KIRJALLINEN KYSYMYS P-3216/02 esittäjä(t): Nicholas Clegg (ELDR) komissiolle. Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen antamat yksityishenkilöiden tupakkatuotteiden tuontia koskevat suuntaviivat.



Virallinen lehti nro 011 E , 15/01/2004 s. 0039 - 0039



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3216/02 esittäjä(t): Nicholas Clegg (ELDR) komissiolle (7. marraskuuta 2002) Aihe: Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen antamat yksityishenkilöiden tupakkatuotteiden tuontia koskevat suuntaviivat Pitääkö komissio Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen asettamia suuntaviivoja, joiden mukaan brittimatkustajien henkilökohtaiseen käyttöön tarkoitettujen savukkeiden määrä nostetaan 800 savukkeesta 3 200 savukkeeseen sekä yhdestä kilosta piippu- ja savuketupakkaa kolmeen kiloon (asiasta ilmoitettiin 29. lokakuuta 2002), tarkoituksenmukaisena vastauksena kanaalin ylittävien ostosmatkailijoiden kohtaamiin ongelmiin? Onko komissio samaa mieltä siitä, että suuntaviivoilla ei ole minkäänlaista lainvoimaa Euroopan unionin yhtenäismarkkinoilla ja että tiukasti tulkittuina kaikenlaiset suuntaviivat ovat vapaata liikkuvuutta koskevien lakien vastaisia? Frits Bolkesteinin komission puolesta antamayhteinen vastauskirjallisiin kysymyksiin P-3216/02 ja P-3230/02 (28. marraskuuta 2002) Yhtenäismarkkinoiden luomiseksi valmisteveron alaisille tuotteille (jotka ovat aina olleet alttiita petoksille erityisesti korkeaa verotusta soveltavissa jäsenvaltioissa) yhteisö piti välttämättömänä säätää yhteisen valmisteverojärjestelmän. Yhdenmukainen järjestelmä tuli voimaan 1. tammikuuta 1993. Järjestelmän perustana on erottelu kaupallisen toiminnan (joka periaatteessa on edellytyksenä valmisteveron kantamiselle loppukäyttöjäsenvaltiossa) ja yksityishenkilöiden omiin tarpeisiin hankkimien ja itse kuljettamien tuotteiden välillä; näiden osalta valmistevero kannetaan jäsenvaltiossa, jossa ne on hankittu. Tämä henkilökohtaista käyttöä varten hankittuja tuotteita koskeva sääntö sisältyy neuvoston direktiivin 92/12/ETY(1) 8 artiklaan. Yksityishenkilön tämän artiklan nojalla hankkimien ja maahantuomien tuotteiden määrää ei ole rajoitettu (lukuun ottamatta Tanskalle, Suomelle ja Ruotsille myönnettyjä, siirtymäajan voimassa olevia poikkeuksia). Koska näiden kahden perustoimintatavan verotukseen sovelletaan eri sääntöjä, jäsenvaltioiden viranomaisten on direktiivin sääntöjä toimeenpantaessa eroteltava aito henkilökohtainen maahantuonti ja petostarkoituksessa henkilökohtaiseksi naamioitu kaupallinen toiminta. Yhdenmukainen valmisteverojärjestelmä sisältääkin yhteisen menettelyn, jota jäsenvaltioiden on sovellettava tämän erottelun tekemiseksi. Kun aikaisempi järjestelmä perustui sallituille määrille, mitä pidettiin tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatteen vastaisena, direktiivin 91/12/ETY 9 artiklassa sen sijaan edellytetään jäsenvaltioiden perustavan erottelunsa kunkin yksittäistapauksen kaikkiin olosuhteisiin (ottaen huomioon vähintään 9 artiklan 2 kohdassa luetellut seikat). Tuotteiden määrä on yksi niistä seikoista, jotka jäsenvaltioiden on otettava huomioon. Tämän perusteen soveltamiseksi jäsenvaltiot voivat asettaa ohjetasoja. Näitä ohjetasoja saadaan kuitenkin käyttää vain näyttönä. Parlamentin jäsenen kysymyksessään esittämien seikkojen osalta todetaan seuraavaa: a) Komissio pitää direktiivin 91/12/ETY 9 artiklan 2 kohdan sisältämiä ohjetasoja yksinomaan näyttöä koskevina. Yhdenmukaisen valmisteverojärjestelmän säännöt eivät salli jäsenvaltion soveltavan ohjetasoja siten, että niillä rajoitetaan sitä tuotteiden määrää, jonka yksityishenkilö voi hankkia ja kuljettaa jäsenvaltiosta toiseen direktiivin 92/12/ETY 8 artiklan nojalla. b) Direktiivin 92/12/ETY 9 artiklan säännösten mukaan jäsenvaltioiden viranomaisten on tutkittava, ovatko yksityishenkilön hallussaan pitämät tuotteet tosiasiassa hänen omia tarpeitaan vai kaupallisia tarkoituksia varten. Henkilön, jonka hallussa on suuria määriä valmisteveron alaisia tuotteita, voidaan kohtuudella edellyttää selittävän, miten hän aikoo tuotteita käyttää, mutta häntä ei voida vaatia todistamaan, että tuotteet ovat hänen hallussaan muuta kuin kaupallista tarkoitusta varten. Asiaa koskevan ratkaisun tekeminen on kokonaan jäsenvaltioiden viranomaisten asia, joiden on kaiken saatavissa olevan näytön perusteella tyydyttävästi ratkaistava tavaroiden liikkumisen todellinen tarkoitus. Komissio haluaa lisätä, että Yhdistyneen kuningaskunnan valmisteverolain nämä piirteet ovat parhaillaan tutkittavina Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 226 artiklaan perustuvassa rikkomismenettelyssä. Sitä, ovatko ilmoitetut toimenpiteet riittävä vastaus komission tässä menettelyssä esittämiin kysymyksiin, ei voida vielä ratkaista, koska asian tutkiminen on vielä kesken. Komissio ei tämän vuoksi voi kommentoida tähän asiaan liittyviä parlamentin jäsenen kysymyksen osia. (1) Neuvoston direktiivi 92/12/ETY, annettu 25 päivänä helmikuuta 1992, valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta, EYVL L 76, 23.3.1992.