Virallinen lehti nro C 142 , 21/05/1999 s. 0105



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3196/98 esittäjä(t): Heidi Hautala (V) komissiolle (27. lokakuuta 1998) Aihe: Natura-poikkeuslupaperusteiden prioriteettijärjestys 1. Ovatko komission Natura-lainsäädännön toimeenpanossa soveltamat poikkeuslupaperusteet prioriteettijärjestyksessä seuraavat: a) että hankkeesta on suoritettu vaihtoehtovertailu, b) että hanke on yleisen edun kannalta pakottava, c) että menetettävä suojeluarvo on kompensoitavissa?2. Tarkoittaako tämä prioriteettijärjestys sitä, että valtioneuvoston on ensin tutkittava, onko hankkeelle olemassa vaihtoehtoja ja että mikäli hankkeelle löytyy Naturan toteuttamisen kannalta haitattomampi vaihtoehto, valtioneuvoston on hylättävä ensin mainittu hanke? 3. Tarkoittaako prioriteettijärjestys myös sitä, että vain, jos vaihtoehtoista ratkaisua ei ole, arvioidaan, onko hankkeen toteuttamiselle yleisen edun kannalta pakottava syy? 4. Missä vaiheessa suunnittelua komissio edellyttää, että vaihtoehdot kartoitetaan? Onko komissio sitä mieltä, että Suomessa esimerkiksi Vuosaaren satamahankkeen osalta vaihtoehdot olisi pitänyt kartoittaa jo seutukaavaehdotuksen laadintavaiheessa? 5. Aikooko komissio ryhtyä toimenpiteisiin, kun seutukaavaehdotuksessa ei ole otettu lainkaan huomioon hankkeelle olemassa olevia vaihtoehtoja, esimerkiksi muita sijoituspaikkoja tai olemassa olevien satamien toiminnan tehostamista? 6. Missä vaiheessa poikkeuslupamenettelyyn voidaan ryhtyä? Voidaanko poikkeuslupaa hakea ennen kuin kansallinen Natura-esitys on valmis ts. jotta tiedetään, mistä poikkeusta voi hakea? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardinkomission puolesta antama vastaus (19. marraskuuta 1998) Luontotyyppidirektiivissä(1) säädetään erityisten suojelualueiden verkoston eli Natura 2000 -verkoston perustamisesta. Verkosto koostuu alueista, joiden luontotyyppi kuuluu liitteessä I lueteltuihin luontotyyppeihin, sekä alueista, joilla tavataan liitteessä II lueteltuja lajeja (yhteisön tärkeinä pitämät alueet). Lisäksi siihen kuuluu alueita, jotka jäsenvaltiot ovat luokitelleet erityissuojelualueiksi lintudirektiivin(2) perusteella. Yhteisön tärkeinä pitämien alueiden luettelo kootaan vaiheittaisessa menettelyssä, jonka päätteeksi komissio vahvistaa luettelon. Alueisiin sovelletaan 6 artiklan 2, 3 ja 4 kohdan säännöksiä niiden luetteloon ottamisesta lähtien. Lintudirektiivin perusteella luokiteltujen erityissuojelualueiden osalta nämä säännökset ovat kuitenkin voimassa jo ennestään. Luontotyyppidirektiivissä säädetään, että jäsenvaltioiden on ryhdyttävä asianmukaisiin toimenpiteisiin Natura 2000 -alueiden tilan heikentymisen estämiseksi. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin toteuttaa myös hankkeen, jolla on kielteinen vaikutus alueeseen, mutta tämä edellyttää 6 artiklan 3 ja 4 kohdan yksityiskohtaisten ehtojen toteutumista. Tällaisia ehtoja ovat hankkeen vaikutusten arviointi alueen kannalta, vaihtoehtoisten ratkaisujen puuttuminen, yleisen edun kannalta pakottavat syyt sekä korvaavien toimenpiteiden toteuttaminen. Komissio vahvistaa, että kaikkien näiden ehtojen täyttyminen on varmistettava ennen hankkeen käynnistämistä, mutta jäsenvaltiot valitsevat itse tarkoitukseen soveltuvat menettelyt. Tuomioistuimen tehtävänä on ratkaista lopullisesti, onko kyseiset perusteet asetettava johonkin tiettyyn tärkeysjärjestykseen, mutta komissio pitää kohtuullisena tarkastella useampia perusteita yhtäaikaisesti. Näin esimerkiksi vaihtoehtoisten ratkaisujen tarkastelu voisi sisältyä ympäristövaikutusten arviointiin, jossa tarkasteltaisiin myös hankkeen ekologisia vaikutuksia. Vaihtoehtoiset ratkaisut on nähtävä suhteessa tarkastelun kohteena olevaan hankkeeseen. Luontotyyppidirektiivissä ei säädetä vaihtoehtojen arvioinnin toteuttamistavasta, vaan jäsenvaltiot päättävät itse asianmukaisesta menettelystä. Hanke, jolla on kielteisiä vaikutuksia, voidaan toteuttaa ainoastaan siinä tapauksessa, että muita vaihtoehtoja ei ole. Komissio voi vaatia jäsenvaltiota näyttämään toteen kyseisen ehdon täyttymisen. Parlamentin jäsen viittaa erityisesti Vuosaaren satamahankkeeseen Helsingissä. Hankkeella on vaikutuksia Mustavuori-Östersundomin alueeseen, jonka Suomen näkemyksen mukaan olisi oltava erityissuojelualue ja jota se myös ehdottaa yhteisön kannalta tärkeäksi alueeksi luontotyyppidirektiivin perusteella laaditussa kansallisessa luettelossa. Tästä johtuen näyttäisi siltä, että 6 artiklan 3 ja 4 kohdan säännöksiä olisi sovellettava 1. tammikuuta 1995 lähtien, jolloin Suomi liittyi Euroopan unioniin. Komissio käy asiasta kirjeenvaihtoa Suomen viranomaisten kanssa. (1) Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21. toukokuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/43/ETY (EYVL L 206, 22.7.1992). (2) Luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2. huhtikuuta 1979 annettu neuvoston direktiivi 79/409/ETY (EYVL L 103, 25.4.1979).