ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 182 , 28/06/1999 s. 0058



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3293/98 esittäjä(t): María Estevan Bolea (PPE) komissiolle (9. marraskuuta 1998) Aihe: Uhanalaiset linnut Kaikki tietävät, että suuri määrä lintulajeja on vaarassa kuolla sukupuuttoon Euroopan yhteisön alueella. Linnut ovat välttämättömiä omien ekosysteemiensä tasapainon ja tulevaisuuden kannalta, koska monessa tapauksessa niistä riippuu pölyttyminen, siemenien ja hedelmien leviäminen sekä hyönteisvitsausten kurissa pitäminen. Arvioidaan, että 75 % linnuista on uhanalaisia pääasiassa ihmisen toiminnasta aiheutuvan elinympäristön jatkuvan huonontumisen vuoksi. Tietääkö komissio, mikä on uhanalaisten lintujen määrä koko Euroopan yhteisön alueella eri jäsenvaltioissa ja jäsenehdokasmaissa? Mitä keinoja komissio on ottanut käyttöön näihin eläimiin kohdistuvien uhkien ja ympäristöpaineiden vähentämiseksi, jos ei oteta huomioon lintujen erityisiä suojelualueita ja neuvoston direktiiviä 79/409/ETY(1)? Onko komissio teettänyt tutkimuksen kehityssuunnista uhanalaisissa lintupopulaatioissa? Onko seuraavan vuoden talousarvioesityksessä ainoastaan uhanalaisten lintujen suojeluun varattua budjettikohtaa? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardinkomission puolesta antama vastaus (26. marraskuuta 1998) Luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2 päivänä huhtikuuta 1979 annetun direktiivin 79/409/ETY liitteessä 1 luetellaan 181 lintulajia ja alalajia, joiden katsotaan olevan yhteisön alueella uhanalaisia tai herkkiä muutoksille. Myös eurooppalaisista lintulajeista tehdyt tieteelliset tutkimukset ovat komissiolle hyödyllisiä, erityisesti valtiosta riippumattoman Birdlife-järjestön vuonna 1994 tekemä tutkimus Birds in Europe, their conservation status. Kyseisessä tutkimuksessa selostetaan uhanalaisten lajien tilaa koko Euroopan alueella niin jäsenvaltioissa kuin jäsenyyttä hakeneissa maissa. Komissio on osallistunut viime vuosina Life-Luonto-ohjelman välityksellä lintulajien suojeluhankkeiden rahoitukseen. Rahoitusta saavat ensisijaisesti ne Life-Luonto-hankkeet, jotka koskevat kaikkein uhanalaisimpia lajeja ja alalajeja; lajien uhanalaisuuden aste on määritelty Ornis-komitean laatimassa luettelossa. Komissio on osallistunut myös useimpien luettelon lintulajeja ja alalajeja koskevien toimintasuunnitelmien laatimisen rahoitukseen. Sopivimmat suojelutoimet määritellään näiden suunnitelmien perusteella. Ne ovat myös erittäin hyödyllisiä laadittaessa myöhemmin kansallisia suunnitelmia ja arvioitaessa sellaisiin hankkeisiin sisältyviä toimenpiteitä, joille haetaan Life-Luonto-rahoitusta. Toimintasuunnitelmissa on tarkoituksena myös arvioida uhanalaisten lintulajikantojen kehityssuuntia. Edeltäneiden vuosien tavoin Life-Luonto-ohjelmasta voi hakea yhteisön rahoitusta lintulajien suojeluhankkeille myös vuonna 1999. (1) EYVL L 103, 25.4.1979, s. 1.
