KIRJALLINEN KYSYMYS E-1713/97 neuvostolle esittäjä(t): Hiltrud Breyer (V) (22. toukokuuta 1997)

Aihe: Sähkövirran jakelua koskeva laki

Uudistuvat energianlähteet ovat erittäin merkittäviä ympäristön- ja ilmastonsuojelun kannalta. Tämä asia todettiin viimeksi selkeästi uudistuvia energianlähteitä koskevassa vihreässä kirjassa (KOM(96)576 lopull.). Tästä syystä tarvitaan tehokkaita toimia uudistuvien energianlähteiden edistämiseksi ja niiden saattamiseksi markkinoille mahdollisimman nopeasti. Saksassa on ollut jo vuosien ajan käytössä tehokas ja taloudellinen instrumentti, uudistuvien energianlähteiden avulla tuotetun sähkövirran jakelua koskeva laki, jonka ansiosta kuuden vuoden aikana on voitu tuottaa yli 1 600 MW sähkövirtaa tuulivoimalla. Tämän oikeudellisen toimen menestys on ollut kiistaton, mutta samalla se on myös synnyttänyt vastarintaa monopoliseen rakenteeseen perustuvassa Saksan energiataloudessa, joka on saanut energia-alalla itselleen epämieluista kilpailua.

1. Mikä on neuvoston kanta tukilainsäädäntöä koskeviin näkemyseroihin sähkövirran jakelua koskevan lain sekä komission jäsen van Miertin Saksan valtiovarainministerille lähettämän, 26.10.1996 päivätyn kirjeen yhteydessä?

2. Onko neuvosto samaa mieltä siitä, että Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 130 r artiklan 2 kohdassa kirjattu periaate, jonka mukaan saastuttajan olisi maksettava, mahdollistaa ympäristöystävällisen energiatuotannon mahdollisesti aiheuttamien lisäkustannusten jakaantumisen kaikkien virrankuluttajien kesken, kuten Saksan uudistuvien energianlähteiden avulla tuotetun sähkövirran jakelua koskevassa laissa on tarkoitettu?

3. Mikä on neuvoston kanta uudistuvien energianlähteiden merkitykseen Euroopan unionin ilmansuojelua koskevien velvoitteiden täyttämisen kannalta? Eikö näiden tehtävien täyttämisen kannalta tarvita erityisiä edistämistoimia uudistuvien energianlähteiden saattamiseksi markkinoille?

Yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-1707/97, E-1709/97, E-1711/97 ja E-1713/97 (25. syyskuuta 1997)

1. Neuvosto on arvoisan parlamentin jäsenen kanssa yhtä mieltä siitä, että uusiutuvalla energialla on tärkeä tehtävä yhteisön ja jäsenvaltioiden pyrkiessä suojelemaan ympäristöä. Neuvosto ehdotti ensisijaisia tavoitteita energia-alalle yhteisessä kannassaan Euroopan yhteisön ympäristöön ja kestävään kehitykseen liittyvää politiikkaa ja toimintaa koskevan ohjelman ¨Kohti kestävää kehitystä¨ ((EYVL C 157, 24.5.1997, s.12. )) tarkistamisesta. Mainittuihin ensisijaisiin tavoitteisiin kuuluu: edistää energiatehokkuuta ja energian järkevää käyttöä, tukea energiaa säästävien tekniikoiden ja käytäntöjen, mukaan lukien uusiutuvat energianlähteet sekä yhdistetty lämmön ja sähkön tuotanto, kehittämistä ja soveltamista sopivien ohjelmien ja toimenpiteiden sekä tietoisuuden herättämis- ja tiedotustoiminnan avulla sekä kehittää arviointiperusteet tukijärjestelmien arvioimiseksi, jotta voitaisiin oikaista niitä kannustustapoja, jolla on haitallisia vaikutuksia.

Lisäksi neuvoston 27. toukokuuta 1997 pidetyssä istunnossa energia-asioiden ministerien hyväksymässä neuvoston päätöslauselmassa uusiutuvista energianlähteistä on neuvoston kanta uusiutuviin energianlähteisiin liittyvistä erilaisista kysymyksistä ja tarkemmin yhteisön strategiaa koskevan vihreän kirjan ¨Tulevaisuuden energia: uusiutuvat energianlähteet¨ herättämistä kysymyksistä. Päätöslauselmassa luetellaan joukko toimenpiteitä, joilla voitaisiin lisätä uusiutuvan energian kulutusta. Niihin kuuluvat toiminta ja toimenpiteiden toteuttaminen tutkimuksen, kehittämisen ja esittelyn aloilla, markkinaolosuhteet, kuluttajavalistusta ja kuluttajien luottamusta edistävät toimet sekä yhteensovittaminen ja seuranta. Päätöslauselmassa todetaan myös, että sekä jäsenvaltioissa että yhteisötasolla tarvitaan aktiivista hallituspolitiikkaa uusiutuvien energianlähteiden kilpailukyvyn parantamiseksi.

Näin ollen neuvosto on hyvin tietoinen niistä ponnisteluista, joita tarvitaan pääsemiseksi viitteelliseen tavoitteeseen uusiutuvien energianlähteiden kokonaisuuden kaksinkertaistamisesta vuoteen 2010 mennessä.

2. Neuvoston ei kuulu lausua mielipidettään yhdessä Euroopan yhteisön jäsenvaltioissa toteutetuista lainsäädännöllisistä toimenpiteistä. Komissiolla on Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan nojalla valtuudet seurata kaikkia jäsenvaltioissa voimassa olevia tukijärjestelmiä varmistaakseen, että ne soveltuvat yhteismarkkinoille.

3. Neuvostolla ei ole tietoa kirjeestä, johon kysymyksessä viitataan. Neuvosto ei ole myöskään tietoinen arvoisan parlamentin jäsenen kysymyksessään mainitsemasta komission yksiköiden ¨sisäisestä muistiosta¨.