KIRJALLINEN KYSYMYS P-2284/99 esittäjä(t): Samuli Pohjamo (ELDR) komissiolle. Jätteeksi luokitellun materiaalin hyväksikäyttö Suomessa.



Virallinen lehti nro 225 E , 08/08/2000 s. 0086 - 0087



KIRJALLINEN KYSYMYS P-2284/99 esittäjä(t): Samuli Pohjamo (ELDR) komissiolle (24. marraskuuta 1999) Aihe: Jätteeksi luokitellun materiaalin hyväksikäyttö Suomessa Komission esittämään jätteiden polttamista koskevaan direktiiviin liittyy Suomessa vakavia ongelmia. Direktiiviehdotus on tehty maille, jossa jätehuolto perustuu massapolttolaitoksiin. Suomi ajautuisi direktiiviä noudattaessaan ympäristönsuojelun tehokkuuden ja ekotehokkuuden kannalta päinvastaiseen tilanteeseen. Maassamme on teollisuuden arvioiden mukaan ainakin noin 200 lämmön- ja voimantuotantolaitosta sekä teollisuuden uunia, joissa voidaan turvallisesti rinnakkaispolttaa jätteiksi luokiteltuja haitattomia materiaaleja. Näitä ovat puun lisäksi myös esimerkiksi materiaalikierrätykseen syystä tai toisesta soveltumattomat paperit, pahvit ja tekstiilit sekä vaarattomat teollisuuden prosessilietteet. Teollisuudessamme syntypaikkalajitellaan polttoon soveltuvat jätteeksi luokitellut materiaalit aivan vastaavanlaisesti kuin kotitalouksissa ja kaupan piirissä. Näin varmistetaan, ettei poltossa synny tavallisiin polttoaineisiin verrattuna haitallisempia päästöjä. Polttolaitosten toimintaa myös valvotaan tehokkaasti. Tällaisten laitosten raja-arvojen soveltaminen haitattomia, jätteiksi luokiteltuja materiaaleja sivupolttoaineena käyttäviin laitoksiin on hyvin ongelmallista jo siitä syystä, että päästöjen jatkuva mittaaminen on kallista ja edellyttää suuria investointeja mittalaitteisiin. Suomessa pitkät kuljetusmatkat puoltavat pienten laitosten käyttöä. Kustannukset voivat nousta niin, että jätteiden käyttö sivupolttoaineena käy kannattamattomaksi. Rinnakkaispoltolla voidaan vähentää kaatopaikoille kuljetettavan jätteen määrää. Jätteiksi luokiteltujen, mutta haitattomia savukaasupäästöjä poltossa synnyttävien, syntypaikkalajiteltujen materiaalien energiasisällön hyödyntäminen tukee mitä suurimassa määrin kestävää kehitystä. Pyydän saada tietää: 1. Mitä komissio tekee, jotta direktiiviä laadittaessa otettaisiin huomioon Suomen tehokas jätteiden syntypaikkalajittelu ja sen mahdollistama energiakäyttö? 2. Onko mahdollista, että polttoa valvoville viranomaisille tulisi laajemmat valtuudet tapauskohtaiseen joustoon, jos se on kyseessä olevan jätteen ja laitoksen teknisen tason kannalta perusteltua? Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus (22. joulukuuta 1999) Jätteiden polttoa koskeva komission ehdotus(1) annettiin 7. lokakuuta 1998. Parlamentin ensimmäinen käsittely oli 14. huhtikuuta 1999. Neuvoston yhteinen kanta vahvistettiin 25. marraskuuta 1999. Valmistellessaan direktiiviä komissio kävi tiiviitä keskusteluja kaikista jäsenvaltioista olevien asiantuntijoiden ja muiden asianosaisten kanssa. Näiden keskustelujen ja neuvoston kanssa käytyjen neuvottelujen perusteella vahvistettiin yhteinen kanta, jossa on otettu huomioon pohjoismaisten jäsenvaltioiden erikoisvaatimukset. Yhteisellä kannalla pyritään luomaan jätteiden rinnakkaispoltolle samat vaatimukset kuin jätteiden poltolle. Jätteiden rinnakkaispolttoa harjoittaviin polttolaitoksiin sovelletaan yleisesti paljon tiukempia päästörajoja kuin laitoksiin, jotka eivät käytä jätteitä. Ongelmana ei kuitenkaan ole aina tiukempien päästörajojen noudattaminen vaan direktiivissä säädettyjen mittausvaatimusten kustannukset. Tämän asian vuoksi uuden direktiivin säännösten mukaan on mahdollista pyytää viranomaisilta lupaa suorittaa mittauksia harvemmin, minkä pitäisi vähentää toimijoille aiheutuvia kustannuksia. 11 artiklan 6 kohdan säännösten mukaan on mahdollista suorittaa fluorivedyn ja rikkidioksidin määräaikaismittauksia jatkuvien mittausten sijasta. Lisäksi 11 artiklan 7 kohdan säännösten mukaan raskasmetallien ja dioksiinin määräaikaismittauksien tiheyttä voidaan vähentää tietyin perustein. Suomen valtuuskunta teki neuvostossa tätä asiaa koskevan aloitteen. Komissio on näin ollen sitä mieltä, että uudessa direktiivissä on jo otettu huomioon Suomen jätehuoltojärjestelmän erityisvaatimukset. Lisäksi komissio ottaa huomioon kaikki uudet näkökohdat, joita saattaa nousta esiin asian toisessa käsittelyssä. (1) EYVL C 372, 2.12.1998, sellaisena kuin se on muutettuna asiakirjalla KOM(1999) 330 lopullinen.