KIRJALLINEN KYSYMYS P-1844/01 esittäjä(t): W.G. van Velzen (PPE-DE) komissiolle. Matkapuhelinsäteilyn eurooppalainen normi.



Virallinen lehti nro 364 E , 20/12/2001 s. 0215 - 0216



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1844/01 esittäjä(t): W.G. van Velzen (PPE-DE) komissiolle (19. kesäkuuta 2001) Aihe: Matkapuhelinsäteilyn eurooppalainen normi Financiele Dagblad -päivälehden 6. kesäkuuta 2001 ilmestyneessä numerossa kerrottiin matkapuhelimista, joiden sähkömagneettiset päästöt ovat tavanomaisia matkapuhelimia selvästi vähäisemmät. Myös Financial Times mainitsee 9. kesäkuuta 2001 aivovaurioiden ja matkapuhelinten välistä suhdetta koskevan uuden tutkimuksen. Tekstiviestien lähettämisen ja vastaanottamisen räjähdysmäinen lisääntyminen, erityisesti nuorten keskuudessa, voi merkitä uutta vaaraa kansanterveydelle. Financiele Dagbladin artikkelin mukaan vähäpäästöiset matkapuhelimet voisivat osaltaan auttaa ehkäisemään kyseisen ongelman syntymistä. Komission tiedonannossa Kolmannen sukupolven matkaviestinnän käyttöönotto Euroopan unionissa: Nykytilanne ja tulevat toimet(1) puhutaan matkapuhelinten säteilyn eurooppalaista normista. Miten pitkälle ovat kyseistä normia koskevat valmistelut edenneet? Norjalainen matkapuhelinvalmistaja Magcom on kehittänyt magnesiumista valmistetun puhelimen, jonka säteilytaso on enintään 0,005 W/kg, kun useimpien nykymarkkinoilta löytyvien puhelinten taso on noin 1 W/kg. Onko komissio tietoinen Magcomin tekemästä matkapuhelinten matalaa säteilytasoa koskevasta kehitystyöstä ja yhtyykö komissio käsitykseeni, jonka mukaan olisi järkevää ottaa kyseinen 0,005 W/kg:n matala säteilytaso lähtökohdaksi Euroopan unionissa tuotetuille tai unioniin tuoduille matkapuhelimille? Pitääkö komissio toivottavana, että Euroopan unionissa annetaan lainsäädäntöä, joka velvoittaa matkapuhelinten myyjät ilmoittamaan myymiensä laitteiden säteilyn voimakkuuden, ilmaistuna esimerkiksi ominaisimeytymiskertoimen (SAR) avulla, ja milloin komissio aikoo antaa tämän tyyppisiä määräyksiä koskevia ehdotuksia? (1) KOM(2001) 141. Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus (26. heinäkuuta 2001) Radiolaitteita yleensä ja GSM-puhelimia erityisesti koskevan yhteisön lainsäädännön mukaan valmistajien on varmistettava, että laitteet ovat turvallisia. Varsinkin radio- ja telepäätelaitteista ja niiden vaatimustenmukaisuuden vastavuoroisesta tunnustamisesta 9. maaliskuuta 1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/5/EY(1) 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaan valmistajat velvoitetaan varmistamaan, etteivät niiden tuotteet vaikuta terveyteen, kun niitä käytetään asianmukaiseen tarkoitukseen. Komissio on valtuuttanut Euroopan standardointijärjestön laatimaan tämän direktiivin mukaisesti tunnustettavat yhdenmukaiset standardit. Alkuperäinen, vuonna 1993 annettu toimeksianto on äskettäin uusittu. Uudessa toimeksiannossa annettiin erityisohjeet sen varmistamiseksi, että standardit ovat viimeisimmän tieteellisen tiedon mukaiset. Matkapuhelimia koskevat standardit annettiin tammikuussa 2001, ja Cenelec ratifioi ne heinäkuussa 2001. Niiden tiedot julkaistaan piakkoin virallisessa lehdessä. Direktiivissä 1999/5/EY säädetään, että kun tuotteet täyttävät komission