KIRJALLINEN KYSYMYS E-2061/03

esittäjä(t): Stavros Xarchakos (PPE-DE) komissiolle

(20. kesäkuuta 2003)

Aihe: Saasteiden ja melusaasteen taso kreikkalaisissa kouluissa

Ateenan yliopiston kemian laitoksen tekemän, kreikkalaisessa lehdistössä julkistetun tutkimuksen mukaan ilmanvaihto oli riittämätöntä 75 prosentissa tarkastetuista luokkahuoneista ja lisäksi todettiin 1 800:n milligramman rajan kuutiometriä kohti ylittäviä hiilidioksidipitoisuuksia, korkeita formaldehydipitoisuuksia sekä korkeimman sallitun melutason ylityksiä. Tutkimukseen sisällytettiin 20 luokkahuonetta, joissa oli luontainen ilmanvaihto, Ateenan alueella sijaitsevasta kymmenestä julkisesta koulusta, ja tutkijoita huolestutti erityisesti se, että hiilidioksidipitoisuudet ylittivät korkeimmat sallitut tasot, jotka on asetettu amerikkalaisessa sisätilojen ilmanlaatua koskevassa ohjekirjassa (1 800 milligrammaa kuutiometriä kohti), ja joissakin tapauksissa ne olivat jopa yli 3 000 milligrammaa.

Huolestuttava oli myös formaldehydin pitoisuus (yli 0,1 milligrammaa kuutiometriä kohti, mikä on korkein sallittu arvo), joka johtuu pulpettien valmistuksessa tai myös huoneiden väliseinissä usein käytetyistä lastulevyistä (Novopan).

Melutasosta tutkimuksessa tehtiin se johtopäätös, että se on erittäin korkea, sillä se oli 61 desibeliä sisällä luokissa (kun raja on 45) ja 77 desibeliä niiden ulkopuolella (kun raja on 65). Monet oppilaista valittivat yskää ja päänsärkyä ja mainitsivat myös, että he tuntevat itsensä usein väsyneiksi ja heillä on keskittymisvaikeuksia oppitunneilla.

Mikä on komission näkemys edellä mainitun Ateenan yliopiston tekemän tutkimuksen johtopäätöksistä?

Onko yhteisön lainsäädännössä asetetut ilmakehän saasteita ja melutasoa koskevat rajat ylitetty?

Mihin toimiin komissio voi välittömästi ryhtyä kreikkalaisten viranomaisten suuntaan kreikkalaisten oppilaiden terveyden suojelemiseksi? Samaan tutkimukseen sisältyvien tietojen mukaan oppilaat viettävät luokkahuoneissa 14 000 tuntia ennen kuin saavat koulunkäynnin päätökseen.

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(13. elokuuta 2003)

Kysymyksessä mainittu tapaus kuuluu useiden neuvoston direktiivien soveltamisalaan.

Toimenpiteistä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä 12. kesäkuuta 1989 annetussa neuvoston direktiivissä 89/391/ETY(1) säädetään, että työnantajien on pidettävä hallussaan arviointia turvallisuus- ja terveysvaaroista työssä ja että niiden on päätettävä toteutettavista turvatoimista. Työnantajan on toteutettava mainitut toimenpiteet noudattaen ehkäiseviä toimenpiteitä koskevia periaatteita, joita ovat muun muassa vaarojen välttäminen, vaarojen torjunta niiden syntyvaiheessa sekä yhtenäisen ja kattavan ehkäisypolitiikan kehittäminen.

Direktiivin 89/391/ETY 3 artiklan a kohdassa suljetaan opiskelijat direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, sillä he eivät sisälly työntekijän määritelmään, elleivät ole harjoittelijoita tai oppisopimussuhteisia työntekijöitä. Tästä huolimatta direktiiviä sovelletaan kysymyksessä mainitussa tapauksessa, jossa on kysymys Kreikassa toimivista kouluista yleensä eli opettajien terveydestä ja hyvinvoinnista, ja opettajat ovat direktiivin määritelmän mukaisia työntekijöitä.

Mitä tulee hiilidioksidille (CO2) altistumiseen työssä, työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelemisesta työpaikalla esiintyviin kemiallisiin tekijöihin liittyviltä riskeiltä 7. huhtikuuta 1998 annetussa neuvoston direktiivissä 98/24/EY(2) säädetään, että komissio tekee ehdotuksen työperäisen altistumisen viiteraja-arvoista. Viiteraja-arvojen määrittämisestä panemalla työntekijöiden suojelemisesta vaaroilta, jotka liittyvät altistumiseen kemiallisille, fysikaalisille ja biologisille tekijöille työssä, 27 päivänä marraskuuta 1980 annettu neuvoston direktiivi 80/1107/ETY täytäntöön 29. toukokuuta 1991 annetussa komission direktiivissä 91/322/ETY(3) vahvistettu CO2:n viiteraja-arvo on 9 000 mg/m3 tai 5 000 ppm. Euroopan unionissa ei ole vahvistettu työperäisen formaldehydille altistumisen viiteraja-arvoa.

