FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/468

(2004/C 84 E/0543)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1367/03

esittäjä(t): Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) komissiolle

(10. huhtikuuta 2003)

Aihe: EU:n maataloustuki ja paikallisten maataloustuottajien syrjäyttäminen

Jokin aika sitten Ruotsin tiedotusvälineissä oli tietoja siitä, että ruotsalais-tanskalainen meijeriyhtiö Arla on dumpannut useita tuhansia tonneja maitojauhetta Dominikaanisen tasavallan markkinoille, minkä seurauksena noin 15 000 paikallista pientuottajaa on joutunut niin mahdottomaan kilpailuasemaan, että he ovat joutuneet lopettamaan toimintansa. Arlan maitojauheviennin osuus EU:n vientituesta on 160 miljoonaa Ruotsin kruunua vuodessa. Arlan vientituki ei ole valitettavasti mikään poikkeus, sillä monet samankaltaiset tukijärjestelyt muodostavat selvän käytännön.

Mikä on komission käsitys järjestelyistä, joiden myötä Arlan tapaiset yritykset voivat EU:n vientituen avulla osaltaan dumpata mainitun kaltaisia tuotteita, ja mihin toimiin se on ryhtynyt tämän kaltaisten tapausten välttämiseksi?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(28. toukokuuta 2003)

Euroopan unionin ja Dominikaanisen tasavallan välinen kauppa tapahtuu Maailman kauppajärjestön (WTO:n) Uruguayn kierroksen monenkeskisten kauppaneuvottelujen jälkeen tehdyn maataloussopimuksen sekä maitojauheen tuontisuojaa Dominikaanisessa tasavallassa koskevan Euroopan yhteisön ja Dominikaanisen tasavallan yhteisymmärryspöytäkirjan puitteissa.

Euroopan neuvosto hyväksyi yhteisymmärryspöytäkirjan (1) heinäkuussa 1998, ja 24. marraskuuta 1999 tehdyllä Dominikaanisen tasavallan presidentin säädöksellä nro 505/99 säädettiin WTO:n uuden ohjelman täytäntöönpanosta Dominikaanisessa tasavallassa. Suojatakseen paikallista tuotantoa niin, että kuluttajille varmistetaan samalla riittävä kohtuuhintaisten tuotteiden saatavuus, Dominikaaninen tasavalta määräsi uudessa WTO-ohjelmassaan maitojauheelle 32 000 tonnin tariffikiintiön, josta 70 prosenttia on varattu Euroopan yhteisölle ja 15 prosenttia Uudelle-Seelannille ja muille tuottajille. Niinpä yhteisöstä on säännöllisesti viety maitojauhetta Dominikaaniseen tasavaltaan.

Maidontuotanto on lisääntynyt Dominikaanisessa tasavallassa 4—6 prosenttia vuodessa. Maidon tuotantohinta on kuitenkin 4—6 DOP/litra (Dominikaanisen tasavallan peso), jatkojalostajat maksavat maidontuottajille 6,75 DOP/litra, jälleenmyyjät jatkojalostajille pastöroidusta maidosta 17—18 DOP/litra ja kuluttaja maidosta vähintään 20 DOP/litra. Yhteisön Dominikaaniseen tasavaltaan viemän maitojauheen vähittäismyyntihinnat ovat suuremmat kuin muiden maahantuotujen maitojauheiden ja Dominikaanisessa tasavallassa tuotetun maitojauheen. Komissiolta saadut tiedot vahvistavat siten, että yhteisön Dominikaanista tasavaltaa koskeva vientipolitiikka on järkevää ja vastuullista.

Yhdysvaltojen maatalousministeriön 2001 julkaisemassa raportissa Dominikaanisen tasavallan meijerimark-kinoista 2001 (2) arvioidaan, että Dominikaanisessa tasavallassa on noin 59 000 maidontuottajaa, joista 17 500 on erikoistunut maidontuotantoon ja loput sekä maidon että naudanlihan tuotantoon keskittyvään karjankasvatukseen. Kuten kaikissa maailman maissa, myös Dominikaanisessa tasavallassa on meneillään rakennemuutos niin tuottaja- kuin jalostajatasollakin, mistä seuraa maidontuottajien määrän jatkuva väheneminen. Euroopan yhteisössä maidontuottajien lukumäärä on vähentynyt kuluneiden kymmenen vuoden aikana noin 50 prosenttia.

