FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/618

(2004/C 88 E/0637)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1768/03

esittäjä(t): John Cushnahan (PPE-DE) komissiolle

(28. toukokuuta 2003)

Aihe: Kidutuksen uhrien kuntouttaminen

Katsooko komissio, että sodanjälkeisessä Irakissa yksi ensisijaisen tärkeistä asioista on Irakin kansan auttaminen? Saddam Husseinin aikakaudella kidutus ja epäinhimillinen kohtelu oli erittäin yleistä. Irakin ulkopuolella on useita kuntoutuskeskuksia, jotka ovat tarjonneet hoitoa irakilaisille kidutuksen uhreille. Katsooko komissio, että keskusten on jatkettava tärkeää työtään? EU on siirtänyt kidutuksen uhreille tarkoitettujen avustusten painopistettä kuntoutuksesta ennaltaehkäisyyn, sillä kuntoutukseen myönnetty rahoitusosuus on pienentynyt 14,5 miljoonasta eurosta 8,2 miljoonaan euroon vuosina 2001—2002, mikä merkitsee 45 prosentin leikkausta. Katsooko komissio, että EU:n olisi myönnettävä rahaa sekä ennaltaehkäisevään toimintaan että kidutuksen uhrien kuntouttamiseen? Aikooko komissio ottaa uudelleen esille kidutuksen uhrien kuntouttamiseen tarkoitettujen määrärahojen vähentämisen varmistaakseen, että tätä tärkeää työtä voidaan edelleen jatkaa?

Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus

(2. heinäkuuta 2003)

Komissio on yhtä mieltä arvoisan parlamentin jäsenen kanssa siitä, että Irakin kansan tarpeet ja erityisesti niiden ihmisten tarpeet, jotka ovat joutuneet kärsimään kidutusta ja epäinhimillistä kohtelua Saddam Husseinin ollessa vallassa, tulisi ottaa erityisesti huomioon mahdollisesti annettavassa humanitaarisessa avussa. Komissio tutkii parhaillaan miten irakilaisia voitaisiin avustaa lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä sen jälkeen, kun komissio on luonut tarvittavat poliittiset puitteet sodanjälkeisen Irakin jälleenrakennuksen avustamiseksi. Yhdeksi mahdolliseksi avustuksen painopistealueeksi on harkittu ihmisoikeuksia. Tähän kuuluisi myös kidutuksen uhrien kuntoutus.

Komissio on päättänyt ottaa käyttöön entistä strategisemman lähestymistavan eurooppalaisen ihmisoikeus-ja demokratia-aloitteen (EIDHR) kautta ohjattavaan rahoitukseen. ihmisoikeuksien ja demokratisoitumisen edistämisestä toukokuussa 2001 annetussa komission tiedonannossa (1) esitetään neljä pääasiallista kohdetta, jotka tarvitsevat EIDHR:n tukea. Näihin kohteisiin kuuluvat myös kidutuksen vastaiset toimet. Rahoituksen tehokkaamman kohdentamisen ohella tiedonannossa korostettiin, että unionin olisi keskityttävä mahdollisimman suuressa määrin kidutuksen ehkäisyyn kuntoutuskeskusten tukemisen sijasta. Vuosien 2002—2004 eurooppalaisen ihmisoikeus- ja demokratia-aloitteen myöhemmässä ohjelma-asiakirjassa todettiin, että rahoitus suunnattaisiin kidutuksen ehkäisyyn pidemmällä aikavälillä.

Kuntoutuskeskusten saaman rahoituksen pieneneminen liittyy toimenpiteisiin, joilla halutaan vähentää kasvussa olevaa riippuvuutta yhteisön rahoituksesta. Tarkoitus on, että keskusten tulisi kyetä etsimään rahoitusta muista lähteistä. Esimerkiksi vuoden 2001 ehdotuspyynnössä kuntoutushankkeiden saama enimmäistuki laskettiin 60 prosenttiin unionin sisäpuolella sijaitseville keskuksille ja 80 prosenttiin unionin ulkopuolelle sijoittuville hankkeille. Näitä määriä laskettiin vuoden 2002 ehdotusmäärässä edelleen 50 prosenttiin ja 75 prosenttiin. Ylläpitoa koskevien kysymysten tärkeys arviointimenettelyssä on myös tärkeä tekijä. Toimielinten vahvistaminen, johon kuuluu varainhankinnan kehittäminen, katsottiin myös selvästi tukikelpoiseksi vuosien 2001 ja 2002 rahoituksessa.

