Virallinen lehti nro C 031 , 05/02/1999 s. 0071



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1708/98 esittäjä(t): Edouard des Places (I-EDN) komissiolle (29. toukokuuta 1998) Aihe: Viralliset AOC- ja IGP-merkit ja logot Ranskan hallituksen valmisteleman maatalouslakiehdotuksen liitteessä II "Määräykset, jotka on ilmoitettava Euroopan komissiolle ja sisällytettävä lakiesitykseen", jonka se aikoo lähiaikoina esittää kansalliskokoukselle, määrätään, että artikla L115-6-1 olisi sisällytettävä päivittäistavaroita koskevaan lakiin seuraavasti: "Teollisoikeuden suojelemista koskevan Pariisin sopimuksen 6 b artiklan mukaisesti virallinen 'appellation d'origine contrôlée' -merkki (AOC) ja virallinen 'indication géographique protégée' -merkki (IGP) on täten luotu. Virallista AOC-merkkiä on käytettävä kaikissa maataloustuotteissa ja elintarvikkeissa, joille merkki on myönnetty. Virallista IGP-merkkiä on käytettävä kaikissa maataloustuotteissa ja elintarvikkeissa, joille on myönnetty IGP-merkki:" Voisiko komissio vahvistaa, että virallisten merkkien tai logojen käyttöönotto AOC- ja IGP-tuotteille kuuluu yksinomaan Euroopan unionin eikä jäsenvaltioiden vastuualueeseen? Eikö komission mielestä AOC- ja IGP-tuotteita varten luotavien logojen tai virallisten merkkien moninkertainen määrä saata aiheuttaa sekaannusta kuluttajien keskuudessa? Eikö komission mielestä näiden mahdollisten kansallisten virallisten merkkien tai logojen käyttö olisi oltava pikemminkin vapaaehtoista kuin saattaa se pakolliseksi? Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus (9. heinäkuuta 1998) Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annetun asetuksen (ETY) 2081/92(1) 8 artiklassa säädetään mainintojen "suojattu alkuperänimitys" (SAN) ja "suojattu maantieteellinen merkintä" (SMM) tai niitä vastaavien perinteisten mainintojen (esimerkiksi Ranskassa käytettävä "appellation d'origine contrôlée" (AOC)) käytöstä sellaisten tuotteiden merkinnässä, joilla on rekisteröity nimitys. Siinä todetaan myös, että mainintoja voidaan käyttää vain sellaisissa maataloustuotteissa tai elintarvikkeissa, jotka ovat kyseisen asetuksen mukaisia. On syytä erottaa toisistaan lainsäädännössä käytetyt maininnat ja graafiset symbolit eli logot. Komission näkemyksen mukaan mainintojen käyttäminen tuotteiden päällysmerkinnöissä on pakollista. Velvoitteen perustana on toisaalta edellä mainitun asetuksen 4 artiklan 2 kohdan h alakohta ja toisaalta asetuksen ja sen tavoitteiden hyödyllisyys. Kuten mainitun asetuksen johdanto-osan 4 ja 5 kappaleessa sanotaan, on erityisesti taattava, että kuluttajille annetaan selkeää, tiivistä ja täsmällistä tietoa. Näitä mainintoja käytettäessä on esimerkiksi mahdollista erottaa pelkästä alkuperämerkinnästä "suojattu alkuperänimitys", jota sovelletaan ominaisuuksiltaan johonkin alueeseen (mihin sisältyvät sekä luonnonolosuhteet että inhimilliset tekijät) sidoksissa olevaan tuotteeseen. Asetuksesta (ETY) 2081/92 johtuu, että ainoastaan yhteisön tasolla rekisteröityjä nimityksiä voidaan suojella alkuperänimityksinä tai maantieteellisinä merkintöinä. Komissio pyrkii ammatinharjoittajien ja useiden jäsenvaltioiden pyynnöstä saamaan aikaan yhteisölle yhden ja yhtenäisen logon (SAN/SMM), joka parhaalla mahdollisella tavalla toisi esiin rekisteröidyn nimityksen saaneita tuotteita. Logon käyttäminen olisi tuottajille vapaaehtoista. Maatalouslakiluonnoksessa, jonka Ranskan hallitus valmistautuu esittelemään kansalliskokoukselle, kansallisen logon (virallinen merkki) käytöstä näyttäisi sitä vastoin tulevan pakollinen. Komissio varaa itselleen oikeuden määrittää kantansa kyseiseen lakiluonnokseen heti, kun se on annettu sille virallisesti tiedoksi. (1) EYVL L 208, 24.7.1992.