KIRJALLINEN KYSYMYS E-3387/02

esittäjä(t): Ioannis Marínos (PPE-DE) komissiolle

(28. marraskuuta 2002)

Aihe: Matkapuhelimien tukiasemien antennit

Kreikassa on herättänyt erityistä huolestumista se, että matkapuhelimien tukiasemien antenneja on pystytetty joukoittain kaupunkien korkeisiin rakennuksiin. Vastalauseet on suunnattu siihen, että näitä antenneja asennetaan kerrostaloihin, joissa asuu kymmeniä tai jopa satoja ihmisiä,

ja hyvin lähelle päiväkoteja ja perus- ja keskiasteen kouluja sekä lähelle urheiluhalleja. Hyvin usein nämä antennit peitetään jollakin tavoin, jottei olisi heti havaittavissa, että kyse on matkapuhelimien tukiasemien antenneista.

Ovatko komission toimivaltaiset yksiköt laatineet mitään tutkimusta, jossa olisi arvioitu niitä riskejä, joita matkapuhelimien tukiasemien antenneiden asentaminen tiheästi asutetuille kaupunkialueille aiheuttaa kansanterveydelle? Onko yhteisön lainsäädännössä mitään säännöksiä niistä ehdoista ja normeista, jotka on täytettävä, ettei näiden antennien asentaminen vaarantaisi kansanterveyttä?

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(27. tammikuuta 2003)

Komissio on vastannut useisiin tästä aiheesta aiemmin tehtyihin kysymyksiin (esim. E-2821/02(1), Jules Maaten, E-2900/02(2) ja E-2901/02, Hiltrud Breyer(3).)

Neuvosto antoi 12. heinäkuuta 1999 jäsenvaltioille suosituksen N:o 1999/519/ETY, jonka tarkoituksena on rajoittaa väestön altistumista sähkömagneettisille kentille (EMF) (0 Hz 300 Ghz)(4). Suosituksen sisältämien perusrajoitusten ja viitearvojen tarkka noudattaminen antaa käyttäjille korkeatasoisen suojan ionisoimattoman säteilyn akuutteja ja pitkän aikavälin vaikutuksia vastaan koko spektrillä. Suositellut raja-arvot sisältävät varmuuskertoimen, jonka suuruus on 50 ja joka kattaa mahdolliset pitkän aikavälin vaikutukset koko taajuusalueella. Lisäksi sen tarkoituksena on suojata vielä todentamattomilta muilta kuin lämpövaikutuksilta.

Eri jäsenvaltioissa suoritettujen mittausten mukaan väestön altistustaso (kerroin yleensä 100100 000) jää alle neuvoston suosittelemien raja-arvojen. Suoja-alue mastojen ympärillä on yleensä neljästä (tavanomainen kaupunkialueen matalajännitetukiasema) kymmeneen (maaseutualueen korkeajännitetukiasema) metriin vaakasuorassa suunnassa ja alle metrin pystysuorassa suunnassa. Tavanomaisissa olosuhteissa etäisyys ihmisiin on kuitenkin paljon suurempi. Altistuksen laskeminen etäisyyden neliön lain mukaan selittää sen, miksi käytännössä mitataan alhaisia altistustasoja.

Komissio on antanut Euroopan standardointijärjestöille tehtäväksi laatia luonnoksen yhdenmukaistetuista eurooppalaisista standardeista, joilla varmistetaan, etteivät tuotteet aiheuta väestölle neuvoston suosituksessa mainittuja raja-arvoja ylittävää altistusta. Ensimmäinen näistä standardeista (EN 50385) on jo saatettu direktiivin 1999/5/EY yhteydessä voimaan ja siinä valmistajat velvoitetaan varmistamaan, etteivät niiden tuotteet aiheuta tarkoituksen mukaisessa käytössä vaaraa terveydelle. Valmisteilla on vielä muita standardeja, joilla pyritään standardoimaan menetelmiä, joilla määritellään tukiasemien ympärillä oleva vyöhyke, jonka sisällä suositellut raja-arvot voidaan ylittää, sekä paikan päällä sovellettavia mittausmenetelmiä.

