ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0024



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0729/98 esittäjä(t): Carlo Ripa di Meana (GUE/NGL) komissiolle (18. maaliskuuta 1998) Aihe: Italian valtio rahoittaa Vatikaanin valtion Rooman kaupungissa käynnistämää hanketta, vaikka Vatikaani ei kuulu Italian valtion alueeseen Italian valtio on myöntänyt 40 miljardia liiraa 80 miljardin liiran rakennushankkeeseen, jonka Vatikaanin valtio on käynnistänyt Rooman kaupungissa, vaikka Vatikaani ei kuulu Italian valtion alueeseen. Vatikaanin valtio on luovuttanut kyseisen hankkeen rakennustyöt Impregilo ja Dioguardi -yhtiöille yksityissopimuksella, ilman direktiivin 89/440/ETY(1) edellyttämää eurooppalaista tarjouskilpailua, esittäen syyksi tähän poikkeukseen sen, että Italian valtio myöntäisi tässä tapauksessa alle 50 % kolmannen osapuolen toteuttamaan hankkeeseen, jolloin direktiiviä 440/89 ei sovelleta laissa nro 406/91 olevan 3 artiklan mukaisesti, jossa säädetään direktiivin 440/89/ETY soveltamisesta. Kyseinen rahoitushanke koskee Gianicolo-kukkulan sisään rakennettavaa paikoitusaluetta, mutta siihen ei kuulu sisään- ja ulosajoliittymiä, jolloin paikoitusalueesta tulisi suljettu, viisikerroksinen rakennuskompleksi. Italian valtio on käynnistänyt erillisen hankkeen ajoliittymien rakentamiseksi Gianicolo-kukkulan paikoitusaluetta varten. Hankkeen kustannukset nousevat noin 12 miljardiin liiraan ja se hyväksytään tavanomaisen tarjouskilpailumenettelyn mukaisesti Lazion alueen julkisten töiden osaston johdolla, joka toimii rakennuttajana. On selvää, että paikoitusalueen ja sisään- ja ulosajoliittymien rakentaminen ovat kyseisen hankkeen erottomattomia osia, sillä paikoitusalue ilman ajoliittymiä olisi hankkeena järjetön. Jakamalla työ keinotekoisesti kahteen eri osaan (paikoitusalue ja ajoliittymät) pyritään laillinen Euroopan unionin direktiivin 89/440 mukainen tarjouskilpailu välttämään. Italian valtion kokonaisavustus nousee 52 miljardiin liiraan (40 miljardia + 12 miljardia liiraa) eli 56 prosenttiin pysäköintitalon ja ajoliittymien rakentamiseen tarvittavasta kokonaissummasta. Voiko komissio, tarvittaessa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen välityksellä, vaikuttaa siihen, että Italian valtion soveltaa asianmukaisia kilpailuehtoja? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (10. kesäkuuta 1998) Direktiivin 89/440/ETY, sittemmin julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/37/ETY(2) 2 artiklaa ei sovelleta erikoistapaukseen, johon arvoisa parlamentin jäsen viittaa, koska Vatikaanin valtio on yhteisön ulkopuolinen itsenäinen ja täysivaltainen valtio, joka ei ole velvollinen noudattamaan yhteisön direktiivejä urakkapäätöksissään siitä riippumatta, onko Italian valtio osoittanut niihin rahoitusta, ja riippumatta tämän rahoituksen merkittävyydestä. Ratkaiseva arviointiperuste on se, että tässä erikoistapauksessa urakanantajana oleva valtio ei ole yhteisön lainsäädännön alainen. (1) EYVL L 210, 21.7.1989, s. 1. (2) EYVL L 199, 9.8.1993.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0151



