KIRJALLINEN KYSYMYS E-2008/01

esittäjä(t): Renato Brunetta (PPE-DE) komissiolle

(6. heinäkuuta 2001)

Aihe: Maakaasutoimitusten operatiivisen hallinnoinnin säännöt Euroopan markkinoilla

Euroopan investointipankin tutkimustulosten mukaan (The Western European Gas Market, 1996) Euroopan markkinoiden riippuvuus yhteisön ulkopuolisista lähteistä tulee kasvamaan vuoden 1995 31 prosentista 45 prosenttiin vuonna 2010.

Tällaisten määrien hankinta edellyttää erilaisten pitkän aikavälin toimitussopimusten hallinnointia ja hankitun kaasun siirtoon kuluttajamarkkinoille tarvittavien putkien rakentamista ja optimaalista hallinnointia. Ratkaisuja suunniteltaessa kaasunsiirtoverkkojen operatiivista hallinnointia on pidettävä korkean tason strategisena ongelmana.

Mitä Euroopan komissio on tehnyt tai mitä se aikoo tehdä taatakseen maakaasutoimitusten mahdollisimman suuren luotettavuuden (reliability and dependability) lähteistä, jotka ovat Euroopan unionin alueen ulkopuolella (ja joista tulee yleisimpiä)? Mitkä ovat ne organisaatiorakenteet, jotka kaasun toimittajien ja siirtäjien on toteutettava, jotta ne voivat operatiivisella tasolla ratkaista ongelman siitä, kuinka lieventää niiden vakavien onnettomuuksien seurauksia, joita voi sattua maakaasun siirrossa tai tuottajamaiden tuotantolaitoksissa?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(6. syyskuuta 2001)

Yhteisön maakaasun tarpeen odotetaan lisääntyvän tulevina vuosikymmeninä samalla kun yhteisön kotimaisen kaasuntuotannon odotetaan supistuvan keskipitkällä tai pitkällä aikavälillä. Tämän vuoksi yhteisön riippuvuuden Euroopan ulkopuolisista kaasunlähteistä odotetaan kasvavan seuraavien 20-30 vuoden aikana.

Tuontikaasun tarpeen lisääntyminen korostaa yhteisön ja ulkopuolisten toimittajien välisten vahvojen poliittisten ja fyysisten yhteyksien sekä monipuolisen tuotevalikoiman tarpeellisuutta. Komission vihreässä kirjassa Energiahuoltostrategia Euroopalle(1) määritetään yhteisön energiahuollon varmistamisen kannalta olennaiset strategiset tekijät. Niihin luetaan muun muassa mahdolliset geopoliittiset seuraukset siinä tapauksessa, että tuontiriippuvuus sellaisista ulkoisista kaasuntoimittajista kuten Algeria ja Venäjä lisääntyy odotetulla tavalla.

Vaikka toimitukset yhteisön tärkeimmältä EU:n ulkopuoliselta kaasun toimittajalta - ensin entisestä Neuvostoliitosta ja sittemmin Venäjältä - ovat sujuneet esimerkillisesti yli 25 vuoden ajan, sekä teknisen että poliittisen yhteistyön lujittaminen ulkoisten toimittajien kanssa pitkällä aikavälillä on molempien osapuolten strategisten etujen mukaista.

Keinot, joilla geopoliittisia riskejä pystytään vähentämään tai hallitsemaan parhaiten ja varmistamaan Euroopan energiansaanti, perustuvat vapaakauppaan: on pyrittävä avointen markkinoiden integrointiin ja tiiviimpään yhteistyöhön ulkoisten toimittajien ja kauttakulkumaiden kanssa. Keskinäinen integraatio ja tuotantoketjun alku- ja loppupään markkinoiden avaaminen houkuttelee myös pääomaa, jota tarvitaan tuotanto- ja kuljetusinfrastruktuuriin tehtäviin investointeihin.

Pariisissa 30. lokakuuta 2000 pidetyssä EU:n ja Venäjän välisessä huippukokouksessa sovittiin säännöllisesti käytävän vuoropuhelun aloittamisesta yhteisön ja Venäjän välillä energia-asioissa, jotta EU:n ja Venäjän välisen energiayhteistyön määrittelemisessä ja valmistelussa edistyttäisiin. Yhteistyöllä pyritään kehittämään suhteita energiakysymyksissä ja varmistamaan samalla, että energiamarkkinoiden avaamiseen ja integroimiseen tähtääviä periaatteita noudatetaan.

Moskovassa 17. toukokuuta 2001 pidetyn Venäjän ja EU:n välisen huippukokouksen yhteisessä julistuksessa ensisijaisena tavoitteena Venäjän ja yhteisön välisten energiatoimitusten luotettavuuden lisäämiseksi pidetään olemassa olevan energian kuljetukseen käytettävän infrastruktuurin luotettavuuden arviointia.

Kaasun toimituksen keskeytyessä yhteisön kaasuntoimittajat pystyvät varmistamaan kaasunsaannin muun muassa maanalaisten kaasuvarastojen avulla. Yhteisön varastointikapasiteetti on lisääntynyt huomattavasti viime vuosina. Keskeisenä tavoitteena on myös pyrkiä jatkuvasti monipuolistamaan toimituksia tilaamalla muun muassa myös nesteytettyä maakaasua. Yhteisön näkymät kaasunsaannin kannalta ovat suhteellisen hyvät, koska 80 % maailman tunnetuista kaasuvaroista sijaitsee yhteisön näkökulmasta riittävän lähellä, jotta niiden hyödyntäminen on taloudellisesti kannattavaa, ja maailman kaasuvarojen uskotaan olevan runsaat.

Myöskään yhteisön sisäisen kaasuntuotannon mahdollisuuksia ei pitäisi aliarvioida. Komissio tutkii parhaillaan tiiviissä yhteistyössä kaasuntuottajien kanssa kaasunsaannin sisäisiä ja ulkoisia mahdollisuuksia. Tavoitteena varmistaa jatkuva kaasunsaanti Euroopassa ja luoda tarkoituksenmukainen ja vakaa perusta, joka kannustaa kaasualalla tehtäviin investointeihin.

Komissio tunnustaa toimitusvarmuuden strategisen merkityksen ja suosittelee ehdotuksessaan sisämarkkinoiden kaasudirektiivin muuttamisesta(2), että jäsenvaltioiden on nimettävä elin, joka valvoo toimitusvarmuuteen liittyviä kysymyksiä ja erityisesti tarjonnan ja kysynnän tasapainoa kansallisilla markkinoilla sekä odotetun tulevan kysynnän ja käytettävissä olevien kaasuvarojen tasoa.

(1) KOM(2000) 769 lopullinen.

(2) KOM(2001) 125 lopullinen.