FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 70/85

(2004/C 70 E/087)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2329/03

esittäjä(t): Piia-Noora Kauppi (PPE-DE) komissiolle

(16. heinäkuuta 2003)

Aihe: Hiilen sitomista koskevan tekniikan sisällyttäminen päästökauppadirektiiviin

Yhdysvallat, Euroopan unioni ja 13 muuta maata ovat äskettäin perustaneet kansainvälisen foorumin kasvihuonekaasupäästöjen torjumiseksi pääasiassa edistämällä tekniikkaa, jolla hidastetaan hiilidioksidimäärien kasvamista ilmakehässä. Kyseinen aloite tunnetaan nimellä Carbon Sequestration Leadership Forum, ja sillä pyritään lisäämään kansainvälistä yhteistyötä kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi.

Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat äskettäin päätyneet kompromissiin kasvihuonekaasujen päästökauppaa koskevassa parlamentin toisessa käsittelyssä. Kompromissiratkaisussa Euroopan komissiota pyydetään arvioimaan direktiiviä uudelleen vuonna 2006 ja antamaan ehdotuksia direktiivin uudistamisesta.

Millaisessa aseman komissio antaa hiilen sitomista koskevalle tekniikalle? Voisiko tämän tekniikan yhdistää EU:n päästökauppadirektiiviin? Katsooko komissio, että hiilen sitomista koskevalla tekniikalla voisi olla käyttöä Kioton tavoitteiden saavuttamista koskevassa EU:n politiikassa?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(16. syyskuuta 2003)

Hiilen sitomista käsittelevän foorumin (Carbon Sequestration Leadership Forum, CSLF) perustava kokous järjestettiin Washingtonissa 23.-25. kesäkuuta 2003. Foorumin tärkeimpänä tavoitteena on edistää kansainvälistä yhteistyötä hiilensitomistekniikoihin liittyvän tutkimuksen alalla. Näissä tekniikoissa hiilidioksidi erotetaan fossiilisista polttoaineista jo lähteessä ja varastoidaan syvälle maaperään siten, ettei se kuormita ympäristöä.

Euroopan unioni on Kioton pöytäkirjassa sitoutunut vähentämään kasvihuonekaasupäästöjään vuosina 2008—2012 kahdeksalla prosentilla vuoden 1990 tasoon verrattuna. Tämä saavutetaan pääasiassa parantamalla energiatehokkuutta ja lisäämällä uusiutuvien energialähteiden käyttöä. Koska hiilen sitominen on vasta tutkimusvaiheessa, EU ei katso sillä olevan suurta merkitystä vuosien 2008—2012 Kioton päästötavoitteen saavuttamisen kannalta. Maailmalaajuisia päästöjä on kuitenkin vuoden 2012 jälkeen vähennettävä yli 50 prosenttia, jos ilmastomuutos halutaan pysäyttää ja muuttaa sen suunta. Tätä prosessia voidaan mahdollisesti edistää hiilensitomistekniikoilla erottamalla hiilidioksidi ja varastoimalla se maaperään.

Jotta hiilidioksidin varastointi maaperään olisi tehokas tapa rajoittaa päästöjä, hiilidioksidi on voitava varastoida turvallisesti useiden satojen tai tuhansien vuosien ajan. Hiilidioksidin varastoinnilla on myös oltava alhaiset ympäristövaikutukset ja siedettävät kustannukset, sen on oltava kansallisten ja kansainvälisten oikeudellisten vaatimusten mukaista ja sen on oltava myös yhteiskunnallisesti ja poliittisesti hyväksyttävää. Samoin kuin muiden jätteiden käsittelyn osalta suuri yleisö on saatava vakuuttuneeksi siitä, ettei hiilidioksidin varastointi aiheuta merkittäviä riskejä. Myös eräät oikeudelliset ja sääntelyyn liittyvät kysymykset on vielä ratkaisematta.

Äskettäin hyväksytyssä direktiivissä (1) kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY (2) muuttamisesta päästöt määritellään ”jonkin laitoksen lähteistä ilmaan päästetyiksi kasvihuonekaasuiksi”. Näin ollen direktiivin oikeudellinen kehys mahdollistaa hiilen sitomisen käytön, sillä kasvihuonekaasuja ei vapautuisi, jos ne sidottaisiin. Tämä lähestymistapa vastaa direktiivin tavoitetta, joka on päästöjä vähentävien innovaatioiden edistäminen sen sijaan, että määriteltäisiin käytettäviä yksittäisiä tekniikoita.

Kuten edellä jo mainittiin, hiilensitomistekniikat ovat vasta tutkimusvaiheessa, joten päästöjen tarkkailua ja raportointia koskevissa ohjeissa, jotka annetaan direktiivin 14 artiklan nojalla syksyllä 2003, tällaisten tekniikoiden käyttöä ei oteta huomioon päästöjen vähentämiseen vaikuttavana tekijänä. Jos käynnissä olevan tutkimuksen avulla voidaan osoittaa, että hiilidioksidi voidaan varastoida maaperään turvallisesti ja ympäristön kannalta hyväksyttävällä tavalla ilman, että hiilidioksidia pääsee ilmakehään missään vaiheessa, ja jos varastoinnille vahvistetaan asianmukaiset standardit, kuten Euroopan ympäristön pilaantumisen ehkäisy- ja valvontatoimiston (Euroopan IPPC-toimiston) hyväksymät menetelmät, tarkkailua ja raportointia koskevia ohjeita voidaan muuttaa vastaavasti.

(1) http://europa.eu.int/comm/environment/climat/030723provisionaltext.pdf.

(2) Neuvoston direktiivi 96/61/EY, annettu 24 päivänä syyskuuta 1996, ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi, EYVL L 257, 10.10.1996.