KIRJALLINEN KYSYMYS E-1778/99

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(11. lokakuuta 1999)

Aihe: Kasvava omistuksen keskittyminen elintarvikealalla

1. Onko komissio tietoinen Financial Timesissa 4. syyskuuta 1999 olleesta supermarkettien fuusioitumista käsittelevästä kirjoituksesta, jossa käsitellään kasvavaa omistuksen keskittymistä elintarvikealalla, ja erityisesti sen seuraavista kohdista:

a) viimeisen kahdentoista kuukauden aikana elintarvikealan vähittäismyyjät ovat absoluuttisin luvuin tarkasteltuna keskittäneet toimiaan enemmän kuin viimeisen 12 vuoden aikana;

b) ennen vuotta 2009 25:lla suurimmalla vähittäismyyntiketjulla on hallinnassaan 40 prosenttia maailman vähittäiskaupasta;

c) todellisia johtavia maailmanlaajuisia ketjuja tulee olemaan vain viisi tai kuusi ja niiden vuosittaiset myyntitulot yli 140 miljardia dollaria?

2. Onko komissio lisäksi tietoinen, että edellisessä kohdassa mainitun tilanteen vuoksi

a) kuluttajaa hyödyttävä vilpitön kilpailu estyy;

b) sellaisten pienten itsenäisten yrittäjien asema vaarantuu, jotka tarjoavat tärkeitä palveluja henkilöille, jotka eivät esimerkiksi korkeiden matkakulujen, korkean iän tai ruumiillisen vamman vuoksi voi käydä jättimarketeissa;

c) tukkuliikkeet antavat todennäköisesti suurille vähittäismyyntiliikkeille (supermarketit, tavaratalot, alennusmyymälät, jättimarketit, jne.) etuja, kuten suurten erien oston yhteydessä annettavia alennuksia ja erilaiset hinta- ja maksuehdot;

d) olemassa olevat työpaikat pienissä ja keskisuurissa yrityksissä vähenevät?

3. Onko komissio valmis (kun otetaan huomioon tämän skaalanlaajennuksen haitat ja se, että saatu hyöty ei ole yhtäläinen koko ostajakunnalle) tekemään ehdotuksia, jotka liittyvät pienten itsenäisten yrittäjien suojelemiseen jättimarkettien aggressiiviselta käyttäytymiseltä ja muilta haitoilta niin, että näissä ehdotuksissa lähdetään elintarvikealan pienten itsenäisten yrittäjien säilymisen kiistattomista eduista työllisyyden, kuluttajan ja yleisesti koko yhteiskunnan kannalta?

Mario Montin komission puolesta antama vastaus

(22. marraskuuta 1999)

Yhteisön kilpailusääntöjen puitteissa ja erityisesti yrityskeskittymien valvonnasta annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89 muuttamisest(1) 30 päivänä kesäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1310/97 (sulautuma-asetus) nojalla komissio tutkii sulautumia ja yritysostoja, joissa kyseiset yhtiöt saavuttavat tietyt liikevaihdon raja-arvot (yhteisönlaajuiset keskittymät). Keskittymien osapuolten tulee ilmoittaa hankkeesta komissiolle ja ne eivät yleensä saa toteuttaa sitä ennen kuin saavat hyväksyvän päätöksen. Jos keskittymä uhkaa kilpailua tietyillä markkinoilla yhdessä jäsenvaltiossa, komissiolla on sulautuma-asetuksen 9 artiklan nojalla mahdollisuus siirtää keskittymän tutkinta jäsenvaltiolle, jos se saa perustellun siirtopyynnön viranomaisilta.

Yrityskeskittymien valvonnan yhteydessä komissio tutkii, ovatko keskittymät yhtenäismarkkinoille soveltuvia vai soveltumattomia. Jos komissio tulee markkinatutkimuksensa jälkeen siihen johtopäätökseen, että keskittymä muodostaisi tai vahvistaisi tehokasta kilpailua estävän määräävän aseman (monopoli tai useamman yrityksen yhteinen määräävä asema), se julistaa ehdotetun sopimuksen yhteismarkkinoille soveltumattomaksi.

Komissio on tähän mennessä tutkinut noin kaksi tusinaa tapausta elintarvikkeiden vähittäiskaupan alalla Euroopan talousalueen (ETA) jäsenvaltioissa. Komissio tutkii yleensä kahdet markkinat: ensinnäkin vähittäiskaupan markkinat, joilla vähittäiskauppiaat ovat tavarantoimittajia ja niiden asiakkaat loppukäyttäjiä, ja toiseksi tuotantoketjun alkupään markkinat, joilla elintarvikkeiden ja päivittäistavaroiden tuottajat ovat tavarantoimittajia ja vähittäiskauppiaat niiden asiakkaita.