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1690/98 esittäjä(t): Kirsi Piha (PPE) komissiolle (29. toukokuuta 1998) Aihe: Unionin Natura-ohjelman tiedotus Unionin Natura-ohjelma luonnon monimuotoisuuden säilyttämiseksi unionin jäsenmaissa on saanut kritiikkiä Suomessa lähinnä tiedottamisen osalta. Kuinka komissio on varmistanut, että jäsenmaiden Natura-ohjelman valmistelussa huolehditaan kansalaisten oikeusturvaan ja tiedonsaantiin liittyvistä kysymyksistä, ja kuinka se valvoo asiaa? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardinkomission puolesta antama vastaus (18. kesäkuuta 1998) Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21 päivänä toukokuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY ("luontotyyppidirektiivi")(1) 4 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on laadittava luettelot Natura 2000 -verkostoon esitettävistä alueista. Tämä Natura 2000 -verkoston perustamiseen liittyvä alueiden valitseminen kansallisella tasolla voi käsittää myös yleisen kuulemisen ja tiedon levittämisen kansalaisille verkostoon esitettävistä alueista ja niiden merkityksestä luonnolle. Jäsenvaltioiden on myös jaettava asianmukaista tietoa nähtävissä olevista oikeusvaikutuksista, jotka koskevat Natura 2000 -verkostoon ehdotettuja alueita. Komissio pyrkii kaikin tavoin varmistamaan, että sen Natura 2000 -verkostoon liittyvä toiminta olisi mahdollisimman avointa. Verkoston perustamisen eri vaiheita ja vaikutuksia koskevan tiedon levittämiseksi julkaistaan kolme kertaa vuodessa ilmestyvää erityistä Natura 2000 -uutiskirjettä (Natura 2000 newsletter), jonka levikki on nyt 14 000 kappaletta ja joka on kaikkien asiasta kiinnostuneiden saatavilla. Lisäksi komissiolla on luonnonsuojelua koskeva kotisivu, jolta saa lisätietoja Natura 2000 -ohjelmasta. (1) EYVL L 206, 22.7.1992.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0074



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1097/98 esittäjä(t): Marianne Thyssen (PPE) komissiolle (30. maaliskuuta 1998) Aihe: Syrjintää kaksoisverotuksesta tehdyissä sopimuksissa Alankomaiden ja Belgian välillä 16. elokuuta 1971 tehdyllä kaksoisverotusta koskevalla sopimuksella on muun muassa seurauksena se, että alankomaalaista ja belgialaista, jotka molemmat asuvat Belgiassa samassa kunnassa ja työskentelevät Alankomaissa saman alankomaalaisen yrityksen palveluksessa, verotetaan eri tavalla. Belgialainen maksaa veronsa Belgiaan ja alankomaalainen Alankomaihin, kumpikin oman maansa verotusjärjestelmän sääntöjen mukaisesti. Katsooko komissio, että tällaiset erot verotuksessa ovat vastoin Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 6 artiklassa ja 48 artiklan 2 kohdassa määrättyä kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kieltävää periaatetta? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (2. kesäkuuta 1998) Arvoisa parlamentin jäsen tuo esille tilanteen, jossa belgialaisia ja alankomaalaisia työntekijöitä, joiden kotipaikka on Belgiassa ja jotka työskentelevät Alankomaissa, kohdellaan verotuksen osalta eri tavoilla. Belgialaisten työntekijöiden tuloja näytetään verotettavan Belgiassa ja alankomaalaisten Alankomaissa. Komissio huomauttaa, että sen tietojen mukaan Belgian ja Alankomaiden välillä työntekijöiden verotuksesta tehdyn sopimuksen määräyksissä (15 artikla) ei tehdä eroa kansallisuuden osalta. Tämän määräyksen mukaisesti rajatyöntekijöitä verotetaan heidän