KIRJALLINEN KYSYMYS E-3008/97 komissiolle esittäjä(t): Gerhard Hager (NI) (1. lokakuuta 1997)

Aihe: Pöytäkirjojen ja julistusten oikeudellinen asema

Euroopan unionin oikeus jakautuu primäärioikeuteen, jonka jäsenvaltiot hyväksyvät kansainvälisenä oikeutena ja joka täytyy ratifioida kussakin maassa, ja sekundäärioikeuteen, joka yhteisön ylikansallisen luonteen vuoksi annetaan toimielinten taholta ja jolla on välitön vaikutus kansallisiin lainsäädäntöihin.

Integraation viime vaiheissa tuli kuitenkin yhä useammin välttämättömäksi hyväksyä perussopimusten tarkistuksen yhteydessä perussopimusten (primäärioikeuden) yksinkertaisen tarkistamisen ja täydentämisen ohella myös pöytäkirjoja ja julistuksia, joihin sisältyy erityismääräyksiä. Voisiko komissio vastata seuraaviin kysymyksiin, jotka koskevat näiden pöytäkirjojen ja julistusten oikeudellista asemaa:

1. Mikä on pöytäkirjojen oikeudellinen asema ja millä perusteella se määritetään?

2. Mikä on ¨konferenssin antaman julistuksen¨ oikeudellinen asema ja millä perusteella se määritetään?

3. Mikä on komission mielestä primäärioikeuteen kuuluvan perussopimuksen päätösasiakirjaan liitettyjen ¨huomioon otettavien julistusten¨ oikeudellinen asema?

4. Mikä on jäsenvaltion yksipuolisen julistuksen merkitys?

5. Missä määrin Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen täytyy ottaa tai missä määrin se voi ottaa primäärioikeuden pöytäkirjat ja julistukset huomioon päätöksissään?

6. Mikä oikeudellinen merkitys on Amsterdamin sopimukseen sisältyvällä luottolaitoksia oskevalla Itävallan ja Luxemburgin julistuksella?

Komission puheenjohtajan Jacques Santerin komission puolesta antama vastaus (1. joulukuuta 1997)

Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 239 artiklan sekä EHTY:n ja Euratomin perustamissopimusten vastaavien määräysten mukaan sopimuksiin liitetyt pöytäkirjat ovat sopimusten erottamaton osa. Näin ollen pöytäkirjat ovat oikeudellisesti samanarvoisia perustamissopimusten kanssa. Kuten Euroopan yhteisöjen tuomioistuin totesi jo vuonna 1956: ¨Kaikki asianomaisiin säädösteksteihin (perustamissopimukset, liitteet ja pöytäkirjat) sisältyvät säännökset ovat yhtä sitovia. [-] Niitä ei voida asettaa vastakkain: ne on nähtävä kokonaisuutena, jotta niitä voidaan soveltaa oikein.¨ (Asiat 7/54 ja 9/54, Groupement des industries luxembourgeoises v. korkea viranomainen, Kok. 1956, s. II-91).

Toisin kuin pöytäkirjat, julistukset eivät ole EY:n perustamissopimuksen erottamaton osa. EY:n tuomioistuin ei ole vielä ottanut kantaa sopimusta allekirjoitettaessa annettujen julistusten oikeudelliseen merkitykseen. Tuomioistuin ottaa kylläkin huomioon julistukset, jotka on johdettuun oikeuteen kuuluvia säädöksiä hyväksyttäessä kirjattu neuvoston pöytäkirjaan, siltä osin kuin ne ilmentävät jäsenvaltioiden yhteisiä aikeita ja niiden sisältö on ilmaistuna asiaa koskevassa yhteisön lainsäädännössä. Toisin sanoen julistuksella ei voida lisätä mitään sopimustekstiin eikä julistus voi olla ristiriidassa sopimustekstin hengen tai kirjaimen kanssa (ks. asia Antonissen C-292/89, tuomion 17 ja 18 kohta, jotka koskevat neuvoston pöytäkirjaan asetusta 1612/68 hyväksyttäessä kirjattua julistusta, Kok. 1991 s. I-773). Kuitenkin tästä poiketen julistus, joka selventää sopimustekstin soveltamisalaa, otetaan huomioon (ks. asia Grimaldi C-322/88, tuomio, Kok. 1989, s. I-4407 ja asia Egle, C-310/90, tuomio, Kok. 1992, s. I-177).

Saksan luottolaitoksia koskevassa julistuksessa hallitustenvälinen konferenssi viittasi komission lausuntoon, jonka mukaan yhteisön oikeuden perusteella kyseisten laitosten tarjoamia yleishyödyllisiä palveluja voidaan pitää yleishyödyllisinä. Samalla konferenssi pyysi komissiota selvittämään, esiintyykö muissa jäsenvaltioissa vastaavanlaisia tapauksia, ja jos esiintyy, soveltamaan niihin samoja yhteisön säännöksiä. Itävallan ja Luxemburgin yksipuolinen julistus, jonka hallitustenvälinen konferenssi otti huomioon, oli jatkoa edellä mainitulle pyynnölle, jota komission on noudatettava.