Virallinen lehti nro C 182 , 28/06/1999 s. 0106



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3608/98 esittäjä(t): Hugh McMahon (PSE) komissiolle (3. joulukuuta 1998) Aihe: EU:n kehitys- ja yhteistyöpolitiikka laajentumisen jälkeen Voiko komissio ilmoittaa parlamentille, onko sillä jo kanta siihen, miten EU:n laajentuminen vaikuttaa unionin kehitys- ja yhteistyöpolitiikan tulevaisuuteen? Voiko komissio kertoa parlamentille asiaa koskevia näkemyksiään? Komission jäsenen João de Deus Pinheironkomission puolesta antama vastaus (11. tammikuuta 1999) Euroopan unionin laajentuminen Keski- ja Itä-Eurooppaan tulee olemaan historiallinen vaihe yhteisön kehityksessä. Se vain vahvistaa demokraattisia arvoja, yhteisvastuullisuutta sekä kehitystä. Komissio on vakuuttunut siitä, että laajentumisen vaikutukset ovat kehitysmaiden kannalta aikaa myöten huomattavan myönteisiä, mikä johtuu erityisesti Euroopan yhtenäismarkkinoiden laajentumisesta sekä ostovoiman lisääntymisestä, kysynnän kasvusta ja kehitysyhteistyötä koskevan yhteisön säännöstön käyttöön ottamisesta yhteisöön liittyvissä maissa. Kehitysmaiden poliittinen erityisasema, ehdotukset yhteisön sekä Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden (AKT-maat) kumppanuuden merkittäväksi uudistamiseksi sekä komission viimeaikaiset pyrkimykset yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikan hallinnoinnin kehittämiseksi osoittavat yhteisön ponnistelujen olevan dynaamisia ja pitkäjänteisiä. Osoituksena tästä ovat myös Aasian, Latinalaisen Amerikan ja Välimeren alueen maiden (ALAMED-maat) kestävää kehitystä edistävien politiikkojen aktiivinen toteuttaminen sekä näiden maiden kanssa tehtävän taloudellisen yhteistyön välineiden kehittäminen. Yhteisön säännöstöä koskevia monenvälisiä kokouksia on järjestetty 11:n jäsenyyttä hakeneen maan kanssa. Kuuden neuvotteluja tällä hetkellä käyvän maan kanssa toteutettavan yhteisön säännöstön analyyttisen arvioinnin ("screening") yhteydessä yhteisö on ottanut esille yhteisön säännöstön ulkosuhteita käsittelevän luvun, johon kuuluvat yhteisön kauppapolitiikka, yhteisön kahdenväliset sopimukset, kehitysyhteistyöpolitiikka sekä humanitaarinen apu. Kukin jäsenyyttä hakenut maa on ilmoittanut sitoutuvansa täyttämään yhteisön säännöstön kehitysyhteistyöpolitiikkaa ja humanitaarista apua koskevat velvoitteet liittymisen yhteydessä. Kyseiset maat katsovat myös tarpeelliseksi aloittaa neuvottelut maksuosuudestaan Euroopan kehitysrahastolle (EKR). Yhteisön säännöstön analyyttisessa arvioinnissa neuvottelukumppaneille selvitettiin pääasiassa yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikkaa, koska useimmilla liittymistä hakevilla mailla ei ole aikaisempaa kokemusta tältä alalta. Eniten kiinnostusta herättivät kehitysmaiden kanssa liittymispäivänä täytäntöön pantavat kauppasuhteet. Maat ilmoittivat, että etuuskohtelun soveltaminen AKT-maihin, myöhemmin käyttöönotettavan yleisen tullietuusjärjestelmän mukauttaminen tai yhteisön tullietuusjärjestelmän käyttöönotto ei aiheuta niille ongelmia. Tämä avaa kehitysmaille uusia kaupankäyntimahdollisuuksia.