kansallisuudestaan riippumatta siinä valtioissa, jossa he asuvat ja muita työntekijöitä siinä valtiossa, jossa he harjoittavat ammattiaan. Ero verottavan valtion osalta on vain virkamiesten kohdalla (19 artikla). Tämän määräyksen mukaan alankomaalaisia, jotka ovat virkamiehinä Alankomaissa, mutta asuvat Belgiassa, verotetaan Alankomaissa ja belgialaista rajatyöntekijää, jonka olosuhteet ovat samanlaiset, verotetaan Belgiassa (sillä ehdolla, ettei hänellä ole Belgian ja Alankomaiden kaksoiskansalaisuutta). Komissio katsoo, että tällä hetkellä voimassa olevassa yhteisön oikeudessa virkamiesten kohdalla tehtävä erottelu ei riko yhteisön oikeutta.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0095



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1223/98 esittäjä(t): Roberta Angelilli (NI) komissiolle (29. huhtikuuta 1998) Aihe: Rooman maksulliset pysäköintipaikat Roomassa - kuten useimmissa Euroopan pääkaupungeissa - esiintyy liikenne- ja pysäköintiongelmia. Kaupungin viranomaiset pitävät asian ratkaisemiseksi sopivana laajaa ohjelmaa, jolla otetaan käyttöön maksullisia pysäköintialueita ja uusia pysäköintimittareita. Tällaisen pysäköintijärjestelyn leviämiseen, kun maksuttomia pysäköintimahdollisuuksia ei ole järjestetty, liittyy vaara, että pysäköintimittareiden läheisyydessä liiketoimintaa harjoittaville kauppiaille, kuten myös tällaisilla alueilla työskenteleville kansalaisille, syntyy vakavaa taloudellista haittaa. Komissiolta pyydetään vastausta seuraaviin kysymyksiin: 1. Minkälaisin keinoin pysäköinti on järjestetty muissa Euroopan unionin maissa? 2. Eikö komissio katso, että pysäköintimittareiden käyttöönotto alueilla, joille ei pääse helposti julkisia kulkuvälineitä käyttäen, haittaa vapaata kilpailua siellä toimivien kauppaliikkeiden kannalta? 3. Onko olemassa asiaa koskevia direktiivejä tai komission asiakirjoja? Komission jäsenen Neil Kinnockinkomission puolesta antama vastaus (10. kesäkuuta 1998) Komissiolla ei ole lainsäädäntövaltaa eikä -vastuuta pysäköintiin liittyvissä asioissa. Pysäköintiä säännellään kaikissa jäsenvaltioissa paikallisten vaatimusten mukaan erilaisin välinein. Komissio tutkii kaupunkiliikenteen ongelmia esimerkiksi rahoittamalla tutkimusprojekteja tutkimuksen ja kehityksen neljännen puiteohjelman (TK) liikenneohjelmassa (Euroopan parlamentin ja neuvoston 26. huhtikuuta 1994 tekemä päätös 1110/94/EY)(1). Esimerkkinä käynnissä olevasta työstä voidaan mainita Capture (cars to public transport in the urban environment) -niminen esittelyprojekti, jota johtavat yhdessä yksitoista Euroopan kaupunkia, Rooma mukaan luettuna. Projektissa pyritään arvioimaan niiden toimenpiteiden täytäntöönpanoa, joiden avulla on tarkoitus kannustaa muuttamaan ihmisten käyttäytymistä julkisia kulkuneuvoja suosivammaksi. Roomassa La Sapienza -yliopiston johtamassa projektissa keskitytään kolmenlaisiin toimenpiteisiin: sinisen vyöhykkeen (valvottu pysäköintialue) laajentamiseen, linja-autoille ja raitiovaunuille varattujen etuajo-oikeutettujen kaistojen käyttöönottoon sekä pysäköintialueiden valikoivaan ohjaamiseen. Lisäksi jäsenvaltiot ja komissio tarkastelevat mahdollisuutta käynnistää uutta toimintaa kaupunkien pysäköintipolitiikan alalla osana tieteellisen ja teknisen tutkimuksen eurooppalaista yhteistyötä (COST). Komissio on myös kehittänyt tietokannan, joka sisältää esimerkkejä hyvistä käytänteistä kaupunkiliikenteen alalla ja jossa mainitaan lukuisia tapaustutkimuksia. Tämä tietokanta on tarkoitettu ensi sijassa tästä alasta vastaaville paikallisviranomaisille, ja se on todennäköisesti täysimääräisesti käytettävissä syksyyn mennessä. (1) EYVL L 126, 18.5.1994.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0006



