KIRJALLINEN KYSYMYS E-3410/01

esittäjä(t): Hans-Peter Martin (PSE) komissiolle

(21. joulukuuta 2001)

Aihe: EU:n virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen uudistus

Saksalaisen Der Spiegel -uutislehden 29. lokakuuta 2001 ilmestyneessä numerossa 44 kerrottiin, ettei komission puheenjohtaja Romano Prodi ole edistänyt oleellisesti EU:n virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen uudistusta.

Pitääkö tämä paikkansa? Mikä on komission puheenjohtajan yleinen kanta monista kyseisen artikkelin konkreettisista väitteistä, jotka liittyvät erityisesti eläkkeelle siirtyneiden EU:n virkamiesten ostovoiman pariteettiin?

Neil Kinnockin komission puolesta antama vastaus

(24. tammikuuta 2002)

Der Spiegel -lehden 29. lokakuuta ilmestynyt artikkeli, johon arvoisa parlamentin jäsen viittaa, edustaa vähintäänkin valikoivaa uutisointia. Komissio on kiitollinen arvoisan parlamentin jäsenen kysymyksen tarjoamasta tilaisuudesta kiistää artikkelin väitteet.

Artikkelissa vähätellään komission puheenjohtajansa Romano Prodin alaisuudessa saavuttamaa hyvin todellista edistymistä, ja siinä keskitytään sen sijaan toimielimen henkilöstöpolitiikan joihinkin vanhentuneisiin puoliin, joihin komissio on tarttunut uudistaessaan perusteellisesti politiikkaa ja käytäntöä tällä alalla. Kuten arvoisa parlamentin jäsen varmaankin tietää, muutosten suunnittelu käynnistettiin jo 1. maaliskuuta 2000, kun valkoinen kirja hallinnonuudistuksesta hyväksyttiin. Kuten arvoisa parlamentin jäsen myös varmaankin tietää, parlamentti on tutkinut tarkasti uudistusehdotuksia ja suhtautunut hyvin myönteisesti komission politiikan periaatteisiin ja yksityiskohtiin. Tämä parlamentin perusteellinen ja objektiivinen toiminta eroaa jyrkästi Der Spiegel -lehden artikkelin lähestymistavasta, joka sisälsi sekoituksen huhuja, juoruja ja vihjailuja komission puheenjohtajasta eikä edustanut vakavaa uutisointia tai järjellistä analyysia.

Tosiasiat ovat selviä ja puhuvat puolestaan: komissio edistyy hyvin perusteellista hallinnonuudistusta koskevassa tehtävässään, jonka valtioiden ja hallitusten päämiehet sille antoivat ja jota parlamentti tarkensi. Lisäksi koko komission jäsenten kollegio on ollut puheenjohtaja Romano Prodin aktiivisella johdolla suoraan mukana ajanmukaistamisprosessin kaikissa vaiheissa ja sitoutunut siihen selkeästi.

Puheenjohtajan päätös nimittää selkeästi hallinnonuudistuksesta vastaava erityinen varapuheenjohtaja, ja perustaa komission jäsenistä koostuva virallinen uudistustyöryhmä kollegion perusteellisen osallistumisen takaamiseksi uudistusstrategiassa ovat esimerkkejä siitä, miten uudistuksen oleellinen tärkeys on tunnustettu alusta lähtien ennennäkemättömällä tavalla. Tällaisten harkittujen toimien tulkitseminen puheenjohtajan vastuusta luopumiseksi, kuten Der Spiegel -lehti vihjaa, on outoa kaikista näkökulmista. Kaikki komission jäsenet yhdessä hyväksyivät 1. maaliskuuta 2000 valkoisen kirjan uudistuksista(1) ja allekirjoittivat sen korostaakseen henkilökohtaista sitoutumistaan sen täysimääräiseen täytäntöönpanoon. Siitä lähtien puheenjohtaja on yhdessä lähimpien neuvonantajiensa kanssa ollut täysin mukana keskusteluissa sekä poliittisella että käytännön tasolla. Hän on tavannut henkilöstöä ja toiminut ennennäkemättömällä tavalla kutsuessaan henkilöstön edustajia tapaamaan kollegiota useita kertoja. Lyhyesti sanottuna puheenjohtaja Prodi on vaikuttanut merkittävästi julkishallinnon uudistamiseen, ja tämä työ jatkuu.

