KIRJALLINEN KYSYMYS E-3513/01

esittäjä(t): Joachim Wuermeling (PPE-DE) komissiolle

(8. tammikuuta 2002)

Aihe: Euron käyttöönotto ja hakijamaiden palkkakustannusten kehitys

Hakijamaiden bruttokansantuote asukasta kohti ostovoimassa mitattuna on esimerkiksi Tshekissä noin 60 prosenttia unioniin kuuluvien maiden keskiarvosta. Keskimääräinen palkka taas on valuuttapariteetteja verrattaessa vain noin 15 prosenttia unionin arvosta. Tämän eron syynä on euron verrattain korkea ulkoinen arvo.

Vähentääkö euron käyttöönotto euroalueelta saatujen kokemusten ja tieteellisten tutkimusten mukaan tätä eroa ja jos vähentää, niin miten paljon?

Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus

(8. helmikuuta 2002)

Kuten kysymyksessä huomautetaankin, ostovoiman mukaan (OVS) laskettu bruttokansantuote henkeä kohti on paljon matalampi ehdokasmaissa kuin useimmissa jäsenvaltioissa. Vuonna 2000 se oli kaikissa 13 ehdokasmaissa noin 35 prosenttia yhteisön keskimääräisestä BKT:sta. Ehdokasmaiden korkein BKT on Kyproksessa, missä se on 83 prosenttia yhteisön keskimääräisestä BKT:sta, ja alhaisin Romaniassa, missä se on 27 prosenttia yhteisön keskiarvosta. Jos vertailussa käytetään tämänhetkisiä valuuttakursseja (OVS:n sijaan), erot ehdokasmaiden ja jäsenvaltioiden välillä ovat jopa suuremmat: vuonna 2000 ehdokasmaiden keskimääräinen BKT henkeä kohti oli 16 prosenttia yhteisön keskiarvosta. Näiden kahden arvon ero johtuu siitä, että kotimarkkinoiden hinnat ovat erilaiset eri maissa. Ehdokasmaiden keskimääräinen kansalliset hintatasot ovat huomattavasti alhaisempia kuin yhteisössä. Tämän vuoksi tietyllä nimellistulolla on suurempi ostovoima näissä maissa kuin yhteisössä. Ehdokasvaltioiden nimellispalkat (lukuunottamatta Kyproksen, Maltan ja Turkin nimellispalkkoja) olivat vuonna 2000 noin 16 prosenttia yhteisön keskimääräisistä palkoista. Siten näiden palkkojen ostovoima ehdokasvaltioissa on keskimäärin kaksinkertainen niiden ostovoimaan nähden yhteisössä.

Nykyisten ja tulevien jäsenvaltioiden palkkaerojen odotetaan pienenevän niin paljon, että ehdokasmaat pystyvät saavuttamaan nykyisten jäsenvaltioiden taloudellisen suorituskyvyn ja erityisesti työn tuottavuuden. Tämä prosessi on jo alkanut, sillä kymmenen Keski- ja Itä-Euroopan maan (KIE-maat) keskimääräiset palkat ovat nousseet. Vuonna 1996 ne olivat noin 12 prosenttia yhteisön keskimääräisistä palkoista ja vuonna 2000 ne olivat edellä mainitut 16 prosenttia. Kun otetaan kuitenkin huomioon aiemmat kokemukset erojen kaventumisesta ja niitä koskevien analyysien tulokset, ehdokasvaltioilla, jotka ovat nykyään paljon yhteisön keskiarvon jäljessä, tämä prosessi voi kestää huomattavasti yli kymmenen vuotta.

Olisi huomattava, ettei unioniin liittyminen automaattisesti johda euron käyttöönottoon jossakin maassa. Kun uusista jäsenvaltiosta tulee jäseniä, euron käyttöönoton suhteen tehdään poikkeus. Vasta täytettyään perustamissopimuksen ehdot uusi jäsenvaltio voi ottaa euron käyttöön.

Valuuttakurssien kiinnittäminen ERM II -valuuttakurssimekanismiin unioniin liityttäessä mikä on ennakkoehto lähentymiskriteerien täyttämiselle ja myöhemmin tapahtuva vaihtokurssin hyväksyminen euroon nähden, ovat monenvälisiä prosesseja, joihin ovat sitoutuneet kaikki osallistuvat jäsenvaltiot, komissio sekä Euroopan keskuspankki (EKP). Kurssien ei pitäisi vääristää talouden tasapainoa ja niiden tulisi olla lähellä markkinakursseja. Siten euroon siirtymisen ei pitäisi vaikuttaa suhteellisiin palkkoihin. Tämän vahvistavat myös tuoreet kokemukset euron käyttöönotosta jäsenvaltioissa.

Talouden vakauden saavuttamisen välttämättömyys ja rakenneuudistusten toteuttaminen ennen euron käyttöönottoa sekä euron käyttöönotto sinänsä vahvistavat kyseisten kansantalouksien tehokkuutta ja tukevat erojen kaventumista. Keskipitkällä aikavälillä nämä mahdollistavat todellisten palkkojen kasvun tulevissa jäsenvaltioissa.