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0201/98 esittäjä(t): Gerhard Hager (NI) komissiolle (11. helmikuuta 1998) Aihe: Aseiden hankinnan ja hallussapidon valvontaa koskevan direktiivin tiukentaminen Viime aikoina monissa jäsenvaltioissa on tehty asein hirvittäviä veritekoja. Aikooko komissio nämä tapahtumat huomioon ottaen tiukentaa neuvoston 18. kesäkuuta 1991 antamaa direktiiviä 91/477/ETY(1) aseiden hankinnasta ja hallussapidosta? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (6. toukokuuta 1998) Aseiden hankinnan ja hallussapidon valvontaa koskeva direktiivi 91/477/ETY on annettu liitännäistoimenpiteenä sisärajoilla tapahtuvien tarkastusten poiston yhteydessä. Arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemien tapausten osalta komissio ei ole tietoinen siitä, että ne osoittaisivat direktiivissä säädetyissä yhteisön sisällä tapahtuvia tuliaseiden kuljetuksia koskevissa valvontamenetelmissä ja -muodollisuuksissa olevan puutteita. Komissio huomauttaa lisäksi, että direktiivin 3 artiklassa annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus säätää tuliaseiden tiukemmasta luokittelusta kansallisessa lainsäädännössään kuin mitä direktiivissä säädetään. Lopuksi on huomattava, että direktiivin 2 artiklan mukaan direktiivi ei estä aseiden kantoa koskevien kansallisten säännösten soveltamista. Komissio aikoo direktiivin täytäntöönpanoa koskevan kertomuksen laatimisen yhteydessä kuitenkin tutkia direktiivin toimintaa ja vaikutuksia eri kannoilta. Tutkimuksessa otetaan huomioon yleiseen järjestykseen ja turvallisuuteen liittyvät seikat. (1) EYVL L 256, 13.9.1991, s. 51.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0133



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1426/98 esittäjä(t): Kenneth Coates (GUE/NGL) komissiolle (11. toukokuuta 1998) Aihe: Tuberkuloosin nopea leviäminen Onko komissio tietoinen siitä, missä määrin ja miten nopeasti tuberkuloosi leviää Kaakkois-Aasiassa, Afrikassa, Itä-Euroopassa ja muualla, sekä tämän taudin aiheuttamista kuolemantapauksista, joista Maailman terveysjärjestö WHO on raportoinut? Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä tämän hätätilanteen takia? Miten komissio aikoo avustaa tutkimustyötä, jolla pyritään pysäyttämään tuberkuloosin leviäminen sekä kehittämään hoitomuotoja tähän tautiin? Komission jäsenen Pádraig Flynninkomission puolesta antama vastaus (29. toukokuuta 1998) Komissio on tietoinen tuberkuloositapausten määrän kasvusta ja tähän ilmiöön liittyvistä tekijöistä, kuten rapistuvista terveydenhuoltojärjestelmistä, huononevista sosioekonomisista olosuhteista ja epäasianmukaisista toimintatavoista, jotka lisäävät mikrobien vastustuskykyä. Immuunikatoa (aids) ja muita tartuntatauteja koskevasta yhteisön toimintaohjelmasta komissio tukee hankkeita, joilla tuberkuloosia