Lisäksi Ateenan yliopiston kemian laitoksen suorittamien tutkimusten tulokset viittaavat siihen, että ilmanvaihto on erittäin huonoa kouluissa, joissa on todettu suuria CO2-pitoisuuksia. Sisäilman CO2-pitoisuuksia voidaan pitää merkkinä joko hyvästä tai huonosta ilmanvaihdosta, jos tiloissa ei ole polttolähteitä. Formaldehydin ärsytyskynnyksen on raportoitu olevan niinkin alhainen kuin 0,1 mg/m3 lyhytkestoisen altistumisen jälkeen, mutta merkittävien ärsytysoireiden lisääntyminen terveillä koehenkilöillä alkaa 0,3 mg/m3:n pitoisuuden ylittyessä. Erityisen herkkien ryhmien (esimerkiksi koululaisten) oireiden välttämiseksi 30 minuutin keskiarvona lasketun formaldehydipitoisuuden olisi oltava alle 0,1 mg/m3. Tämä on myös WHO:n suositteleman ilmanlaadun ohjearvo. Sisätiloissa olevien formaldehydilähteiden (esimerkiksi puutuotteiden kuten ureaformaldehydihartseja sisältävien lastulevy- ja vanerituotteiden) poistamisen ja ilmanvaihdon tehostamisen pitäisi parantaa huomattavasti sisäilman laatua kouluissa. Komissio ei ole vielä vahvistanut ohjearvoja sisäilman epäpuhtauksille. Komissio tutkii terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosaston rahoittaman INDEX-ohjelman (Indoor Exposure Limits for Pollutants eli altistumisrajat sisäilman epäpuhtauksille) yhteydessä mahdollisuuksia vahvistaa ja soveltaa keskeisten sisäilman epäpuhtauksien altistumisrajoja. Hanke käynnistettiin joulukuussa 2002, ja se kestää kaksi vuotta.

Tilanne Kreikan kouluissa kuuluu Kreikan viranomaisten toimivaltaan. Ateenan yliopiston viimeaikaisissa tutkimuksissa tehtyjen päätelmien perusteella Kreikan viranomaisten olisi varmistettava parempi ilmanvaihto luokkahuoneissa ja poistettava lähteet, joista vapautuu formaldehydiä ja mahdollisesti myös sellaisia muita kemikaaleja, joilla voi olla suora vaikutus terveyteen ja hyvinvointiin.

Mitä tulee melualtistukseen työssä, työntekijöiden suojelemisesta vaaroilta, jotka liittyvät melualtistukseen työssä 12. toukokuuta 1986 annetussa neuvoston direktiivissä 86/188/ETY(4) säädetään, että jos työntekijän päivittäinen henkilökohtainen melualtistus ylittää 85 desibelin (dB)(A) arvon, hänen käyttöönsä on annettava henkilökohtaiset kuulonsuojaimet. Jos päivittäinen henkilökohtainen melualtistus ylittää 90 dB(A):n arvon, työntekijän on käytettävä henkilökohtaisia kuulonsuojaimia. Ateenan yliopiston tutkimuksissa saadut arvot (61 desibeliä sisätiloissa ja 77 desibeliä ulkona) eivät ylitä edellä mainitussa direktiivissä vahvistettuja raja-arvoja. Ateenan yliopiston tutkimuksessa mainitut 45dB:n ja 65dB:n raja-arvot eivät ole EU:ssa vahvistettuja raja-arvoja.

Komissio on kuitenkin tietoinen siitä, että melu voi vaikuttaa lasten oppimiskapasiteettiin, mikä todetaan myös Ateenan yliopiston tutkimustuloksissa.

Ympäristömelun arvioinnista ja hallinnasta 25. kesäkuuta 2002 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2002/49/EY(5) säädetään, että jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on laadittava strategiset melukartat ja toimintasuunnitelmat meluhaittojen torjumiseksi pääliikenneväylien läheisyydessä ja suurimmissa kaupungeissa. Direktiivissä ei kuitenkaan vahvisteta yhdenmukaisia raja-arvoja, jotka ylittävä melutaso edellyttää toimenpiteitä melun vähentämiseksi, vaan tällaisten raja-arvojen vahvistaminen on jätetty jäsenvaltioiden tehtäväksi.

Komissio toteuttaa toimenpiteitä jäsenvaltioiden avustamiseksi niiden arvioidessa väestöön kohdistuvia melun haittavaikutuksia: direktiivin 2002/49/EY 6 artiklassa säädetään melun annos-vastesuhteen käyttämisestä arvioinnissa. Direktiivissä olevan liitteen III säännösten mukaisesti voitaisiin tarvittaessa esittää erityiset annos-vastesuhteet herkille väestöryhmille, joihin kuuluvat erityisesti lapset. Komissio tutkii parhaillaan mahdollisuutta vahvistaa mainitut annos-vastesuhteet.

(1) EYVL L 183, 29.6.1989.

(2) EYVL L 131, 5.5.1998.

(3) EYVL L 177, 5.7.1991.

(4) EYVL L 137, 24.5.1986.

(5) EYVL L 189, 18.7.2002.