja pitkäaikaisvaikutuksia vastaan.

Jäsenvaltiot voivat perustamissopimuksen mukaisesti säätää korkeammasta suojan tasosta kuin edellä mainitussa neuvoston suosituksessa, mutta yleensä jäsenvaltioissa on otettu käyttöön suosituksen mukaiset raja-arvot. Lisäksi komission esittämän pyynnön mukaisesti Euroopan sähkötekniikan standardointikomitean CENELECin laatimien eurooppalaisten standardien avulla varmistetaan, että markkinoille tuotavat laitteet ovat neuvoston suosituksen mukaisia. Nämä standardit tunnustetaan direktiivin 1999/5/EY nojalla ja niillä korvataan poikkeavat kansalliset standardit.

Lisäksi suosituksessa komissiota kehotetaan seuraamaan tilannetta ottaen huomioon meneillään olevat tutkimukset ja aiheeseen liittyvät ennalta varautumisen näkökohdat sekä uuden teknologian kehittyminen ja tarve reagoida nopeasti uuteen tieteelliseen näyttöön.

Myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevä tieteellinen komitea on antanut 30. marraskuuta 2001 komission pyynnöstä lausunnon tästä aiheesta ja vahvistanut neuvoston suosittamat raja-arvot(7).

Koska komissio on jo käsitellyt matkapuhelinmastojen mahdollisia vaikutuksia terveyteen, se ei aio tätä nykyä ehdottaa yhteisön laajuista menettelyä puhelinmastojen sijoittelun valvomiseksi.

(1) EYVL C 147 E, 20.6.2002, s. 6.

(2) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/33/EY, annettu 30 päivänä kesäkuuta 1997, televiestinnän yhteenliittämisestä soveltaen avoimen verkon tarjoamisen (ONP) periaatteita yleispalvelun ja yhteentoimivuuden varmistamiseksi, EYVL L 199, 26.7.1997. Tämän direktiivin säännökset aiotaan sisällyttää uuteen puitedirektiiviin, josta keskustellaan parhaillaan parlamentissa ja neuvostossa.

(3) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/21/EY, annettu 7 päivänä maaliskuuta 2002, sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä (puitedirektiivi), EYVL L 108, 24.4.2002.

(4) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/20/EY, annettu 7 päivänä maaliskuuta 2002, sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista (valtuutusdirektiivi), EYVL L 108, 24.4.2002.

(5) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 1999/5/EY, annettu 9 päivänä maaliskuuta 1999, radio- ja telepäätelaitteista ja niiden vaatimustenmukaisuuden vastavuoroisesta tunnustamisesta, EYVL L 91, 7.4.1999.

(6) EYVL L 199, 30.7.1999.

(7) Väestön sähkömagneettisille kentille (0 Hz300 GHz) altistumisen rajoittamisesta annetun neuvoston suosituksen täytäntöönpanoa käsittelevä raportti: katso http://europa.eu.int/comm/food/fs/sc/sct/outcome_en.html.