Virallinen lehti nro C 182 , 28/06/1999 s. 0071



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3364/98 esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) neuvostolle (16. marraskuuta 1998) Aihe: Pakolaisia koskevan Geneven sopimuksen tarkistaminen Puheenjohtaja Itävalta on julkaissut asiakirjan, jossa esitetään siirtolais- ja turvapaikkapolitiikkaa koskeva toimintasuunnitelma. Asiakirjaan sisältyy ehdotuksia vuonna 1951 tehdyn, pakolaisia koskevan Geneven sopimuksen sellaisten määräysten tarkistamisesta tai kumoamisesta, jotka liittyvät jäsenvaltioiden oikeudelliseen velvoitteeseen tarjota kansainvälistä suojelua sen tarpeessa oleville henkilöille. Turvapaikan saamisoikeutta rajoitetaan jyrkästi, koska sitä ei pidetä henkilökohtaisena poliittisena oikeutena van pakolaisia vastaanottavan valtion tarjouksena. Koska puheenjohtaja Itävallan asiakirjassa mainitaan, että lopullinen teksti "tullaan jättämään joulukuussa 1998 joko hyväksyttynä päätelmänä tai keskustelun välivaiheena", neuvostolta kysytään, tietääkö se kansalaisjärjestöjen, poliittisten ryhmien ja Euroopan parlamentin jäsenten sekä lehdistön voimakkaista ja oikeutetuista vastareaktioista, mitä tulee Geneven sopimuksen kumoamiseen, ja kuinka se suhtautuu näihin? Aikooko se näiden edellä mainittujen vastareaktioiden jälkeen muuttaa asianomaista tekstiä merkittävällä tavalla? Vastaus (22.-23. helmikuuta 1999) 1. Itävallan maahanmuutto- ja pakolaispolitiikan suuntaviivat on keskusteluasiakirja, jonka tarkoituksena on saada aikaan perusteellista pohdintaa maahanmuutto- ja pakolaispolitiikan ongelmien hallinnasta. Siinä ei pyritä vahvistamaan EU:n tulevaa politiikkaa tällä alalla, vaan varmistamaan se, että päätöksentekijöillä on tällaista politiikkaa määriteltäessä käytettävissään mahdollisimman laaja pohja, jolle he voivat perustaa päätöksensä. 2. Väärinkäsityksiä on selvästi syntynyt asiakirjan julkaisemisen jälkeen. Puheenjohtajavaltio Itävallan tarkoitus ei ole koskaan ollutkaan kyseenalaistaa Geneven pakolaisyleissopimuksen tulevaisuutta. Tämä käy ilmi erittäin selkeästi tarkistetusta asiakirjasta, joka toimitettiin virallisesti Euroopan parlamentille 7. lokakuuta 1998. Siinä suositellaan, että uudistettaisiin suojelujärjestelmän rakennetta siten, että otetaan huomioon kehitys puuttumatta Geneven sopimukseen, täydentämällä sitä uudella mallilla. Uusi täydentävä järjestelmä ei aiheuttaisi muutoksia Geneven pakolaisyleissopimuksen mukaiseen turvaan vainoa vastaan. Geneven sopimus säilyy näin ollen muuttamattomana.
