KIRJALLINEN KYSYMYS P-3556/01 esittäjä(t): Arlette Laguiller (GUE/NGL) komissiolle. Portugalin Lanhelasissa 2. kesäkuuta 2000 tapahtunut ilotulitetehtaan räjähdys.



Virallinen lehti nro 205 E , 29/08/2002 s. 0042 - 0043



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3556/01 esittäjä(t): Arlette Laguiller (GUE/NGL) komissiolle (4. tammikuuta 2002) Aihe: Portugalin Lanhelasissa 2. kesäkuuta 2000 tapahtunut ilotulitetehtaan räjähdys Komissaari Wallström lupasi kyselytunnilla 5. heinäkuuta 2000, että komissio tarkastelisi pyrotekniikkaan ja vaarallisten aineiden kuljetuksiin liittyviä asioita, ja totesi, että ehdotuksen Seveso II -direktiiviin tehtävistä tarkistuksista pitäisi valmistua ensi vuoden eli vuoden 2001 alkuun mennessä. Tähän päästään vasta sen jälkeen, kun olemme arvioineet Enscheden samoin kuin Romanian onnettomuudesta saamamme kokemukset. Tämä prosessi toteutetaan tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden, Euroopan parlamentin ja muiden asianosaisten kanssa (vastaus kysymykseen H-0548/00). Sittemmin muualla Portugalissa on tapahtunut useita muita räjähdysonnettomuksia: - Ilotulitteiden asiaton käsittely aiheutti Ponte de Limassa pääsiäismaanantaina 16. huhtikuuta 2001 onnettomuuden, jossa kuoli yksi ihminen ja loukkaantui useita ja joka aiheutti suurta aineellista vahinkoa. - Heinäkuussa 2001 Taipasin lähellä sijaitsevassa ilotulitetehtaassa tapahtui onnettomuus, jossa viisi tehtaan työntekijää sai surmansa ja useat muut saivat vakavia vammoja. - Lisäksi on tapahtunut muitakin pyroteknisiä onnettomuuksia, esimerkiksi kesällä 2000, jolloin huviveneellä syttyi tulipalo. Onnettomuus ei vakavuudestaan huolimatta vaatinut onneksi ihmisuhreja. Lanhelasissa 2. kesäkuuta 2000 tapahtuneen onnettomuuden uhrit, joista lähes kaikki ovat vaatimattomissa oloissa eläviä ihmisiä, eivät ole saaneet korvauksia. Mitä komissio aikoo tehdä tämän alan toimintojen sääntelemiseksi ja sekä alan työntekijöiden että tehtaiden lähialueiden asukkaiden turvallisuuden takaamiseksi? Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä, jotta onnettomuuksien uhrit saisivat viipymättä asianmukaiset korvaukset? Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus (24. tammikuuta 2002) Komissio antoi 10. joulukuuta 2001 ehdotuksen Seveso II -direktiivin muuttamisesta(1). Ehdotus oli tulos intensiivisistä neuvotteluista, joita käytiin erityisesti räjähteitä koskevien muutosehdotusten osalta. Enscheden onnettomuuden jälkeen komissio järjesti kaksi seminaaria räjähteistä ja pyroteknisistä aineista. Ensimmäinen niistä järjestettiin Marseillessa 27. syyskuuta 2000 ja toinen Isprassa komission Yhteisessä tutkimuskeskuksessa 28. ja 29. maaliskuuta 2001. Seminaarien raportit ovat saatavissa suuronnettomuuksien riskejä tutkivan toimiston (MAHB) Internet-sivulla (http://mahbsrv. jrc. it). Komissio myös järjesti 31. toukokuuta 2001 Brysselissä julkisen kuulemistilaisuuden kerätäkseen mielipiteitä ja kommentteja Seveso II -direktiivin muutosehdotuksen luonnoksesta. On syytä muistaa, että ehdotuksen pääasiallisena tavoitteena oli Baia Maren ja Enscheden onnettomuuksiin vastaaminen sekä syöpää aiheuttavien ja ympäristölle vahingollisten aineiden alalla tapahtuneen tieteellisen edistymisen ottaminen huomioon. Brysselissä järjestetyssä tilaisuudessa käytiin julkista keskustelua ehdotusluonnoksesta sekä kyseisiin asioihin perehtyneiden eri seminaarien ja työryhmien johtopäätöksistä. Keskustelun jälkeen osoittautui aiheelliseksi laajentaa Seveso II -direktiivin soveltamisalaa ehdottamalla pyroteknisten ja räjähtävien aineiden tarkempaa määritelmää ja alentamalla samalla aineiden vähimmäismääriä. Käytännössä muutosehdotuksella pyritään olennaisesti mukauttamaan luokitteluperusteita, jotta otettaisiin paremmin huomioon tiettyjen pyroteknisten aineiden käyttöön liittyvät mahdolliset vaarat. Jos muutosehdotukselle saadaan parlamentin ja neuvoston tuki, sen avulla voidaan huomattavasti parantaa työntekijöiden ja asukkaiden turvallisuutta kyseisten teollisuuslaitosten riskeihin nähden. Mitä tulee korvausten maksamiseen uhreille, komissio pyytää arvoisaa parlamentin jäsentä kiinnittämään huomiota siihen, että asia kuuluu kansallisen rikos- ja yksityisoikeuden piiriin. (1) KOM(2001) 624 lopullinen.