ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 289 , 11/10/1999 s. 0093



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3806/98 esittäjä(t): Umberto Bossi (NI) komissiolle (4. joulukuuta 1998) Aihe: Italian hallituksen viivyttely pk-yritysten takuurahaston perustamisessa Koska vastaus edelliseen kysymykseeni E-2946/98(1) ei ollut täysin tyhjentävä, pyytäisin komissiota selittämään tarkemmin seuraavia seikkoja: Päätöksellään 98/343/CE(2) Ecofin-neuvosto on hyväksynyt 420 miljoonan ecun lainan kolmea pk-yritysten hyväksi toteutettavaa tointa varten, joista yksi on lainatakuurahaston perustaminen. Jotta pk-yritykset voisivat hyötyä lainatakuurahastosta, jäsenvaltioilta on välttämättä vaadittava rahoitusosuuksia EIF:n (Euroopan investointirahasto) valitsemista välittäjistä riippumatta. Italian teollisuusministeri ei ole tähän mennessä saanut päätökseen lainsäädäntömenettelyä eurooppalaisen rahaston kanssa yhteensopivaa kansallista takuurahastoa koskevan asetuksen hyväksymiseksi. Tämän vuoksi italialaiset pk-yritykset eivät voi hyötyä näistä Euroopan unionin tarjoamista tuista. Aikooko komissio kehottaa Italian hallitusta hyväksymään lakiasetuksen, jolla perustetaan yllämainittu kansallinen takuurahasto? Mikäli Italian hallitus ei perusta kansallista eurooppalaisen rahaston kanssa yhteen sopivaa takuurahastoa, voiko komissio selvittää, menettävätkö italialaiset pk-yritykset yksinkertaisesti mahdollisuutensa hyödyntää lainatakuurahaston tukia Ecofin-neuvoston 19. toukokuuta 1998 tekemän päätöksen mukaisesti? Aikooko komissio ryhtyä toimiin suojellakseen pk-yrityksiä, joita kansalliset hallitukset rankaisevat, jos ne laiminlyövät sellaisen lainsäädännön hyväksymisen, jonka perusteella nämä yritykset voivat saada EU:n tukea? Komission jäsenen Yves-Thibault de Silguynkomission puolesta antama vastaus (29. tammikuuta 1999) Pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) takausjärjestelmä on yksi kolmesta pk-yrityksille tarkoitetusta rahoitusvälineestä, jotka perustettiin 19. toukokuuta 1998 innovatiivisille ja työpaikkoja luoville pk-yrityksille tarkoitetuista rahoitustukitoimenpiteistä tehdyllä neuvoston päätöksellä 98/347/EY(3) (kasvua ja työllisyyttä koskeva aloite). Jäsenvaltioiden ei tarvitse perustaa kansallista takausohjelmaa osallistuakseen ohjelmaan. Takausjärjestelmään voivat osallistua kaikki asianmukaiset jäsenvaltioiden julkisen tai yksityisen sektorin takausohjelmat, keskinäiset takausohjelmat mukaan luettuina. Varmistaakseen asianmukaisen yhteistyön jäsenvaltioiden kanssa Euroopan investointirahasto (EIR), joka hallinnoi takausohjelmaa, ottaa yhteyttä kansallisiin viranomaisiin ennen ohjelman käynnistämistä. EIR on jo ottanut asiassa yhteyttä Italian viranomaisiin. Koska Italialla ei ole omaa takausohjelmaa, EIR aikoo esittää kansallisen kiinnostuksenilmaisupyynnön, jonka perusteella on tarkoitus valita välittäjiksi kelpoisuusehdot täyttäviä alueellisia takauslaitoksia. (1) Katso sivu 15. (2) EYVL L 155, 29.5.1998. (3) EYVL L 155, 29.5.1998.
Virallinen lehti nro C 341 , 29/11/1999 s. 0021



