ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 096 , 08/04/1999 s. 0137



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2701/98 esittäjä(t): Marie-Paule Kestelijn-Sierens (ELDR) komissiolle (1. syyskuuta 1998) Aihe: Rekisteröintimaksut Voisiko komissio antaa selvityksen Euroopan unionin viidessätoista jäsenvaltiossa voimassa olevista kiinteistöjen oston yhteydessä suoritettavista rekisteröintimaksuista? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (21. syyskuuta 1998) Kiinteistöjen rekisteröintimaksut kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan, ja näiden maksujen yhteisön tason yhdenmukaistaminen ei ole suunnitteilla. Näin ollen komissiolla ei ole käytettävissään yksityiskohtaisia tietoja, joita se tarvitsisi pystyäkseen toimittamaan arvoisalle parlamentin jäsenelle tämän pyytämät tiedot.
Virallinen lehti nro C 096 , 08/04/1999 s. 0007



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1560/98 esittäjä(t): Graham Watson (ELDR) komissiolle (19. toukokuuta 1998) Aihe: Kuudennen direktiivin 10 artikla Voisiko komissio antaa lausunnon siitä, miten eri jäsenvaltiot tulkitsevat ja soveltavat nykyisin kuudennen direktiivin (77/388/ETY(1))10 artiklaa, jossa määrätään, että laskun antaminen on verotuksenalainen tapahtuma vain määrätyn myynnin tai määrättyjen verovelvollisten yhteydessä? Voisiko komissio kommentoida Yhdistyneen kuningaskunnan nykyistä käytäntöä bruttotuloihin perustuvan standardimenetelmän poistamisen jälkeen ja onko tämä käytäntö vielä sopusoinnussa 10 artiklan kanssa? Mitä menetelmää muut jäsenvaltiot käyttävät? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (14. heinäkuuta 1998) Kuudennen alv-direktiivin 10 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetyn yleisen periaatteen mukaan verosaatava syntyy silloin, kun tavara luovutetaan tai palvelu suoritetaan. Tästä yleisperiaatteesta poiketen 10 artiklan 2 kohdan kolmannessa alakohdassa kuitenkin annetaan jäsenvaltioille oikeus lykätä tiettyjen liiketoimien tai tiettyjen verovelvollisryhmien osalta ajankohtaa, jona verosaatava syntyy. Jäsenvaltiot voivat säätää, että esimerkiksi palvelujen suorituksissa tai vähittäismyynnissä arvolisäverosaatava syntyy laskun toimittamishetkellä tai kun kauppahinta maksetaan. Näitä käytäntöjä sovelletaan useissa jäsenvaltioissa ja eri olosuhteissa. Bruttotuloihin perustuvaa standardimenetelmää (standard method of reckoning gross takings) alettiin soveltaa Yhdistyneessä kuningaskunnassa edellä mainitun artiklan mukaisesti. Kyseisen menetelmän mukaan vähittäismyyjät voivat tilittää veron myöhempänä ajankohtana, jos maksua ei suoriteta täysimääräisenä toimitushetkellä. Tämä "menetelmä" oli kuitenkin mahdollinen vain siinä tapauksessa, että toimittaja rahoitti velan itse. Menetelmä ei ollut sallittu, jos maksu tavaroista saatiin kolmannelta osapuolelta, esimerkiksi rahoitusyhtiöltä. Yhdistynyt kuningaskunta päätti lukuisten syiden vuoksi poistaa kyseisen menettelyn tulo- ja menoarvion hyväksymisen yhteydessä marraskuussa 1996. Järjestelmä otettiin alun perin käyttöön vuonna 1978 lievittämään omalla rahoituksella toimivien vähittäismyyjien luottotappio-ongelmia, mutta nämä ongelmat poistuivat suurelta osin sen jälkeen, kun Yhdistyneessä kuningaskunnassa alettiin soveltaa erityistä verohelpotusta luottotappioihin sisältyvään arvonlisäveroon. Lisäksi pelättiin, että menetelmää käytettäisiin veronkiertoon. Menetelmän poistaminen on merkinnyt Yhdistyneen kuningaskunnan paluuta 10 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan yleisperiaatteen soveltamiseen eli verosaatava syntyy kun tavara luovutetaan tai palvelu suoritetaan. (1) EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1.
