KIRJALLINEN KYSYMYS E-2398/99

esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle

(16. joulukuuta 1999)

Aihe: Jätelietteen käyttö lannoitteena maataloudessa

Eri jäsenvaltioissa, Belgian liittovaltio mukaan lukien, käytetään jätevedenpuhdistamojen lietettä lannoitteena maataloudessa. Liete on useimmiten raskasmetallien voimakkaasti saastuttamaa. Asiaa koskeva tieteellinen tutkimus (Adeline Montcharmont: Kaupunkien jätevedenpuhdistamoista peräisin olevan lietteen lannanajossa käytön terveydelliset riskit, Lyonin eläinlääketieteellinen tiedekunta, väitöskirja n:o 31, 1999) osoittaa myös, että jätelietteessä voi olla bakteereja, viruksia ja loisia. Molemmat havainnot edellyttävät asian tutkimista yksityiskohtaisemmin ja asianmukaista käsittelytapaa kaikilla hallinnon tasoilla.

1. Missä EU:n jäsenvaltioissa käytetään jätevedenpuhdistamoista peräisin olevaa lietettä lannoitteena maataloudessa?

2. Missä jäsenvaltioissa sovelletaan tällaisen lietteen lannoitteena käyttöä rajoittavia määräyksiä?

3. Mikä on komission kanta sen suhteen, että jätevedenpuhdistamoista peräisin olevaa lietettä käytetään lannoitteena maataloudessa, kun otetaan huomioon, että se on raskasmetallien, bakteerien, virusten ja loisten saastuttamaa?

4. Suunnitteleeko komissio sellaisen aloitteen tekoa, joka koskee jätevedenpuhdistamoista peräisin olevan lietteen käyttöä lannoitteena maataloudessa, kun otetaan huomioon, että se on raskasmetallien, bakteerien, virusten ja loisten saastuttamaa? Jos komissiolla on tällaisia aikeita, missä määräajassa se aikoo laatia tällaisen aloitteen? Mikä on syynä, jos komissiolla ei ole tällaisia aikeita?

5. Katsooko komissio, että jätelietteen käyttö lannoitteena on kiellettävä, koska se on raskasmetallien, bakteerien, virusten ja loisten saastuttamaa? Mikä on syynä, jos komissio ei pidä tätä tarpeellisena?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(4. helmikuuta 2000)

Lietteen käyttöä maanviljelyssä, toisin sanoen sen levittämistä viljelymaahan maanparannusaineena tai orgaanisena lannoitteena, säännellään ympäristön, erityisesti maaperän, suojelusta käytettäessä puhdistamolietettä maanviljelyssä 12 päivänä kesäkuuta 1986 annetulla neuvoston direktiivillä 86/278/ETY(1). Direktiivillä pyritään estämään maaperään, kasvillisuuteen, eläimiin ja ihmisiin kohdistuvia haitallisia vaikutuksia sekä edistämään puhdistamolietteen asianmukaista käyttöä. Siinä säädetään suurimmat pitoisuusrajat tietyille lietteessä esiintyville raskasmetalleille (kadmium, kupari, elohopea, lyijy, nikkeli ja sinkki). Jotta voitaisiin samalla estää taudinaiheuttajien leviäminen ympäristöön sekä eläinten ja viljelykasvien saastuminen, direktiivi sisältää myös tietyn määrän rajoituksia, jotka koskevat aikoja, jolloin lietettä voi levittää sekä kasvustoja, joiden lannoitukseen lietettä voidaan käyttää.

Komission hallussa olevien tietojen mukaan kaikki jäsenvaltiot käyttävät puhdistamolietettä viljelymailla. Prosentuaaliset määrät vaihtelevat Kreikan hyvin vähäisestä Tanskan 65 prosenttiin. Erot johtuvat monista tekijöistä, kuten esimerkiksi jätehuoltokäytännöstä, maanviljelijöiden ja kuluttajien luottamuksen puutteesta sekä muiden orgaanisten lannoitelähteiden suosimisesta. Missään jäsenvaltiossa ei ole kuitenkaan kokonaan kielletty lietteen käyttöä maataloudessa.

Puhdistamolietettä käytettäessä kierrätetään ravinteita kuten typpeä, kaliumia, fosforia sekä orgaanista ainesta, joka on sen tärkein ainesosa, mutta liete saattaa olla myös raskasmetallien, orgaanisten yhdisteiden ja tauteja aiheuttavien mikro-organismien saastuttamaa. Edellä mainittuihin seikkoihin liittyen direktiivissä 86/278/ETY säädetään, että maanviljelyssä käytettävä liete on täytynyt käsitellä ennen käyttöä. Tällä käsittelyllä pyritään estämään taudinaiheuttajista terveydelle ja ympäristölle koituvia vaikutuksia. Raskasmetallien osalta direktiivissä vaaditaan lietteen ja maaperän määrittelyä liitteessä I A säädettyjen kynnysarvojen ylittämisen välttämiseksi.

Komissio suunnittelee parhaillaan direktiivin 86/278/ETY tarkistamista ajantasaistaakseen sen teknologisen kehityksen ja tieteellisen tiedon osalta. Kuulemismenettely, johon osallistuu jäsenvaltioiden asiantuntijoita, teollisuuden edustajia sekä hallituksesta riippumattomia järjestöjä, on käynnistetty. Asioita, joihin voitaisiin mahdollisesti puuttua, ovat ilmaisu käsitelty liete, raskasmetallien kynnysraja suuri osa jäsenvaltioista on saattanut direktiivin osaksi kansallista lainsäädäntöä soveltaen vielä tiukempia rajoja ihmisen toiminnasta peräisin olevien orgaanisten yhdisteiden valvonta sekä maaperän pitkän aikavälin suojeleminen raskasmetallien hitaalta kerääntymiseltä. Komissio on aloittanut tutkimuksia kerätäkseen asiaankuuluvaa tieteellistä ja teknistä tietoa direktiivin tarkistamista varten. Erityisesti kiinnitetään huomiota toimiin, joilla voitaisiin estää jäteveden ja lietteen saastuminen jo lähteellä. Tällä hetkellä komissio ei voi kertoa parlamentin jäsenelle, milloin tämä tarkistus saadaan päätökseen.

Komission mielestä ei ole mitään tieteellistä syytä kieltää puhdistamolietteen käyttö maanviljelyssä, jos se käsitellään sekä analysoidaan ja jos sitä valvotaan asianmukaisesti. Itse asiassa taudinaiheuttajia, joita löytyy puhdistamolietteestä, löytyy myös yleisesti eläinten lannasta. Kadmium on fosfaattilannoitteiden epäpuhtaus ja kuparia sekä sinkkiä käytetään yleisesti kotieläintaloudessa. Ympäristön kannalta lietehuolto saattaa aiheuttaa ongelmia, valittiinpa sen toteuttamiseen millainen tapa tahansa. Tulevaisuudessa pyritään vähentämään puhdistamolietteen saastumista lähteellä tehokkaan tuotepolitiikan ja tehokkaan teollisuuspäästöjä koskevan politiikan avulla. Tämä on komission pyrkimys.

(1) EYVL L 181, 4.7.1986.