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3929/98 esittäjä(t): Graham Mather (PPE) komissiolle (4. tammikuuta 1999) Aihe: Yritysverotusta koskevat menettelysäännöt - komission jäsenen Mario Montin selostus Euroopan parlamentissa 7. joulukuuta 1998 Komission jäsen Monti totesi Euroopan parlamentin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan kanssa 7. joulukuuta 1998 pitämässään kokouksessa, että yritysverotusta koskevat menettelysäännöt ovat saaneet eräät jäsenvaltiot harjoittamaan sellaista "itsekuria", että ne ovat päättäneet olla soveltamatta tiettyjä verotuksellisia toimia, jotka ovat mahdollisesti olleet ristiriidassa menettelysääntöjen periaatteiden kanssa. Voiko komission jäsen täsmentää, mihin toimiin ja mihin jäsenvaltioihin hän viittasi? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (24. helmikuuta 1999) Yksittäisten jäsenvaltioiden harjoittamiin verotuskäytäntöihin puuttuminen ei kuulu komission toimivaltaan. Komission tietämyksen mukaan yksikään jäsenvaltio ei ole yritysverotusta koskevien menettelysääntöjen käyttöönoton jälkeen ottanut käyttöön uusia verotuksellisia toimenpiteitä, jotka olisivat mainittujen menettelysääntöjen mukaan haitallisia. Menettelysääntöjä käsittelevälle työryhmälle on kuitenkin esitetty myöhempää pohdintaa silmällä pitäen useita ehdotuksia uusiksi verotuksellisiksi toimenpiteiksi. Työryhmän työskentelyn luottamuksellisuuden vuoksi komissio ei voi kuitenkaan yksilöidä näitä mahdollisia toimenpiteitä. Olisi myös huomattava, että jäsenvaltioiden hallitukset ovat jo ehdottaneet joidenkin menettelysääntöihin mahdollisesti luettavien toimenpiteiden peruuttamista tai toteuttamista vaiheittain.
1.

Katsooko Euroopan komissio, että se, että italialaisen erotuomarin Collinan on lopetettava ammattinsa harjoittaminen, koska hän on täyttänyt 45 vuotta, vaikka hän läpäisee kuntokokeet, on ristiriidassa direktiivin 2000/78/EY säännösten kanssa?
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/484

(2004/C 88 E/0497)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0089/04

esittäjä(t): Astrid Thors (ELDR) komissiolle

(21. tammikuuta 2004)

Aihe: Ydinjätteen käsittely Venäjällä

Venäjällä säilytettävän ydinjätteen, erityisesti Venäjän koillisosassa olevien ydinsukellusveneiden ydinjätteen vastuullisen käsittelyn nopeuttamista edistettiin merkittävästi viime vuoden aikana. Pohjoisen ulottuvuuden ympäristökumppanuus mahdollistaa merkittävän rahoituksen (käytettävissä on yli 160 miljoonaa euroa), ja Venäjän kanssa tehty ydinjätteen vastuu- ja verokysymyksiä koskeva nk. MNEPR-sopimus on allekirjoitettu, mutta ei ratifioitu. Kuitenkaan ei ole olemassa mitään toimintasuunnitelmaa siitä, miten ydinjätettä on käsiteltävä ja miten se on sijoitettava loppuvarastoon, ja myös eri avunantajien välistä koordinointia olisi syytä parantaa. Venäjän duuman ja Euroopan parlamentin yhteisessä seminaarissa, joka järjestettiin 26. marraskuuta 2003, tuli ilmi myös se, että monet valvontaa koskevat kysymykset ovat edelleen ratkaisematta.

Mihin toimiin komissio on ryhtynyt, tai onko komissio tietoinen toimista, joihin on ryhdytty, jotta kaikki ydinjätteen siivoamiseen ja rahoittamiseen osallistuvat osapuolet voivat sopia yhteisestä toimintasuunnitelmasta? Mitä takuita komissiolla on siitä, että ydinjätteen siivoamishankkeet johtavat turvallisuustason parantumiseen ja että käytetty polttoaine ei päädy sotilaallisiin tarkoituksiin?

Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus

(3. maaliskuuta 2004)

Komissio on aina tiedostanut ydinjäteongelman mittasuhteet Venäjällä ja erityisesti Luoteis-Venäjällä. Se on aktiivisesti edistänyt yhteistä lähestymistapaa, joka lujittaisi eri avunantajien ja Venäjän välistä koordinointia. MNEPR-sopimuksen ratifiointi duumassa 28. marraskuuta 2003 ja liittoneuvostossa 10. joulukuuta 2003 mahdollisti pohjoisen ulottuvuuden ympäristökumppanuuden (NDEP) voimaantulon ydinjätteen käsittelyn alalla. Komissio antaa rahastoon vuosina 2003 ja 2004 yhteensä 50 miljoonaa euroa, josta 40 miljoonaa euroa osoitetaan ydinalalle.

Komissio on tukenut ydinalan operatiivisen komitean perustamista, jotta voidaan koordinoida tehokkaasti paitsi rahastosta rahoitettavia toimintoja myös monien kahdenvälisten avunantajien ohjelmia. Lähes kaikki näistä avunantajista ovat edustettuina komiteassa. Komitean ensimmäinen kokous pidettiin 2. helmikuuta 2004. Se sopi hankkeesta, jossa kehitetään radioaktiivisen jätteen strateginen käsittelysuunnitelma Luoteis-Venäjällä. Hanke toteutetaan lähikuukausina, ja siitä saadaan vankka perusta tulevaa koordinointia ja tuettavien hankkeiden valintaa varten.

Hankkeiden valinnassa on sovellettava perusteita, joissa korostetaan ydinturvallisuuden, turvallisuuden, kustannustehokkuuden ja ympäristöhyötyjen merkitystä. NDEP:ssä rahoitetaan ainoastaan sellaisia toimintoja, joilla pyritään varmistamaan ydinjätteen (käytetyn ydinpolttoaineen ja radioaktiivisen jätteen) turvallinen käsittely ja varastointi Luoteis-Venäjällä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/584

(2004/C 84 E/0661)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0420/04

esittäjä(t): Brian Simpson (PSE) komissiolle

(17. helmikuuta 2004)

Aihe: Fluoriyhdisteiden lisääminen juomaveteen

Voisiko komissio selittää, miksi uuden juomavesidirektiivin 98/83/EY (1) mukaisesti on edelleen sallittua lisätä yleisessä käytössä olevaan juomaveteen ”vaarallista prioriteettiainetta”, heksafluoripiihappoa, joka on kielletty vesipolitiikan puitedirektiivissä 2000/60/EY (2) ja joka mainitaan vaarallisia aineita koskevan yhteisön direktiivin luettelossa? Kyseessä on hitaasti hajoava, eläviin kudoksiin kertyvä, saastuttava ja myrkyllinen aine. Kun unioni sallii aineen lisäämisen juomaveteen, se rikkoo selvästi omia direktiivejään, mukaan lukien 4 artiklan 2 kohtaa, jossa jäsenvaltioita kielletään toteuttamasta toimenpiteitä, jotka ”johtaisivat juomaveden valmistamiseen käytettyjen vesien pilaantumisen lisääntymiseen”.

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(23. maaliskuuta 2004)

Neuvosto ja parlamentti ovat hyväksyneet luettelon 33 aineesta tai aineryhmästä, joista 11 on luokiteltu ”vaarallisiksi prioriteettiaineiksi”, 14 ”prioriteettiaineiksi”, joiden vaarallisuutta tarkastellaan parhaillaan, ja kahdeksan aineiksi, jotka eivät ole ”prioriteettiaineita”. Toistaiseksi heksafluoripiihappo ei sisälly vesipolitii-kan alan prioriteettiaineiden luettelon vahvistamisesta ja direktiivin 2000/60/EY muuttamisesta tehdyssä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksessä N:o 2455/2001/EY (3) vahvistettuun luetteloon.

Ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laadusta 3 päivänä marraskuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin 98/83/EY tarkoituksena on asettaa tietyille haitallisille aineille, myös fluoridille, enimmäisarvot, joita ei saa ylittää. Nämä sallitut enimmäisarvot on vahvistettu saatavilla olevan tieteellisen tiedon perusteella ihmisten terveyden suojelemiseksi. Jäsenvaltiot voivat itse päättää, millä keinoin ne saattavat juomavetensä laadun yhteisön lainsäädännön mukaiseksi.

