FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 65/155

(2004/C 65 E/170)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2443/03

esittäjä(t): Geoffrey Van Orden (PPE-DE) komissiolle

(22. heinäkuuta 2003)

Aihe: Meripetolinnut

Eräillä merilinnuilla, kuten merimetsoilla, on tuhoisia seurauksia EU:n joissa ja joensuistoissa eläville kalaparville.

Tällä on myös haitallinen vaikutus ravintoketjuun, mikä puolestaan on vahingoksi monille lintulajeille ja suurille kaloille.

Suojellaanko meripetolintuja, kuten merimetsoja, jollain tavoin EU:n lainsäädännössä vai onko jäsenvaltioiden viranomaisilla oikeus tarvittaessa suorittaa teurastuksia?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(23. syyskuuta 2003)

Arvoisa parlamentin jäsen on ilmaissut huolensa eräiden meripetolintulajien, kuten merimetsojen, vaikutuksesta unionin joissa ja joensuistoissa eläviin kalaparviin.

Näiden lintujen suojelun tason osalta komissio haluaa korostaa, että kaikkien luonnonvaraisten lintulajien tavoin merimetso kuuluu lintudirektiivissä (1) säädettyyn yleiseen suojelujärjestelmään ja että jäsenvaltiot voivat poiketa kiellosta, joka koskee kyseisten lintujen tahallista tappamista tai pyydystämistä käytetystä menetelmästä riippumatta ja niiden pesien ja munien tahallista tuhoamista tai vahingoittamista ja pesien siirtämistä, lintudirektiivissä säädetyn poikkeusjärjestelmän mukaisesti (9 artikla).

Kun lintudirektiivi annettiin vuonna 1979, merimetson mannermaista alalajia (Phalacrocorax carbo sinensis) pidettiin uhanalaisena, joten se lueteltiin direktiivin liitteessä I lajina, jonka elinympäristöä ja esiintymisalueita on suojeltava erityistoimin.

Tämän lajin kanta on kuitenkin kasvanut huomattavasti, ja lajin suojelun tasoa pidetään nyt suotuisana. Siksi komissio poisti jäsenvaltioita kuultuaan merimetson direktiivin liitteestä I.

Komissio on tietoinen siitä, että kalastajien ja merimetsojen välillä on eturistiriitoja tietyillä unionin alueilla, ja se sopi jäsenvaltioiden kanssa, että lintudirektiivin poikkeussäännöksiä voidaan soveltaa täysimääräisesti merimetsojen aiheuttaman vakavan vahingon estämiseksi, jos se on perusteltua ja jollei muuta tyydyttävää ratkaisua ole.

Sen jälkeen, kun merimetso poistettiin vuonna 1997 lintudirektiivin liitteestä I, komissio on seurannut edelleen tilannetta ja pohtinut asiaa lintudirektiivin täytäntöönpanosta vastaavien jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa. Lintudirektiivin mukaisen ORNIS-komitean 26. kesäkuuta 2003 pidetyn kokouksen keskustelujen perusteella näyttää siltä, että nykyiset kannat ovat melko vakaita Euroopassa, eikä kansainvälisen yhteistyön kehittämiseen tämän lajin kantojen hoitamiseksi ole ilmeisesti tarvetta.

Lisäksi eri jäsenvaltioissa ja Euroopan tasolla tehdään tutkimuksia (esimerkiksi tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen viidennestä puiteohjelmasta rahoitettava tutkimus ”Reducing the conflict between Cormorants and fisheries on a Pan-European scale: Redcafe”), jossa kehitetään entistä parempia menetelmiä merimetsojen kalastukselle aiheuttamaa vahinkoa koskevan ongelman ratkaisemiseksi.

(1) Neuvoston direktiivi 79/409/ETY, annettu 2. huhtikuuta 1979, luonnonvaraisten lintujen suojelusta (EYVL L 103, 25.4.1979).