Dominikaanisen tasavallan paikallisesta maidontuotannosta raportissa todetaan, että monet muun muassa epävarmaan energiansaantiin, markkinoiden keskittymiseen ja laatuongelmiin liittyvät rakenteelliset ongelmat hankaloittavat paikallisen maidontuotannon kehittymistä enemmän kuin maahantuonti.

Komissio on säännöllisesti yhteydessä Dominikaanisen tasavallan viranomaisiin yhteisymmärryspöytäkirjan soveltamisesta ja on myös säännöllisin väliajoin (kesäkuussa 2002, joulukuussa 2002 ja helmikuussa 2003) pyytänyt sekä maassa tuotettujen että maahantuotujen maitojauheiden hintatietoja. Dominikaanisen tasavallan viranomaiset eivät ole esittäneet väitteitä, joiden mukaan yhteisöstä tuleva tuonti haittaisi kehitystä tai vaikuttaisi hintoihin kielteisesti niin, että siitä olisi haittaa paikallisille tuottajille ja siten epäsuorasti maan maidontuotannon kehitykselle. Lisäksi komissio on tarjonnut teknistä apua meijerialan kehittämiseen. Ehdotus sai aikaan sen, että Dominikaanisen tasavallan viranomaiset päättivät rahoittaa tutkimuksen Dominikaanisen tasavallan meijerialan nykytilanteesta ja tulevaisuudennäkymistä (valmisteilla).

Yhteisö maksaa vientitukia sisämarkkinoiden hinnan ja maailmanmarkkinahinnan välisen eron kattamiseksi yhteisön WTO-ohjelmissa määriteltyjen enimmäistukien rajoissa. Näissä puitteissa Dominikaaniseen tasavaltaan vietävän rasvattoman maitojauheen ja rasvaisen maitojauheen kiintiöille määrätyt vientituet ovat pienemmät kuin muihin kohteisiin myönnetyt vientituet. Ero Dominikaaniseen tasavaltaan kohdistuvalle viennille myönnettävän tuen ja muihin kohteisiin suunnattuun vientiin myönnettävän tuen välillä kasvaa entisestään kiintiövuonna 2003/2004 niin, että Dominikaaniseen tasavaltaan suunnatulle viennille annetaan vähemmän tukea.

Yhteisö on tehnyt selväksi, että se on tulevaisuudessa valmis vähentämään vientitukia sillä ehdolla, että kaikissa muissa vientiavustuksissa noudatetaan samaa kurinalaisuutta. Nämä sitoumukset käyvät ilmi Maailman kauppajärjestön alaisten maatalousneuvottelujen yksityiskohtaisia sääntöjä koskevasta yhteisön asiakirjasta. Vientitukien merkitys itse asiassa vähenee koko ajan ja tuet ovat vähentyneet niin, että kun vuonna 1992 tukea annettiin 25 prosenttia yhteisöstä vietyjen maataloustuotteiden arvosta, vuonna 2001 sitä oli enää 5,2 prosenttia.

Lopuksi on todettava, että jos viennillä on ollut kielteisiä vaikutuksia, kuten Länsi-Afrikkaan suunnatulla lihanviennillä oli 1980-luvulla, yhteisö on puuttunut tilanteeseen keskeyttämällä joissakin tapauksissa tietyistä tuotteista myönnettävien vientitukien maksamisen. Kokemus osoittaa kuitenkin, että kun yhteisö lopettaa vientitukien myöntämisen joillekin tietyille markkinoille suunnatuille tuotteille, yhteisön tuotteiden markkinaosuuden valtaavat muista kehittyneistä maista peräisin olevat tuotteet, joiden vaikutukset paikallisten tuottajien toimintaan ovat aivan samanlaiset.

(1) Neuvoston päätös 98/486/EY (EYVL L 218, 6.8.1998).

(2) Ph.D. Wagner A. Méndez and Ph.D. Ruben D. Núñez: ”The dairy market in the Dominican Republic 2001”. Yhdysvaltojen maatalousministeriö 2001.