KIRJALLINEN KYSYMYS E-1516/01

esittäjä(t): John Purvis (PPE-DE) komissiolle

(21. toukokuuta 2001)

Aihe: Pienten ja keskisuurten yritysten määrittäminen

Joidenkin alojen kuten elintarviketuotannon keskisuuret eurooppalaiset yritykset, joita ei määritellä pieniksi ja keskisuuriksi yrityksiksi, joutuvat vaikeaan kilpailutilanteeseen suurten monikansallisten yritysten kanssa yrittäessään päästä toisen jäsenvaltion markkinoille. Voisiko komissio harkita pienten ja keskisuurten yritysten määritelmän muuttamista kilpailun laajuuden ja tyypin huomioon ottamiseksi kyseisillä markkinoilla? Voisiko komissio vaihtoehtoisesti harkita uuden yritysluokan perustamista luomalla erityisasema ja erityiset toimintatavat tälle elintärkeälle yritysryhmälle?

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(24. heinäkuuta 2001)

Pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä 3. huhtikuuta 1996 annetussa komission suosituksessa vahvistetulla pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) määritelmällä(1) on tarkoitus korvata aiemmat erilaiset kansalliset määritelmät ja pk-yritysten erilaiset määritelmät yhteisötasolla, kun tällaista määritelmää käytetään yhteisössä ja Euroopan talousalueella sovellettavissa politiikoissa. Yhteisesti hyväksytyn ja jäsenvaltioiden käyttöön ottaman määritelmän avulla voidaan vähentää sekä yritysten välisen kilpailun vääristymisen uhkaa että epäjohdonmukaisuuden vaaraa sovellettaessa yhteisön politiikkoja Euroopan unionissa ja Euroopan talousalueella.

Komission työohjelmassa vuodeksi 2001 kaavaillaan, että vuonna 1996 annettua pk-yritysten määritelmää koskevaa suositusta tarkasteltaisiin uudelleen. Uudelleentarkastelun tärkeimpänä tavoitteena on liikevaihdon ja taseen kynnysarvojen mukauttaminen taloudellisen kehityksen ottamiseksi huomioon ja muiden kysymysten tarkasteleminen saadun kokemuksen huomioon ottamiseksi esimerkiksi asianomaisten yritysten itsenäisyyttä koskevan edellytyksen toimivuudesta. Jo näiden kahden vaihtoehtoisen kynnysarvon olemassaolo mahdollistaa erilaisten yritysten tilanteen huomioon ottamisen ilman, että olisi tarvetta pidemmälle menevään eriyttämiseen. Pk-yritysten panos työllisyyteen ja niiden kohtaamat vaikeudet esimerkiksi rahoituksen saannissa ovat yhteisiä ominaisuuksia kaikilla aloilla toimiville pk-yrityksille. Ei siis ole toivottavaa luoda monimutkaista järjestelyä, joka johtaisi toimialoittain eriytettyihin käsittelyihin.

Siinä tapauksessa, että tietyissä yrityksissä tai tietyillä aloilla tarvittaisiin komission tai jäsenvaltioiden viranomaisten toimenpiteitä, komissio katsoo, että olisi tarkoituksenmukaisempaa puuttua asiaan asianomaisten ohjelmien ja politiikkojen puitteissa kuin ottamalla käyttöön erilainen pk-yritysten määritelmä asianomaisten markkinoiden, yritysten ja/tai toimialojen mukaan. Pk-yritysten määritelmä ei saa olla riippuvainen kilpailun määrästä eri toimialoilla, mitä olisi tarkasteltava lähinnä kilpailupolitiikan ja valtion tukia koskevan politiikan yhteydessä.

Pk-yritysten määritelmää koskeva suositus ei ole siis alakohtaisten politiikkojen ohjaamiseen tarkoitettu väline, eikä komissio näin ollen aio tällä hetkellä perustaa uusia luokkia tai luoda eriytettyä käsittelyä toimialojen mukaan.

(1) EYVL L 107, 30.4.1996.