ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3127/01 esittäjä(t): Piia-Noora Kauppi (PPE-DE) komissiolle. Radiolähetysten teho.



Virallinen lehti nro 160 E , 04/07/2002 s. 0059 - 0060



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3127/01 esittäjä(t): Piia-Noora Kauppi (PPE-DE) komissiolle (14. marraskuuta 2001) Aihe: Radiolähetysten teho Eurooppa on ollut edelläkävijä langattoman tiedonsiirron saralla. Nyt kuitenkin on osoittautunut, että esim. langattomien, radiotekniikkaan perustuvien Internet-verkkojen toimintaa ja erityisesti tiedonsiirtovälimatkojen maksimointia rajoittaa Euroopan radioviestintäkomitean (ERC) päätös ERC/DEC/(01)07, jonka mukaan ylin sallittu radiolähetysten teho on huomattavasti matalampi kuin kansainvälisillä kilpailijoillamme. Erityisesti EU:n harvaanasutuilla alueilla tehorajoitus ehkäisee langattoman tiedonsiirron kehitysmahdollisuuksia. Miksi Euroopassa lähetysten maksimiteho alataajuuksilla (alle 6 MHz), on vain 100 mW, kun USA:ssa vastaava raja on 4 W? Millä seikoilla näin suurta eroa sallitussa maksimitehossa voidaan perustella? Miksi alataajuudet (yleensä muualla maailmassa 2,4 MHz ja 5 MHz) eivät ylipäätään ole kaupallisessa käytössä EU:ssa? Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus (5. helmikuuta 2002) Parlamentin jäsenen kysymys koskee langattomia tiedonsiirtosovelluksia, jotka käyttävät ns. luvasta vapautettua taajuuskaistaa (licence exempt band). Komission ehdotukseen perustuva Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös Euroopan yhteisön radiotaajuuspolitiikan sääntelyjärjestelmästä on juuri tulossa voimaan sen jälkeen, kun parlamentti käsitteli asiaa toisessa käsittelyssä 12. joulukuuta 2001. Päätöksen avulla voidaan arvioida yhteisön tasolla radiotaajuuksien käyttöä, jos yhteisön politiikka sitä edellyttää, yhdenmukaistaa näiden taajuuksien käyttöä yhteisössä etenkin Euroopan posti- ja telehallintojen konferenssille (CEPT) annettavien valtuutusten kautta sekä tehdä tästä yhdenmukaistamisesta jäsenvaltioita oikeudellisesti sitovaa. Parlamentin jäsenen esiin tuoma kysymys osoittaa, että tämäntyyppinen järjestelmä on syytä saada käyttöön pikaisesti. Luvasta vapautettuja taajuuskaistoja käytetään tiedonsiirtojärjestelmien lisäksi monissa muissakin järjestelmissä. Näiden taajuuskaistojen tilanne on erittäin monimutkainen ja vaatisi yksityiskohtaista selvitystä. Lisäksi vertailtaessa Euroopassa sovellettavia määräyksiä tai CEPT:n suosituksia muissa maissa kuten Yhdysvalloissa sovellettaviin määräyksiin olisi otettava huomioon näiden taajuuskaistojen aiempi käyttöhistoria, jossa saattaa olla eri maissa huomattavia eroja. Kattava arviointi tilanteesta lähetetään suoraan parlamentin jäsenelle ja parlamentin sihteeristölle.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-3083/01 esittäjä(t): Marialiese Flemming (PPE-DE) komissiolle. Ydinvoimaloiden yhtenäiset turvallisuusmääräykset ja turvatoimet unionissa.



