FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/285

(2004/C 88 E/0292)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1199/04

esittäjä(t): Helmuth Markov (GUE/NGL) komissiolle

(14. huhtikuuta 2004)

Aihe: Arvonlisäveron periminen EU:n tuesta

ESR-tukivarojen saajat ovat pyytäneet minua ilmoittamaan komissiolle, että Saksan liittotasavallassa olevat tuensaajat joutuvat osiin jaetun tuen yhteydessä maksamaan arvonlisäveroa ja toteuttamaan lisäksi hankkeiden tuen ennakkorahoituksen, koska EU ei anna tukivaroja käyttöön samanaikaisesti.

Kysyn komissiolta seuraavaa:

1. Onko komissio samaa mieltä siitä, että tuen myöntämistä yleensä ja erityisesti ESR:n tapauksessa ei pidä toteuttaa tukea koskevien jäsenvaltioiden määräysten mukaisesti niin, että tuensaajilta vaaditaan arvonlisäveron maksamista, mikä merkitsee EU:n tukivarojen verottamista jäsenvaltiossa?

2. Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä tällaisen menettelyn estämiseksi?

3. Millaista oikeusperustaa soveltaen kyseiset tuensaajat voivat vastustaa tällaista menettelyä tai nostaa asiaa koskevan kanteen?

4. Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä, jotta tuensaajien ei jatkossa tarvitsisi toteuttaa myönnettyjen EU-tukien ennakkorahoitusta kuukausia etukäteen?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(30. huhtikuuta 2004)

Arvoisa parlamentin jäsen ilmoittaa, että Euroopan sosiaalirahastosta rahoitusta saaneet tahot valittavat siitä, että Saksassa olevat tuensaajat joutuvat maksamaa arvonlisäveroa osiin jaetun tuen (gesplittete Zuwendungsbescheide) yhteydessä. Hän kysyy, voidaanko komission mielestä tuen ja erityisesti ESR:n tuen myöntäminen järjestää siten, että tuensaajilta vaaditaan arvonlisäveron maksamista, mikä merkitsee EU:n tukivarojen verottamista jäsenvaltiossa.

Kysymyksestä ei käy ilmi, mitä tapauksia arvoisa jäsen tarkoittaa. Komissio ei voi vastata esitettyihin kysymyksiin yksityiskohtaisemmin ilman tarkempia lisätietoja. On kuitenkin todettava, että kuudennen arvonlisädirektiivin (1) (sellaisena kuin se on muutettuna) 11 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohdassa määrätään, että maan alueella veron perusteen on oltava tavaroiden luovutusten tai palvelujen suoritusten osalta kaikki se, mikä muodostaa luovuttajan tai suorittajan näistä liiketoimista ostajalta, vastaanottajalta tai kolmannelta saaman tai saatavan vastikkeen, mukaan luettuina näiden liiketoimien hintaan suoraan liittyvät tuet. Tukia (ja nimenomaan yhteisön tukia) voidaan siis verottaa. Tuista ei kuitenkaan suoriteta arvonlisäveroa, jos tuki ei muodosta tavaroiden luovutuksesta tai palvelujen suorituksesta maksettua vastiketta esimerkiksi tapauksissa, joissa tavaroita tai palveluja ei ole kulutettu (2). Näin ollen yksittäiset tapaukset on tutkittava huolellisesti, jotta voidaan määritellä, kuuluuko tapaus arvonlisäverotuksen piiriin ja suoritetaanko toimesta arvonlisävero. Kansalliset tuomioistuimet vastaavat ensisijaisesti tutkimuksista, joissa selvitetään, soveltavatko jäsenvaltiot yhteisön lainsäädäntöä moitteettomasti. Ne voivat tutkia kyseiseen tapaukseen liittyviä seikkoja välittömämmin ja henkilökohtaisemmin, sekä tarvittaessa pyytää ennakkoratkaisua Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta. Unionin kansalaiset voivat myös tehdä kantelun komission pääsihteeristöön. Komission Internet-sivustolla (http://europa.eu.int/comm/sg/lexcomm) on esitetty lomake, jonka avulla kantelija voi laatia kanteensa.

Arvonlisäveron tukikelpoisuudesta rakennerahastoista yhteisrahoitettavien toimien yhteydessä määrätään 28 päivänä heinäkuuta 2000 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1685/2000 (3), joka on annettu neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä rakennerahastoista yhteisrahoitettujen toimien tukikelpoisuuden osalta.

Kyseisen asetuksen liitteeseen sisältyvässä säännössä 7 määrätään, että arvonlisävero on tukikelpoinen meno ainoastaan, jos lopullinen edunsaaja tai yksittäinen saaja on sen maksanut neuvoston kuudennen arvonlisäverodirektiivin 77/388/ETY mukaisten kansallisten sääntöjen mukaisesti. Tässä tapauksessa arvonlisävero katsotaan tukikelpoiseksi menoksi, ja se voidaan sisällyttää hankkeen kustannuksiin. Vähennyskelpoinen arvonlisävero ei ole tukikelpoinen meno, ja näin ollen se on lopullisen edunsaajan tai loppukäyttäjän vastuulla.

Yhteisön yhteisrahoitus ei saa ylittää tukikelpoisia kokonaismenoja, joilla tarkoitetaan tässä menoja, joihin ei ole sisällytetty arvonlisäveroa.

Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/1999 32 artiklan 2 kohdassa määrätään, että ”Komissio suorittaa ensimmäisen sitoumuksen yhteydessä maksuviranomaiselle ennakkomaksun. Ennakkomaksun suuruus on 7 prosenttia rahastojen rahoitustuesta kyseiselle tukitoimelle. … Tukitoimen koko keston ajan maksuviran-omainen käyttää ennakkomaksua maksaakseen yhteisön osuuden tähän tukitoimeen liittyvistä menoista”.

Tämä 7 prosentin ennakkomaksu, joka lasketaan kaudelle 2000—2006 myönnetystä kokonaistuesta, vastaa noin 50:tä prosenttia vuosittain maksettavasta rahoitustuesta.

Tämän ennakkomaksun tai minkä tahansa muun kansallisen rahoituslähteen käytöstä päättäminen yksittäisten hankkeiden ennakkorahoittamiseen kuuluu jäsenvaltioiden yksinomaiseen toimivaltaan.

(1) Neuvoston direktiivi 77/388/ETY, annettu 17 päivänä toukokuuta 1977, jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, EYVL L 145, 13.6.1977.

(2) Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomiot asiassa C-215/94, Mohr, tuomio 29.2.1996, Kok. 1996, s. I-959: asiassa C-384/95, Landboden-Agrardienste, tuomio 18.12.1997, Kok. 1997, s. I-7387: asiassa C-184/00, Office des produits wallons, tuomio 22.11.2001, Kok. 2001, s. I-9115 ja asiassa C-353/00, Keeping Newcastle Warm, tuomio 13.6.2002, Kok. 2002, s. I-5419.

(3) Sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 448/2004, annettu 10 päivänä maaliskuuta 2004, EUVL L 72, 11.3.2004.