valvotaan ja torjutaan kaikissa jäsenvaltioissa. Hankkeilla pyritään parantamaan jäsenvaltioiden viranomaisten mahdollisuuksia torjua tätä sairautta. Yhteisön laajenemisen yhteydessä jäsenhakemuksen jättäneitä Keski- ja Itä-Euroopan maita on kannustettu osallistumaan tähän ja muihin kansaterveyttä koskeviin toimintaohjelmiin (jotka ovat avoinna Keski- ja Itä-Euroopan maille, Maltalle ja Kyprokselle). Komissio tekee tässä asiassa yhteistyötä myös Yhdysvaltojen kanssa kahdenvälisessä erityisryhmässä. Lisäksi komissio toimii yhteistyössä kansainvälisten järjestöjen, erityisesti Maailman terveysjärjestön ja Maailmanpankin kanssa. Mitä tulee tuberkuloositutkimukseen, Biomed-ohjelmasta rahoitetaan parhaillaan seitsemää, yhteissummaltaan 3,25 miljoonan ecun hanketta, joissa kehitetään rokotteita ja uuden sukupolven lääkkeitä nykyisten lääkkeille vastustuskykyisten kantojen voittamiseksi sekä tutkitaan tuberkuloosin epidemiologiaa. Lisämahdollisuuksia tuberkuloositutkimukselle tarjoutuu viidennessä tutkimuksen puiteohjelmassa, sillä siihen sisältyy keskeisiä tartuntatautitoimia.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0115



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1346/98 esittäjä(t): Viviane Reding (PPE) komissiolle (29. huhtikuuta 1998) Aihe: Sairausvakuutusmaksujen pidättäminen toisesta jäsenvaltiosta saaduista ylimääräisistä eläkkeistä Ranskalaisen eläkekassan CRIREPin (Caisse Régionale Interprofessionelle de Retraite des Personnels) yleiseen sairausvakuutusjärjestelmään soveltamat maksut ovat lähes neljä kertaa suurempia Ranskan ulkopuolella asuville edunsaajille kuin Ranskassa asuville edunsaajille. Tämä käytäntö johtaa jossakin muussa jäsenvaltiossa asuvien rajatyöntekijöiden epäoikeudenmukaiseen syrjintään. Lisäksi työntekijöiden vapaa liikkuvuus on yksi yhteismarkkinoiden toimivuudelle olennaisista perusvapauksista. 1. Onko komissio tietoinen tästä syrjivästä käytännöstä? 2. Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä varmistaakseen sen, että Ranskassa tai sen ulkopuolella asuvia, ylimääräisiä eläkkeitä saavia henkilöitä kohdellaan tasavertaisesti? Komission jäsenen Pádraig Flynninkomission puolesta antama vastaus (4. kesäkuuta 1998) Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä annetun asetuksen (ETY) 1408/71 sekä asetuksen (ETY) 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä annetun asetuksen (ETY) 574/72 muuttamisesta ja saattamisesta ajan tasalle 2. joulukuuta 1996 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) 118/97(1) suojellaan yhteisön alueella liikkuvien henkilöiden sosiaaliturvaoikeuksia, erityisesti eläkkeitä. Asetusta (ETY) 1408/71(2) sovelletaan kuitenkin ainoastaan lakisääteisiin eli lainsäädäntöön perustuviin eläkkeisiin. Sopimuksiin pohjautuvat lisäeläkkeet, joista esimerkiksi tässä tapauksessa on kyse, eivät kuulu asetuksen (ETY) 1408/71 soveltamisalaan, eikä asetuksen säännöksiin voida näin ollen vedota tässä tapauksessa. On huomattava, että komissio aloittaa vuonna 1998 jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista koskevien sääntöjen yksinkertaistamisen ja uudistamisen. Tällöin tarkastellaan mahdollisuutta laajentaa yhteensovittamismenettelyn soveltamisalaa. Komissio esitti 8. lokakuuta 1997 ehdotuksen direktiiviksi Euroopan unionin alueella liikkuvien palkattujen työntekijöiden ja itsenäisten ammatinharjoittajien lisäeläkeoikeuksien suojaamisesta.