Virallinen lehti nro C 182 , 28/06/1999 s. 0008



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2448/98 esittäjä(t): Angela Sierra González (GUE/NGL) komissiolle (30. heinäkuuta 1998) Aihe: Kaupunkisuunnittelua koskevat normit ja karjatalouden tuki Kanarialla La Lagunan kunnassa (Teneriffa - Kanaria) harjoitettava karjatalous merkitsee tällä hetkellä huomattavaa osaa Kanarian karjataloudesta. Nautakarjaa kasvatetaan yli 240 tilalla ja lisäksi maata käytetään muun karjan kasvatukseen ja rehunviljelyyn. Tämä merkittävä tuotantosektori (yli 5 500 lehmää) on vahvistunut muun muassa Poseican-ohjelman (26. kesäkuuta 1991 annettu neuvoston päätös 91/314/ETY(1), joka koskee Kanariansaarten erityisen vaihtoehtoehto-ohjelman vahvistamista saarten kaukaisen sijainnin ja saariluonteisuuden vuoksi) puitteissa myönnettyjen huomattavien tukien avulla. Päätökseen kuuluvan liitteen osastossa III (6 artiklan 7 kohta) käsitellään tukijärjestelmää, joka koskee yhteisöstä peräisin olevien siitoseläinten ostotukea, jotta tuettaisiin karjatalouden kehittämistä työmarkkinoiden tarpeisiin. La Lagunan kunnanhallitus on kuitenkin laatimassa kaupunkisuunnittelua koskevia normeja (yleiskaavoitussuunnitelma), joiden hyväksyminen merkitsisi lyhyellä ja pitkällä aikavälillä sitä, että huomattava osuus karjatiloista katoaisi, kun niille varattu maa-alue kaavoitettaisiin rakennusalueeksi. Tämä johtaa paradoksaaliseen tilanteeseen, jossa EU:lta saatavista tuista huolimatta nykyinen karjamäärä vähenisi huomattavasti paikallishallinnon päätöksistä johtuen. Onko komissio tietoinen tästä tilanteesta? Mitä mieltä komissio on siitä, että paikallisviranomaiset tekevät toisinaan tällaisia päätöksiä, jotka voivat mitätöidä tiettyjen tuotantosektoreiden hyväksi tehdyt päätökset? Voiko komissio kiinnittää huomiota tarpeeseen ylläpitää tuotantotoiminnan kehittymistä, jotta Poseican-ohjelmaan liittyvät tukiohjelmat täyttäisivät tarkoituksensa? Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus (7. lokakuuta 1998) Parlamentin jäsenen esille tuomat asiat eivät ole komission tiedossa. Perustamissopimuksen nojalla komissiolle kuuluvien tehtävien hoitaminen ei edellytä kysymyksessä mainitun kaltaisten tietojen hallintaa. Esitetyn kysymyksen käsittely ei kuulu komission toimivaltaan, vaan se on ainoastaan osa paikallisten, alueellisten ja kansallisten viranomaisten vastuualuetta. Komissio ei mielestään ole toimivaltainen puuttumaan tähän asiaan. (1) EYVL L 171, 29.6.1991, s. 5.
Virallinen lehti nro C 182 , 28/06/1999 s. 0065



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3317/98 esittäjä(t): Daniela Raschhofer (NI) komissiolle (10. marraskuuta 1998) Aihe: Hunajan tuotannon ja kaupan pitämisen kehittäminen Asetukseen 1221/97(1) sisältyy toimia hunajan tuotannon ja kaupan pitämisen kehittämiseksi. Toimien kohderyhmäksi mainitaan useissa kohdissa nimenomaan mehiläishoitajat. Kysyn asetuksen 1221/97 täytäntöönpanosta seuraavaa: 1. Onko asetuksessa tarkoitetusta kohderyhmästä poikkeaminen kansallisissa ohjelmissa asetuksen mukaista? 2. Miten komissio valvoo EU:n varojen käyttöä oikeisiin kohderyhmiin? 3. Miten avoimuuden ja tarkan kohdentamisen periaatteet näkyvät asetuksen soveltamisessa, jos mehiläishoitajien kohderyhmä saa suoraan vain häviävän pienen osan edistämiseen tarkoitetuista varoista? 