Virallinen lehti nro 147 E , 20/06/2002 s. 0092 - 0093



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3083/01 esittäjä(t): Marialiese Flemming (PPE-DE) komissiolle (30. lokakuuta 2001) Aihe: Ydinvoimaloiden yhtenäiset turvallisuusmääräykset ja turvatoimet unionissa Miten komissio on pyrkinyt luomaan yhteiset, kaikkien jäsenvaltioiden ydinvoimaloita koskevat turvallisuusmääräykset? Onko komission mielestä mahdollista laatia yhtenäiset, oikeudellisesti sitovat turvallisuusmääräykset eri jäsenvaltioiden toisistaan poikkeavista tekniikoista huolimatta? Milloin komissio voi antaa vihreän kirjan, jonka perusteella aloitettaisiin keskustelu ydinvoimaloiden yhteisistä turvallisuusmääräyksistä ja turvatoimista? Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus (12. joulukuuta 2001) EU:n toimivalta ydinenergia-alalla määritellään Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksessa (Euratom-sopimuksessa), jonka toisen osaston III luku koskee terveyden suojelua. Siihen liittyen on laadittu asetuksia, direktiivejä ja säteilysuojeluun liittyviä ohjeita, joiden tarkoituksena on suojella ionisoivalle säteilylle altistumisen aiheuttamilta mahdollisilta terveyshaitoilta. Vastuu ydinlaitosten toimilupien myöntämisestä sekä niiden sijainnin, suunnittelun, rakentamisen, käytön ja käytöstäpoiston sääntelystä on jäsenvaltioilla ja erityisesti niiden ydinvalvontaviranomaisilla, joiden on noudatettava kaikkia Euratom-sopimuksen sekä muiden kansainvälisten yleissopimusten ja perustamissopimusten vaatimuksia. Jäsenvaltioilla on erilaisia sääntelyjärjestelmiä ja lainsäädäntökehyksiä, ja lainsäädäntömenettelyt vaihtelevat eri valtioissa usein jäsenvaltioiden käyttämien erilaisten reaktoritekniikoiden ja hallinnollisten menettelyjen vuoksi. On kuitenkin tärkeää muistaa, että neuvosto antoi kesäkuussa 2001 raportin(1) ydinturvallisuudesta laajentumiseen liittyen. Raportin ovat laatineet jäsenvaltioiden ydinvalvontaviranomaiset. Myös komissio osallistui sen laatimiseen. Raportissa kehitellään eurooppalainen näkökulma ehdokasmaiden ydinturvallisuuden arvioimiseen. Arvioinnin tuloksena ehdokasmaille esitettiin joukko suosituksia, joiden tavoitteena on ydinturvallisuuden korkea taso. Neuvostossa on tarkoitus käynnistää vuonna 2002 vertaisarviointiin perustuva mekanismi, jolla valvotaan suositusten täytäntöönpanoa. Koko prosessi osoittaa selvästi, että yhteisö pystyy luomaan yhteisen lähestymistavan ydinturvallisuuteen, vaikka ydinvoima-alalla onkin käytössä erilaisia rakenteita ja tekniikoita. (1) KOM(2001) 568 lopullinen.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2530/01 esittäjä(t): Graham Watson (ELDR) komissiolle. Yhdistyneeseen kuningaskuntaan tuotaville tullatuille tuotteille asetetut rajoitukset.



Virallinen lehti nro 160 E , 04/07/2002 s. 0020 - 0020



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2530/01 esittäjä(t): Graham Watson (ELDR) komissiolle (19. syyskuuta 2001) Aihe: Yhdistyneeseen kuningaskuntaan tuotaville tullatuille tuotteille asetetut rajoitukset Mikä on komission tämänhetkinen kanta Yhdistyneen kuningaskunnan tapaan rajoittaa tullattujen tuotteiden määrää, jonka yksittäiset matkailijat voivat tuoda Yhdistyneeseen kuningaskuntaan? Onko komissio tietoinen siitä, että Yhdistyneen kuningaskunnan tulliviranomaiset ottavat yhä useammissa tapauksissa haltuunsa sellaisten matkailijoiden henkilökohtaista omaisuutta (yleensä moottoriajoneuvoja), jotka vain käyttävät vapauksiaan Euroopan unionin lainsäädännön mukaisesti? Mihin toimiin komissio voisi ryhtyä, jotta voitaisiin säilyttää matkailijoiden vapaus tuoda Yhdistyneeseen kuningaskuntaan yllä mainittuja tuotteita? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (24. lokakuuta 2001) Komissio on vastaanottanut useita valituksia, jotka koskevat Yhdistyneen kuningaskunnan tapaa soveltaa valmisteveroja koskevia yhteisön sääntöjä matkailijoihin, jotka saapuvat Yhdistyneeseen kuningaskuntaan mukanaan muista jäsenvaltioista ostettuja valmisteveron alaisia tavaroita. Valituksissa on käsitelty sekä tavaroiden määriin liittyviä näkökohtia että tavaroiden ja ajoneuvojen takavarikointia. Komissio tarkastelee näitä valituksia parhaillaan aktiivisesti, ja se aikoo tutkia Yhdistyneen kuningaskunnan menettelytapoja valituksista tehtävien päätelmien perusteella. Jos komissio katsoo, että jokin jäsenvaltio ei täytä yhteisön perustamissopimuksesta johtuvia velvollisuuksiaan, se voi käynnistää perustamissopimuksen 226 artiklan (entinen 169 artikla) perusteella ns. rikkomisesta johtuvan menettelyn. Tämä menettely, jolla on tarkoitus varmistaa, että jäsenvaltiot noudattavat yhteisön lainsäädäntöä, voi lopulta johtaa asian käsittelyyn yhteisön tuomioistuimessa.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3166/01 esittäjä(t): Lord Inglewood (PPE-DE) komissiolle. Sellafield ja Irlannin hallitus.