Komissio seuraa tarkasti alan uusimpia tieteellisiä tuloksia voidakseen reagoida tarvittaessa nopeasti uusiin tutkimustuloksiin, joita ei vielä ole otettu huomioon. Toistaiseksi ei ole osoitettu, että langattomien puhelimien tai matkapuhelimien sähkömagneettisille kentille altistuminen voisi olla hermo- ja hormonitoiminnalle haitallista silloin, kun altistuminen jää alle suositeltujen raja-arvojen. Matkapuhelimien osalta käynnissä on lisäksi Interphone -hanke (jota yhteisö tukee tutkimuksen viidennellä puiteohjelmalla), joka on laaja, 13 maata käsittävä epidemiologinen tutkimushanke. Sen tavoitteena on määrittää, lisääkö matkapuhelinten käyttö syöpäsairauksien riskiä ja onko matkapuhelinten radiotaajuussäteily syöpää aiheuttavaa. Kun hankkeen tulokset ovat selvillä 20042005, asiasta voidaan tehdä perustellumpia päätelmiä.

Lisäksi komissio tukee nelivuotista In vivo Research on Possible Health Effects Related to Mobile Telephones and Base Stations (Carcinogenicity Studies in Rodents) Perform-A -tutkimusta. Tutkimuksessa pyritään saamaan tuloksia radiotaajuuden syöpää aiheuttavista ja syöpään liittyvistä vaikutuksista eläinmalleihin. Kun tulokset yhdistetään radiotaajuuden vaikutuksia koskeviin muihin aiempiin ja nykyisiin tutkimustuloksiin, saadun tietokannan pitäisi olla riittävä, jotta maailman terveysjärjestö WHO pystyy tekemään vuonna 2004 terveysriskejä koskevan arvion matkapuhelinten käytön ja tukiasemien aiheuttamasta pitkäaikaisesta altistuksesta.

Yhteisö rahoittaa tutkimuksen viidennen puiteohjelman yhteydessä osittain yhteensä kahdeksaa sähkömagneettisten kenttien mahdollisia terveydellisiä haittavaikutuksia tutkivaa hanketta.

Tutkimuksen kuudennen puiteohjelman yhteyteen on ehdotettu koordinoitua toimintaa, jossa eri osapuolet (tutkijat, teollisuus, päättäjät, valtioista riippumattomat järjestöt ja kansalaisyhteiskunnan edustajat) pohtivat yhdessä tutkimustulosten mahdollisia vaikutuksia tähän asti noudatettuun politiikkaan (aiheesta on 17. joulukuuta 2002 julkaistu tarjouspyyntö).

Lisäksi komissio tukee eurooppalaisen tutkimusalueen yhteydessä COST Action 281 -toimea, jolla koordinoidaan sähkömagneettisiin kenttiin ja terveyteen liittyvien kansallisesti rahoitettujen tutkimusryhmien toimintaa, jossa on tällä hetkellä mukana 19 maata.

Myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevän komission tiedekomitean 30. lokakuuta 2001 julkaistu kanta sähkömagneettiselle säteilylle altistumisen terveydellisistä vaikutuksista vahvistaa neuvoston suosituksessa radiotaajuuksille ja mikroaalloille esitettyjen raja-arvojen oikeellisuuden. Myös kansallisen ja kansainvälisen tason muut tieteelliset arvioinnit ovat yhdenmukaisia komitean kannan kanssa.

Parhaiden saatavilla olevien tutkimustulosten perusteella voidaan siis tehdä johtopäätös, että neuvoston suosituksessa annettujen suojatasojen mukaisesti asennetuista GSM-atenneista ei pitäisi olla haittaa terveydelle.

(1) Katso sivu 77.

(2) EYVL C 110 E, 8.5.2003, s. 121.

(3) EYVL C 161 E, 10.7.2003, s. 52.

(4) EYVL L 199, 30.7.1999.