Direktiivissä esitetty luettelo on rajoitettu yhteisön juomaveden laadun kannalta tärkeimpiin muuttujiin. Luettelossa olevat aineet eivät ole ainoita, joista voi aiheutua haittaa tai jopa vaaraa ihmisten terveydelle, jos niitä esiintyy juomavedessä. Kaikkien mahdollisten epäpuhtauksien sisällyttäminen direktiiviin riippumatta siitä, miten todennäköistä tai epätodennäköistä niiden esiintyminen on, olisi tehnyt direktiivistä toimimattoman. Se olisi velvoittanut jäsenvaltiot kohtuuttoman laajaan seurantaan, eikä turvallisuus olisi juurikaan parantunut.

(1) EYVL L 330, 5.12.1998, s. 32.

(2) EYVL L 327, 22.12.2000, s. 1.

(3) EYVL L 331, 15.12.2001.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/189

(2004/C 84 E/0229)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0262/04

esittäjä(t): Graham Watson (ELDR) komissiolle

(3. helmikuuta 2004)

Aihe: Jätevesienkäsittelylaitokset

Yritysten, jotka haluavat myydä jätevesien käsittelyyn tarkoitettuja laitteita Irlantiin, täytyy saada hyväksyntä tuotteilleen Irlannin viranomaisilta. Onko komissio yhtä mieltä siitä, että tällaisen hyväksynnän hankkimisesta aiheutuvat kustannukset ovat kaupan este?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(9. maaliskuuta 2004)

Arvoisa parlamentin jäsen ei kysymyksessään täsmentänyt, minkä tyyppiset jätevesien käsittelyyn tarkoitetut laitteet on hyväksytettävä Irlannin viranomaisilla. Siksi on vaikea arvioida, kuuluvatko laitteet koneita koskevan, 22. kesäkuuta 998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/37/EY (1) vai jonkin muun kyseisten laitteiden vapaan liikkuvuuden takaavan yhteisön direktiivin soveltamisalaan. Samoin on hankala arvioida, sovelletaanko laitteisiin rakennusalan tuotteita koskevan, 21. joulukuuta 1988 annetun neuvoston direktiivin 89/106/ETY (2) 4 artiklan 2 kohtaa. Hyväksymisjärjestelyä on nimittäin siinä tapauksessa tarkasteltava asiaa koskevan direktiivin valossa. Yhteisön tasolla jo säänneltyihin olennaisiin vaatimuksiin liittyvä tuotteiden hyväksyttäminen Irlannin viranomaisissa ei ole sallittua.

Jos kyseessä olevat laitteet eivät kuitenkaan kuulu asiaa koskevien direktiivien soveltamisalaan tai jos vaatimuksia ei säännellä asiaa koskevissa direktiiveissä, vaatimusta hyväksyttää nämä tuotteet Irlannin viranomaisilla on tarkasteltava EY:n perustamissopimuksen 28—30 artiklan valossa. EY:n perustamissopimuksen 28 artiklassa kielletään tuonnin määrällisiä rajoituksia vastaavat toimenpiteet, ja se kattaa kaikki jäsenvaltioiden asettamat kaupan säännöt, jotka voivat suoraan tai välillisesti, tosiasiallisesti tai mahdollisesti vaikeuttaa yhteisön sisäistä kauppaa. Tällaiset kaupan rajoitukset voivat kuitenkin olla perusteltuja EY:n perustamissopimuksen 30 artiklan tai Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen hyväksymien pakollisten vaatimusten nojalla, jos rajoitukset ovat välttämättömiä ja oikeasuhteisia 30 artiklassa mainittujen tai tuomioistuimen hyväksymien yleistä etua koskevien oikeutettujen tavoitteiden saavuttamiseksi.

(1) EYVL L 207, 23.7.1998.