Virallinen lehti nro C 096 , 08/04/1999 s. 0105



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2498/98 esittäjä(t): Gerardo Fernández-Albor (PPE) komissiolle (30. heinäkuuta 1998) Aihe: Yhteisön tuki ulkomaille investoiville matkailuyrityksille Yksi yhteisön matkailualan tärkeimmistä tavoitteista on kansainvälistyminen, joka merkitsee sekä Euroopan unioniin suuntautuvan matkailun kasvattamista että palvelujen myymistä ulkomailla ja matkailualan laitosten ylläpitämistä. Tällä saavutetaan kaksi tavoitetta: yhteisön matkailualan yritysten teknisen osaamisen vienti ja useiden kehitysmaiden kehityksen edistäminen sekä yhteisöstä kehitysmaihin suuntautuvan matkailun tukeminen. Voiko komissio kertoa, millä yhteisön ohjelmilla tuetaan ulkomaille investoivia yhteisön matkailualan yrityksiä, mitä kokemuksia asiasta on saatu ja mitä muutoksia se pitää tarpeellisina, jotta yhteisön matkailualan yritysten asemaa EU:n ulkopuolella, erityisesti kehitysmaissa, voitaisiin tukea? Komission jäsenen Christos Papoutsisinkomission puolesta antama vastaus (15. lokakuuta 1998) Komissio on samaa mieltä arvoisan parlamentin jäsenen kanssa matkailualan lisääntyvästä kansainvälistymisestä jäsenvaltioissa samoin kuin sen suuresta merkityksestä kansainväliseen kauppaan, erityisesti kolmansien maiden kanssa. Matkailu muodostaa kolmasosan jäsenvaltioiden palvelujen tuonnista ja viennistä, kun taas yhteisön yritysten suorat investoinnit kolmansissa maissa vuonna 1995 olivat 4 700 miljoonaa ecua pelkästään hotelli- ja ravintola-alalla(1). Vaikka yhteisöllä ei ole erityistä matkailualan ohjelmaa tukemassa eurooppalaisten matkailuyritysten investointeja kolmansissa maissa, monet muut laaja-alaiset yhteisön ohjelmat ja aloitteet voivat antaa hankkeille tukensa. Tämä koskee varsinkin hankkeita, jotka kuuluvat uuden eurooppalaisen markkinoille pääsyä ja palvelujen vapauttamista tehostavan toimintasuunnitelman piiriin. Lisäksi yhteisö toimii aktiivisesti kauppaneuvotteluissa, Maailman kauppajärjestössä ja erityisesti palveluja koskevan sopimuksen (GATS) puitteissa saavuttaakseen sitoumuksia kolmansien maiden markkinoiden avautumisesta, jotta voitaisiin parantaa Euroopan matkailualan yritysten investointi- ja toimintaehtoja. Kolmansien maiden kanssa harjoitettavaan kehitys- ja yhteistyöpolitiikkaan liittyvät rahoitusvälineet kuten ECIP, EBAS ja AL-INVEST voivat osaltaan tukea eurooppalaisten matkailualan yritysten kansainvälistymistä yhteisön ulkopuolella sekä edistää niiden osaamisen vientiä. Tuore kertomus yhteisön matkailualan hankkeista(2) sisältää luettelon matkailuyrityksiä hyödyttäneiden ohjelmien piirissä toteutetuista tärkeimmistä toimista. (1) Eurostat, Balance of Payments - Quarterly statistics 2-98, s. 70; European Union Direct Investment - Yearbook 1997, s. 73. (2) KOM(97) 332 lopullinen ja SEC(97) 1419.