(3) Tämä oli ensimmäinen vaihe pyrkimyksissä hävittää esteet lisäeläkkeiden vapaan liikkuvuuden tieltä. Direktiiviehdotuksesta keskustellaan parhaillaan neuvostossa. Euroopan parlamentti sekä talous- ja sosiaalikomitea ovat jo antaneet myönteiset lausuntonsa. (1) EYVL L 28, 30.1.1997. (2) EYVL C 149, 5.7.1971. (3) EYVL C 5, 9.1.1998.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0057



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1008/98 esittäjä(t): Ernesto Caccavale (UPE) komissiolle (6. huhtikuuta 1998) Aihe: Lääkealan velvollisuus maksaa veroa, jos kulut menevät yli vuodelle 1998 vahvistetun rajan Italian parlamentti hyväksyi vuonna 1998 toteutettavia rahoitussiirtoja koskevaan lakiesitykseen hallituksen esittämän tarkistuksen, jolla määrätään, että jos lääkeaineista aiheutuvat kulut ylittävät kansallisella tasolla lakiesityksen 36 artiklan 15 kohdassa vahvistetut rajat (toisin sanoen 10 prosenttia yli sallitun 11 091 miljardin), niin lääkeaineiden markkinointiin luvan saaneet yritykset (lääkeaineiden valmistajat), jakeluyritykset (tukkumyyjät) ja apteekit joutuvat maksamaan kansanterveyshuollolle 60 prosentin suuruisen veron yli menevästä osasta ja niiden on myös maksettava jäljelle jäävästä 40 prosentin osasta, jonka valtio palauttaa niille myöhemmin. On otettava huomioon, että apteekit joutuvat jo nyt maksamaan kansanterveyshuollolle prosenttiosuuden (3,75 ja 12,5 prosentin väliltä), joka suhteutetaan valtion kustantamien lääkkeiden hintaan. Eikö komissio katso, että jos rahoitustaakkaa siirretään osittain lääkeaineiden valmistajille, tukkumyyjille tai apteekeille, niin mainituilla säännöillä voidaan horjuttaa valtion budjettia, mikä voi vaikuttaa Maastrichtin sopimuksessa vahvistettujen lähentymiskriteerien täyttämiseen, sillä yksityishenkilöt joutuisivat epäoikeutetusti maksamaan julkiselle sektorille kuuluvia maksuja? Komission jäsenen Yves-Thibault de Silguynkomission puolesta antama vastaus (13. toukokuuta 1998) Julkisen terveydenhuollon menojen rahoitusta koskevat valinnat ovat täysin jäsenvaltioiden vastuulla samoin kuin kaikki muutkin ratkaisut, jotka koskevat verotaakan jakoa veronmaksajien kesken. Kyseinen maksu perustuu talousarviossa olevaan suojalausekkeeseen, jossa määritellään, miten rahoitetaan mahdollinen terveydenhuoltomenoihin kuuluvien lääkekulujen budjetoidun määrän ylitys vuosina 1998, 1999 ja 2000. Näin ollen ei ole varmaa, että maksua edes joudutaan perimään.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0097



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1229/98 esittäjä(t): Marie-Paule Kestelijn-Sierens (ELDR) komissiolle (29. huhtikuuta 1998) Aihe: Euroopan normit yölentojen rajoittamiseksi Päätöslauselmassaan A-0183/97(1), joka hyväksyttiin 10. kesäkuuta 1997 "tulevaisuuden melupolitiikkaa koskevasta komission vihreästä kirjasta", Euroopan parlamentti pyytää rajoittamaan öisin tapahtuvaa lentoliikennettä (tämän päätöslauselman 31 kohta). Suurehkoihin lentokenttiin, joiden ei tarvitse pelätä kilpailuasemansa puolesta, tullaan soveltamaan yösulkua. Tämä johtaa siihen, että yölennot päätyvät yhä enemmän