KIRJALLINEN KYSYMYS E-0820/03 esittäjä(t): Karl-Heinz Florenz (PPE-DE) komissiolle. Yhteisen maatalouspolitiikan uudistaminen: pakollinen kesannointi.



Virallinen lehti nro 011 E , 15/01/2004 s. 0123 - 0124



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0820/03 esittäjä(t): Karl-Heinz Florenz (PPE-DE) komissiolle (17. maaliskuuta 2003) Aihe: Yhteisen maatalouspolitiikan uudistaminen: pakollinen kesannointi Euroopan komissio on ehdottanut maatalousuudistusehdotuksissaan huomattavaa muutosta kesannointivelvoitteisiin. Sen mukaan 10 prosenttia siitä viljelyalueesta, jolle haetaan maatilan tulotukea, pitää kesannoida 10 vuodeksi. Muutos veisi perustan uusiutuvien raaka-aineiden tuotannolta, jota harjoitetaan tällä hetkellä noin 900 000 hehtaarin suuruisella kesantoalueella, sekä maataloudessa syntyvien lannoitteiden järkevältä uusiokäytöltä. Pakollinen 10 prosentin pitkäaikaiskesannointi on ristiriidassa uudistuksen tavoitteen kanssa, sillä tarkoitus oli lisätä maatalouden markkinasuuntautuneisuutta. Millaisia vaikutuksia komissio olettaa pitkäaikaiskesannoinnin käyttöönotolla olevan uusiutuvien raaka-aineiden tuotantoon? Miksi komissio uhkaa tähänastista uusiutuvien raaka-aineiden tuotantoa pakollisella kymmenvuotisella kesannoinnilla, vaikka komissio tukee biomassan käyttöä energia- ja teollisuusaloilla? Miten komissio perustelee sen, että se kannattaa maatalouden markkinasuuntautuneisuuden lisäämistä ja samalla määrää joustamattoman kymmenvuotisen kesannoinnin? Miten vuokratilojen tulee toteuttaa kymmenvuotinen pakkokesannointi, jos vuokrasopimus päättyy aiemmin kuin 10 vuoden kuluttua ja jos vuokranantaja kieltäytyy kesannoinnista? Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (28. huhtikuuta 2003) Kesannointi on otettu käyttöön tärkeänä tuotannon ohjauksen ja siis markkinasääntelyn välineenä. Sen ensisijaisena tavoitteena ei ole uusiutuvien raaka-aineiden tuotanto. Kesantoalueella viljelyyn käytetään itse asiassa vuosittain vain noin 900 000 hehtaaria (ha), josta suurin osa energiatuotteiksi jalostettavien öljykasvien viljelyyn, ja muunlaiseen muiden kuin elintarvikekasvien viljelyyn käytetään alle 50 000 hehtaaria. Yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen yhteydessä on suunniteltu tukea energiaviljelmille kesannoimattomassa maassa. Tuen suuruus on 45 euroa hehtaarilta enintään 1,5 miljoonalle hehtaarille, joka on yli 50 prosenttia suurempi pinta-ala kuin näiden viljelmien kesannointiin tällä hetkellä käytettävä pinta-ala. Tätä tukea käytetään uusiutuvien raaka-aineiden kehittämisvälineenä ilman, että se kohdistuu tietyntyyppiseen viljelyyn. Kun komission tekemät biopolttoaineisiin liittyvät aloitteet otetaan huomioon, uusi väline tukee uusiutuvien energiaviljelmien tuotantoa ilman Blair House -sopimuksen öljykasveja koskevaa rajoitusta, jonka mukaan ihmis- tai eläinravinnoksi tarkoitettujen sivutuotteiden tuotannon enimmäismäärä on miljoona tonnia (mikä vastaa noin miljoonaa hehtaaria). Uudistusehdotuksessa kesannointia, johon ei yleensä sovelleta vuoroviljelyä, käytetään edelleen tuotannon ohjauksessa, ja sillä on lisäksi ympäristönsuojelua ja biologista monimuotoisuutta edistävä tarkoitus. Kesannolla tällä hetkellä viljeltäviä muita kuin energiaviljelmiä voidaan viljellä kesannoimattomalla maalla, josta voidaan saada riippumatonta, viljelmäkohtaista tukea ilman kaikkia nykyisen järjestelmän edellyttämiä tarkastuksia ja sopimuspakkoa, jolloin viljelystä tulee selkeästi markkinasuuntautunutta. Maanviljelijä, jota kesannointivelvoite koskee ja joka viljelee tällä hetkellä kokonaan tai osaksi vuokratulla maalla, on velvollinen kesannoimaan 10 prosenttia viljelyalastaan. Komission ehdotuksen mukaan kesannolla olevaan alaan ei 1. tammikuuta 2004 alkaen sovelleta vuoroviljelyä, paitsi jos jäsenvaltio sallii sen ympäristösyistä eikä maata voida enää käyttää maanviljelyyn. Kyseisestä päivämäärästä alkaen kesannolla olevien viljelylohkojen osalta on noudatettava tätä ehtoa. Ehto pysyy voimassa, vaikka maat luovutettaisiin. Näitä kysymyksiä koskevan keskustelun kehityksen valossa maatalousalasta vastaava komission jäsen kuitenkin ilmoitti maatalous- ja kalastusneuvoston kokouksessa 8. huhtikuuta 2003, että komissio on valmis tarkastelemaan mahdollisuutta palata vuoroviljelyyn perustuvaan kesannointiin ja säilyttää oikeus istuttaa kesantoalueelle muuhun kuin elintarviketuotantoon tarkoitettuja viljelmiä, mikäli valvontaongelmat voidaan ratkaista.