Virallinen lehti nro 160 E , 04/07/2002 s. 0062 - 0062



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3166/01 esittäjä(t): Lord Inglewood (PPE-DE) komissiolle (19. marraskuuta 2001) Aihe: Sellafield ja Irlannin hallitus Ottaen huomioon, että Irlannin hallitus vastustaa järkähtämättä Sellafieldin ydinvoimalan kehittämistä ja että kyseinen kehittäminen on toistuvasti estetty, kuinka vakuuttavina komissio pitää Irlannin hallituksen toimia ja esityksiä? Katsooko komissio, että Irlannin hallituksen toimet ovat yhteisön säännöstön mukaisia? Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus (28. tammikuuta 2002) Komission yksiköt seuraavat Irlannin viranomaisten Sellafieldiin liittyviä toimia ja niiden tiedotusta asiasta. Komission yksiköt ovat tietoisia kanteesta, jonka Irlanti on nostanut Yhdistynyttä kuningaskunta vastaan YK:n merioikeustuomioistuimessa sekä Irlannin Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan nostamasta kanteesta OSPAR-yleissopimuksen alaisessa välitystuomioistuimessa. Tämän osalta komissio haluaisi muistuttaa, että EY:n perustamissopimuksen 292 artiklan ja Euratom-sopimuksen 193 artiklan mukaan kahden jäsenvaltion väliset riidat, jotka koskevat perussopimusten soveltamista tai tulkintaa, olisi ratkaistava ainoastaan perussopimuksissa määrätyllä tavalla. Komissio on myös kirjoittanut Yhdistyneelle kuningaskunnalle pyytääkseen selvennystä esiin tuotuihin asioihin.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-3609/01 esittäjä(t): Giovanni Fava (PSE) komissiolle. Uusia rakennustöitä ehdottoman rakennuskiellon alueella ja yhteisön rahastojen käyttö Sisiliassa.