Vuoden 2002 ehdotuspyynnön oli tarkoitus jatkaa tätä menettelyä. Ehdotuspyyntö, jonka suuruus oli 25 miljoonaa euroa, kattoi kidutuksen ehkäisyä koskevien hankkeiden ja kuntoutuskeskusten rahoituksen niin, että kyseisille toimialoille piti suunnitelman mukaan myöntää 1/3 ja 2/3 suuruiset osuudet käytettävissä olevasta rahoituksesta. Kaksi asiantuntijaa, yksi hankkeiden hallinnan asiantuntija ja yksi psykiatrian/psykologian asiantuntija, arvioivat ehdotetut hankkeet. Hankkeet asetettiin paremmuusjärjestykseen niiden saaman pistemäärän mukaan ja valittiin niin, että ehdotetut toimet olivat tasapainossa niiden maantieteelliseen jakaumaan nähden.

Kuntoutuskeskusten, jotka toimivat unionin sisäpuolella (budjettikohta B5-813), esittämien hankkeiden laatu johtikin tulokseen, jossa suunniteltu tasapaino säilyi. Unionin ulkopuolelle sijoittuvien keskusten hankkeet kuitenkin menestyivät arvioinnissa melko huonosti (joskus alle vähimmäisrajan), minkä vuoksi riittävien kuntoutushankkeiden valinnassa ei kyetty noudattamaan kaavailtua 2/3—1/3-suhdetta. Unionin ulkopuolella sijaitseville keskuksille myönnettiin noin 4,5 miljoonaa euroa (jaksolle 2002—2003). Kidutusta ehkäiseviä toimia koskeville hankkeille puolestaan myönnettiin noin kahdeksan miljoonaa euroa. Unionin sisäpuolella toimivat kuntoutuskeskukset saivat suunnilleen neljän miljoonan euron suuruisen tuen sekä kahden miljoonan lisätuen hankkeille, joilla on tarkoitus auttaa kidutuksen uhreja.

Mahdollisuutta, että keskuksia suljettaisiin yhteisön antaman tuen pienentymisen vuoksi, täytyy tutkia siltä kannalta, että mainittuun politiikkaan sisältyy painopisteen siirtäminen kuntoutuksesta ennaltaehkäisyyn ja että kyseisen politiikan muutokseen liittyy toimenpiteitä, joita jo hahmoteltiin aiemmin tässä vastauksessa. Keskuksille annettavan tuen täytyy noudattaa kilpailusääntöjä, joiden tarkoitus on rahoittamalla vain parhaat, laadultaan vähimmäisvaatimukset täyttävät hankkeet varmistaa, että unionin veronmaksajien rahoille saadaan vastinetta.

Varojen jakaminen kuntoutuskeskuksille uudelleen vuoden 2003 talousarviosta ei ole mahdollista. Tämä johtaisi siihen, että toisia EIDHR:n ihmisoikeuksiin liittyviä prioriteetteja uhkaisi varojen leikkaus. Tällöin EIDHR:n suunnittelua ei myöskään noudatettaisi eikä varoja voitaisi jakaa varainhoitoasetuksen (2) määräysten mukaisesti. Vuodeksi 2003 suunnitellaan kuitenkin uutta 5,5 miljoonan euron suuruista ehdotuspyyntöä unionin sisäpuolella toimiville keskuksille.

(1) KOM(2001) 252 lopullinen.

(2) Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annettu neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 1605/2002, EYVL L 248, 16.9.2002.