Suomessa päivittäistavarakaupan alalla toimivien Keskon ja Tukon välistä keskittymähanketta koskevassa asiassa (IV/M.784, 1996) komissio totesi, että hankkeesta syntyisi monopolistinen jakelujärjestelmä suuren osaan Suomen markkinoita ja 50 %:n yhteinen markkinaosuus kansallisella tasolla. Keskittymä julistettiin siksi yhteismarkkinoille soveltumattomaksi. Asiassa Tesco/ABF (IV/M.914, 1997), joka koski elintarvikkeiden vähittäismyyntiä Irlannissa ja Pohjois-Irlannissa, komissio antoi hyväksyntänsä sen jälkeen, kun osapuolet olivat antaneet tarjouspuolta koskevia sitoumuksia Irlannin hallitukselle tarjouspuolella. Itävallan elintarvikkeiden vähittäismyyntiä koskevassa asiassa Rewe/Meinl (IV/M.1221, 1998) komissio hyväksyi keskittymän kun osapuolet sitoutuivat rajoittamaan sopimuksen kolmasosaan kohdeyrityksen liikevaihdosta ja tietyille Itävallan alueille. Kaksi muuta asiaa, Promodes/Casino (osapuolet luopuivat myöhemmin hankkeesta) (IV/M.991,1997) ja Promodes/S21/Gruppo GS (IV/M.1086, 1998) siirrettiin osittain kyseisille jäsenvaltioille, ja Ranskan ja Italian kilpailuviranomaiset käsittelivät ne ja vaativat osapuolilta useita sitoumuksia ennen keskittymien hyväksyntää.

Merkityksellisiä markkinoita tutkiessaan komissio ottaa huomioon useita kriteerejä, erityisesti tarpeen ylläpitää ja kehittää tehokasta kilpailua yhteismarkkinoilla todellisen ja potentiaalisen kilpailun kannalta, kyseisten yritysten markkina-aseman ja niiden taloudellisen ja rahoituksellisen vahvuuden, kyseisten tavaroiden ja palvelujen kysynnän ja tarjonnan suuntaukset (kyseisille tavaroille ja palveluille), väli- ja lopputuotteiden käyttäjien edut sekä teknisen ja taloudellisen edistyksen edellyttäen, että se koituu kuluttajien eduksi. Komission on täytynyt tarkastella viimeaikaisissa vähittäiskauppaa koskevissa

päätöksissä yksityiskohtaisemmin kysyntävoiman käsitettä, siis vaikuttaako isojen supermarketketjujen neuvotteluaseman vahvistuminen niiden tavarantoimittajien eli päivittäistavaroiden valmistajien kilpailuasemaan ja millainen vaikutus sillä on, ja myös voiko supermarketketjujen toiminta jälleenmyyjinä suhteessa muihin vähittäismyyjiin ja loppukuluttajiin aiheuttaa kilpailuongelman. Komission täytyy tarkkaan harkita tätä seikkaa tutkiessaan keskittymää.

Toinen tapa suojata pieniä yksityisiä yrityksiä on rohkaista niitä yhteistyöhön, koska niillä on huonot mahdollisuudet tulla kilpailukykyisiksi tai pysyä kilpailukykyisinä, jolleivat ne yhdistä osaa tai kaikkia toimintojaan. Yritysten täytyy saavuttaa tietty koko ennen kuin ne voivat ostaa ja myydä parhain ehdoin. Komissio suhtautuu myönteisesti yhteistyöhön pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritykset) välillä, kun yritykset pystyvät yhteistyön avulla lisäämään tehokkuuttaan ja parantamaan tuottavuuttaan ja kilpailukykyään.

Komissio valmistelee parhaillaan asetusehdotusta poikkeusluvan myöntämisestä vertikaalisia kilpailunrajoituksia koskevista säännöksistä, mikä merkitsee huomattavaa edistymistä tässä kysymyksessä. Asetuksessa otetaan erityisesti huomioon itsenäisten vähittäismyyjien yhteenliittymien erityisolosuhteet. Komissio aikoo sallia tämän oikeudellisen kehyksen puitteissa, että pienten vähittäismyyjien yhteenliittymät tekevät pienten ja keskisuurten yritysten välisiä vertikaalisia sopimuksia, jotka koskevat niiden tavarantoimittajia ja jäseniä ja jotka liittyvät erityisesti ajatusten- ja tiedonvaihtoon alan hyvistä toimintatavoista.

(1) EYVL L 180, 9.7.1997.