vähäpätöisemmille lentokentille, jotka eivät taloudellisista syistä aseta tällaisia vaatimuksia. Näiden pienehköjen lentokenttien lähistön asukkaat joutuvat kärsimään näistä lisääntyvistä yöllisistä meluhaitoista. Eikö komissio pidä välttämättömänä sitä, että kun otetaan huomioon tämä kilpailua vääristävä tilanne, yölentojen rajoittamista koskevaa kansallista ja alueellista lainsäädäntöä on yhdenmukaistettava? Komission jäsenen Neil Kinnockinkomission puolesta antama vastaus (29. toukokuuta 1998) Meluolosuhteet vaihtelevat huomattavasti lentokentästä toiseen sen mukaan, kuinka lähellä asuma-alueita kenttä sijaitsee ja kuinka suuri liikenteen määrä on. Siksi komissio ei ole toistaiseksi suunnitellut kansallisten ja alueellisten yölentorajoitusten yhdenmukaistamista. Komissio aikoo kuitenkin jatkossakin seurata tarkkaan näiden markkinoiden kehittymistä, jotta se voisi arvioida uudelleen yhteisön toimien tarpeellisuuden ja samalla varmistaa yhteisön lainsäädännön kunnioittamisen melukieltoja määrättäessä. Komissio aikoo antaa vuoden loppuun mennessä lentoliikennettä ja ympäristöä koskevan tiedonannon. Asiakirjassa käsitellään muun muassa lentokentillä ja niiden läheisyydessä ilmeneviä ympäristöongelmia. (1) EYVL C 200, 30.6.1997, s. 28.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0064



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1047/98 esittäjä(t): Josu Imaz San Miguel (PPE) komissiolle (6. huhtikuuta 1998) Aihe: Vignemalen tunneli Euroopan komission on piakkoin määrä saattaa ajantasalle lista niistä eurooppalaisista liikenteen perusrakenteista, joille annetaan yhteisön etuun, rahoitukseen sekä sosiaalisiin ja taloudellisiin kerrannaisvaikutuksiin perustuva prioriteetti. Eräs hanke, jota nykyisin harkitaan, on rautatieyhteys Iberian niemimaan ja Euroopan mantereen välillä. Rautatie kulkisi Pyreneitten vuoriston läpi matalaa tunnelia pitkin Vignemalen alueella ja yhdistäisi siten Aragonin itsehallintoyhteisön Ranskaan. Onko Euroopan komissio harkinnut tämän hankkeen lisäämistä prioriteettien listalle? Suunnitteleeko Euroopan komissio hankkeen rahoittamista koheesiorahastosta? Komission jäsenen Neil Kinnockinkomission puolesta antama vastaus (29. toukokuuta 1998) Yhteisön suuntaviivoista Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittämiseksi tehtiin 23. heinäkuuta 1996 Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös 1692/96/EY(1), ja kesäkuussa 1996 komissio sitoutui tarkastelemaan uudelleen joitakin projekteja, jotka parlamentti oli tuonut esiin toisessa käsittelyssä mutta joita ei ollut sisällytetty päätökseen. Tarkastelu toteutetaan vuodeksi 1999 suunnitellun suuntaviivojen tarkistuksen yhteydessä. Komissio on vastikään saanut Pyreneitten vuoriston keskialueen hallinnolta asiakirjan, jota tukee myös Aragonian autonominen yhteisö. Asiakirjassa esitetään pääpiirteissään arvoisan parlamentin jäsenen mainitsema projekti. Komissio aikoo tutkia tämän projektin nyt käytettävissä olevien tietojen perusteella. Koheesiorahasto rahoittaa Euroopan laajuisiin verkkoihin liittyviä projekteja, jotka toteutetaan tukeen oikeutetuissa jäsenvaltioissa. Komissio ei ole tähän mennessä saanut Espanjan viranomaisilta kyseistä projektia koskevia tukihakemuksia. (1) EYVL L 228, 9.9.1996.