KIRJALLINEN KYSYMYS E-0455/01

esittäjä(t): Cristiana Muscardini (UEN) ja Gianfranco Fini (UEN) komissiolle

(19. helmikuuta 2001)

Aihe: Saastuminen ja laiminlyönnit

Sarno-joki tulvii edelleen. Lehdistön mukaan Sarno on Euroopan saastunein joki. Joki tulvi jo 28. joulukuuta 2000. Joki tulvii edelleen yli äyräidensä ja se peittää alleen ympäröivät maa-alueet. Tällä alueella on havaittu syöpätautien määrän lisääntyneen. Asukkaat yhdistävät nämä tapaukset tulvista johtuvaan lisääntyneeseen saastumiseen.

Vastaavasti Catanisettassa asuntoihin saadaan vesijohtovettä vain joka neljäs päivä. Päätöstä vesialtaan rakentamisesta, joka takaisi juoksevan veden säännöllisen saannin asuntoihin, ei ole vielä tehty. Lopullista Italian ministereiden hyväksyntää on odotettu jo pitkään. Vaikka työt voitaisiinkin aloittaa välittömästi, vesijohtovettä ei saataisi tänä kesänä aivan niin kuin ei niin monena muunakaan kesänä. Tästä aiheutuu asukkaille haittaa ja heidän ihmisarvonsa kärsii, koska hygieniaa ei voida taata Myös perheiden kustannukset lisääntyvät, koska niiden on ostettava mineraalivettä. Tästä tilanteesta on haittaa myös maataloudelle ja alan tuottajille.

Myös Torre Annunziatassa (Napolin alueella) asunnot ovat ilman vesijohtovettä. Keräämättömät jätevuoret rumentavat maisemaa ja lisäävät saastumista, minkä vuoksi viranomaiset ovat sulkeneet kouluja mahdollisten epidemioiden pelossa. Myöskään noin sata miljardia liiraa maksanutta stadionia ei ole voitu ottaa käyttöön ja sitä käytetään suurena avokaatopaikkana. Bassolinon alueen hallintoviranomainen toimii myös Campanian alueen jätehuollosta vastaavana ylimääräisenä hallintoviranomaisena.

Nämä ovat vain joitakin esimerkkejä elinympäristöön ja kansalaisten elämää koskevien normien noudattamatta jättämisestä.

1. Onko komissiolla välineet kyseisten ekologisten onnettomuuksien leviämisen valvomiseksi?

2. Onko komissiolla rahoitusohjelmia, joiden avulla voitaisiin tukea ratkaisujen löytämistä mainituissa tapauksissa?

3. Pitäisikö komission mukaan käynnistää näiden kolmen mainitun tapauksen vuoksi määräysten rikkomisesta johtuva menettely Italiaa vastaan, koska se ei ole noudattanut ympäristönsuojelua ja kansalaisten terveyden suojelua koskevia sääntöjä?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(11. toukokuuta 2001)

Komission toimivaltuudet rajoittuvat EY:n perustamissopimuksessa sille myönnettyihin toimivaltuuksiin, ja sen erityisellä vastuulla on varmistaa, että yhteisön oikeutta sovelletaan oikein kaikissa jäsenvaltioissa. EY:n perustamissopimuksen 211 artiklan (entisen 155 artiklan) mukaan turvatakseen yhteismarkkinoiden moitteettoman toiminnan ja kehityksen komissio huolehtii siitä, että tämän sopimuksen määräyksiä sekä toimielinten sen nojalla antamia säännöksiä ja määräyksiä noudatetaan. EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan (entisen 169 artiklan) mukaan jos komissio katsoo, että jäsenvaltio on jättänyt täyttämättä sille tämän sopimuksen mukaan kuuluvan velvollisuuden, komissio antaa asiasta lausunnon perusteluineen varattuaan ensin sille valtiolle, jota asia koskee, tilaisuuden esittää huomautuksensa. Jos valtio, jota asia koskee, ei noudata lausuntoa komission asettamassa määräajassa, komissio voi saattaa asian yhteisön tuomioistuimen käsiteltäväksi. Komissiolla on oikeus päättää tällaisen menettelyn(1) aloittamisesta.

Vesivarantojen vähyys Caltanisettassa ja Torre Annunziatassa sekä Sarno-joen tulviminen eivät kuulu minkään voimassa olevan yhteisön direktiivin eikä asetuksen soveltamisalaan.

Sarno-joen saastuminen saattaa kuulua yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21. toukokuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/271/ETY(2), jäsenvaltioissa juomaveden valmistamiseen tarkoitetun pintaveden määritysvaatimuksista 16. kesäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/440/ETY(3) ja tiettyjen yhteisön vesiympäristöön päästettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamasta pilaantumisesta 4. toukokuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/464/ETY(4) soveltamisalaan. Parlamentin jäsenten antamien tietojen perusteella yhteisön oikeutta ei voida tällä hetkellä osoittaa rikotun, koska valitukselle yhteisön oikeuden soveltamisesta ei ole perusteita.

Parlamentin jäsenten antamien tietojen perusteella jätteenkäsittelyn tilanne Torre Annunziatassa saattaa kuulua jätteistä 15. heinäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY(7), sellaisena kuin se on muutettuna 18. maaliskuuta 1991 annetulla direktiivillä 91/156/ETY(5), soveltamisalaan. Direktiivin tavoitteena on suojella ihmisten terveyttä ja ympäristöä jätteen keräämisen, kuljettamisen, käsittelemisen, varastoimisen ja dumppaamisen vahingollisilta vaikutuksilta. Komissio ei ole tietoinen parlamentin jäsenten kuvailemasta tilanteesta ja ryhtyy tarvittaviin toimiin yksityiskohtaisten tietojen hankkimiseksi ja yhteisön oikeuden noudattamisen varmistamiseksi.

Komissio ei voi olla perillä kaikista tilanteista, joissa jäsenvaltiot mahdollisesti soveltavat huonosti yhteisön ympäristölainsäädäntöä. Tavallisesti komissio saa kuulla tällaisista tilanteista valituskirjeissä, parlamentin kirjallisissa kysymyksissä sekä parlamentin vetoomusvaliokunnalle osoitetuissa vetoomuksissa. Yhteisön oikeuden kanssa näennäisesti ristiriidassa olevat tilanteet on kuitenkin kuvattava tarkasti, jotta komissio voi arvioida niitä suhteessa sovellettavaan yhteisön ympäristölainsäädäntöön.

Interventioihin jätteenkäsittelyn, vesivarantojen ja ympäristöinfrastruktuurin alalla voi saada yhteisrahoitusta Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) yhteisön tukikehyksen 1 tavoitteen alueiden yhteydessä. Erityisesti Mezzogiornon tapauksessa EAKR osallistuu yhdessä muiden yhteisön rakennerahastojen kanssa

Campanian ja Sisilian alueellisten toimintaohjelmien rahoitukseen. Ohjelmien hallinnoinnista vastaavat suoraan aluehallinnot. Rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21. kesäkuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/1999(6) 8 artiklan mukaan tukitoimien täytäntöönpano on jäsenvaltioiden vastuulla sopivalla alueellisella tasolla.

(1) Komission harkintavallan painopistealueet ja kriteerit luetellaan neljännessätoista vuosikertomuksessa yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta (1996). EYVL C 332, 3.11.1997.

(2) EYVL L 135, 30.5.1991.

(3) EYVL L 194, 25.7.1975.

(4) EYVL L 129, 18.5.1976.

(5) EYVL L 78, 26.3.1991.

(6) EYVL L 161, 26.6.1999.

(7) EYVL L 194, 25.7.1975.