Keskittyessään yksinomaan henkilöstöpolitiikkaan Der Spiegel -lehti jätti myös mainitsematta uudistusstrategian kahdessa muussa osiossa saavutetun huomattavan edistymisen: varainhoidon parantumisen sekä komission toimintojen suunnittelun ja ohjelmoinnin oleellisen parantumisen. Varainhoidon alalla komission varainhoitomenettelyjä ja -järjestelmiä on muutettu täysin, neuvostolle ja parlamentille on toimitettu 17. lokakuuta 2000 perusteellinen ehdotus varainhoitoasetuksen muuttamisesta, on perustettu uusi sisäisen tarkastuksen osasto, ja samalla komission pääosastoihin on perustettu tarkastusosastoja. Ulkoiset asiantuntijat ovat todenneet, että nämä ja muut asiaankuuluvat tapahtumat ylittävät vuoden 1999 asiantuntijakomitean suositukset, ja niiden tunnustetaan myös olevan järjestelyjä, joilla taataan korkeat vaatimukset ajanmukaisessa varainhoidossa ja varainhoidon valvonnassa. Samalla komissio on perustanut suoraan puheenjohtajalle alistettuihin yksiköihin strategisesta suunnittelusta ja ohjelmoinnista vastaavan elimen, joka varmistaa, että komission resurssit ja poliittiset painopisteet sovitetaan paremmin yhteen ja että komission henkilöstöä ja muita välineitä käytetään mahdollisimman tehokkaasti. Kaiken kaikkiaan nämä muutokset ovat osoitus merkittävistä parannuksista komission tavassa hoitaa tehtäviään ja toimiaan. Olisi törkeää todellisuuden vääristelyä kiistää tämä tai antaa vaikutelma, että ei ole näyttöä komission ja sen henkilöstön todellisista saavutuksista, jotka on saatu aikaan hyvin lyhyessä ajassa ja pienin kustannuksin.

Artikkeli, johon arvoisa parlamentin jäsen viittaa, ilmestyi 29. lokakuuta 2001. Kuusi kuukautta kestäneen henkilöstön kuulemisen ja henkilöstön edustajien kanssa käydyn neuvottelukierroksen jälkeen komissio hyväksyi 30. lokakuuta 2001 henkilövoimavarapolitiikkansa merkittävää muuttamista koskevan ehdotuspaketin.

Artikkelissa annetaan sellainen vaikutelma, että joidenkin henkilöstöä edustavien ammattiliittojen myönteinen suhtautuminen henkilöstöpolitiikan uudistuspakettiin osoittaa, että komissio on jotenkin uhrannut sitoutumisensa järkevään uudistukseen. Tämä näkemys on pääkohdiltaan väärä ja asenteeltaan mieletön. Komissio pitää tervetulleena sitä, että kaksi ammattiliittoa, jotka yhdessä saivat hyvin selvän äänten enemmistön viimeisissä henkilöstökomitean vaaleissa, ovat ottaneet myönteisen ja rakentavan kannan uudistuksiin. Komissio pahoittelee sitä, että neljä muuta ammattiliittoa, jotka yhdessä saivat vaaleissa henkilöstön vähemmistön tuen, eivät ole tähän mennessä voineet omaksua samaa asennetta. Olisi selvästi outoa, jos joku kuitenkin väittäisi, että sopimus, joka tehtiin joidenkin ammattiliittojen kanssa useita kuukausia kestäneiden neuvottelujen jälkeen, merkitsisi uudistustehtävän hylkäämistä. Totuus on se, että komissio on edelleen pitänyt kiinni uudistuksen tavoitteista, jotka se on julkisesti eritellyt periaatteellisesti ja yksityiskohtaisesti, että komissio on ryhtynyt aitoihin ja perusteellisiin kuulemisiin ja neuvotteluihin lupaamallaan tavalla ja että neuvottelujen aikana komissio on hyväksynyt henkilöstön jäsenten esittämiä tiettyjä rakentavia ja käytännöllisiä ajatuksia yleensä muutetussa muodossa. Henkilöstön jäsenten joukossa vallinneen ymmärtämyksen ja sitoutumisen ohella neuvottelut toivat mukanaan ainoastaan vähäisiä muutoksia kustannuksiin eivätkä heikentäneet uudistuksen tavoitteita tai järjestelyjä. Tämän vuoksi komissio on voinut hyväksyä henkilöstöpolitiikan uudistuspaketin kokonaisuudessaan En olisi asiasta vastuussa olevana komission jäsenenä hyväksynyt sellaista neuvottelutulosta, joka ei täysin tukisi uudistusta, eikä kollegiokaan olisi siihen suostunut.

