KIRJALLINEN KYSYMYS E-1278/02

esittäjä(t): Toine Manders (ELDR) komissiolle

(6. toukokuuta 2002)

Aihe: Lintudirektiivin ja luontotyyppidirektiivin arviointi

Alankomaalaisten pk-yritysten ja alaa edustavien järjestöjen mukaan vähintään tuhannen taajamien ulkopuolella toimivan vapaa-ajan yrityksen selviytyminen on välittömän uhan alainen. Kyse on samalla liki kymmenen tuhannen henkilön työllisyydestä. Varsinkin tiukat seutukaavoitukseen liittyvät toimet ja alankomaalaisten viranomaisten luontopolitiikka ovat käytännössä lamauttaneet yrittäjyyden vapaa-ajanvieton alalla.

Erityisesti lintudirektiivin tai luontotyyppidirektiivin soveltamisalan piiriin kuuluvilla alueilla vapaa-ajanviettoa rajoitetaan vieläkin enemmän tai se on tehty mahdottomaksi. Vuosien kuluessa on lintu- ja luontotyyppidirektiiveihin nimittäin liitetty moninaista lainsäädäntöä, minkä seurauksena direktiivien alkuperäiset tavoitteet ovat jääneet jo olemassa olevia vapaa-ajan viettoon ja matkailuun liittyviä toimintoja koskevien tahattomien ja haitallisten esteiden varjoon.

Viimeaikaiset kehitykset Alankomaissa maankäytön ja luontopolitiikan alalla ovat näin ollen vastoin matkailuun, vapaa-ajanviettoon, sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen ja maaseudun uudistamiseen liittyviä yhteisön aloitteita ja suuntaviivoja, kuten tavoitteen 2 mukaista maaseudun tukiohjelmaa, sekä vastoin sitä taloudellisessa mielessä keskeistä asemaa, mitä Euroopan komissio on kaavaillut (KOM(2001) 665 lopullinen) matkailualalle.

1. Onko komissio tietoinen edellä kuvatusta tilanteesta?

2. Onko komissio valmis arvioimaan, missä määrin lintudirektiivin ja luontotyyppidirektiivin täytäntöönpano Alankomaissa on tuonut mukanaan tahattomia ja ei-toivottuja kielteisiä sivuvaikutuksia, jotta vapaa-ajanvieton yritystoiminta voisi kehittyä edelleen sopusoinnussa luonnon kanssa?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(20. kesäkuuta 2002)

Komissio on tietoinen siitä, että useat talouden sektorit ovat ilmoittaneet, että ne odottavat Natura 2000 -alueiden osoittamisen vaikuttavan niiden toimintaan.

Natura 2000 -verkon sisäisten ja niitä ympäröivien alueiden hoitoa ei kuvata yksityiskohtaisesti seuraavissa luonnonsuojelua koskevissa direktiiveissä: luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2. huhtikuuta 1979 annetussa neuvoston direktiiveissä 79/409/ETY(1) (lintudirektiivi) ja luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21. toukokuuta 1992 annetussa direktiivissä 92/43/ETY(2) (luontotyyppidirektiivi). Jäsenvaltioiden tulee päättää tarkoituksenmukaisimmista toimenpiteistä näiden alueiden hoidossa ja varmistaa samalla, että niiden luonnonsuojeluarvot säilyvät.

Natura 2000:n tulisi mahdollistaa luonnonvarojen kestävä käyttö luonnon suojelemisen rinnalla. Matkailun täydelliselle kieltämiselle jo lähtökohtaisesti Natura-alueilla ei löydy perusteita yhteisön direktiiveistä. Suojelutavoitteiden yhteensopivuus muun toiminnan kanssa, joka voi vaikuttaa Natura 2000 -alueisiin, on arvioitava tapauskohtaisesti.

Jäsenvaltioilla on oikeus säätää tiukemmista ympäristöä koskevista puite-ehdoista ja suojelutoimenpiteistä kuin yhteisön direktiiveissä vaaditaan. Tämä voi koskea tapauksia, joissa olemassa olevat luonnonsuojelualueet sisällytetään Natura 2000 -verkkoon.

Toissijaisuusperiaatetta silmällä pitäen komissio ei usko, että olisi tarkoituksenmukaista vaatia parlamentin jäsenen ehdottamaa arviointia, koska komissiolla ei ole toimivaltaa rajoittaa jäsenvaltioiden valtaa Natura 2000 -alueiden hoitotoimenpiteistä päätettäessä.

(1) EYVL L 103, 25.4.1979.

(2) EYVL L 206, 22.7.1992.