4. Miten komissio arvioi sitä tosiasiaa, että jäsenvaltioissa hunajan tuotannon ja kaupan pitämisen kehittämiseen tähtäävistä toimista tehdyn selvityksen perusteella vain noin 40 % arvioiduista varoista otettiin käyttöön? Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus (22. joulukuuta 1998) Hunajan tuotanto-olosuhteiden ja kaupan pitämisen kehittämiseen tähtäävässä asetuksessa (EY) 1221/97 esitetään, että jäsenvaltiot sisällyttävät ohjelmiinsa viisi erityisen tärkeää tointa: a) tekniset avustustoimet, b) toimet varroapunkin torjumiseksi, c) siirtohoidon järkeistäminen, d) hunajan fysikaalis-kemiallisten ominaisuuksien analysointi ja e) hunajan laadun parantamiseen liittyvä soveltava tutkimus. Termi "mehiläishoitajat" mainitaan kyseisessä asetuksessa kahdesti 1 artiklan 2 kohdan a alakohdassa, mutta on ilmeistä, että kaikilla edellä mainituilla toimilla vaikutetaan mehiläishoitajien tuloihin myönteisesti, vaikkakaan ei aina suoraan. Hunajan tuotannon ja kaupan pitämisen kehittämiseksi yhteisössä tarkoitettujen toimien soveltamista koskevista yleisistä säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) 1221/97 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 20 päivänä marraskuuta 1997 annetun komission asetuksen (EY) 2300/97(2) 4 artiklassa säädetään tarkastustoimenpiteisiin liittyvistä yksityiskohtaisista säännöistä. Määräaika hunajan tuotanto-olosuhteiden ja kaupan pitämisen kehittämiseen tähtäävissä kansallisissa ohjelmissa toteutetuista toimista aiheutuneiden kulujen suorittamiseksi siirrettiin 31 päivään tammikuuta 1999 ensimmäisen soveltamisvuoden osalta (hunajan tuotannon ja kaupan pitämisen kehittämiseksi tarkoitettujen toimien soveltamista koskevista yleisistä säännöistä annetun asetuksen (EY) 1221/97 muuttamisesta 28 päivänä syyskuuta 1998 annettu neuvoston asetus (EY) 2070/98(3)). Tämän vuoksi osa vuoden 1998 talousarvioon kuuluneista varoista siirrettiin vuoden 1999 talousarvioon. (1) EYVL L 173, 1.7.1997, s. 1. (2) EYVL L 319, 21.11.1997. (3) EYVL L 265, 30.9.1998.
Virallinen lehti nro C 182 , 28/06/1999 s. 0046



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3170/98 esittäjä(t): Wilmya Zimmermann (PSE) komissiolle (27. lokakuuta 1998) Aihe: Jäsenyyttä hakeneiden maiden osallistuminen rakennushankkeita koskeviin tarjouskilpailuihin 1. tammikuuta 2000 jälkeen Pitääkö paikkansa, että 1. tammikuuta 2000 alkaen jäsenyyttä hakeneiden maiden, tai ainakin ensimmäiseen "aaltoon" kuuluvien maiden, yrityksillä on oikeus osallistua julkisiin tarjouskilpailuihin samalla tavalla kuin Euroopan unionin jäsenvaltioiden yrityksillä, ja eikö tämä edellytä velvollisuutta julkaista Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden rakennushankkeita koskevat tarjouspyynnöt vastaavalla tavalla myös näissä maissa? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (15. joulukuuta 1998) Yhteisö on tehnyt Eurooppa-sopimukset kaikkien niiden Keski- ja Itä-Euroopan maiden (KIE-maiden) kanssa, jotka ovat hakeneet Euroopan unionin jäsenyyttä. (Nämä valtiot ovat Bulgaria(1), Tsekki(2), Unkari(3), Puola(4), Romania(5), Slovakia(6), Viro(7), Latvia(8), Liettua(9) ja Slovenia(10).). Eurooppa-sopimuksissa on julkisia hankintoja koskevia sääntöjä, jotka ovat melkein aina identtiset, ja joiden mukaan KIE-maiden yhtiöt voivat sopimuksen voimaantulosta alkaen osallistua julkisia hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyyn yhteisön asiaa koskevan lainsäädännön mukaisesti, ja niille myönnetään kohtelu, joka ei saa olla epäedullisempi kuin yhteisön yhtiöille myönnetty kohtelu. Julkisten sopimusten tekemisen osalta tarjouskilpailuihin osallistumista koskevat säännöt eivät vaikuta jäsenvaltioiden nykyisiin kolmansien maiden kansalaisia koskeviin sääntöihin, jotka liittyvät työllisyyteen ja työntekijöiden vapaaseen liikkuvuuteen. Näitä ovat erityisesti maahanmuutto- ja työvoimalainsäädännön säännökset. Kussakin Eurooppa-sopimuksessa on määrätty siirtymäkausi, jonka jälkeen jäsenvaltioiden yritykset voivat osallistua julkisia hankintoja koskeviin tarjouskilpailuihin kyseisissä maissa samoin ehdoin kuin assosioituneiden jäsenyyttä hakeneiden valtioiden yritykset. Arvoisan parlamentin jäsenen mainitsema päivämäärä 1. tammikuuta 2000 ei siten määrää yhteisön ja kunkin jäsenyyttä hakeneen valtion suhteita julkisten hankintojen alalla. (1) EYVL L 358, 31.12.1994, ks. 68 artikla. Sopimus tuli voimaan 1. helmikuuta 1995. (2) EYVL L 360, 31.12.1994, ks. 68 artikla. Sopimus tuli voimaan 1. helmikuuta 1995. (3) EYVL L 347, 31.12.1993, ks. 66 artikla. Sopimus tuli voimaan 1. helmikuuta 1994. (4) EYVL L 348, 31.12.1993, ks. 67 artikla. Sopimus tuli voimaan 1. helmikuuta 1994. (5) EYVL L 357, 31.12.1994, ks. 68 artikla. Sopimus tuli voimaan 1. helmikuuta 1995. (6) EYVL L 359, 31.12.1994, ks. 68 artikla. Sopimus tuli voimaan 1. helmikuuta 1995. (7) EYVL L 68, 9.3.1998, ks. 67 artikla. Sopimus tuli voimaan 1. helmikuuta 1998. (8) EYVL L 26, 2.2.1998, ks. 68 artikla. Sopimus tuli voimaan 1. helmikuuta 1998. (9) EYVL L 51, 20.2.1998, ks. 68 artikla. Sopimus tuli voimaan 1. helmikuuta 1998. (10) Eurooppa-sopimus Slovenian kanssa ei ole tullut vielä voimaan.
Virallinen lehti nro C 182 , 28/06/1999 s. 0023



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2779/98 esittäjä(t): Johanna Maij-Weggen (PPE) komissiolle (14. syyskuuta 1998) Aihe: ECVAM:in toiminta vaihtoehtojen löytämisessä eläinkokeille ECVAM:in johtajan professorin Ballsin sopimus uusittiin vain kahdeksi vuodeksi vaikka tämä nimitys tehdään tavallisesti viideksi vuodeksi. ESAC:in eli ECVAM:in tieteellisen neuvoa-antavan komitean jäsenet ovat hyvin huolestuneita tämän nimityksen lyhytaikaisuudesta, sillä he pelkäävät sen haittaavan ECVAM:in tärkeää työtä ja aiheuttavan väärinkäsityksiä kosmetiikkateollisuudessa. 1. Voisiko komissio ilmoittaa, mitkä ovat ECVAM:ia koskevat vaatimukset direktiivin 76/768/ETY toimeenpanon suhteen ja miltä riittävien vaihtoehtojen löytäminen eläinkokeille kosmetiikkateollisuuden tarpeita varten vaikuttaa? 2. Voisiko komissio ilmoittaa, kuinka paljon varoja tähän toimintaan on varattu seuraavalle viidelle vuodelle? 3. Onko komissio valmis antamaan ECVAM:ille sisällöltään ja taloudelliselta kannalta laajan valtuutuksen ja pidentämään professori Ballsin nimitystä viiteen vuoteen kahden vuoden sijaan? Komission jäsenen Edith Cressoninkomission puolesta antama vastaus (9. marraskuuta 1998) Arvoisaa parlamentin jäsentä pyydetään tutustumaan komission yhteiseen vastaukseen Jaak Vandemeulebroucken ja muiden tekemiin kysymyksiin E-1979/98(1) sekä komission vastaukseen Ben Fayotin kysymykseen 2428/98(2) ja Maartje van Puttenin kysymykseen E-2517/98(3). (1) EYVL C 135, 14.5.1999. (2) Katso sivu 6. (3) Katso sivu 11.