Virallinen lehti nro 160 E , 04/07/2002 s. 0151 - 0151



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3609/01 esittäjä(t): Giovanni Fava (PSE) komissiolle (8. tammikuuta 2002) Aihe: Uusia rakennustöitä ehdottoman rakennuskiellon alueella ja yhteisön rahastojen käyttö Sisiliassa Sisilian aluehallitus antoi 4. joulukuuta 2001 lakiehdotuksen, jolla pyritään muun muassa laillistamaan rannikolle laittomasti rakennetut talot, joita on noin 170 000. Tämä merkitsisi poikkeusta siitä ainoasta voimassa olevasta laista, jossa säädetään Sisilian rannikoiden suojelusta ja jossa kielletään rakentaminen 150:tä metriä lähemmäksi meren rantaa (alueellinen laki 78, 12. kesäkuuta 1976). Mainitussa lakiehdotuksessa esitetään myös, että meren rantaan, ehdottoman rakennuskiellon alueelle, olisi mahdollista rakentaa hotelleja, joissa olisi tilaa yhteensä 4 000 vieraalle. Todennäköisesti näille hankkeille myönnetään rahoitusta alueellisista sopimuksista, Prusstista (kaupunkien uudistamista ja kestävää aluekehitystä koskevat suunnitteluohjelmat) ja Agenda 2000:sta. On selvää, että tällaiset hankkeet ovat sekä köyhimpien alueiden kestävään kehitykseen tarkoitettujen alueellisten politiikkojen että ympäristönsuojelusäännösten vastaisia samoin kuin Euroopan unionin tukemien, rannikkoalueiden kunnostamista ja uudelleenjärjestelyä koskevien erityistoimien vastaisia. Onko komissio tietoinen tästä Sisilian aluehallituksen lakialoitteesta? Voiko se valvoa, että näihin hankkeisiin ei ole mahdollista käyttää rakennerahastoista myönnettyjä varoja? Voiko se valvoa, että noudatetaan yhteisön säännöksiä ympäristövaikutusten arvioinnista? Mitä komissio aikoo tehdä, jotta Natura 2000 -verkkoon kuuluvia alueita ei vaaranneta? Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus (12. helmikuuta 2002) Komissio ei ole tietoinen arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemasta lakiehdotuksesta. Se valvoo kuitenkin rakennerahastoista osarahoittamiensa ohjelmien täytäntöönpanotoimien johdonmukaisuutta ohjelmien tavoitteiden kanssa sekä niiden vastaavuutta kaikkien yhteisön politiikkojen kuten ympäristönsuojelupolitiikan kanssa.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3714/01 esittäjä(t): Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) komissiolle. Komission ja ERT:n suhde.



Virallinen lehti nro 147 E , 20/06/2002 s. 0227 - 0228



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3714/01 esittäjä(t): Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) komissiolle (17. tammikuuta 2002) Aihe: Komission ja ERT:n suhde European Roundtable of Industrialists (ERT) on merkittävä eturyhmä unionissa. Onko komissiolla käsitystä siitä kuinka moni komissaari on osallistunut ERT:n virallisiin kokouksiin vuoden 2001 aikana? Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus (14. helmikuuta 2002) Komission politiikkana on ehdotusten ja toimien valmistelun yhteydessä kuulla kaikkia yhteistyöryhmiä. Yrityspolitiikan alalla yksi näistä yhteistyöryhmistä on Euroopan teollisuuden edustajien konferenssi (ERT). Komission jäsenet ovat järjestäneet useita kokouksia ERT:n edustajien kanssa osana komission yleistä kansalaisyhteiskunnan kuulemismenettelyä. Keskustelut ERT:n edustajien kanssa ovat yleensä keskittyneet yrittäjyyteen ja kilpailuun.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2956/01 esittäjä(t): Bertel Haarder (ELDR) neuvostolle. Työvoiman vapaan liikkuvuuden hallinnointi Belgiassa.



Virallinen lehti nro 147 E , 20/06/2002 s. 0068 - 0068



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2956/01 esittäjä(t): Bertel Haarder (ELDR) neuvostolle (5. marraskuuta 2001) Aihe: Työvoiman vapaan liikkuvuuden hallinnointi Belgiassa 1. Onko neuvoston puheenjohtaja tietoinen ongelmista, joihin EU:n kansalaiset törmäävät Belgian hallinnossa muuton rekisteröinnin ja henkilöpaperien saamisen yhteydessä? Ongelmista mainittakoon tässä erityisesti pitkä odotusaika ja se, että muuttajat joutuvat pyytämään vastausta uudelta kotikunnalta jopa useaan kertaan, sekä se, että muuttajille laaditaan useita väliaikaisia henkilötodistuksia ennen lopullisen henkilötodistuksen laatimista. 2. Pitääkö neuvoston puheenjohtajavaltio tätä järjestelmää sopivana Belgian kaltaiselle maalle, jossa toimii useita kansainvälisiä instituutioita, kuten Nato ja EU? 3. Aikooko Belgia ryhtyä toimiin järjestelmän parantamiseksi? Vastaus (1. maaliskuuta 2002) Neuvostolla ei ole valtuuksia vastata arvoisan parlamentin jäsenen kysymyksiin.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3505/01 esittäjä(t): Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) komissiolle. Ranskan muut kansalliset kielet.



