FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 70/119

(2004/C 70 E/121)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2612/03

esittäjä(t): Maurizio Turco (NI), Marco Pannella (NI), Marco Cappato (NI) ja Gianfranco Dell'Alba (NI) neuvostolle

(28. elokuuta 2003)

Aihe: Pyhän istuimen korkeimman ja pyhän luostariveljeskunnan laatima Crimen Sollicitationis -asiakirja seksuaaliseen hyväksikäyttöön syyllistyneiden pappien toiminnan peittämiseksi

Amerikkalainen CBS-televisioyhtiö toi 6. elokuuta 2003 julkisuuteen Pyhän istuimen korkeimman ja pyhän luostariveljeskunnan (”Suprema Sacra Congregazione del Sant'Ufficio”, joka on nykyään ”Congregazione per la Dottrina della Fede”, alunperin ”Sacra Congregazione della Romana e Universale Inquisizione”) laatiman asiakirjan, jota on pidetty salassa vuodesta 1962 alkaen.

Tämä asiakirja, joka on päivätty 16. maaliskuuta 1962 ja josta käytetään nimeä Crimen Sollicitationis, on kurinpitomenettelyjä koskeva kirkollinen määräys ja se on osoitettu patriarkoille, arkkipiispoille, piispoille ja muille hiippakuntien papeille sekä itämaisten kirkkojen papeille.

Asiakirja, joka on määrätty ”säilytettäväksi huolellisesti seurakunnan salaisessa arkistossa”, sisältää yksityiskohtaisia ohjeita siitä, miten toimia silloin kun pappi on syyllistynyt seurakunnan jäseneen kohdistuneeseen seksuaalirikokseen.

Asiakirjasta käy ilmi, että Pyhä istuin on säätänyt toimista ja toteuttanut toimia sen estämiseksi, että pappien syyllistyminen seksuaaliseen hyväksikäyttöön ei pääsisi julkisuuteen ja että tapauksia ei vietäisi tuomioistuimeen käsiteltäväksi. Niitä, jotka eivät noudata annettuja ohjeita, uhataan kirkosta erottamisella.

Lisäksi paavin kirjeestä ”Motu Proprio Datae Quibus Normae De Gravioribus Delictis”, jonka paavi Johannes Paavali II on allekirjoittanut 30. huhtikuuta 2001, ja kardinaali Ratzingerin 18. toukokuuta 2001 allekirjoittamasta epistolasta ”De Delictis Gravioribus” käy ilmi, että ainakin viimeaikaisissa tapauksissa Crimen Sollicitationis -ohjetta on käytetty ja siihen on vedottu, koska viimeisten vuosikymmenten aikana vastaavanlaiset tapaukset ja niihin liittyvät skandaalit ovat yleistyneet ja tilanne on pahentunut katolisessa kirkossa.

Edellä mainitut seikat vahvistaa se, että — vaikka muut todisteet ovatkin itse asiassa turhia — monet tahot ovat todenneet, että yhteistyöstä poliisin kanssa on kieltäydytty ja että asian oikeuskäsittely on pyritty estämään.

Ottaen huomioon, että Euroopan unionilla on sekä institutionaaliset että diplomaattiset suhteet Pyhään istuimeen, tiedustelemme neuvostolta seuraavaa:

— Mitä tutkimuksia, ennalta ehkäiseviä toimia, rangaistuksia ja diplomaattisia toimenpiteitä neuvosto aikoo toteuttaa ottaen huomioon, että edellä mainittuihin asiakirjoihin sisältyvät ohjeet ovat ristiriidassa Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden ihmisoikeuksia ja perusvapauksia koskevan politiikan sekä seksuaalisen hyväksikäytön, etenkin lasten naisten seksuaalisen hyväksikäytön torjunnan kanssa?

— Aikooko neuvosto pyytää Pyhää istuinta poistamaan nämä ohjeet, joilla pyritään selkeästi ja nimenomaan estämään yhteiskuntaa ja etenkin oikeusviranomaisia saamasta tietoa vakavasta moraalisesta, sosiaalisesta ja poliittisesta vitsauksesta?

— Aikooko neuvosto käynnistää tutkimuksen jäsenvaltioiden ja Vatikaanin välisistä yhteyksistä varmistuakseen siitä, ovatko näitä yhteyksiä sääntelevät oikeudelliset suhteet ristiriidassa perusoikeuksia ja -vapauksia koskevien kansainvälisen ja eurooppalaisen lainsäädännön kanssa?

— Katsooko neuvosto, että Euroopan unionin perustuslakia koskevan sopimusluonnoksen 51 artiklaa olisi kiireellisesti muutettava, jotta vältytään siltä, että kansallisen ja Eurooppaoikeuden alalla syntyy harmaita alueita ja papiston jäsenet jäävät ilman rangaistusta?

Vastaus

(5. joulukuuta 2003)

Neuvosto ei ole tietoinen kysyjien mainitsemista asioista.

Neuvosto ei osallistu perustuslakia koskevasta sopimusehdotuksesta käytäviin neuvotteluihin, jotka kuuluvat jäsenvaltioiden hallitusten edustajien konferenssin toimivaltaan.