Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0147



KIRJALLINEN KYSYMYS P-2808/98 esittäjä(t): Bernard Lehideux (PPE) komissiolle (9. syyskuuta 1998) Aihe: EU:n direktiivit estävät sairaalafarmasian määrittelemisen erilliseksi oppiaineeksi Vaikka sairaalafarmasialle on uskottu monia erityistehtäviä (verestä valmistettavat lääkkeet, kliinisten kokeiden hallinto, epidemiologia, sterilointi, kemiallinen farmasia jne.), sitä ei katsota lääketieteen ja kirurgian eri sektorien tai biologian kaltaiseksi erilliseksi oppiaineeksi. Sairaala-apteekkarit toivoisivat, että sairaaloiden ja klinikoiden apteekkeja voivat hoitaa vain erityisen tutkinnon suorittaneet. Nykyisin nämä apteekkarit suorittavat koulutuksensa päätteeksi erityisen tutkinnon (DES). Silti myös muunlaisen lääketieteellisen koulutuksen saaneet voivat hoitaa sairaala-apteekkeja. Vaikuttaa siltä, että Ranskan terveysministeriö ja ne ammattijärjestöt, joita asia koskee, kannattavat sairaalafarmasian määrittelemistä erilliseksi oppiaineeksi. Ranskan farmasiaharjoittelijoiden ammattijärjestöjen liiton (Fédération Nationale des Syndicats d'Internes en Pharmacie) mukaan tietyt EU:n direktiivit estävät tämän kehityksen. 1. Estävätkö jäsenvaltioiden sairaala-apteekkien hoitoa säätelevät Euroopan yhteisön säännökset sairaalafarmasian katsomisen erilliseksi oppiaineeksi ja sen, että erityisen tutkinnon suorittaminen katsotaan alalla toimimisen ehdoksi? 2. Jos näin on, mikä on näiden määräysten tarkoitus? Onko mahdollista muuttaa niitä siten, että poistetaan esteet ja mahdollistetaan näin sairaalafarmasian määritteleminen erilliseksi oppiaineeksi? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (5. lokakuuta 1998) 1. Tiettyä farmasian alan toimintaa koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 16 päivänä syyskuuta 1985 annetussa direktiivissä 85/432/ETY(1) määritellään koulutuksen vähimmäisvaatimukset, joita kaikissa jäsenvaltioiden myöntämissä farmasian alan perustutkinnoissa on noudatettava. Direktiivissä ei hyväksytä sitä, että jäsenvaltio asettaa ehtoja sairaalafarmaseutin ammatin harjoittamiselle, mikäli kyseisellä henkilöllä on muu kuin farmasian tutkintotodistus. Direktiivin 1 artiklan 1 kohdan mukaisesti jäsenvaltioiden on huolehdittava, että niillä henkilöillä, joilla on muissa jäsenvaltioissa myönnetty ja säädetyt vaatimukset täyttävä farmasian perustutkinto, on oikeus päästä harjoittamaan ja harjoittaa vähintään saman artiklan 2 kohdassa mainittua toimintaa. Tarkoitettua toimintaa on esimerkiksi lääkkeiden valmistus, valvonta, varastointi ja jakelu sairaaloissa, toisin sanoen sairaala-apteekin hoitaminen. Direktiivissä 85/432/ETY annetaan siis periaate, jonka mukaan farmasian perustutkinto on ainoa ja riittävä ehto päästä harjoittamaan artiklan 2 kohdassa mainittua toimintaa. Tämä periaate tunnetaan nimellä tutkintojen vastaavuus. Ainoa poikkeus tähän sääntöön on se, että jäsenvaltioilla on mahdollisuus vaatia henkilöltä lisäksi ammattikokemusta, jotta hän voisi päästä harjoittamaan yhtä tai useampaa artiklassa mainituista toimista (katso 1 artiklan 1 kohdan lopusta). Sitä vastoin direktiivissä ei estetä perustamasta sairaalafarmasian erikoiskoulutusta (tai muuta farmasian alan kuten teollisuusfarmasian tai apteekkifarmasian koulutusta) ja vastaavaa sairaalafarmasiaan erikoistuneen farmaseutin tutkintoa, kunhan tällaista erikoiskoulutusta ei vaadita kyseisen ammatin harjoittamiseen, vaan se on ainoastaan osoitus erikoistumisesta. 2. Edellä mainitun direktiivin 85/432/ETY määräysten tarkoituksena on varmistaa tämän direktiivin käyttökelpoisuus, samoin kuin 16 päivänä syyskuuta 1985 annetun direktiivin 85/433/ETY, joka koskee farmasian tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroista tunnustamista sekä toimenpiteitä sijoittautumisvapauden tehokkaan käyttämisen helpottamiseksi farmasian alalla2. Toisin sanoen tarkoituksena on taata farmaseuttien vapaa liikkuvuus jäsenvaltioiden välillä Ottaen huomioon, että direktiivissä 85/432/ETY tyydytään koordinoimaan ainoastaan farmasian perustutkintoa eikä farmasian erikoistumisaloja, määräysten puuttuessa jäsenvaltiot voisivat tavallaan tehdä tyhjäksi farmasian alaa koskevat direktiivit ja vaatia farmasian eri aloille pyrkiviltä erikoiskoulutuksen. Mikäli näin tapahtuisi, ja yhteisön lainsäädäntö ei takaa farmasian erikoisalojen koulutuksen automaattista tunnustamista, direktiivissä 85/433/ETY säädetty vastavuoroinen perustutkinnon automaattinen tunnustaminen olisi vain muodollista, koska se ei takaisi pääsyä vähimmäisalan piiriin. Toisaalta farmasian alan direktiivejä hyväksyttäessä päätettiin, että farmasian perustutkinto takaisi riittävät tiedot ja taidot direktiivin 85/432/ETY 1 artiklan 2 kohdan tarkoittamien toimien harjoittamiseen. Farmasian alan erikoistumisesta käytiin perusteellisia keskusteluja farmasian komiteassa, joka direktiivin 85/432/ETY 6 artiklan ja direktiivin 85/433/ETY 20 artiklan mukaisesti avustaa komissiota farmasian alan direktiivejä koskevissa kysymyksissä. Korkeiden virkamiesten muodostama farmasian komitea perustettiin päätöksellä 75/320/ETY(2). Käydyissä keskusteluissa kävi ilmi, että jäsenvaltiot olivat kysymyksestä erimielisiä. Näistä syistä komissio ei aio esittää farmasian alan direktiiveihin korjausehdotuksia, joilla se asettaisi kyseenalaiseksi tutkintojen vastaavuuden. komission käsityksen mukaan tutkintojen vastaavuudella on hyvin positiivinen merkitys yhteisön farmaseuteille, koska se takaa heille vapaan liikkuvuuden sisämarkkina-alueella. (1) EYVL L 253, 24.9.1985. (2) EYVL L 147, 9.6.1975.