Virallinen lehti nro 147 E , 20/06/2002 s. 0191 - 0192



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3505/01 esittäjä(t): Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) komissiolle (8. tammikuuta 2002) Aihe: Ranskan muut kansalliset kielet Kulttuuriasioista vastaava komission jäsen Vivianne Reding vastasi kysymykseeni E-2464/01(1), jossa tiedustelin, mihin toimiin komissio aikoi ryhtyä Ranskassa ranskan ohella käytettävien muiden kansallisten kielten hallinnollisten ja talousarvioon liittyvien vaikeuksien vuoksi, että asia kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan eikä komissio ota siihen kantaa. Oikeus käyttää Euroopan maiden kansallisia kieliä, myös muita kuin valtion virallisia kieliä, on kirjattu perusoikeuskirjaan, joka nimenomaisesti hyväksyttiin Nizzassa pidetyssä hallitustenvälisessä konferenssissa. Mikä toimielin vastaa siitä, että edellä mainittua oikeutta kunnioitetaan, jos komissio ei katso olevansa toimivaltainen tässä asiassa, vaikka sen valtuudet toisaalta taas riittävät tärkeisiin toimenpiteisiin, kuten unionin alueella toimivien merkittävien yritysten fuusioiden estäminen, jos kilpailusäännöksiä rikotaan? (1) EYVL C 93 E, 18.4.2002. Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus (1. maaliskuuta 2002) Euroopan unionin perusoikeuskirjan 22 artiklassa todetaan, että unioni kunnioittaa kulttuurista, uskonnollista ja kielellistä monimuotoisuutta. Samoin perusoikeuskirjan 51 artiklan mukaan tämän perusoikeuskirjan määräykset koskevat unionin toimielimiä ja laitoksia toissijaisuusperiaatteen mukaisesti sekä jäsenvaltioita ainoastaan silloin, kun ne soveltavat unionin oikeutta. Tapaus, johon arvoisa parlamentin jäsen viittaa, ei vaikuta liittyvän perusoikeuskirjan 51 artiklan soveltamisalaan kuuluviin seikkoihin. Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 81 artiklassa määrätään yhteisön toimivaltuuksista kilpailupolitiikassa seuraavaa: yhteismarkkinoille soveltumattomia ja kiellettyjä ovat sellaiset yritysten väliset sopimukset, yritysten yhteenliittymien päätökset sekä yritysten yhdenmukaistetut menettelytavat, jotka ovat omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja joiden tarkoituksena on estää, rajoittaa tai vääristää kilpailua yhteismarkkinoilla. Perustamissopimuksen 85 artiklassa määrätään komission vastuusta tämän politiikan täytäntöönpanossa. Kielipolitiikan alalla yhteisöllä tai komissiolla ei ole vastaavia toimivaltuuksia.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2942/01 esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) neuvostolle. Pitkään kestävät vahingonkorvausmenettelyt Sveitsissä tapahtuneissa (liikenne)onnettomuuksissa.



Virallinen lehti nro 134 E , 06/06/2002 s. 0156 - 0157



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2942/01 esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) neuvostolle (25. lokakuuta 2001) Aihe: Pitkään kestävät vahingonkorvausmenettelyt Sveitsissä tapahtuneissa (liikenne)onnettomuuksissa Vastauksessaan kysymykseen E-1080/01(1) neuvosto ilmoittaa, että sille ei ole ilmoitettu niiden keskustelujen sisältöä, jotka arvoisan parlamentin jäsenen mukaan käytiin puheenjohtajavaltion ja Sveitsin presidentin välillä 16. helmikuuta. Silloisen puheenjohtajavaltion aloite liittyi ratkaisun löytämiseksi pitkään kestäneisiin vahingonkorvausmenettelyihin EU:n jäsenvaltioista peräisin olevien (liikenne)onnettomuuksien uhrien ja sveitsiläisten vakuutusyhtiöiden välillä, koska neljäs liikennevakuutusdirektiivi ei tarjoa ratkaisua ongelmiin. Aukot Sveitsin lainsäädännössä tarjoavat vakuutusyhtiöille mahdollisuuden siirtää hyvin pitkään siviilioikeudellisen vastuun mukaista vahingonkorvausten tunnustamista. Tämä oikeusvarmuuden puute koskee myös EU:n kansalaisia, jotka joutuvat (liikenne)onnettomuuteen Sveitsissä. He joutuvat aloittamaan oikeudellisen menettelyn, jonka päättymisestä kohtuullisessa ajassa ei ole takeita. Voiko neuvosto ilmoittaa puheenjohtajavaltion ja Sveitsin presidentin välillä 16. helmikuuta käytyjen neuvottelujen, jotka koskevat nopeaa, oikeudenmukaista ja kohtuullista vahingonkorvausta Sveitsissä liikenneonnettomuuteen joutuneille EU:n kansalaisille, koko sisällön? Jos näin ei ole, mikä on syynä neuvoston kieltäytymiseen? (1) EYVL C 364 E, 20.12.2001, s. 41. Vastaus (14. helmikuuta 2002) Neuvosto viittaa arvoisan parlamentinjäsenen samasta asiasta esittämään kysymykseen (E-1080/01) antamaansa vastaukseen, jossa selitetään, että neuvostolle ei ole ilmoitettu asiaa koskevasta yhteydenpidosta EU:n puheenjohtajavaltion ja Sveitsin presidentin välillä tämän vuoden helmikuussa. Neuvoston saamien tietojen mukaan asiasta ei keskusteltu arvoisan parlamentin jäsenen tarkoittamassa tilaisuudessa.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2843/01 esittäjä(t): Luciano Caveri (ELDR) komissiolle. Lentokenttien valvonta.