laadituttamien yhdenmukaisten standardien ehdot, niiden katsotaan olevan turvallisia. Yhteisö on antanut lisäohjeita noudatettavista turvatasoista. Neuvosto antoi 12. heinäkuuta 1999 jäsenvaltioille suosituksen 1999/519/EY(2) väestön sähkömagneettisille kentille (0 Hz - 300 GHz) altistumisen rajoittamisesta. Suosituksen perusrajoitusten ja viitearvojen täydellinen noudattaminen takaa sen, että käyttäjien suoja näiden laitteiden aiheuttaman ionisoimattoman säteilyn akuutteja ja pitkäaikaisia vaikutuksia vastaan on hyvä. Suositeltujen raja-arvojen varmuuskerroin on 50, joten suositus kattaa mahdolliset pitkän aikavälin vaikutukset koko taajuusalueella. Cenelecin laatimat eurooppalaiset standardit takaavat sen, että markkinoille tulevat laitteet vastaavat neuvoston suositusta. Komissio seuraa tämän alan tutkimusta aktiivisesti ja on tietoinen myös arvoisan Euroopan parlamentin jäsenen mainitsemista artikkeleista. Financiele Dagblad -lehdessä 6. kesäkuuta julkaistussa artikkelissa professori Pieper toteaa, että on teknisesti mahdollista pudottaa säteilytaso arvoon 0,005 W/kg, mutta hän ei mainitse, onko olemassa merkkejä siitä, että nykyisin sovellettava 2 W/kg:n taso (Yhdysvalloissa sovellettava taso on 1,6 W/kg) aiheuttaisi terveysriskejä. Kuten parlamentti on todennut sähkömagneettisia kenttiä ja terveyttä koskevassa muistiossa nro 05/2001, nykyisin kaupallisesti saatavilla olevat matkapuhelimet altistavat käyttäjänsä pahimmassa tapauksessa säteilylle, jonka taso on välillä 0,22-1,27 W/kg, mikä on keskimäärin puolet hyväksytystä turvatasosta. Lisäksi on havaittavissa suuntaus siihen, että akkujen säästämiseksi matkapuhelimet lähettävät signaalia pienimmällä yhteyden ylläpitämiseen tarvittavalla tasolla. Komission tiedossa oleva tutkimus ei ole toistaiseksi antanut selkeitä johtopäätöksiä. Siksi komissio on pyytänyt myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevää tiedekomiteaa päivittämään kesäkuussa 1998 julkaistun sähkömagneettisten kenttien aiheuttamia terveysriskejä koskevan lausuntonsa tekniikan kehityksen ja altistumisolosuhteiden muuttumisen ottamiseksi huomioon. Näitä käytettiin aikanaan suositusten perustana. Uusi lausunto julkaistaan syksyllä 2001. Komissio harkitsee silloin lisätoimien tarvetta. Komissio pitää myönteisenä sitä, että valmistajat yhä useammin kertovat käyttäjille säteilytasoista vapaaehtoisesti, ja kuluttajajärjestöt testaavat matkapuhelimia säännöllisesti ja tuottavat riippumatonta tietoa. Matkapuhelinvalmistajien foorumin jäsenet ovat lisäksi ilmoittaneet, että kaikissa uusissa matkapuhelimissa, jotka tulevat markkinoille 1. lokakuuta jälkeen, on merkittynä ominaisimeytymiskerroin (SAR) Cenelecin käyttämän menetelmän mukaisesti. Siksi komissio ei toistaiseksi harkitse valmistajien velvoittamista ilmoittamaan kuluttajille ominaisimeytymiskertoimia. Komissio pitää edelleen tarkasti silmällä tätä kysymystä. Tietoa saadaan uuden tutkimuksen tuloksista sekä yhteisön viidennestä tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen puiteohjelmasta ja varsinkin sen elämänlaatua koskevasta aihekohtaisesta ohjelmasta, jonka kautta suoritetaan riippumatonta tutkimusta sähkömagneettisten kenttien terveysvaikutuksista. (1) EYVL L 91, 7.4.1999. (2) EYVL L 199, 30.7.1999.