Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0168



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3110/98 esittäjä(t): Viviane Reding (PPE) komissiolle (16. lokakuuta 1998) Aihe: Luxemburgilaisten käsityöläisyritysten syrjiminen saksalaisella työntekijöiden lähettämiseen liittyvällä lailla Saksassa on ollut vuodesta 1997 lähtien voimassa laki työntekijöiden lähettämisestä (AEntG), jonka tavoitteena on mm. estää "sosiaalinen polkumyynti" ja epäreilu kilpailu, joita ilmenee siinä yhteydessä, kun työntekijöitä lähetetään toiseen EU-maahan. Tämä tavoite on täysin hyväksyttävä, mutta sitä ei saa käyttää uusien protektionististen esteiden verukkeena. Laki on muodostunut konkreettiseksi ongelmaksi luxemburgilaisille käsityöläisyrityksille, jotka tarjoavat palveluja Saksassa (erityisesti Rheinland-Pfalzissa ja Saarlandissa) ja jotka ovat joutuneet kestämättömään tilanteeseen, koska niiden työntekijät on vakuutettava sekä Luxemburgissa että Saksassa. Luxemburgissa oikeus maksettuun lomaan on rakennusalalla turvattu lailla, ja työehtosopimuksessa edellytetään lomarahaa, joka on 11,77 % bruttopalkasta. Saksan loma- ja korvauskassa (ULAK) vaatii nyt luxemburgilaisia yrityksiä suorittamaan sille lomarahana 14,25 % lähettämisen aikana maksetusta bruttopalkasta. Tämän kaksinkertaisen rasitteen (saman maksun suorittaminen yhtäaikaisesti kahteen verrattavissa olevaan järjestelmään) ja suurten hallinnollisten menojen vuoksi luxemburgilaiset yritykset ovat selvästi epäedullisemmassa kilpailuasemassa saksalaisiin kilpailijoihinsa nähden. Onko komissio tietoinen tästä ongelmasta? Mitä toimenpiteitä komissio aikoo toteuttaa, jotta Saksan laki työntekijöiden lähettämisestä (AEntG) ja rakennusalan sosiaalikassamenettely eivät vaikeuta muiden EU-maiden yritysten pääsyä markkinoille? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (20. marraskuuta 1998) Arvoisa parlamentin jäsen kiinnittää huomiota kysymyksiin, jotka liittyvät saksalaisen työntekijöiden lähettämistä koskevan lain (Arbeitnehmerentsendegesetz) yhteensopivuuteen rajat ylittävän palvelujen vapaan tarjoamisen periaatteen kanssa, joka on EY:n perustamissopimuksen 59 artiklassa tarkoitettu perusvapaus. Tätä vapautta tulkittaessa on otettava huomioon palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon 16 päivänä joulukuuta 1996 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 96/71/EY(1) mainitut täsmennykset, vaikka määräaika tämän direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä päättyykin vasta 16 päivänä joulukuuta 1999. Direktiivin 96/71/EY tarkoituksena on, että jokainen yritys, joka tarjoaa palveluita toisen jäsenvaltion alueella ja lähettää sinne palkattuja työntekijöitä, noudattaa tässä jäsenvaltiossa voimassa olevia vähimmäissuojaa koskevia pakottavia ydinsääntöjä. Saksassa tehtyjä lomarahajärjestelmään liittyviä toimenpiteitä on tarkasteltava suhteessa edellä mainittuihin säädöksiin. Helmikuussa 1998 saksalainen työtuomioistuin saattoi nykyistä saksalaista lomarahajärjestelmää koskevat ennakkotapauskysymykset Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tutkittaviksi. Komissio on myös saanut lukuisia valituksia muiden jäsenvaltioiden yrityksiltä (ei kuitenkaan aikaisemmin Luxemburgista). Koska Saksan viranomaisilla ei ole aikomusta keskeyttää järjestelmänsä soveltamista ennakkotapausten perusteella, komissio on aloittanut asiassa EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisen menettelyn. (1) EYVL L 18, 21.1.1997.