Virallinen lehti nro C 182 , 28/06/1999 s. 0098



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3562/98 esittäjä(t): Klaus Lukas (NI) komissiolle (1. joulukuuta 1998) Aihe: Euroopan kehitysrahasto "lypsylehmänä" Nikolas Alexandrakis on teoksessaan "The Lost Vision" esittänyt raskauttavia väitteitä komission taloudenhoidosta kehitysapuasioissa. Kirjoittajan mukaan esimerkiksi pääosaston VIII pääjohtaja on osoittanut suuria summia Lomé-rahoista diktaattoreille. Näin on kuulemma tuettu mm. Doen veristä hallintoa Liberiassa, jossa Alexandrakis toimi komission valtuuskunnan johtajana. Alexandrakis on kertonut komission Brysselin yksiköille (PO VIII), että Doen hallinnon ministerit ja virkamiehet pitivät Euroopan kehitysrahastoa henkilökohtaisena rikastumiskeinonaan (s. 49), ja komission kehityshankkeisiin myöntämää rahaa virtasi säännöllisesti ja järjestelmällisesti ministereiden omiin taskuihin. Vaikka pääosaston VIII johto on ollut tietoinen asiasta, se on silti vaatinut tämän korruptoituneen käytännön jatkamista. Esitän komissiolle seuraavat kysymykset: - Mitä mieltä komissio on Alexandrakisin kirjasta "The Lost Vision"? - Voiko komissio kertoa, kuinka suuren prosentuaalisen osuuden sen kehitysapurahoista korruptoituneet avunsaajahallitukset pitävät/ovat pitäneet itsellään "palkkiona"? - Millaisista summista ja minkä maiden hallituksista on/on ollut kyse? - Kuinka suuriksi komissio arvio maksut, jotka ovat menneet diktaattoreille, kuten Mobutulle, Moille, Bokassalle jne. Lomé-sopimusten talousarvio- ja hankerahoista? - Voiko komissio kertoa, kuinka suuri osa Abachan ja Mobutun miljardiomaisuuksista on rahoitettu EU:n varoista? - Onko vääriin tarkoituksiin päätyneitä EU-rahoja yritetty periä takaisin näiden korruptoituneiden hirmuhallitsijoiden jäämistöistä? Jos on, onko yrityksissä onnistuttu? Jos ei, miksi ei?