(2) EYVL L 40, 11.2.1989.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/840

(2004/C 84 E/0933)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0683/04

esittäjä(t): Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) komissiolle

(9. maaliskuuta 2004)

Aihe: Lääkärintodistukset

Voiko komissio vahvistaa, että Yhdistyneen kuningaskunnan työ- ja eläkehallinnon antamien lääkärintodistusten pitäisi olla valideja todisteita oikeuskäsittelyissä jäsenvaltioissa?

Katsooko komissio, että jäsenvaltio rikkoo EU:n lainsäädäntöä, jos se kieltäytyy hyväksymästä mainittuja asiakirjoja? Jos katsoo, mitä EU:n säädöksiä sovelletaan?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(22. huhtikuuta 2004)

Komissiolla ei ole käytössään kaikkia niitä tietoja, jotka se tarvitsee voidakseen antaa tarkemman vastauksen arvoisan parlamentin jäsenen esittämään kysymykseen. Kysymyksessä ei mainittu, minkä vuoksi Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisen antamat lääkärintodistukset oli esitetty todisteina toisen jäsenvaltion tuomioistuimessa.

Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 (1) ja sen täytäntöönpanomenettelystä 21 päivänä maaliskuuta 1972 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 574/72 (2) soveltamisen yhteydessä kysymys toisessa jäsenvaltiossa annettujen lääkärintodistusten todistusvoimasta on saatettu yhteisöjen tuomioistuimen ratkaistavaksi seuraavissa tapauksissa: asia C-22/86, Rindone (tuomio 12. maaliskuuta 1987), asia C-45/90, Paletta I (tuomio 3. kesäkuuta 1992) ja asia C-206/94, Paletta II (tuomio 2. toukokuuta 1996). Edellä mainituissa asioissa annetuissa tuomioissa todetaan, että kun on kyse raha- tai luontoisetuuksien myöntämisestä (asetuksen (ETY) N:o 574/72 18 artikla), asuinpaikan tai oleskelupaikan laitoksen suorittamat, työkyvyttömyyden ilmenemistä ja kestoa koskevat lääketieteelliset toteamukset sitovat toimivaltaista laitosta tosiasiallisesti ja oikeudellisesti, kun kyseinen laitos ei tutkituta asianomaista henkilöä valitsemallaan lääkärillä, mihin sillä on 18 artiklan 5 kohdan perusteella oikeus (Paletta). Tämä ei kuitenkaan estä työnantajaa esittämästä todisteita, joiden nojalla kansalliset tuomioistuimet voivat todeta, että kyseessä on väärinkäyttö tai vilpillinen toiminta, koska edellä mainitun 18 artiklan mukaisesti työkyvyttömyyteen vedonnut työntekijä ei ollut sairas. Lisäksi olisi otettava huomioon, että toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneiden lääkäreiden on katsottava tarjoavan samanlaiset pätevyystakeet kuin kansallisten lääkäreiden (asia C-158/96, Kohll, tuomio 28. huhtikuuta 1998).

Komissio tarvitsee lisätietoja voidakseen antaa tarkemman vastauksen parlamentin jäsenen esittämään kysymykseen.

(1) EYVL L 149, 5.7.1971.

(2) EYVL L 74, 27.3.1972.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/926

(2004/C 78 E/0980)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0069/04

esittäjä(t): Ilda Figueiredo (GUE/NGL) komissiolle

(20. tammikuuta 2004)

Aihe: Cantanheden kunnassa sijaitsevien lampien puhdistukseen myönnettävät tuet

Portugalissa on Cantanheden ja Fiqueira da Fozin välillä useita juoksutusojin varustettuja, kunnostustoimenpiteitä vaativia lampia, erityisesti Lagoa da Vela, Lagoa da Salgueira ja Lagoa da Mata. Lammet on siivottava ja puhdistettava, ruoikko leikattava sekä muta ja liete, joita voidaan levittää läheisiin metsiköihin lannoitteeksi, on poistettava.

Pyydän komissiota ilmoittamaan minulle, minkälaisia yhteisön tukia on mahdollista saada, jotta voidaan pikaisesti toteuttaa kyseiset toimenpiteet, joilla pyritään säilyttämään lampien ekosysteemi ja mahdollisuus kasvattaa laadukkaita kaloja, joita paikalliseen väestöön kuuluvat kalastajat voivat ikimuistoisen nautintaoikeutensa mukaisesti kalastaa käyttöönotettavien normaalien rauhoitusaikojen sallimissa rajoissa.

