KIRJALLINEN KYSYMYS E-2092/97 esittäjä(t): Hiltrud Breyer (V) - komissiolle (19. kesäkuuta 1997)

Aihe: UNGASS-konferenssi 23. - 27.6.1997

Voisiko komissio kuvitella noudattavansa Tanskan esimerkkiä ja antaa 0,1 prosenttia bruttokansantuotteesta kehitysmaiden ympäristöohjelmille? Jos voi, millä aikataululla ja miten sitovasti jäsenvaltioiden kannalta?

Komission jäsenen Manuel Marínin komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-2089/97, E-2090/97, E-2091/97 ja E-2092/97 (29. päivänä heinäkuuta 1997)

Yhteisö on vuotuisella 24 600 miljoonan ecun määrällään suurin avunantaja, jonka osuus kaikesta julkisesta kehitysavusta on yli 56 prosenttia. Tämä vastaa 0,37 prosenttia yhteisön bruttokansantulosta (BKTL), mutta jäsenvaltioiden välillä on eroja: eräiden jäsenvaltioiden (Tanska, Alankomaat ja Ruotsi) osuus on enemmän kuin tavoitteena oleva 0,7 prosenttia BKTL:sta. Tämä tavoite vahvistettiin Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen erityisistunnossa (UNGASS), eikä uusia tavoitteita ole asetettu.

Komission hallinnoiman avun osuus on 15,5 prosenttia edellä mainitusta määrästä.Syyt siihen, että monet yhteisön jäsenvaltiot eivät ole vielä saavuttaneet Yhdistyneiden kansakuntien tavoitteena olevaa 0,7 prosenttia BKTL:sta, liittyvät osittain poliittisten painotusten muuttumiseen sekä jäsenvaltioiden talousarvioiden rajoituksiin, mikä tekee julkisen kehitysavun huomattavan lisäämisen erittäin vaikeaksi. Olisi kuitenkin huomattava, että yhteisö on paremmassa asemassa kuin muut tärkeimmät avunantajat, jotka ovat antaneet apunsa vähetä huomattavasti alhaisemmalle tasolle.

Suoran rahallisen avun lisäksi yhteisö auttaa kehitysmaita monilla muillakin tavoin käyttämällä erilaisia välineitä ja politiikkoja, joiden tavoitteena on luoda paremmat olosuhteet maiden taloudellisen kehityksen edistämiselle, kaupan yhdentymiselle sekä vakaudelle. Erityisesti tämä koskee seuraavia näkökohtia:

a) Talous- ja rahaliittoon liittyvä tiukempi raha- ja finanssipolitiikan kurinalaisuus on johtanut hintojen ja valuuttakurssien huomattavaan vakautumiseen sekä korkotason jatkuvaan laskuun yhteisössä. Tästä vakaudesta hyötyvät myös kehitysmaat.

b) Euroopan yhtenäismarkkinat, joihin liittyy laaja kaupan vapauttaminen ja helpottaminen sekä useita kauppa-, yhteistyö- ja assosiaatiosopimuksia (sekä niihin liittyviä rahoitusvälineitä), edistävät huomattavasti heikommin kehittyneiden maiden pääsyä Euroopan markkinoille. Kaupan yhdentymisen ja markkinoiden vapautumisen myötä eurooppalaisten suorien ulkomaisten investointien ja muiden yksityisten valuuttavirtojen suunta on muuttumassa kohti useita nopeasti kehittyviä keskitulotason kehitysmaita, joiden kehitys ja yhdentyminen talouden kansainvälisiin rakenteisiin näin vauhdittuvat. Lisäksi markkinoiden vapautuminen ja yksinkertaistaminen ovat edistäneet eurooppalaisen teknologian ja taitotiedon siirtämistä kehittyvän talouden maihin.

Kehitysmaihin suuntautuva yksityinen rahoitus onkin lisääntynyt huomattavasti viime vuosina. Sen osuus on tällä hetkellä yli 76 prosenttia kaikista kehitysmaihin suuntautuvista pääomavirroista; tämä heijastaa monien maiden parantuneita kasvu- ja kehitysnäkymiä. Yksityinen rahoitus ei kuitenkaan ole jakautunut tasaisesti kaikkien kehitysmaiden kesken, vaan kaikkein heikoimmin kehittyneet maat ovat edelleen hyvin riippuvaisia julkisesta kehitysavusta, joka on niiden pääasiallinen ulkoisen rahoituksen lähde. Julkista kehitysapua suunnataankin entistä enemmän kaikkein heikoimmin kehittyneisiin maihin, köyhyyden lievittämiseen sekä tarvittavaan institutionaaliseen ja infrastruktuurin tukeen kestävän kehityksen saavuttamiseksi sanan laajimmassa merkityksessä.

Kehitysmaiden ympäristöohjelmien määrärahat ovat yli nelinkertaistuneet vuodesta 1992. Rahoitusavusta ja teknisestä avusta Aasian ja Latinalaisen Amerikan kehitysmaille sekä taloudellisesta yhteistyöstä näiden maiden kanssa annetun asetuksen (ETY) N:o 443/92 ((EYVL L 52, 27.2.1992. )) mukaisesti yhteisön tavoitteena on suunnata 10 prosenttia kehitysyhteistyön talousarvion Aasian ja Latinalaisen Amerikan kehitysmaiden osuudesta ympäristöhankkeisiin. Vaikkei ympäristöhankkeen käsitteelle olekaan yleispätevää määritelmää, yhteisön vuotuiset määrärahat kestävän kehityksen hankkeisiin ovat useita satoja miljoonia ecuja. Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) kehitysapukomitean (DAC) kertomuksissa on tarkempia tietoja jäsenvaltioiden osallistumisesta kehitysmaiden ympäristöohjelmiin.

Komissio aikoo tarkastella UNGASS:in tuloksia ja esittää sen seurantaa koskevia ehdotuksia. Nämä ehdotukset toimitetaan parlamentille mahdollisimman pian.