KIRJALLINEN KYSYMYS P-3394/00 esittäjä(t): Sebastiano Musumeci (UEN) komissiolle. Sisilialaisen perheen karkottaminen Saksasta.



Virallinen lehti nro 136 E , 08/05/2001 s. 0229 - 0230



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3394/00 esittäjä(t): Sebastiano Musumeci (UEN) komissiolle (25. lokakuuta 2000) Aihe: Sisilialaisen perheen karkottaminen Saksasta Il Giornale di Sicilia -sanomalehdessä kerrottiin äskettäin, että Saksan viranomaiset ovat karkottaneet sisilialaisen perheen, johon kuuluu vanhempien lisäksi neljä lasta, iältään yhdeksästä kuukaudesta 14 vuoteen, sen jälkeen kun perheen isä oli menettänyt työpaikkansa tapaturman seurauksena. Saksan poliisi haki perheen kello viideltä aamulla ja vei Stuttgartin lentokentälle, jossa osa heistä pantiin riisuutumaan kokonaan ja heille tehtiin ruumiintarkastus. Sitten heidät lähetettiin lentokoneella Milanoon kuin postipaketit. Kuten on tapahtunut jo aiemmin samankaltaisissa tapauksissa, Saksan viranomaiset ilmeisesti toimivat siitä pelosta, että kyseinen mies, joka oli jäänyt vaille minkäänlaista toimeentuloa, hakisi apua Sozialhilfestä eli sosiaaliviranomaisilta, joilta apua pyytävät saksalaisten lisäksi myös yhteisön ulkopuolisista maista Saksaan tulleet henkilöt. Kyseessä on sijoittautumisoikeuden vakava rikkominen. Sijoittautumisoikeus on yksi EY-sopimuksen perusperiaatteista. Mitä komissio voi tehdä, jotta tällaiset valitettavat tapaukset eivät koskaan enää toistuisi? Onko komissio tietoinen toisesta Italian kansalaiselle, Francesco Vidimarille, sattuneesta tapauksesta? Hänet karkotettiin Saksasta sen jälkeen kun Stuttgartin yleistä järjestystä valvova virasto oli tehnyt päätöksen, jonka mukaan Vidimar oli pitkän aikaa saanut toimeentulotukea, ja tästä syystä hän ei enää kuulunut vapaata liikkumista koskevien säännösten piiriin, vaan häneen sovellettiin ulkomaalaislain yleisiä säännöksiä. Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus (23. marraskuuta 2000) Komissio ei ole tietoinen Sisilian lehdistössä raportoidusta ja arvoisan parlamentin jäsenen esittämästä tapauksesta. Komission tietoon on kuitenkin aiemmin tullut yksityishenkilöiden tekemien valitusten ja parlamentille esitettyjen vetoomusten kautta , että yhteisön kansalaiset, jotka ovat olleet siirtotyöläisiä ja hakevat sosiaalitukea jouduttuaan tahtomattaan työttömäksi, voivat joutua karkotetuksi tietyissä Saksan osavaltioissa (erityisesti Baden-Württemburgissa). Jos toimivaltainen työvoimatoimisto vahvistaa jäsenvaltioiden työntekijöiden ja heidän perheidensä liikkumista ja oleskelua yhteisön alueella koskevien rajoitusten poistamisesta 15. lokakuuta 1968 annetun neuvoston direktiivin 68/360/ETY(1) 7 artiklan 1 kohdan mukaisesti, että työntekijä on joutunut työttömäksi ilman omaa syytää sen hetkistä voimassaolevaa oleskelulupaa ei voida peruuttaa, koska työntekijä säilyttää työntekijän asemansa itsestään riippumattomasta syystä aiheutuneen työttömyyden ajan. Kun oleskelulupa uusitaan ensimmäisen kerran, kansalliset viranomaiset voivat rajoittaa sen voimassaolon 12 kuukauteen, jos henkilö on työttömänä itsestään riippumattomasta syystä. Komission mukaan tällainen rajoitus ei ole mahdollinen toisen tai sitä seuraavien uusintojen yhteydessä siitä huolimatta, että henkilö edelleen olisi työttömänä itsestään riippumattomasta syystä. Komissio oli kirjeenvaihdossa Saksan viranomaisten kanssa vuonna 1998, jolloin Saksan liittovaltion viranomaiset ilmoittivat olevansa komission kanssa samaa mieltä ja tiedottavansa asiasta osavaltioiden viranomaisille. Tämän jälkeen saadut valitukset kuitenkin osoittivat, että osavaltioiden viranomaiset toimivat edelleen yhteisön lainsäädännön vastaisesti, joten komissio on hiljattain lähettänyt jälleen kirjeen Saksan liittovaltion viranomaisille ja pyytänyt näitä varmistamaan yhteisön lainsäädännön noudattamisen tässä asiassa. Saksan viranomaiset eivät ole vielä vastanneet kirjeeseen. Komissio on tietoinen Francesco Vidimarin tapauksesta; hänen vetoomustaan (nro 646/99) käsiteltiin parlamentin vetoomusvaliokunnassa 6. marraskuuta 2000. (1) EYVL L 257, 19.10.1968.