KIRJALLINEN KYSYMYS E-0724/02 esittäjä(t): Johannes Swoboda (PSE) komissiolle. Temelinin atomivoimala.



Virallinen lehti nro 301 E , 05/12/2002 s. 0052 - 0053



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0724/02 esittäjä(t): Johannes Swoboda (PSE) komissiolle (14. maaliskuuta 2002) Aihe: Temelinin atomivoimala Onko EU:n alaisuudessa tehdyn, Temelinin atomivoimalaa koskevan tutkimuksen tuloksena olemassa asiantuntijalausuntoja (teknis-tieteellisiä tietoja), jotka voitaisiin antaa Euroopan parlamentin jäsenten käyttöön? Onko olemassa tilastoja tapauksista, jotka ovat johtaneet atomivoimaloiden sulkemiseen ja joiden yhteydessä a) ei ole esiintynyt radioaktiivisia päästöjä b) on esiintynyt radioaktiivisia päästöjä? Onko tapausten syissä eroja sen mukaan, onko kyse raaka-aineen puutteesta, toimintaviasta tai turvalaitteiden toiminnan pettämisestä? Mitä simulointimalleja käytettiin tapausten aiheuttaman ympäristökuormituksen arviointiin, erityisesti kun kyseessä oli (radioaktiivisten) vahingollisten aineiden leviäminen? Onko olemassa tuloksia tai vertailuja mitatusta tai lasketusta radioaktiivisuudesta eri etäisyyksiltä voimalasta, jossa tapaus on ilmennyt? Onko todettu radioaktiivisesta kuormituksesta johtuvia terveysvaikutuksia tai sairastumisia, jotka voidaan yhdistää tiettyihin tapauksiin? Mitä yhtenäisiä turvanormeja komissio vastedes edellyttää atomivoimaloilta? Günter Verheugenin komission puolesta antama vastaus (2. toukokuuta 2002) Temelinin ydinvoimalaa koskevassa niin kutsutussa Melkin prosessissa komissio toimi puheenjohtajan kolmen osapuolen yhteisessä asiantuntijaryhmässä, joka käsitteli 29:ää Itävallan esiin nostamaa kysymystä. Puheenjohtajuus oli osa komission tarjoamia välityspalveluja, joilla kahdenvälistä vuoropuhelua pyritään helpottamaan. Asiantuntijaryhmän työskentelyn ajan molemmat osapuolet vaihtoivat keskenään useita teknisluonteisia asiakirjoja, jotka luonnollisestikin oli tarkoitettu vastapuolen käyttöön. Näin ollen prosessin välittäjällä ei ollut valtuuksia antaa kyseisiä asiakirjoja yleiseen jakeluun; asiasta noussut kansainvälinen kiista saatiin kuitenkin prosessin päätteeksi ratkaistua. Prosessin päätelmiä ja jatkotoimia koskeva asiakirja (Conclusions of the Melk Process and Follow-up) perustuu yhteisymmärrykseen, johon Itävallan ja Tekin hallitukset pääsivät 29. marraskuuta 2001, ja se on julkisesti saatavilla. Kansainvälisten sopimusten mukaan kaikki sellaiset tapahtumat, jotka saattavat vaikuttaa ydinvoimaloiden turvallisuuteen, luokitellaan ydinvoimalaitostapahtumien kansainvälisen vakavuusasteikon (INES) mukaisesti. Yleensä tällaisia tapahtumia koskevat vuositilastot julkaisee kansallinen valvontaviranomainen, jolle tapahtumat on raportoiva. INES-asteikossa on seitsemän tasoa, joiden avulla voidaan tehdä ero sellaisten tapahtumien, joista ei aiheudu säteilyä ulkopuolelle (tyypillisesti anomaliat tai vaaratilanteet), ja vakavampien tapahtumien, joista aiheutuu säteilyä ulkopuolelle (tyypillisesti onnettomuudet), välillä. Vaaratilanteiden ja onnettomuuksien perimmäiset syyt on analysoitava, materiaali ja toiminnalliset tekijät mukaan luettuina, samoin turvajärjestelmien toiminta. Eri säteilylähteiden vaikutuksista ihmisten terveyteen on julkaistu lukuisia tieteellisiä tutkimuksia, jotka eroavat toisistaan huomattavastikin lähestymistapansa ja niissä käytettyjen tieteellisten menetelmien mukaan. Koska ympäristössämme on useita luonnollisia säteilylähteitä ja koska ihmisten terveys riippuu monista eri tekijöistä, on vaikea vahvistaa kiistattomasti minkään yhden tekijän ja tietyn taudin välistä yhteyttä. Komissio on ponnistelut tauotta vuodesta 1975 ydinturvallisuusvaatimusten yhdenmukaistamisen puolesta, ja paljon onkin jo saavutettu. Myös muut järjestöt ja yhdistykset [Kansainvälinen atomienergiajärjestö (IAEA), Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön ydinenergiajärjestö (OECD/NEA), Länsi-Euroopan ydinvoima-alan valvontaviranomaisten liitto (Western European Nuclear Regulators Association, WENRA), ydinvoimateollisuuden ryhmittymät] ovat ryhtyneet yhdenmukaistamistoimiin. Urakka on luonnollisestikin monitahoinen, koska yhdenmukaistettavina ovat ydinvoimaloita omaavien maiden varsin erilaiset tekniset, oikeudelliset ja sääntelyyn liittyvät perinteet. Yhdenmukaistamistoimien perustana on muiden näkökohtien ohella oltava parhaat käytänteet korkean tason ydinturvallisuuden saavuttamiseksi. Vastuu ydinvoimaloiden suunnittelun, rakentamisen, toiminnan ja käytöstä poistamisen turvallisuudesta on edelleenkin toiminnan harjoittajalla, kun taas voimalaa koskeva lainkäyttövalta on kansallisella valvontaviranomaisella. Komissio on joka tapauksessa valmis osallistumaan aktiivisesti ydinturvallisuuden yhteisöulottuvuuden luomiseen, joka ottaisi huomioon ydinvoimaloita koskevien yhteisten turvallisuusstandardien tarpeen Laekenin Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti.