KIRJALLINEN KYSYMYS P-1649/00

esittäjä(t): Alexander de Roo (Verts/ALE) komissiolle

(18. toukokuuta 2000)

Aihe: Radioaktiiviset savuhälyttimet

Saksassa ja Ranskassa ovat amerikium-241:a sisältävät savuhälyttimet kiellettyjä, kun taas muissa jäsenvaltioissa, kuten Alankomaissa, näiden ionisoivien savuhälyttimien käyttö on sallittu ja niitä myydään tee-se-itse -liikkeissä.

On olemassa myös optisia savuhälyttimiä, jotka toimivat ilman radioaktiivisia osia. Useimmissa sisätilojen tulipaloissa syntyy paljon savua (8590 prosentissa tapauksista), johon optinen savuhälytin reagoi jo seitsemän minuutin kuluttua. Ionisoivat hälyttimet alkavat hälyttää vasta 1520 minuutin kuluttua.

Radioaktiiviset savuhälyttimet voivat aiheuttaa keuhkosyöpää. Lisäksi, kun ne käytön jälkeen joutuvat jätteiden sekaan, niiden radioaktiiviset osat päätyvät hallitsemattomasti ympäristöön.

1. Onko komissio kanssani yhtä mieltä, että kansanterveyden ja ympäristösuojelun kannalta olisi parempi, jos radioaktiivisten savuhälyttimien käyttökielto koskisi, ei ainoastaan Ranskaa ja Saksaa, vaan myös muita jäsenvaltioita?

2. Onko komissio valmis, mahdollista kieltoa ennakoiden, määräämään, että radioaktiivisten savuhälyttimien pakkauksissa on ilmoitettava kuvien ja tekstin avulla selvästi, että kyse on radioaktiivista säteilyä tuottavasta laitteesta?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(20. kesäkuuta 2000)

Yleisistä periaatteista työntekijöiden ja väestön suojelemiseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta säädetään perusnormien vahvistamisesta työntekijöiden ja väestön terveyden suojelemiseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta 13 päivänä toukokuuta 1996 annetussa neuvoston direktiivissä N:o 96/29/Euratom(1). Tällä direktiivillä kumotaan mm. 15 päivänä heinäkuuta 1980 annettu neuvoston direktiivi 80/836/Euratom(2), joka edelleen muodostaa oikeudellisen perustan useimmissa maissa voimassa olevalle kansalliselle lainsäädännölle väestön suojelemisesta ionisoivalta säteilyltä. Uuden direktiivin IV osastossa säädetään, että kaikki uudentyyppiset toiminnot, jotka aiheuttavat altistusta ionisoivalle säteilylle, on perusteltava niiden tuomilla taloudellisilla, yhteiskunnallisilla tai muilla eduilla suhteessa niiden mahdollisesti aiheuttamiin terveyshaittoihin

Komission käytettävissä olevien tietojen mukaan useimmissa jäsenvaltioissa, myös kysymyksessä mainituissa valtioissa, on otettu käyttöön lupajärjestelmä ionisaatiokammiomenetelmään perustuville palohälyttimille, koska niiden käyttö on perusteltua erityisen hyvien teknisen toimintaominaisuuksien vuoksi.

Perusnormeja koskevassa direktiivissä säädetään, että ilmoittamista tai lupaa ei tarvitse edellyttää sellaisille toiminnoille, joissa radioaktiivisuuden kokonaismäärä ei ylitä ilmoitettuja vapautusrajoja. Mikäli vapautusrajat ylittyvät, ilmoittamista ei edellytetä radioaktiivisia aineita sisältävän laitteen osalta, mikäli laite on jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten hyväksymää tyyppiä, se on rakenteeltaan umpilähde, säädetty annosnopeus ei ylity ja toimivaltaiset viranomaiset ovat määritelleet loppusijoitusta koskevat edellytykset.

Koska radioaktiivisia aineita sisältäviin kulutustavaroihin liittyy erityisiä ongelmia, komissio on säännöllisesti tarkastellut tilannetta jäsenvaltioissa. Euratomin perustamissopimuksen 31 artiklan mukaisesti perustettu työryhmä tutkii parhaillaan viimeaikaista suuntausta ja kehitystä selvittääkseen, miten jäsenvaltiot ovat noudattaneet uuden perusnormeja koskevan direktiivin vaatimuksia radioaktiivisia aineita koskevista kulutustavaroista. Heti kun työryhmä on saanut työnsä päätökseen, komissio tarkastelee tilannetta uudestaan ja toteuttaa mahdollisesti toimenpiteitä yhdenmukaistaakseen kansallisia säännöksiä ja hallintotoimia, jotka liittyvät kyseisten laitteiden valmistukseen, markkinoille saattamiseen ja loppusijoitukseen.

Lisäksi on huomattava, että palohälyttimet ovat rakennusalan tuotteita, jotka kuuluvat rakennusalan tuotteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun neuvoston direktiivin 89/106/ETY soveltamisalaan(3). Komissio on tähän liittyen antanut Euroopan standardointikomitealle (CEN) tehtäväksi laatia näitä tuotteita koskevan yhdenmukaisen standardin. Kun eurooppalainen standardi on valmis (luultavasti vuonna 2001), kyseisissä tuotteissa voidaan käyttää yhteisön laajuisia merkintöjä, joihin liitetään tiedot tuotteen suoritusominaisuuksista.

(1) EYVL L 159, 29.6.1996.

(2) EYVL L 246, 17.9.1980.

(3) EYVL L 40, 11.2.1989.