KIRJALLINEN KYSYMYS E-3840/97 komissiolle esittäjä(t): Nikitas Kaklamanis (UPE) (5. joulukuuta 1997)

Aihe: Jälkikäteen tapahtuva veron määrääminen matkapuhelimille

Kreikan hallitus on toimittanut valtion talousarvion vuodeksi 1998, ja siinä määrätään ensimmäistä kertaa matkapuhelimien omistajille heidän tekemiensä puhelujen mukaan porrastettu vero. Tämä järjestely rasittaa kuluttajaa kohtuuttomasti ja edustaa ylimääräistä veroa (siis jo määrätyn arvonlisäveron lisäksi), joka tulee voimaan takautuvasti ja joka vääristää merkittävästi kilpailua, sillä se ei koske Kreikan telelaitoksen (OTE:n) kiinteitä puhelinlaitteita.

Kreikkalaisten kuluttajien vastalauseet kohdistuvat pääasiassa veron suuruuteen ja siihen seikkaan, että liittyessään matkapuhelinverkkoon he eivät olleet tietoisia siitä, että he joutuisivat myöhemmin maksamaan tämän veron, joka heille nyt on jälkikäteen määrätty.

Haluaisin saada tietää, miten komissio suhtautuu tähän Kreikan hallituksen päätökseen sekä tutkiiko se mahdollisuutta lähettää Kreikka Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen.

Komission jäsenen Mario Montin komission puolesta antama vastaus (13. helmikuuta 1998)

Parlamentin jäsen viittaa Kreikan hallituksen määräämään takautuvaan veroon, joka kannetaan matkapuhelimien omistajilta näiden soittamien puhelujen perusteella. Parlamentin jäsen toteaa, että kreikkalaiset kuluttajat ovat esittäneet sekä veron määrää että sen takautuvaa vaikutusta koskevia vastalauseita, ja tiedustelee, aikooko komissio viedä asian yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi.

Nykyisen yhteisölainsäädännön mukaan verotusta koskeva sääntely kuuluu pääasiassa jäsenvaltioiden toimivaltaan. Jäsenvaltioiden on kuitenkin verolakeja säätäessään otettava huomioon perustamissopimusten ja voimassa olevan johdetun oikeuden verotusta koskevat säännökset.

Parlamentin jäsenen antamien tietojen perusteella vero ei näytä olevan ristiriidassa EY:n perustamissopimuksen 95 artiklan kanssa, koska vero kannetaan sekä kotimaisten että maahantuotujen matkapuhelimien käytöstä. Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta: yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä ja yhdenmukaisesta määräytymisperusteesta 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY ((EYVL L 145, 13.6.1977. )) ja veron välillä ei ole havaittavissa ristiriitaa, koska veroa ei kanneta tavaroiden luovutuksesta tai palvelujen suorittamisesta yleensä. Valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta 25 päivänä helmikuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/12/ETY ((EYVL L 76, 23.3.1992. )) kanssa ei myöskään ole havaittavissa ristiriitaa, koska jäsenvaltiot voivat direktiivin mukaan ottaa käyttöön muita tuotteita, kuten matkapuhelimia, koskevia veroja, jos nämä verot eivät aiheuta rajamuodollisuuksia yhteisön sisäisessä kaupassa.

Yhteisön lainsäädännössä ei estetä jäsenvaltioita soveltamasta korkeaa veroastetta, joten veron suuruutta koskeva kysymys on ratkaistava soveltuvan kansallisen lainsäädännön perusteella.

Jos vero kuitenkin kannettaisiin vain yksityisiltä verkko-operaattoreilta ja jos se vääristäisi kilpailua valtionyrityksen, OTE:n, hyväksi, toimenpidettä olisi tutkittava tarkemmin EY:n perustamissopimukseen sisältyvien kilpailusääntöjen perusteella.

Lisäksi kansallisen verolainsäädännön takautuvuutta on arvioitava kansallisen lainsäädännön perusteella.

On hyvä muistaa, että komissio on kiinnittänyt erityistä huomiota verotukseen Euroopan yhdentymiskehityksen tärkeänä osa-alueena. Komissio aikoo jatkaa perustamissopimusten mukaisten tehtäviensä hoitamista ja viedä asian yhteisöjen tuomioistuimeen aina, kun voidaan osoittaa, että toiminta on yhteisön lainsäädännön vastaista.