Virallinen lehti nro C 050 , 22/02/1999 s. 0073



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1693/98 esittäjä(t): Kirsi Piha (PPE) komissiolle (29. toukokuuta 1998) Aihe: Suomalainen alkoholipolitiikka ja unioni Suomi on saanut komissiolta huomautuksen alkoholipolitiikastaan tuonnin rajoitusten osalta. Samaten Suomi on saanut vuoden 2003 loppuun siirtymäaikaa tuonnin saattamiseksi unionin normaalien alkoholirajojen tasalle. Kuinka komissio valvoo, että Suomen hallitus valmistelee suomalaisen alkoholipolitiikan asianmukaista siirtymistä kohti unionin normaalia alkoholipolitiikkaa? Kuinka komissio muutoin suhtautuu siihen, että Suomen alkoholipolitiikka ei noudata kilpailulainsäädännön perusperiaatteita? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (14. heinäkuuta 1998) Suomi otti vuonna 1996 yksipuolisesti käyttöön rajoituksia, jotka koskivat kolmansista maista (erityisesti Baltian maista ja Venäjältä) tulevien matkustajien Suomeen saapuessaan tuomien alkoholijuomien määriä. Yhteisön lainsäädännössä ei sallita tällaisia rajoituksia. Komissio on samaa mieltä parlamentin jäsenen kanssa siitä, että soveltaessaan kyseisiä kansallisia toimenpiteitä Suomi ei noudata alaan sovellettavaa yhteisön oikeutta ja että on olemassa muita keinoja sellaisen väärinkäytön estämiseksi, joka Suomen viranomaisten mukaan vaikuttaa yleiseen järjestykseen ja terveyteen. Näin ollen komissio on perustamissopimuksen 155 artiklassa sille myönnettyjen valtuuksien nojalla avannut perustamissopimuksen 169 artiklassa tarkoitetun menettelyn, jotta Suomi noudattaisi yhteisön oikeutta ja päättäisi edelllä kuvatun tilanteen. Parlamentin jäsenen tarkoittaman tilanteen osalta, joka koskee muista jäsenvaltioista peräisin olevia alholijuomia koskevia rajoituksia, joille neuvosto on myöntänyt siirtymäajan, komissio seuraa tarkoin lainsäädännön lähentymisprosessia, jonka pitäisi päättyä vuonna 2003, ja ryhtyy tuolloin tarvittaessa vaadittaviin toimenpiteisiin.
Virallinen lehti nro C 050 , 22/02/1999 s. 0035



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1429/98 esittäjä(t): Daniela Raschhofer (NI) komissiolle (11. toukokuuta 1998) Aihe: Salakuuntelu Internetissä Euroopan parlamentin kansalaisten oikeuksia käsittelevältä valiokunnalta saatujen tietojen mukaan Yhdysvaltojen salainen palvelu sieppaa kaikki sähköpostiviestit ja telefaksit sekä kuuntelee kaikki puhelut Euroopassa. Valiokunnan tiedonannon mukaan "vakoilun avulla haltuun otetut tiedot lähetetään satelliitin välityksellä Fort Meadeen Marylandiin (salaisen palvelun päämajaan)". Saksan liittotasavallan televisioaseman ARD:n kertomuksen mukaan Yhdysvaltojen salainen palvelu (NSA) salakuuntelee vakituisesti myös Euroopan unionin puhelinverkkoja. 1. Onko komissio tietoinen siitä, että NSA on kytkenyt itsensä EU:n tietoverkkoihin ja täten saanut haltuunsa GATT-neuvotteluihin liittyviä luottamuksellisia tietoja? 2. Jos on, millaisia teknisiä ennakkojärjestelyjä ja toimenpiteitä on toteutettu, jotta ulkopuoliset tahot eivät pääsisi käsiksi luottamuksellisiin tietoihin? 3. Tietääkö komissio, mihin muihin tietolähteisiin tai tietoverkkoihin Yhdysvaltojen salaisella palvelulla on mahdollisuus päästä? 4. Onko komissiolla tietoja, joiden perusteella on mahdollista selvittää, onko Euroopan parlamentti Yhdysvaltojen salaisen palvelun suoran tai välillisen salakuuntelu- tai vakoilutoiminnan kohteena? Komission puheenjohtajan Jacques Santerinkomission puolesta antama vastaus (25. kesäkuuta 1998) 1. Komissiolla ei ole lehtitietojen ohella esittää tukea kysymyksen väitteille. 2. Komissio puolustaa yhtä kaikki valppaasti yhteisön etuja ja tekee voitavansa parantaakseen tietoverkkonsa, etenkin sähköpostiviestien, suojaamista. Komissio tuomitsee kaikki yritykset murtaa yhteisön toimielinten hallussa olevan tai välittämän tiedon suoja. 3. ja 4. Kysymyksiin on edellä vastattu.