Der Spiegel -lehden artikkelissa viitataan komission henkilöstöpolitiikan joihinkin piirteisiin mainitsematta, että ehdotuspaketissa (jota ennakoitiin 28. helmikuuta 2001 hyväksytyissä neuvotteluasiakirjoissa) esitetään muutoksia juuri näihin asioihin, jotka siinä katsotaan poikkeaviksi tai vääriksi.

Näitä ovat esimerkiksi seuraavat asiat:

- Ensinnäkin, jos lapset ovat oppilaitoksissa maksutta, komissio ehdottaa koulutuslisän poistamista. Virkamiehet, joiden lapset ovat jossakin Eurooppa-koulussa tai muissa julkisen sektorin kouluissa, eivät näin ollen saisi tätä lisää.

- Toiseksi, komissio on ehdottanut merkittävää vähennystä virkamiesten mahdollisuuteen siirtää painotuskerrointa soveltaen osa palkastaan alkuperämaahansa. Tämä rajoitettaisiin tulevaisuudessa erityisiin ja oleellisiin kuluihin, kuten vanhempien todistettuihin maksuihin lapsen elatuksesta. Lisäksi eläkkeellä olevia virkamiehiä koskevan painotuskertoimen perustana eivät ole tulevaisuudessa enää pääkaupungeissa asumisen kustannukset vaan keskimääräiset kustannukset koko jäsenvaltiossa. Tämä muutos on sekä oikeudenmukainen että kustannustehokas.

- Kolmanneksi, Der Spiegel -lehden artikkelissa ivataan komission ehdotusta siitä, että henkilöstösäännöissä olisi tunnustettava virallisesti samaa sukupuolta olevien henkilöiden parisuhteet, jotka on vahvistettu niiden jäsenvaltioiden lain mukaisesti, joissa on käytössä tällainen lakisääteinen järjestely. Artikkelin laatijan ennakkoluulot ovat silminnähtäviä. Parlamentin hyväksymään komission politiikkaan kuitenkin kuuluu kaikentyyppisen syrjinnän estäminen, ja komission ehdotus on varmasti sen mukainen. Näin ollen komissio ei voi pitää oikeutettuna sellaisten henkilöstön jäsenten syrjintää, jotka ovat solmineet laillisesti samaa sukupuolta olevien henkilöiden virallisen parisuhteen jonkin jäsenvaltion lain mukaisesti.

On myös merkittävää, että artikkelissa ei kiinnitetä todellista huomiota hyvin suuriin muutoksiin virkamiesten arvioinnissa, ylennyksissä, liikkuvuudessa ja urarakenteessa, joita on pidetty oleellisina osina uudistusta. Kaikki lehtiartikkelit, jotka muka käsittelevät julkishallinnon uudistamista mutta joissa ei keskitytä tällaisiin tärkeimpiin asioihin, ovat yhtä asiantuntevia ja hyödyttömiä kuin jalkapallo-ottelua koskeva sanomalehtiartikkeli, jossa ei mainittaisi, mitkä joukkueet pelaavat.

(1) KOM(2000) 200 lopullinen.