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(26. helmikuuta 2004)

Arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemat järvet sijaitsevat ”Dunas de Mira, Gandara e Gafanhas” -nimisellä alueella, jota Portugali on ehdottanut luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21 päivänä toukokuuta 1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/43/ETY (1) tarkoitetuksi yhteisön tärkeänä pitämäksi alueeksi. Alueella olevien yhteisön tärkeänä pitämien luontotyyppien ja lajien tilan suojelua ja suojelun tilan parantamista koskevat hankkeet voivat siksi hakea yhteisön rahoitusta LIFE-ohjelman Nature-alaohjelmasta. Tietoja ohjelmasta löytyy Internetistä osoitteesta (http://www.europa.eu.int/comm/environment/life/home.htm).

Kysyjän mainitsemien toimien ei voida sellaisenaan katsoa kuuluvan LIFE-Nature-ohjelman soveltamisalaan. Ne voitaisiin kuitenkin sisällyttää alueen luontotyyppien ja lajien suojelun tilan parantamista koskevaan yleiseen hankkeeseen.

Rakennerahastoista puhuttaessa kysyjän mainitsemat toimet voitaisiin rahoittaa joko kansallisesta ympäristöohjelmasta laguuniekosysteemien suojelua koskevien toimien puitteissa tai Centron aluetta koskevasta toimintaohjelmasta, johon sisältyy ympäristöä koskeva erityistoimi. Kummassakin tapauksessa asiaa edistävien tahojen on osoitettava pyyntönsä Portugalin viranomaisille.

(1) EYVL L 206, 22.7.1992.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/188

(2004/C 88 E/0194)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0501/04

esittäjä(t): Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) komissiolle

(23. helmikuuta 2004)

Aihe: Niin sanottua Odysseuksen syndroomaa koskevat toimenpiteet

Maahanmuuttajat kohtaavat suuria vaikeuksia etsiessään parempaa elämää. Vaikeuksien vuoksi heillä on yhä enemmän psyykkisiä häiriöitä, joista on tullut maahanmuuttajien vastaanottajamaiden terveysongelma.

Niin sanottu Odysseuksen syndrooma tai maahanmuuttajan syndrooma, johon liittyy kroonista tai toistuvaa stressiä, puhkeaa, kun maahanmuuttaja on joutunut kokemaan toistuvasti tuskaa menetettyään asioita, jotka ovat ihmiselle hyvin tärkeitä: perheen, ystävät, oman kulttuurin, maansa, yhteiskunnallisen asemansa ja fyysisen turvallisuutensa.

Onko komissio tietoinen mainitun ongelman olemassaolosta, vakavuudesta ja merkityksestä? Katsooko komissio, että sen on toteutettava lainsäädännöllisiä toimenpiteitä ongelman ratkaisemiseksi?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(28. huhtikuuta 2004)

Komissio on tietoinen siitä, että maahanmuuttajat voivat kärsiä terveysongelmista ja kroonisesta tai toistuvasta stressistä, joka johtuu elämän tärkeiden kiinnekohtien, kuten perheen ja ystävien, oman kulttuurin ja maan sekä yhteiskunnallisen aseman menettämisestä.