Virallinen lehti nro C 050 , 22/02/1999 s. 0149



KIRJALLINEN KYSYMYS P-2586/98 esittäjä(t): Riccardo Garosci (PPE) komissiolle (29. heinäkuuta 1998) Aihe: Erika Lehrer Gregon murha: luovutussopimuksen puutteesta aiheutuu vääryyksiä Sri lankalainen Pereira Nishantha Sudath murhasi 21. maaliskuuta 1998 Italiassa italialaisen Erika Lehrer Gregon. Murhaaja lähti välittömästi Italiasta ja pakeni kotimaahansa, tunnustettuaan tekonsa. Italian oikeuslaitos ei voi vaatia syytetyn luovuttamista, koska maiden väliltä puuttuu luovutussopimus. Syytetty asuu ja työskentelee tällä hetkellä kaikessa rauhassa omassa maassaan. Diplomaattisten keinojen puuttuminen on aiheuttanut äärimmäisen vääryyden. Se on uusi osoitus siitä, että tulisi perustaa Euroopan yhteisöjen diplomaattinen edustusto huolehtimaan yhteisön kansalaisten oikeuksista (kuten parlamentti ehdotti raportissaan A4-0193/97). Kysyn komissiolta, mitä edustuston perustamiseksi on tehty? Kysyn lisäksi, onko komission tarkoitus Sri Lankan edustustonsa välityksellä painostaa, jotta oikeus toteutuisi ja selvitettäisiin niin vakava rikos kuin murha, jonka tekijä on tunnustanut? Komission jäsenen Hans van den Broekinkomission puolesta antama vastaus (4. syyskuuta 1998) Kyseinen asia ei kuulu komission toimivaltaan (eikä se valitettavasti voi toimittaa pyydettyjä tietoja).
Virallinen lehti nro C 050 , 22/02/1999 s. 0013



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1157/98 esittäjä(t): Roberta Angelilli (NI) komissiolle (24. huhtikuuta 1998) Aihe: Postal Marketia koskeva kiista Italian lehdissä julkaistiin helmikuun 1998 lopussa uutinen, jonka mukaan viisi Postal Marketin omistajalle "Otto Versand" -yritykselle kuuluvaa puhelinkeskusta saatetaan sulkea Barissa, Cagliarissa, Napolissa, Cataniassa ja Roomassa. Tämä johtuu rakenneuudistussuunnitelmasta palvelun keskittämiseksi. Suunnitelman toteuttaminen voisi merkitä yli sadan naispuolisen työntekijän satunnaista irtisanomista ja sen vaikutus tuntuisi ankarasti Etelä-Italiassa, jossa varsinkin naisten työllisyystilanne on hyvin ongelmallinen. Ottaen huomioon edellä mainitun, kysyn komissiolta, 1. eikö se pidä tarpeellisena, sanotun kuitenkaan rajoittamatta vapaan kilpailun kunnioittamista, pyytää Italian hallitusta määräämään kaikista tarvittavista toimenpiteistä sellaisen rakennemuutoksen toteuttamiseksi, jossa otetaan huomioon työllisyyden turvaaminen taloudellisesti taantuneimmilla alueilla? 2. minkälaisia tukitoimia Euroopan unioni on suunnitellut, joihin kyseisessä tapauksessa voitaisiin turvautua irtisanomisuhan alaisina olevan sadan naispuolisen työntekijän työpaikan säilyttämiseksi? Komission jäsenen Pádraig Flynninkomission puolesta antama vastaus (6. heinäkuuta 1998) Postal Market -yrityksen rakennemuutoksesta mahdollisesti seuraavaan työntekijöiden joukkovähentämiseen liittyvästi todettakoon, että työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 17 päivänä helmikuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/129/ETY(1) (sellaisena kuin se on muutettuna 24 päivänä kesäkuuta 1992 annetulla neuvoston direktiivillä 92/56/EY(2)) 2 artiklan 1 kohdassa säädetään, että kun työnantaja harkitsee työntekijöiden joukkovähentämistä, työnantajan on aloitettava hyvissä ajoin neuvottelut työntekijöiden edustajien kanssa sopimukseen pääsemiseksi. Edellä mainitun artiklan 2 kohdan mukaisesti näissä neuvotteluissa on käsiteltävä ainakin tapoja ja keinoja joukkovähentämisen välttämiseksi tai sen kohteena olevien työntekijöiden määrän rajoittamiseksi sekä seurausten pienentämiseksi käyttämällä sosiaalisia keinoja muun muassa vähentämisen kohteeksi joutuneiden työntekijöiden työllistämiseksi tai kouluttamiseksi uudelleen. (1) EYVL L 48, 22.2.1975. (2) EYVL L 245, 26.8.1992.
