KIRJALLINEN KYSYMYS E-2864/02

esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle

(11. lokakuuta 2002)

Aihe: Pankkisiirroista perittävät kulut ja komission valtuudet antaa lupa oikeustoimien käynnistämiseen

Erittäin selkeässä ja hyödyllisessä vastauksessaan kirjalliseen kysymyksen E-2271/02(1) komission jäsen Frits Bolkestein esitti yhteenvedon oikeudellisesta kannasta maksuihin, joita rajat ylittävistä tilisiirroista voidaan periä.

Kuten komission jäsen hyvin tietää, Euroopan parlamentin talous- ja raha-asioiden valiokunnassa on käyty hyvin paljon keskustelua maksuista, joita peritään euroalueen sisällä tehtävistä siirroista, ja yleisestä käytännöstä periä maksu sekä maksajalta että saajalta OUR-siirroissa, mikä on vastoin rajojen yli suoritettavista tilisiirroista annetun direktiivin (27. tammikuuta 1997 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/5/ETY(2)) säännöksiä. Bolkestein sanoo vastauksessaan, että jos pankit perivät asiakkaalta laittomia maksuja, tällä on oikeus saada väärin peritty maksu takaisin, ja että direktiivin

täytäntöönpano on kaikissa jäsenvaltioissa on tältä osin ollut asianmukaista. Bolkesteinin mukaan komissio ei voi ryhtyä oikeustoimiin, jos asiakkaat eivät käytä oikeuksiaan.

Tarkoittaako komissio tällä sitä, että jos jäsenvaltion hallitus tai keskuspankki ei lainkaan kykene varmistamaan, että pankit noudattavat direktiivin säännöksiä, komissiolla ei ole oikeudellisia valtuuksia nostaa kyseistä jäsenvaltiota vastaan kannetta yhteisöjen tuomioistuimessa?

Jos komissiolla kuitenkin on tällaiset valtuudet, mutta se ei käytä niitä ja kieltäytyy vastaamasta sellaisten luonnollisten tai oikeushenkilöiden vaatimuksiin, joille komission toimimattomuus on aiheuttanut taloudellisia menetyksiä, katsooko se, että konsolidoidun perustamissopimuksen 232 artiklan nojalla tällaisilla henkilöillä olisi kahden kuukauden kuluttua oikeus nostaa kanne yhteisöjen tuomioistuimessa sillä perusteella, että yhteisön toimielin (eli komissio) on jättänyt antamatta kyseiselle henkilölle osoitettavan jonkin muun säädöksen kuin suosituksen tai lausunnon?

(1) EYVL C 137 E, 12.6.2003, s. 66.

(2) EYVL L 43, 14.2.1997, s. 25.

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(19. marraskuuta 2002)

Komissio on seurannut tarkkaan rajojen yli suoritettavista tilisiirroista annetun direktiivin 97/5/EY soveltamista. Se on teettänyt useita tutkimuksia hintojen kehityksestä ja kansallisista täytäntöönpanosäännöksistä. Tiedot ovat nähtävillä seuraavassa verkko-osoitteessa: http://europa.eu.int/comm/internal_market/en/finances/payment/directives/index.htm.

OUR-maksukäytäntö (maksumääräyksen antaja maksaa kaikki kulut) otettiin käyttöön, jotta päästäisiin käytännöstä, jossa yleensä välittäjäpankki perii osuuden siirrettävästä summasta. Komission tutkittua kansalliset täytäntöönpanosäännökset on selvinnyt, että tämä säännös on siirretty oikein jäsenvaltioiden lainsäädäntöön. On kuitenkin mahdollista, että säännöstä noudatetaan joskus väärin, useimmiten siitä syystä, että jokin osapuolista ei tunne kansallisia säännöksiä. Komission vastaanottamia valituksia tutkittaessa on käynyt ilmi, että kahden maksun periminen johtui suurimmassa osassa tapauksia siitä, että yksi kolmesta asiassa toimineesta pankista luuli, että kyseessä oli SHARE-tilisiirto, jossa kulut jaetaan maksumääräyksen antajan ja saajan kesken.

Kun komissio saa valituksen asiakkaalta, joka on joutunut suorittamaan kaksinkertaisen maksun rajojen yli suoritetusta tilisiirrosta, se ilmoittaa valittajalle ensin, mitä oikeuksia direktiivi 97/5/EY antaa hänelle. Tuntiessaan oikeutensa asiakas on paremmin valmistautunut keskustelemaan pankkinsa kanssa ongelmien ilmetessä. Komissio ilmoittaa aina myös FIN-NET-verkoston oikeusasiamiesten yhteystiedot. Jos asiakkaan yhteydenotto pankkiin ei tuota tulosta, hän voi hakea riitaan tuomioistuinten ulkopuolista ratkaisua FIN-NET-verkostosta. Vaikuttaa kuitenkin siltä, että kaksinkertaisen maksun perinnästä kärsimään joutunut asiakas ei mielellään ryhdy valitusmenettelyyn muutaman euron vuoksi.

Komissio voi tietenkin ryhtyä laiminlyöntiä koskeviin toimenpiteisiin, jos säännöstä ei ole siirretty kansalliseen lainsäädäntöön, jos tämä on tehty väärin tai jos direktiivin kansallisia täytäntöönpanosäännöksiä sovelletaan väärin. Komission käytössä olevien tietojen mukaan kyseistä direktiiviä ei kuitenkaan sovelleta systemaattisesti ja tahallisesti väärin missään jäsenvaltiossa.

Kuten edellisessä vastauksessa mainittiin, asetuksen (EY) N:o 2560/2001(1) mukaisesti kaikista rajat ylittävistä euromääräisistä tilisiirroista on 1. heinäkuuta 2003 alkaen perittävä samat maksut kuin valtion sisällä suoritettavista tilisiirroista sekä maksumääräyksen saajan että sen antajan puolella. Tämän vuoksi komissio aikoo tulevaisuudessa muuttaa rajojen yli suoritettavien tilisiirtojen oikeudellisen kehyksen yhdenmukaiseksi valtion sisäisten tilisiirtojen säännöstön kanssa.

(1) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EY) N:o 2560/2001, annettu 19 joulukuuta 2001, rajat ylittävistä euromääräisistä maksuista, EYVL L 344, 28.12.2001.