KIRJALLINEN KYSYMYS E-1450/00 esittäjä(t): Wolfgang Ilgenfritz (NI) komissiolle. Kuljetusajoneuvojen liisaus Euroopan sisämarkkinoilla.



Virallinen lehti nro 046 E , 13/02/2001 s. 0193 - 0194



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1450/00 esittäjä(t): Wolfgang Ilgenfritz (NI) komissiolle (10. toukokuuta 2000) Aihe: Kuljetusajoneuvojen liisaus Euroopan sisämarkkinoilla Itävaltalainen kuljetusyritys Unitrans on yritysoston avulla pelastanut italialaisen kuljetusyhtiön vararikosta. Koska italialaisen tytäryhtiön taloudellinen tilanne on heikko (yhtiöllä on vain vähän omaa pääomaa), Unitrans on vuokrannut sille omia itävaltalaisia ajoneuvojaan. Nyt tällainen yhteistyö on kielletty, koska Unitransilla ei ole ajoneuvon omistusoikeudesta kertovaa todistusta, jollaisen saa, kun ajoneuvo on otettu Italian ajoneuvorekisteriin. Tähän rekisteriin voidaan kuitenkin kirjata vain sellaiset ajoneuvojen omistajat, joiden yrityksen kotipaikka on Italiassa. Näin järjestelmästä on suljettu pois kaikki ulkomaiset liisausyhtiöt. 1. Onko komissio tietoinen edellä kuvatusta asiasta? 2. Jos on, mihin toimenpiteisiin komissio aikoo ryhtyä tässä tapauksessa, jossa rikotaan tavaroiden ja palvelujen vapaan liikkuvuuden periaatetta? 3. Jos ei, miten komissio perustelee kantaansa? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (5. kesäkuuta 2000) Arvoisa parlamentin jäsen tiedustelee, mihin toimenpiteisiin komissio voisi ryhtyä vastustaakseen Italian lainsäädäntöä, jonka mukaan Itävallasta lähtöisin olevalla leasing-yhtiöllä tulisi olla toimipaikka Italiassa, jotta se voisi rekisteröidä leasing-ajoneuvonsa tässä jäsenvaltiossa. Kyseinen yritys suunnittelee leasing-sopimuksen tekemistä ostamansa italialaisen yrityksen kanssa. Kysymystä on tarkasteltava palveluiden vapaan liikkuvuuden kannalta(EY:n perustamissopimuksen 49 artikla, entinen 59 artikla) eikä tavaroiden vapaan liikkuvuuden kannalta (EY:n perustamisopimuksen 28 artikla ja sitä seuraavat artiklat, entinen 30 artikla). Kyseisessä tapauksessa vaikuttaa siltä, että leasing-sopimuksella asiakkaan käyttöön annetaan ajoneuvo, jonka tämä joka tapauksessa palauttaa leasing-yhtiölle sopimuksen päättyessä. Yhteisöjen tuomioistuin on jo useaan otteeseen tunnustanut EY:n perustamissopimuksen 49 artiklan sovellettavuuden tässä suhteessa(1). Kun ajoneuvon rekisteröinnin ehtona on, että yrityksen toimipaikka sijaitsee kyseisen valtion alueella, yritykseltä evätään mahdollisuus tarjota palveluitaan muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jonne se on sijoittautunut. Tällainen rajoitus ei kuitenkaan ole perusteltavissa, ellei kansallinen toimenpide johdu yhteisön lainsäädännön mukaisesta erityisesta poikkeuksesta (esimerkiksi EY:n perustamissopimuksen 46 artikla, entinen 56 artikla) tai perustu pakottavaan yleiseen järjestykseen liittyvään syyhyn suhteellisuusperiaatteen rajoissa. Rekisteröinnin edellytyksiä on sen vuoksi tarkasteltava tieliikenneturvallisuuden lisäksi myös rekisteröintiverojen maksamisen kannalta. Muihin kysymyksiin liittyen Wienin kaupallinen tuomioistuin esitti 10. marraskuuta 1999 yhteisön tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyynnön (asia Cura Anlagen, C-451/99), joka koski EY:n perustamissopimuksen 49 artiklan tulkintaa. Asia koskee samantyyppisiä esteitä, joita saksalainen leasing-yhtiö on kohdannut halutessaan tarjota leasing-palveluita Itävallassa. Tuomioistuimen tuomio asiassa annetaan todennäköisesti vasta vuonna 2001, ja sen perusteella komissio on valmis tutkimaan uudelleen mahdollisia toimenpiteitä ongelman ratkaisemiseksi. (1) Asia Aro Lease, C-190/95, tuomio 17.7.1997 ja asia Lease Plan, C 390/96, tuomio 7.5.1998;.