Virallinen lehti nro C 182 , 28/06/1999 s. 0032



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2941/98 esittäjä(t): Angela Sierra González (GUE/NGL) ja Alonso Puerta (GUE/NGL) komissiolle (8. lokakuuta 1998) Aihe: Lentojen myöhästymisestä matkustajille aiheutuvat haitat Lentoliikenteen jumiutuminen monilla lentokentillä aiheuttaa sen, että matkustajien lennoilta myöhästymiset ovat moninkertaistuneet. Nämä haitat aiheutuvat toisinaan perusteettomista myöhästymisistä, joista saadut korvaukset eivät vastaa aiheutuneita haittoja. Saattaakin olla, että olemme tilanteessa, jossa lentoyhtiöt käyttävät hyväksi asemaansa eivätkä ota riittävästi vastuuta myöhästymisistä, joihin ne toistuvasti syyllistyvät. Pitääkö komissio riittävinä kuluttajan suojamekanismeja suhteessa lentoyhtiöihin niissä tapauksissa, joissa myöhästymiset ovat perusteettomia ja matkustajat myöhästyvät lennoiltaan? Onko komissio harkinnut mahdollisuutta luoda automaattinen korvausjärjestelmä niitä lentojen myöhästymistapauksia varten, joihin ei voida soveltaa force majeur -käsitettä? Komission jäsenen Neil Kinnockinkomission puolesta antama vastaus (27. marraskuuta 1998) Viivästymiset lentokentillä ovat erittäin valitettavia ja aiheuttavat kustannuksia, mutta ne johtuvat usein kenttärakenteista, lennonjohdon ongelmista tai muista pikemminkin lentokenttiin kuin lentoyhtiöiden toimintaan liittyvistä vaikeuksista. Tässä tilanteessa korvausten vaatiminen lentoyhtiöiltä olisi kohtuutonta. Ilmaliikenteen harjoittajat ovat kuitenkin vastuussa sopimusvelvoitteidensa täyttämisestä eivätkä voi sopimusehdoin vapautua tästä vastuustaan. Jos viivästymiset aiheutuvat sopimusvelvoitteiden riittämättömästä noudattamisesta tai laiminlyönneistä, liikenteenharjoittaja voidaan saattaa vastuuseen kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Tässä yhteydessä voidaan todeta, että kansallisia lakeja on lähennetty kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5 päivänä huhtikuuta 1993 annetulla neuvoston direktiivillä 93/13/ETY(1). Komissio käynnisti äskettäin tutkimuksen siitä, millaista tietoa lentomatkustajat tarvitsevat viivästymisistä ja niihin liittyvistä seikoista ja milloin. Pyrkimyksenä on myös selvittää parhaat keinot määritellä missä tapauksissa ja miten tarvittavat tiedot voidaan välittää mahdollisimman tehokkaasti ja ymmärrettävästi. Tutkimuksen tulokset otetaan luonnollisesti huomioon komission mahdollisissa päätöksissä lisätoimenpiteistä tässä asiassa. (1) EYVL L 95, 21.4.1993, suomenk. erityispainos, alue 15, nide 12, s. 169.
Virallinen lehti nro C 182 , 28/06/1999 s. 0034



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2977/98 esittäjä(t): John McCartin (PPE) komissiolle (8. lokakuuta 1998) Aihe: Sianlihan polttaminen Onko komissio tietoinen siitä, että ravitsevaa ja arvokasta sianlihaa poltetaan jäsenvaltioiden heikon markkinakysynnän vuoksi, ja onko komissio harkinnut tämän ylijäämäruuan käyttämistä köyhien maiden tai jopa Venäjän, missä tulevana talvena voi esiintyä tilapäistä ruokapulaa, nälänhädän helpottamiseen? Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus (18. marraskuuta 1998) Komissio ei ole tietoinen siitä, että Euroopan yhteisössä käytettäisiin polttamista keinona vähentää sikojen ylitarjontaa. Pohjois-Irlannissa sikoja sen sijaan renderoitiin ja poltettiin maantäyttöalueella kansallisen poikkeusjärjestelyn yhteydessä. Tätä järjestelyä sovellettiin lyhyen ajanjakson ajan kesällä 1998 eräässä huomattavassa sikateurastamossa tapahtuneen tulipalon jälkeen eläinten hyvinvointiin liittyvien ongelmien ratkaisemiseksi sellaisten painavien sikojen osalta, joita ei voitu teurastusvoimavarojen puutteen vuoksi teurastaa. On selviä merkkejä siitä, että tavanomainen sianlihakauppa Venäjän kanssa on elpymässä ja että kauppiaat ovat löytäneet uusia markkina-alueita. Äskettäin toteutetun vientitukien lisäämisen ja yksityisen varastoinnin tuen käyttöönoton pitäisi parantaa tilannetta. Komissio seuraa erittäin tarkasti Venäjällä tapahtuvaa kehitystä ja toimii jatkossakin tilanteen edellyttämällä tavalla.