Virallinen lehti nro C 050 , 22/02/1999 s. 0080



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1728/98 esittäjä(t): Joaquín Sisó Cruellas (PPE) komissiolle (5. kesäkuuta 1998) Aihe: Auton yhteiskäyttö Kuten komissio tietää, autojen yhteiskäyttö on vaihtoehto, jolla vähennetään kaupungeissa liikkuvien ajoneuvojen määrää, säästetään rahaa ja suojellaan ympäristöä. Käytäntö on myös kätevä. Jo 37 000 ihmistä, jolla on yhteiskäytössä 1 800 ajoneuvoa 800 paikassa 300 kaupungissa Saksassa, Sveitsissä, Itävallassa ja Hollannissa, on päättänyt turvautua tähän osuuskuntajohtoiseen autojen yhteisomistukseen kaupungeissa liikkumista varten ja jäsenten määrä kasvaa koko ajan. Voiko komissio sanoa, onko unionissa autojen yhteiskäyttöä tukevaa aloitetta? Jos on, niin millaisiin tuloksiin on päästy? Jos ei ole, niin aikooko komissio tukea tällaista liikkumismuotoa? Komission jäsenen Neil Kinnockinkomission puolesta antama vastaus (17. heinäkuuta 1998) Komissio suhtautuu myönteisesti aloitteisiin, jotka edistävät ilmansaasteiden ja liikenneruuhkien vähentymistä. Auton yhteiskäyttö voi olla tehokas tapa päästä tähän tavoitteeseen, ja viimeksi kuluneina vuosina komissio on kannustanut auton yhteiskäyttöön autottomien kaupunkien verkoston kautta. Liikenteen intermodaalisuutta käsittelevän työryhmän työn seurauksena komissio aikoo antaa taloudellista tukea liikenteen ja sen telematiikkasovellusten TTK-ohjelmien (tutkimus ja teknologian kehitys) kautta auton yhteiskäyttöhankkeeseen Bremenissä. Hanke on kaksivuotinen, ja sen tarkoitus on kehittää, esitellä ja arvioida auton yhteiskäytön ja muiden kuljetusmuotojen yhdistettyä maksujärjestelmää.
Virallinen lehti nro C 050 , 22/02/1999 s. 0036



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1439/98 esittäjä(t): José García-Margallo y Marfil (PPE) komissiolle (11. toukokuuta 1998) Aihe: Euro 1999 Ranskan hallitus ilmoitti aikovansa lyhentää työaikaa 35 tuntiin viikossa. Miten työajan lyhentämisen laajentuminen kaikkiin unionin jäsenvaltioihin vaikuttaisi komission mielestä eurooppalaisen teollisuuden kilpailukykyyn? Komission jäsenen Yves-Thibault de Silguynkomission puolesta antama vastaus (24. kesäkuuta 1998) Vihreässä kirjassa "Yhteistyössä työn uudelleenorganisointiin"(1) tutkitaan kilpailukyvyn ja työllisyyden parantamista, joka saavutetaan organisoimalla paremmin työpaikoilla tehtävä työ. Työajan muutoksia on pohdittava samassa yhteydessä. Työllisyyden suuntaviivoissa vuodeksi 1998(2) työmarkkinaosapuolia pyydetään neuvottelemaan "sopivalla tasolla, etenkin alakohtaisella ja yritystasolla sopimuksia, joilla pyritään työn organisoinnin nykyaikaistamiseen, mukaan lukien joustavat työaikajärjestelyt, jotta voitaisiin parantaa yritysten tuottavuutta ja kilpailukykyä sekä saavuttaa joustavuuden ja työsuhdeturvan välillä tarvittava tasapaino. Nämä sopimukset voivat koskea esimerkiksi vuotuista työaikaa, työajan lyhentämistä, ylityön vähentämistä, osa-aikatyön kehittämistä, elinikäistä oppimista ja sapattivapaita". Työaikajärjestelyjä käsitellään myös komission tiedonannossa "Kasvu ja työllisyys vakauteen tähtäävässä talous- ja rahaliitossa"(3). Tiedonannossa tehdään merkittävä ero työajan pakollisen ja vapaaehtoisen lyhentämisen välille. Pakollinen työajan lyhentäminen herättää lukuisia kysymyksiä, mutta vapaaehtoisella lyhentämisellä voidaan mahdollisesti edistää työllisyyden kasvua. Työmarkkinaosapuolten mikrotalouden tasolla neuvottelemat toimenpiteet työajan lyhentämiseksi voivat vaikuttaa positiivisesti työllisyyteen, jos tietyt edellytykset täyttyvät. (1) KOM(97) 128. (2) EYVL C 30, 28.1.1998. (3) KOM(98) 103.