Komissio kiinnitti tähän asiaan huomiota maahanmuuttoa, kotouttamista ja työllisyyttä koskevassa tiedonannossaan (1), jossa se kehotti jäsenvaltioita kehittämään kansallisella tasolla kokonaisvaltaisia kotouttamispolitiikkoja, joissa otetaan huomioon maahanmuuttajien kotouttaminen kaikilla elämänalueilla, asianmukaisesta terveydenhuollosta ja sosiaalipalveluista huolehtiminen mukaan luettuna. Komissio korosti myös tarvetta ottaa maahanmuuttoon ja kotouttamiseen liittyvät erityiskysymykset huomioon kaikilla politiikan aloilla Euroopan tasolla. Näihin kuuluu myös yhteisön terveyspolitiikka. Tähän liittyen komissio rahoitti edellisen terveystilanteen seurantaohjelman puitteissa hankkeen, jossa tarkasteltiin terveysindi-kaattorien sosio-ekonomisia eroja Euroopassa. Hankkeen yhtenä tuloksena julkaistiin erityisraportti terveyteen liittyvästä eriarvoisuudesta Euroopassa ja epäsuotuisassa asemassa olevien väestönosien tilanteesta (”Health inequalities in Europe and the situation of disadvantaged groups”). Raportissa esitettiin maahanmuuttajien erityistilannetta koskevia huomioita.

Mitä tulee kysymykseen aihetta käsittelevän EU:n lainsäädännön ehdottamisesta, on syytä muistaa, että asianmukaisesta terveydenhuollosta huolehtiminen ja maahanmuuttajien erityisten terveysongelmien käsitteleminen kuuluvat edelleen jäsenvaltioiden vastuulle. Sen vuoksi komissio ei aio ehdottaa tätä alaa koskevaa erityislainsäädäntöä.

(1) KOM(2003) 336 lopullinen.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/252

(2004/C 88 E/0257)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0940/04

esittäjä(t): Robert Evans (PSE) komissiolle

(26. maaliskuuta 2004)

Aihe: Indonesian kirkot

Olen saanut äänestäjiltä useita kirjeitä, joissa on ilmaistu huoli Indonesian Keski-Sulawesin protestanttisen kristillisen yhteisön johtajan pastori Rinaldy Damanikin kohtalosta. Onko komissio saanut uutta tietoa Damanikin tilanteesta kirjalliseen kysymykseen E-2815/03 (1) lokakuussa 2003 antamassaan vastauksessa ilmoitettujen tietojen lisäksi?

Tietääkö komissio, että Indonesiassa on hiljattain suljettu useita kirkkoja, eikä tuhansien kristittyjen pakkokäännytykseen islamilaisiksi Molucca-saarten uskonnollisen konfliktin aikana ole puututtu? Onko komissio tehnyt aloitteita kannustaakseen Indonesian hallitusta tekemään lopun kristittyjen vainoamisesta Indonesiassa?

Christopher Patteriin komission puolesta antama vastaus

(23. huhtikuuta 2004)

Komissio seuraa edelleen pastori Rinaldy Damanikin tilannetta. Korkein oikeus vahvisti hänelle langetetun kolmen vuoden vankeustuomion aseiden laittomasta hallussapidosta vuoden 2003 lopussa. Koska hän on viettänyt vankilassa jo yli 1,5 vuotta, on mahdollista, että hänet vapautetaan aikaisemmin.

Komission Jakartan lähetystö on ollut yhteydessä valtiosta riippumattomaan ihmisoikeusjärjestöön, jolla on yhteyksiä Indonesian kirkkoon ja jolle pastori Damanikin avustaminen siirtyi korkeimman oikeuden antaman tuomion jälkeen. Kyseinen järjestö ilmoitti lähetystölle tutkivansa mahdollisuutta saattaa asia uuteen käsittelyyn uusien todisteiden ja todistajien avulla.

Komission paikallisilta uskonnollisilta ryhmittymiltä saamien tietojen mukaan alueilla, joilla on esiintynyt runsaasti uskonnollisia konflikteja, on perustettu eri uskontoryhmittymien välisiä ryhmiä yhteistyön tekemiseksi ja vastavuoroisen suojelun ja puolustuksen perustamiseksi. Komissio on äskettäin tavannut yhden Malukun provinssissa toimivan ryhmän.

Komissio seuraa tarkasti uskonnonvapauden kunnioittamista Indonesiassa. Lisäksi osana yhteisön ja Indonesian välistä yhteistyöohjelmaa se antaa tukea vähemmistöjen oikeuksia puolustaville järjestöille erityisesti eurooppalaisesta ihmisoikeus- ja demokratia-aloitteesta rahoitettavilla hankkeilla.

(1) Katso sivu 117.