KIRJALLINEN KYSYMYS E-1192/02

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(26. huhtikuuta 2002)

Aihe: Euron käyttöönoton seuraukset: kuluttajien kokemukset hintatason noususta ja toive palata vanhojen valuuttojen käyttöön

1. Onko komissio tietoinen, että Katholieke Radio Omroepin (KRO, Alankomaiden katolinen tiedotusväline) ja taloudellisen tutkimuskeskuksen Nibudin 26. maaliskuuta ja 2. huhtikuuta välisenä aikana tekemän tutkimuksen mukaan, johon haastateltiin 2500 Alankomaiden kansalaista, kävi ilmi, että 80 prosenttia haastatelluista katsoi, että sen jälkeen kun euro otettiin käyttöön lailliseksi maksuvälineeksi etenkin päivittäisten ostosten, vaatetuksen ja vapaa-ajan (ulkona käynti ja hotelli- ja ravintola-alan yritykset) kustannukset olivat nousseet, kun taas 17 prosenttia katsoi, että he kuluttivat saman verran kuin aikaisemmin ja 3 prosenttia katso kuluttaneensa vähemmän ja että nyt epäröidään kuluttaa huomattavasti kallistuneisiin ylellisyyshyödykkeisiin ja että nämä luvut poikkeavat melkoisesti tammikuun 2002 odotuksista, jolloin samalla otannalla tehty tutkimus osoitti, että 24 prosenttia katsoi kuluttavansa enemmän ja 68 prosenttia saman verran kuin aikaisemmin?

2. Onko komissio myös tietoinen, että 66 prosenttia KRO/Nibudin haastatelluista katsoi, että hinnat ovat kohonneet huomattavasti edellisestä vuodesta, 31 prosentin mielestä ne ovat kohonneet jonkin verran, 1 prosentin mielestä pysyneet suunnilleen ennallaan ja 1 prosentin mielestä halventuneet huomattavasti, kun vielä tammikuussa ainoastaan 26 prosenttia katsoi hintojen kohonneen huomattavasti, 59 prosenttia vähän ja 14 prosenttia pysyneen ennallaan?

3. Onko tässä tilanteessa hämmästyttävää, että tammikuussa 87 prosenttia ihmisistä jatkoi edelleen hintojen muuntamista aikaisemman Alankomaiden guldeneissa ilmoitettuun summaan ja että neljännesvuoden kuluttua vaikutti siltä, että vastaava luku oli laskenut ainoastaan 86 prosenttiin ja että 57 prosenttia ei odottanut laskevansa euroissa vuonna 2002 (joista 12 prosenttia ei usko, että he tekevät sitä koskaan) ja että 77 prosenttia sanoo kaipaavansa guldeneita ja että ainoastaan 9 prosenttia tuntee itsensä enemmän eurooppalaiseksi euron käyttöönoton jälkeen?

4. Kuinka komissio selittää sen, että tämä arvio euron käytöstä on näin ongelmallinen, huolimatta siitä, että jo 36 prosenttia haastatelluista oli vuoden 2002 ensimmäisen vuosineljänneksen aikana käynyt toisessa euroalueen valtiossa, joten heillä oli jo kokemusta siitä edusta, että rahaa ei tarvinnut enää vaihtaa?

Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus

(12. kesäkuuta 2002)