Virallinen lehti nro 134 E , 06/06/2002 s. 0120 - 0121



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2843/01 esittäjä(t): Luciano Caveri (ELDR) komissiolle (17. lokakuuta 2001) Aihe: Lentokenttien valvonta Viimeaikaiset vakavat kansainväliseen terrorismiin liittyvät tapahtumat, joissa lentokoneita käytettiin konekaappareiden itsensä ohjaamina ohjuksina, ovat kiinnittäneet huomiota lentokenttien turvallisuuteen, erityisesti ennen koneeseen nousua tapahtuvaan matkustajien ja matkatavaroiden valvontaan. Euroopan lentokentillä valvontaa ovat jo vuosikausia hoitaneet yksityiset yritykset yleensä huonosti koulutetulla ja pienipalkkaisella työvoimalla. Poliisi on osallistunut valvontaan ainoastaan toissijaisesti ja erityisestä pyynnöstä. Aikooko komissio laatia uusia menettelyjä, joilla velvoitettaisiin antamaan valvontahenkilöstölle lisäkoulutusta ja julkiset lentokentän turvallisuudesta vastaavat viranomaiset velvoitettaisiin osoittamaan, että sovittuja standardeja noudatetaan ja pannaan täytäntöön? Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus (22. marraskuuta 2001) Komissio hyväksyi 10. lokakuuta 2001 ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi yhteisistä säännöistä siviili-ilmailun turvaamisen alalla. Sääntöjä voidaan soveltaa tehokkaasti sen jälkeen kun ne on saatettu osaksi yhteisön lainsäädäntöä. Komissio aikoo myös valvoa niiden soveltamista jatkuvasti ja valtuuttaa alan edustajia suorittamaan tarkastukset. Ehdotukseen sisältyvät yhteiset säännöt perustuvat jäsenvaltioissa sovellettaviin parhaisiin toimintatapoihin, ja niillä pyritään lisäämään sekä kansainvälisten että kotimaanlentojen valvontaa. Säännöt koskevat pääasiassa - lentoasemien ja ilma-alusten haavoittuvimmille alueille tapahtuvan kulun valvontaa - matkustajien ja heidän käsimatkatavaroidensa valvontaa - ruumaan menevien matkatavaroiden valvontaa ja seurantaa - rahdin ja postin valvontaa - maahenkilöstön koulutusta - edellä mainittujen valvontatehtävien toteuttamiseen käytettäviin laitteisiin sovellettavien eritelmien määrittämistä - aseiden ja muiden sellaisten esineiden luokittelua, joiden tuominen ilma-alukseen tai lentoasemien haavoittuvimmille alueille on kielletty. Jos tämä asetus hyväksytään, se todellakin vastaa parlamentin jäsenen kysymykseen. Asetuksen täytäntöönpanomenettely kansallisella tasolla riippuu kuitenkin suureksi osaksi jäsenvaltioiden omista, kansallisten käytäntöjen mukaisista toimenpiteistä, minkä vuoksi koulutus voi olla jäsenvaltioissa erilaista. Kouluttajina saattavat joissakin jäsenvaltioissa toimia kansalliset virkamiehet, ja joissakin jäsenvaltioissa koulutuksesta huolehtivat yksityiset yritykset viranomaisten valvonnassa. Tämän lisäksi komissio ja puheenjohtajavaltio ovat 14. syyskuuta 2001 sovitun mukaisesti päättäneet perustaa monialaisen tilapäisen työryhmän selvittämään, mihin muihin toimiin pitäisi ryhtyä nykyisten turvatoimien parantamiseksi ja uudenlaisiin uhkiin vastaamiseksi. Työryhmä antaa asiasta kertomuksen neuvoston käsiteltäväksi sen seuraavassa istunnossa 7. joulukuuta 2001.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2307/01 esittäjä(t): Astrid Thors (ELDR) komissiolle. Schengenin sopimuksen 75 artikla lääkeaineiden kuljettamisesta.



