KIRJALLINEN KYSYMYS E-2760/02

esittäjä(t): Frank Vanhecke (NI) komissiolle

(1. lokakuuta 2002)

Aihe: Unionin turvapaikkapolitiikka

Unionin sisäministerit sopivat perjantaina 13. syyskuuta Kööpenhaminassa laittomien tai sellaisten pakolaisten, joiden hakemukset on loppuunkäsitelty, vapaaehtoista tai pakotettua palauttamista koskevan yhdenmukaisen yhteisön tason ohjelman perustamisesta lyhyellä aikavälillä. Lauantaina 14. syyskuuta ilmestyneen ranskalaisen Le Figaro -päivälehden mukaan tämä viittaa eurooppalaisten tilauslentojen käyttöön ottamiseen. Myös suunnitellaan yhteisön tason rahaston perustamista näiden tilauslentojen rahoittamiseksi. Tarkoituksena on, kuten oikeus- ja sisäasioista vastaava Euroopan komission jäsen António Vitorino asian muotoilee, saada aikaan lisäarvoa yhteisten paluukuljetusten järjestämisen kautta.

Voiko komissio antaa vähimmäis- ja enimmäisarvion niiden laittomien pakolaisten määrästä, jotka tällä hetkellä oleskelevat unionin alueella, eriteltynä jäsenvaltioittain?

Kuinka monta laitonta pakolaista palautettiin unionista viimeksi kuluneiden neljän vuoden aikana?

Onko komissiolla luetteloa niin kutsutuista turvallisista maista, joista ei voida pyytää poliittista turvapaikkaa?

Miten komissio suhtautuu laittomien pakolaisten palauttamisen rahoittamiseen tarkoitetun yhteisön tason rahaston perustamiseen ja kuinka paljon määrärahoja sille voitaisiin osoittaa talousarviosta?

Millaista politiikkaa on komission mielestä mahdollista harjoittaa kolmansia maita kohtaan yhteistyön helpottamiseksi palautusten yhteydessä?

Onko komissio tarkastellut muita yhteisön tason keinoja unionin jäsenvaltioihin suuntautuvan laittoman maahanmuuton torjumiseksi?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(25. marraskuuta 2002)

Euroopan unionin jäsenvaltioiden alueella on huomattava määrä laittomasti oleskelevia henkilöitä, jotka ovat tulleet maahan laittomasti, ylittäneet viranomaisten myöntämän oleskeluajan tai joiden turvapaikkahakemus on hylätty. EU:ssa olevien laittomien siirtolaisten lukumäärästä ei ilmiön perusluonteen takia ole tarkkoja lukuja tai tilastoja, vaan pelkkiä arvioita. Laittoman siirtolaisuuden laajuutta voidaan arvioida ainoastaan tarkastelemalla sitä sivuavia numerotietoja, jotka koskevat esimerkiksi maahanpääsyn kieltämistä, maastapoistamista, laittomien siirtolaisten tavoittamista rajalla tai jäsenvaltion sisällä, turvapaikkahakemusten tai muunlaista kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten hylkäämistä sekä kansallisten laillistamismenettelyjen perusteella tehtyjen hakemusten vastaanottamista. Näiden muuttujien perusteella voidaan vain karkeasti arvioida, että laittomien siirtolaisten kokonaismäärä on satojatuhansia vuodessa. Sitä tarkemmat arviot eivät ole luotettavia, koska luotettavia numerotietoja ei ole saatavissa. Laittoman siirtolaisuuden laajuus on kuitenkin kiistatta suuri, eikä sitä voida sen yhteiskunnallisten, taloudellisten ja poliittisten vaikutusten vuoksi sivuuttaa (ks. myös tiedonanto laitonta maahanmuuttoa koskevasta yhteisestä politiikasta(1)).

Saatavissa olevien tietojen mukaan EU:n jäsenvaltioiden alueelta poistettiin vuonna 2001 kaikkiaan 331 334 henkilöä. Vuonna 2000 vastaava luku oli 367 552 ja vuonna 1999 324 206 henkilöä. Tiedot ovat kuitenkin puutteellisia, koska jotkin jäsenvaltiot eivät ilmoita tarvittavia tietoja lainkaan tai ilmoittavat ne epäsäännöllisesti. Kansainvälisen siirtolaisjärjestön (IOM) toteuttaman saattajan kanssa tapahtuvan vapaaehtoisen paluuohjelman yhteydessä vuonna 2000 EU:sta muutti pois yhteensä 87 628 henkilöä, ja vuoden 1999 vastaava luku oli 78 273 henkilöä (ks. Vihreä kirja jäsenvaltioissa laittomasti oleskelevien henkilöiden palauttamista koskevasta yhteisön politiikasta(2)).

Monet jäsenvaltiot soveltavat turvallisen kotimaan periaatetta turvapaikkahakemusten hylkäämisen nopeuttamiseksi. Siitä huolimatta vain osa periaatetta soveltavista jäsenvaltioista käyttää turvallisia kotimaita koskevia luetteloita, joten EU:ssa yhteisesti sovittua luetteloa ei ole olemassa. Muutetussa ehdotuksessaan neuvoston direktiiviksi pakolaisaseman myöntämistä tai peruuttamista koskevissa menettelyissä jäsenvaltioissa sovellettavista vähimmäisvaatimuksista(3) komissio ei ehdota turvallisia kotimaita koskevan unionin luettelon käyttöönottoa. Sen sijaan se on ehdottanut, että jos jäsenvaltiot päättävät soveltaa turvallisen kotimaan periaatetta, se olisi tehtävä yhteisten vaatimusten mukaisesti. Toisin sanoen komissio katsoo, että sen pitäisi ensi vaiheessa vahvistaa yhteiset perusvaatimukset, jotka koskevat kotimaan määrittelemistä turvalliseksi maaksi sekä turvallisen maan periaatteen soveltamista yksittäiseen hakijaan. Yhteistä turvapaikkamenettelyä koskevassa tiedonannossaan(4) komissio kuitenkin katsoo, että yhteistä lähestymistapaa olisi pitkällä aikavälillä kehitettävä joko niin, että otetaan käyttöön turvallisia kotimaita koskevat yhteiset luettelot, tai niin, että kaikki jäsenvaltiot luopuvat yhteisistä periaatteista.

Jäsenvaltioissa laittomasti oleskelevien henkilöiden palauttamista koskevaa komission politiikkaa käsitellään perusteellisesti tiedonannossa, joka on annettu maassa laittomasti oleskelevia henkilöitä koskevasta yhteisön politiikasta(5). Tiedonantoon sisältyy alustavat suunnitelmat palauttamista varten myönnettävistä taloudellisista avustuksista sekä siitä, että jäsenvaltioiden olisi palauttamisen tai takaisinoton yhteydessä oltava tiiviissä yhteistyössä koti- ja kauttakulkumaiden kanssa.

Laittoman siirtolaisuuden vastaiset toimet on pääosin esitetty kokonaisvaltaiseksi toimintasuunnitelmaksi laittoman maahanmuuton ja ihmiskaupan torjunnasta 28. helmikuuta 2002 annetussa neuvoston ehdotuksessa. Se perustuu suurelta osin yllä mainittuun komission tiedonantoon laitonta siirtolaisuutta koskevasta yhteisön politiikasta.

(1) KOM(2001) 672 lopullinen.

(2) KOM(2002) 175 lopullinen.

(3) KOM(2002) 326 lopullinen.

(4) KOM(2000) 755 lopullinen.

(5) KOM(2002) 564 lopullinen.