KIRJALLINEN KYSYMYS E-2017/02 esittäjä(t): Ieke van den Burg (PSE) ja Anne Van Lancker (PSE) komissiolle. Asetuksen 1612/68 soveltaminen raja-alueen työntekijän täydestä työttömyydestä aiheutuvan korvauksen täydentämiseen.



Virallinen lehti nro 301 E , 05/12/2002 s. 0257 - 0258



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2017/02 esittäjä(t): Ieke van den Burg (PSE) ja Anne Van Lancker (PSE) komissiolle (9. heinäkuuta 2002) Aihe: Asetuksen 1612/68 soveltaminen raja-alueen työntekijän täydestä työttömyydestä aiheutuvan korvauksen täydentämiseen Onko komissio tietoinen 's Hertogenboschin tuomioistuimen 21. maaliskuuta 2002 antamasta tuomiosta asiassa Rita Lemmens-Lenaerts (nro 197850)? Tämä henkilö asuu Belgiassa ja työskentelee raja-alueen työntekijänä Alankomaissa. Hän joutuu työttömäksi, ja asetuksen (ETY) N:o 1408/71(1) nojalla hänellä on oikeus belgialaiseen työttömyyskorvaukseen. Hänen entinen työnantajansa antaisi hänelle sellaisen työmarkkinasopimuksen perusteella korvauksen, jonka mukaan perustyöttömyyskorvausta täydennetään viimeisemmän bruttopalkan tasoiseksi, mutta lähtökohtana on alankomaalainen työttömyyskorvaus. Koska Belgian maksama korvaus on Alankomaalaista alhaisempi, kyseisen henkilön korvaus jää alhaisemmaksi kuin hänen Alankomaissa asuvien kollegoidensa nauttima korvaus. Katsooko komissio, että on kyse siitä, tuleeko bruttopalkasta lasketun, työmarkkinasopimuksen mukaisen prosenttikorvauksen (asetuksen (ETY) N:o 1612/68(2) 7 artiklan 2 ja 4 kohdassa tarkoitettu sosiaalietu), joka maksetaan raja-alueen työttömälle työntekijälle pakollisen asuinmaasta saadun korvauksen lisäksi (asetus (ETY) N:o 1408/71 71 artiklan 1 a kohdan ii alakohta), taata sama bruttotulotaso verrattuna kollegoihin, jotka asuvat samassa maassa, jossa työpaikka sijaitsee? Katsooko komissio, että alankomaalaisen tuomioistuimen olisi pitänyt viitata asetuksia 1408/71 ja 1612/68 koskevaan oikeuskäytäntöön, eli päätökseen asiassa Meints (C-57/96) ja nk. eläkepisteytystä koskevaan päätökseen (Komissio vs. Ranska C-35/97)? Kuinka komissio pyrkii uudistaessaan asetusta (ETY) N:o 1408/71 löytämään ratkaisun mainittuun ongelmaan, joka koskee asuinmaasta pakollisena maksettavaa työttömyyskorvausta ja työntekomaasta saatavia lisiä raja-alueiden työntekijöiden irtisanomisen yhteydessä? (1) EYVL L 149, 5.7.1971, s. 2. (2) EYVL L 257, 19.10.1968, s. 2. Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus (27. elokuuta 2002) Komissio on tietoinen kansallisesta tuomiosta, johon arvoisat parlamentin jäsenet viittaavat. Komission käytettävissä olevien tietojen mukaan kyseinen riita-asia koskee työttömyyskorvaukseen liittyvän lisän laskentaa. Alankomaissa toimivan entisen työnantajan olisi työehtosopimuksen mukaisesti maksettava tämä lisä irtisanomalleen työntekijälle. Työehtosopimuksen mukaisesti työnantajan on maksettava lisä viimeisen bruttopalkan perusteella laskettavaan tiettyyn prosenttiosuuteen saakka. Komissio katsoo, että tämä etuus kuuluu asetuksen (ETY) N:o 1612/68(1) 7 artiklan soveltamisalaan. Artiklan mukaan siirtotyöläisille taataan samat oikeudet ja edut kuin kotimaisille työntekijöille, kuten yhteisöjen tuomioistuin on todennut muun muassa asioissa C-57/96 (Meints)(2), C-35/97 (komissio v. Ranska)(3) ja C-15/96 (Schöning-Kougebetopoulou)(4) antamissaan tuomioissa. Ei kuitenkaan näytä siltä, että Alankomaiden työehtosopimuksessa määrättäisiin siirtotyöläisiin ja varsinkin rajatyöntekijöihin sovellettavasta käsittelystä, joka poikkeaa kotimaisten työntekijöiden käsittelystä. Lisän maksamisen avulla on määrä taata kaikille työntekijöille tietty prosenttiosuus viimeisestä bruttopalkasta. Sitä vastoin ei ole yhteisön lainsäädännön eikä varsinkaan asetuksen (ETY) N:o 1612/68 mukaista, että lisän laskennan lähtökohtana on käytännössä yksinomaan oletus, jonka mukaan asianomainen henkilö saa Alankomaiden lainsäädännön mukaisen työttömyyskorvausten määrän. Asetuksen (ETY) N:o 1408/71(5) 71 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii kohdan mukaan rajatyöntekijä, joka on kokonaan työtön, saa työttömyyskorvaukset sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, jonka alueella hän asuu. Tämä määrä voi poiketa entisen työskentelyvaltion lainsäädännön mukaisesta määrästä. Komission näkemyksen mukaan entisen työnantajan on otettava tätä lisää laskiessaan huomioon asianomaisen henkilön saamien työttömyyskorvausten todellinen määrä pitäen lähtökohtana erityisesti asetuksen (ETY) N:o 1408/71 säännöksiä, jotta henkilölle tosiasiallisesti maksetaan lisä viimeisen bruttopalkan tiettyyn prosenttiosuuteen asti. Asetuksen (ETY) N:o 1408/71(6) uudistamista koskevassa ehdotuksessa komissio on esittänyt, että rajatyöntekijät saavat sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaiset työttömyyskorvaukset, jossa he ovat viimeksi työskennelleet. Jos ehdotus hyväksytään, kyseisen työehtosopimuksen soveltaminen voisi epäilemättä helpottua, sillä työttömät rajatyöntekijät saisivat samat työttömyyskorvaukset kuin asuinmaassaan työskentelevät työntekijät. (1) Neuvoston asetus (ETY) N:o 1612/68, annettu 15. lokakuuta 1968, työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella, EYVL L 257, 19.10.1968. (2) Tuomio 27. marraskuuta 1997 (Kok. 1997, s. I-6689). (3) Tuomio 24. syyskuuta 1998 (Kok. 1998, s. I-5325). (4) Tuomio 15. tammikuuta 1998 (Kok. 1998, s. I-47). (5) Neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71, annettu 14. kesäkuuta 1971, sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä, EYVL L 149, 5.7.1971. Asetus sellaisena kuin se on saatettuna ajan tasalle asetuksella (EY) N:o 118/97, EYVL L 28, 30.1.1997. (6) EYVL C 38, 12.2.1999.