Virallinen lehti nro 115 E , 16/05/2002 s. 0060 - 0060



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2307/01 esittäjä(t): Astrid Thors (ELDR) komissiolle (31. heinäkuuta 2001) Aihe: Schengenin sopimuksen 75 artikla lääkeaineiden kuljettamisesta Schengenin sopimuksen 75 artiklassa vaaditaan todistus niiltä Schengenin alueella liikkuvilta henkilöiltä, joilla on mukanaan sairaanhoidossa tarvittavia huumausaineita. Miten tätä säädöstä täytyy tulkita? Monien mielestä on epäselvää, mitkä viranomaiset voivat antaa todistuksen, ja minkä lääkeaineiden osalta todistusta tarvitaan. Voiko komissio selventää säädöstä tai poistaa koko todistusvaatimuksen? António Vitorinon komission puolesta antama vastaus (8. lokakuuta 2001) Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 75 artiklassa säädetään, että matkustajat voivat kuljettaa mukanaan huumausaineita ja psykotrooppisia aineita, jotka ovat tarpeellisia sairaanhoidossa, jos heillä on hallussaan toimivaltaisen viranomaisen myöntämä todistus(1). Schengenin sopimuksen määräyksissä ei kuitenkaan ole lueteltu niitä lääkkeitä, joita varten matkustaja tarvitsee erityisen todistuksen Schengen-alueella liikkuessaan. Yleissopimuksen 75 artiklassa viitataan lääkevalmisteisiin, jotka mainitaan huumausaineita koskevissa kansainvälisissä yleissopimuksissa (vuoden 1961 narkoottisia aineita koskeva yleissopimus, vuoden 1971 psykotrooppisia aineita koskeva yleissopimus) tai joihin sisältyy kyseisissä sopimuksissa mainittuja aineita ja jotka siten kuuluvat kansallisen huumausainelainsäädännön soveltamisalaan. Yleissopimuksissa sallitaan kuitenkin, että maat voivat edellyttää kansallisessa huumausainelainsäädännössä säädettyjen valvontatoimien soveltamista muihinkin aineisiin. Tämän vuoksi eri jäsenvaltioiden laatimat luettelot valmisteista, jotka ovat huumaus- tai psykotrooppisia aineita taikka joihin sisältyy niiden ainesosia, saattavat olla erilaisia. Yleissopimuksen 75 artiklan mukaan jäsenvaltiot nimeävät todistuksen myöntämiseen tai oikeaksi todistamiseen toimivaltaiset viranomaiset. Luettelo näistä viranomaisista on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(2) niiden kymmenen maan osalta, joissa Schengenin säännöstöä on sovellettu ennen 25. maaliskuuta 2001. Niiden viiden pohjoismaan osalta, jotka ovat soveltaneet säännöstöä kyseisestä päivästä lähtien, luettelo viranomaisista lähetetään suoraan arvoisalle parlamentin jäsenelle ja parlamentin pääsihteeristölle. Tällä hetkellä komissio ei ole aikeissa esittää muutoksia voimassa olevaan lainsäädäntöön. (1) Yhtenäinen todistus on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, EYVL L 239, 22.9.2000. (2) Yhtenäinen todistus on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, EYVL L 239, 22.9.2000.