KIRJALLINEN KYSYMYS E-0788/01 esittäjä(t): Christoph Konrad (PPE-DE) komissiolle. Ajoneuvon uudelleenrekisteröintiin liittyvät valtavat kulut ja byrokraattiset esteet Espanjassa.



Virallinen lehti nro 261 E , 18/09/2001 s. 0196 - 0197



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0788/01 esittäjä(t): Christoph Konrad (PPE-DE) komissiolle (13. maaliskuuta 2001) Aihe: Ajoneuvon uudelleenrekisteröintiin liittyvät valtavat kulut ja byrokraattiset esteet Espanjassa 1. Aikooko komissio poistaa moninkertaiset, lähes ylivoimaiset byrokraattiset esteet, joita ajoneuvon omistaja kohtaa auton uudelleenrekisteröinnin yhteydessä Espanjassa (pakolliset käynnit kunnanvirastossa, verovirastossa, Espanjan katsastuslaitoksella, asiasta vastaavan liikenneviranomaisen luona, erityisessä insinööritoimistossa auton teknistä tarkastusta varten ja toimiluvan saaneessa alan yrityksessä)? 2. Mitä mieltä komissio on eri hakemuksiin liittyvistä suurista maksuista (yhteensä 100 000 pesetaa eli 1 200 Saksan markkaa), jotka ajoneuvon omistajan on suoritettava edellä mainituissa paikoissa? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (8. toukokuuta 2001) Komissio on tutkinut hallinnollisia esteitä, joita Euroopan kansalaiset ovat joutuneet kohtaamaan halutessaan rekisteröidä Espanjassa ajoneuvon, joka on ennestään rekisteröity toisessa jäsenvaltiossa. Komissiolle on tarjoutunut tilaisuus asian tutkimiseen, koska sille on toimitettu viime vuosina asiasta useita valituksia. Tässä yhteydessä on ensinnäkin muistettava, että sen jälkeen kun komissio oli käynnistänyt useita rikkomisesta johtuvia menettelyitä, Espanjan viranomaiset muuttivat vuoden 1999 aikana ajoneuvojen rekisteröintiä koskevaa lainsäädäntöään saadakseen sen yhteensopivaksi Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön kanssa, siten kuin se on systematisoitu komission asiaa koskevassa tulkitsevassa tiedonannossa(1). Espanjassa annettiin asiasta kuninkaan asetus 7. heinäkuuta 1204/1999, liikenneministeriön ohjeet 98/V-20 ja yleinen ajoneuvoasetus (kuninkaan asetus 2822/1998), jotka yksinkertaistivat huomattavasti Espanjaan tuotujen ajoneuvojen rekisteröintimenettelyä. Kun otetaan huomioon nämä yksinkertaistamistoimet ja Espanjan viranomaisten komissiolle tekemät ilmoitukset, näyttää siltä, että rekisteröintimenettely kokonaisuudessaan vie muutaman päivän eikä käy liian kalliiksi, kunhan ajoneuvoaan rekisteröivä kansalainen täyttää tietyt vaatimukset (katsastuksessa käynti, verojen maksu jne.). Rekisteröintimenettely on pidempi ja kalliimpi siinä tapauksessa, että rekisteröitävää ajoneuvoa ei ole aiemmin asianmukaisesti tyyppihyväksytty jossain toisessa Euroopan talousalueen valtiossa. Tällaisessa tapauksessa kansallisilla viranomaisilla on oikeus vaatia, että ajoneuvo saatetaan yksittäisen tyyppihyväksyntämenettelyn alaiseksi, joka ei kuitenkaan saa sisältää rikkovia tutkimuksia. Tällaisissa tapauksissa komissio pitää perusteltuna yksittäisen tyyppihyväksynnän vaatimista sillä ehdolla, että siihen ei sisälly kohtuuttomia kuluja ja, että siinä otetaan huomioon asiakirjat, joita on annettu muussa Euroopan talousalueen valtiossa. Arvoisan parlamentin jäsenen mainitsema tapaus, jossa kulut ovat olleet korkeat, näyttäisi viittaavaan ennen yksinkertaistamista käytössä olleeseen menettelyyn tai tilanteisiin, joissa yksittäinen tyyppihyväksyntä on ollut tarpeellinen. Jos asiasta tulee uusia valituksia ja niistä käy ilmi, että edellä mainitusta hallintotoimien yksinkertaistamisesta huolimatta on vaadittu huomattavia maksuja muutoin kuin yksittäisen tyyppihyväksynnän ollessa kyseessä, komissio tutkii ne mitä pikimmiten varmistaakseen yhteisön lainsäädännön noudattamisen. (1) EYVL C 143, 15.5.1996.