Virallinen lehti nro C 050 , 22/02/1999 s. 0110



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1883/98 esittäjä(t): José García-Margallo y Marfil (PPE) komissiolle (16. kesäkuuta 1998) Aihe: Pk-yritykset Komission kertomuksessa Euroopan parlamentille, neuvostolle, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle pk-yritysten ja käsiteollisuuden hyväksi toteutetun toiminnan yhteensovittamisesta (KOM(97) 0610 lopull.) selvitetään sivulla 29, että kauppa- ja jakelukomitean (CCD) toimintarakenne uudistettiin vuonna 1997. Tällä hetkellä on olemassa myös kauppa- ja jakelualasta vastaava parlamentin sisäinen ryhmä. Tapahtuuko näiden tahojen välillä koordinointia kuukausittain käsiteltävistä aiheista? Komission jäsenen Christos Papoutsisinkomission puolesta antama vastaus (22. heinäkuuta 1998) Kauppa- ja jakelukomitea perustettiin 20 päivänä toukokuuta 1981 annetulla komission päätöksellä 81/428/ETY(1). Se on neuvoa-antava elin, jonka jäseninä olevat yritysjohtajat edustavat kaikkia kaupan osa-alueita. Komitean tärkein tavoite on antaa komissiolle lausuntoja kauppaan liittyvissä poliittisissa kysymyksissä. Komitea kokoontuu tavallisesti pienissä työryhmissä keskustellakseen erityisistä kysymyksistä. Kokouksia pidetään asioiden kiireellisyyden mukaan sekä lausuntopyyntöjen aikataulun mukaan. Vuonna 1997 toteutettu komitean toiminnan uudistus koski komitean sisäisiä työmenettelyjä. Kauppa- ja jakelukomitean sekä kauppaan liittyvistä asioista kiinnostuneista parlamentin jäsenistä koostuvan kauppa- ja jakelualasta vastaavan parlamentin sisäisen ryhmän välillä ei ole virallisia suhteita. Kyseiset parlamentin jäsenet kutsutaan kuitenkin kauppa- ja jakelukomitean vuosikokoukseen, ja parlamentin sisäisen ryhmän puheenjohtaja käyttää puheenvuoron. Komissio on aina kutsun saatuaan osallistunut ryhmän kokouksiin ja kertonut kauppa- ja jakelukomitean toiminnasta. Komissio aikoo ylläpitää suhteita parlamentin sisäiseen ryhmään ja sen jäseniin. (1) EYVL L 165, 23.6.1981.
Virallinen lehti nro C 050 , 22/02/1999 s. 0097



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1818/98 esittäjä(t): Sir Jack Stewart-Clark (PPE) komissiolle (29. toukokuuta 1998) Aihe: Lamauttavien kaasujen vienti Yhdistyneestä kuningaskunnasta jäsenvaltioihin Itä-Sussexin vaalipiirissäni toimii yritys, joka valmistaa lamauttavia kaasuja poliisille ja turvallisuusalan markkinoille maailmanlaajuisesti. Lamauttavan kaasusuihkeen näytekappaleen lähettäminen mahdollisille asiakkaille EU:n jäsenvaltioissa maksaa satakahdeksankymmentä puntaa. Sen lisäksi, että nämä kustannukset ovat erittäin korkeat, näyttää siltä, että EU:ssa ei ole yhteistä luokitusjärjestelmää tällaisille tuotteille. Joissakin maissa lamauttavat kaasusuihkeet luokitellaan lamauttaviksi kaasuiksi, joissakin ne ovat ballistisia tuliaseita. 1. Mitä sellaisia unionin tason toimia lamauttavien kaasujen selkeäksi luokittelemiseksi on olemassa, joita voidaan soveltaa kaikissa jäsenvaltioissa? 2. Mitä lainsäädännöllisiä puitteita Euroopan tasolla on laadittu sellaisten postipalveluyritysten toiminnalle, jotka kuljettavat lamauttavia kaasuja valtioiden rajojen yli EU:ssa? 3. Onko käytössä mitään toimia, jotka voisivat auttaa vähentämään lamauttavien kaasujen näytteiden viennistä muihin jäsenvaltioihin koituvia korkeita kustannuksia? Mikäli ei ole, mitä toimia komissio aikoo toteuttaa tässä asiassa? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (15. heinäkuuta 1998) 1. - 2. Tällä hetkellä lamauttavista kaasuista, niiden luokituksesta tai kuljetuksesta postipalvelujen kautta ei ole olemassa säännöksiä. 3. Koska yhteisön tasolla yhdenmukaistettua lainsäädäntöä ei ole, jäsenvaltiot voivat vapaasti antaa säännöksiä esimerkikisi lamauttavien kaasujen luokituksesta perusteltujen etujen, kuten kansanterveyden ja yleisen turvallisuuden, suojaamiseksi. Tällaisesta kansallisesta lainsäädännöstä yhteisön sisäkaupalle aiheutuvat esteet hyväksytään kuitenkin vain, jos säännökset ovat EY:n perustamissopimuksen ja erityisesti tavaroiden vapaasta liikkuvuudesta annettujen 30-36 artiklan mukaiset. Toisin sanoen kaikkia kansallisia toimenpiteitä, joilla säännellään lamauttavien aineiden tuotantoa ja markkinointia voidaan pitää EY:n perustamissopimuksen 30 artiklan soveltamisalaan kuuluvina vaikutuksiltaan vastaavina toimenpiteinä, jos ne rajoittavat kauppaa. Toimenpiteitä voidaan kuitenkin pitää 36 artiklan mukaisesti perusteltuina, jos ne ovat tarpeen esimerkiksi lamauttavien kaasujen käyttäjien terveyden ja turvallisuuden kannalta, eikä samaan tavoitteeseen päästä muilla, vähemmän kauppaa rajoittavilla toimenpiteillä.
Virallinen lehti nro C 050 , 22/02/1999 s. 0096



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1817/98 esittäjä(t): Hilde Hawlicek (PSE) komissiolle (29. toukokuuta 1998) Aihe: KIE-maiden osallistuminen kulttuuritoiminnan pilottihankkeeseen vuonna 1999 KALEIDOSKOOPPI-ohjelma päättyy tänä vuonna (1998), ensi vuonna (1999) päättyy RAPHAEL-ohjelma ja parhaillaan valmistellaan vuonna 2000 alkavaa yhteistä kulttuurin puiteohjelmaa. Vuosi 1999 tulee kulttuuritoiminnan kannalta olemaan siirtymävuosi, jonka aikana toteutettavaan yhteen pilottihankkeeseen jo sisältyy joitakin uuden puiteohjelman osia, koska KALEIDOSKOOPPI-ohjelman jatkaminen ei yhteisöoikeudellisista syistä ole mahdollista. Koska Grazissa Itävallassa pidetään 2.-4. heinäkuuta konferenssi "Management of Change - Euroopan yhdentymiseen ja EU:n laajentumiseen liittyviä kulttuurisia näkökohtia" ja koska myös itse olen Agenda 2000 -asiakirjaa koskevaan Euroopan parlamentin mietintöön liitetyssä lausunnossani painottanut kulttuurin tärkeyttä KIE-maille, kysyn: Voivatko KIE-maat osallistua vuonna 1999 toteutettavaan kulttuuritoiminnan pilottihankkeeseen? Jos voivat, mitkä maat voivat osallistua ja millä ehdoin? Komission jäsenen Marcelino Orejankomission puolesta antama vastaus (23. heinäkuuta 1998) Keski- ja Itä-Euroopan maista Bulgaria, Tsekin tasavalta, Viro, Unkari, Latvia, Liettua, Puola, Romania, Slovakian tasavalta ja Slovenia ovat pyytäneet saada osallistua vuonna 1999 Rafael-ohjelmaan, joka on ainoa vielä silloin voimassa oleva yhteisön kulttuuriohjelma. Komissio on äskettäin esittänyt neuvostolle ja Euroopan parlamentille ehdotuksen Euroopan yhteisön ensimmäiseksi kulttuurin puiteohjelmaksi (2000-2004)(1). Komissio käynnistää vuoden 1999 aikana ohjelman valmistelutoimet, joiden yksityiskohtia hiotaan parhaillaan. Tässä yhteydessä tarkastellaan huolellisesti KIE-maiden osallistumisen ehtoja. (1) KOM(98) 266 lopullinen.