1. Tämän tutkimuksen tulokset eivät ole yllättäviä. Alankomaiden yhdenmukaistettu kuluttajahintaindeksi, joka nousi 4,6 prosenttia vuoden 2001 ensimmäisen vuosineljänneksen ja vuoden 2002 vastaavan ajanjakson välillä, vahvistaa tunnetta hintojen viimeaikaisesta voimakkaasta noususta Alankomaissa. Kuluttajat ovat saaneet huomata tietyntyyppisten tuotteiden ja palveluiden hintojen nousseen huomattavasti sen jälkeen, kun tammikuussa 2002 siirryttiin euron käyttöön. Kuluttajat muodostavat oman käsityksensä inflaatiosta vertaamalla ajan kuluessa samoista tuotteista maksamiaan hintoja. Lyhyellä aikavälillä he yleensä kiinnittävät huomiota hankintoihin, joita he tekevät kaikkein useimmin ja jotka ovat heille kaikkein tärkeimpiä. Koska euroon siirtyminen on vielä tuoreessa muistissa, kuluttajien näkemys euron siirtymäkauden inflaatiosta muodostuu todennäköisesti pitkälti niistä kokemuksista, joita heillä on toistuvasti hankkimiensa pienten tuotteiden ja palveluiden hinnoista. On myös korostettava, että inflaation kiihtyminen alkoi vuonna 2001 eli jo paljon ennen euroseteleiden ja -kolikoiden käyttöönottoa ja jatkui koko vuoden. Alankomaiden tilastokeskuksen (Centraal Bureau voor de Statistiek) laskeman Alankomaiden kansallisen kuluttajahintaindeksin mukaan kuluttajahintainflaatio oli vuonna 2001 voimakkainta sitten vuoden 1982. Suurimpana syynä hintojen nousuun oli kuitenkin välillisen verotuksen kiristyminen ja erityisesti yleisen arvonlisäverokannan nousu, joka tuli voimaan 1. tammikuuta 2001. Inflaatiota lisäsi todennäköisesti myös kiihtyvä palkkojen nousu.

2. On kuitenkin myönnettävä, että kuluttajahinnat nousivat vuoden 2001 neljännen vuosineljänneksen ja vuoden 2002 ensimmäisen vuosineljänneksen välillä useimpien tarkkailijoiden odotuksia nopeammin. Tämän saivat todeta niin komission yksiköt kuin todennäköisesti myös Alankomaiden viranomaisetkin. Inflaation kiihtyminen vuoden 2002 ensimmäisellä vuosineljänneksellä johtuu suurelta osin satunnaisista tekijöistä, kuten eteläisen Euroopan huonosta säästä sekä energian hintojen noususta. Kyseiset tekijät nostivat Alankomaiden yhdenmukaistetun kuluttajahintaindeksin mukaan tammikuussa 2002 kuukausitasolla tuoreiden vihannesten hintoja 15,1 prosenttia ja hedelmien hintoja 5,3 prosenttia. Nämä tekijät ja muutamat huomattavat veronkorotukset (varsinkin tupakan osalta) selittävät suurelta osin havaitun 0,8 prosentin hinnanmuutoksen. Muutos mitattiin euroalueen vuoden 2002 ensimmäisen vuosineljänneksen yhdenmukaistetulla kuluttajahintaindeksillä vuoden 2001 neljänteen vuosineljännekseen nähden. On myös mahdollista, että eurohintojen pyöristäminen ylöspäin nosti hintoja. Euroon siirtymisen vaikutukset vaihtelevat todennäköisesti 0,0 prosentin ja 0,16 prosentin välillä, mikä on arvio euroalueella tapahtuneesta muutoksesta kuukausitasolla joulukuun 2001 ja tammikuun 2002 välisenä aikana. Arvio on vahvistettu vuoden 2002 ensimmäisen vuosineljänneksen osalta verrattuna vuoden 2001 neljänteen vuosineljännekseen Eurostatin 16. toukokuuta 2002 julkaisemien tietojen mukaan.

3. Komission näkemyksen mukaan jäsenvaltioiden kuluttajahintainflaation vauhdin ja hinnat euroissa tai edelleen kansallisissa valuutoissa ajattelevien kansalaisten prosentuaalisen osuuden välillä ei ole syy-yhteyttä. Kyseiset prosenttiosuudet liittyvät pikemminkin siihen, että muuntaminen on melko monimutkaista. Monimutkaisuuteen puolestaan vaikuttaa se, miten lähellä muuntokurssi on tasalukua.

4. Komissio ei ole koskaan odottanut, että euroon sopeutuminen tapahtuisi välittömästi. On valitettavaa, että eurokolikoiden ja -seteleiden käyttöönotto sekä inflaation voimakas kiihtyminen Alankomaissa tapahtuivat samanaikaisesti. Euroon siirtyminen ei kuitenkaan ole inflaation suurin syy. Komissio uskookin vakaasti, että Euroopan kansalaiset huomaavat yhteisen rahan edut suurimmassa osassa unionia vähitellen. Ajan mittaan esimerkiksi yhä useammat toisiin jäsenvaltioihin matkustavat huomaavat, mitä etua on siitä, ettei kansallisia valuuttoja tarvitse vaihtaa paikalliseen valuuttaan eikä myöskään maksaa vaihtoon liittyviä kuluja.