KIRJALLINEN KYSYMYS E-2779/01 esittäjä(t): Adeline Hazan (PSE) neuvostolle. Perheenyhdistämistä koskeva direktiiviehdotus.



Virallinen lehti nro 134 E , 06/06/2002 s. 0100 - 0101



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2779/01 esittäjä(t): Adeline Hazan (PSE) neuvostolle (10. lokakuuta 2001) Aihe: Perheenyhdistämistä koskeva direktiiviehdotus Perheenyhdistämistä koskevaa direktiiviehdotusta käsitellään 27.28. syyskuuta 2001 järjestettävässä oikeus- ja sisäasioiden neuvoston kokouksessa. Kysymyksen esittäjä on huolestunut kyseisen tekstin kohtalosta, sillä se on olennaisen tärkeä vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan eurooppalaisen alueen toteuttamisen kannalta. Jotkut jäsenvaltiot näyttävät haluavan perääntyä tilanteesta perheenyhdistämisoikeuden käyttöönottoa koskevan päätöksen lähestyessä, ja ehdotukseen aiotaan tehdä huomattavia muutoksia. Eikö kyseinen ehdotus kuitenkin ole ensimmäinen konkreettinen ja määrätietoinen askel kohti kolmannen pilarin siirtämistä yhteisön toimivaltaan? Hyväksyykö neuvosto tällaisen menettelytavan? Kannattaako neuvosto 1. sen ajanjakson pidentämistä yli vuoteen, joka kolmansien maiden kansalaisten on odotettava, ennen kuin he voivat anoa perheenyhdistämistä; 2. perheen määritelmän rajoittamista jyrkästi koskemaan ydinperhettä, jolloin sen ulkopuolelle jäävät vanhemmat ja isovanhemmat, parit, jotka eivät ole naimisissa, sekä huollettavina olevat täysi-ikäiset lapset; 3. mahdollisuutta kieltää perheenjäseniltä oikeus mennä töihin heti, kun he ovat saapuneet vastaanottavaan jäsenvaltioon; 4. jäsenvaltioiden mahdollisuutta perua oleskelulupa perheenyhdistämisen kautta maahan tulleilta perheenjäseniltä, jos perheenyhdistämiselle asetetut ehdot eivät enää täyty seuraavien kahden vuoden aikana? Euroopan parlamentti ei ilmaissut lainkaan tämän suuntaisia mielipiteitä syyskuussa 2000. Voimmeko luottaa siihen, että neuvosto tukee vankasti Euroopan parlamentin kantaa? Huolehtiiko neuvosto siitä, että sellaisista ideologioista, jotka perustuvat valikoivaan ja vanhentuneeseen näkemykseen Euroopan unionin kansalaisuudesta, tehdään loppu? Vastaus (12. helmikuuta 2002) Sen jälkeen, kun neuvosto vastasi arvoisan parlamentin jäsenen toukokuussa 2001 esittämään kirjalliseen kysymykseen n:o P-1597/01, neuvostossa käydyissä keskusteluissa on erityisesti keskitytty tiettyihin peruskysymyksiin, kuten perheenjäsenen käsitteen määrittelyyn, sellaisille henkilöille myönnettäviin oikeuksiin, jotka voivat hyödyntää perheenyhdistämismahdollisuutta, ja eri määräaikojen noudattamiseen. Puheenjohtajavaltio Ruotsin ja puheenjohtajavaltio Belgian toteuttamasta tiiviistä työskentelystä huolimatta ei ole ollut mahdollista lähentää näitä arkaluontoisia kysymyksiä koskevia jäsenvaltioiden kantoja. Oikeus- ja sisäasioiden neuvoston istunnossa 27. ja 28. syyskuuta 2001 käytiin keskustelu puheenjohtajavaltion määrittelemistä seuraavista avainkysymyksistä: - avopuolisoiden kohtelu - perheenyhdistämiseen oikeutettujen alaikäisten lasten ikä - määräajat tai odotusajat, joita voidaan asettaa perheenkokoajalle ja/tai perheenjäsenille direktiivin mukaisten oikeuksien saamisessa. Puheenjohtajavaltio on pyrkinyt erityisesti löytämään direktiivin soveltamisalaa koskevaan kysymykseen välitysratkaisun, jossa määritellään sukulaissuhteiden läheisyydestä riippuen kolme erilaista perheenjäsenten ryhmää, jotka ovat oikeutettuja perheenyhdistämiseen: - aviopuoliso ja alaikäiset lapset (ydinperhe) - suoraan ylenevää sukupolvea olevat sukulaiset ja täysi-ikäiset lapset - avopuolisot. Välitysehdotuksessa säädetään velvoitteesta sallia perheenyhdistäminen ydinperheen jäsenille, mutta jäsenvaltiot voivat sen sijaan itse päättää, myöntävätkö ne tällaisen oikeuden kahdelle muulle perheenjäsenten ryhmälle. Ehdotuksessa kuitenkin määrätään, että mikäli jäsenvaltiot päättävät sallia suoraan ylenevää sukupolvea olevien sukulaisten, täysi-ikäisten lasten ja avopuolisojen perheenyhdistämisen, niiden on myönnettävä näille perheenjäsenille direktiivin mukainen kohtelu. Puheenjohtajavaltio on tämän jälkeen pyrkinyt määrittelemään sukulaisuussuhteiden läheisyydestä riippuen erilaisten oikeuksien tasoja. Keskustelu jatkuu kaikista edellä mainituista kysymyksistä. Jäsenvaltioiden erilaiset perinteet ja lähestymistavat osoittavat kysymysten olevan erittäin arkaluontoisia. Neuvosto on kuitenkin pannut merkille kunkin jäsenvaltion halukkuuden etsiä nopeasti käytännön ratkaisuja vielä ratkaisemattomiin kysymyksiin.