Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0066



KIRJALLINEN KYSYMYS P-2521/98 esittäjä(t): Sirkka-Liisa Anttila (ELDR) komissiolle (28. heinäkuuta 1998) Aihe: Agenda 2000 tuhoaa Suomen maatalousyrittäjyyden ja johtaa nk. näennäisviljelyyn Agenda 2000 -esitys pudottaisi toteutuessaan viljan (-20 %), naudanlihan (-30 %) ja maidon (-15 %) tuottajahintoja. Uudistus johtaisi Suomessa nk. näennäisviljelyyn, koska markkinoilta saatavilla tuottajahinnoilla ei kyettäisi enää kattamaan edes syntyviä tuotantokustannuksia. Maataloustuotannon kokonaiskustannukset muodostuvat kaikkien tuotantotoiminnasta aiheutuvien kustannusten summasta. Tuotannon kannattavuus saadaan laskettua vertaamalla tätä summaa vastaavasta tuotannosta saatuun kokonaistuottoon. Virallisten selvitysten mukaan ohran ja kauran keskimääräiset tuotantokustannukset olivat vuoden 1996 hinta- ja kustannustason mukaan laskettuina 1,78 mk tuotettua viljakiloa kohti pienimmillä tiloilla ja suurimmilla 1,32 mk. Leipäviljan tuotannossa vastaava vaihteluväli oli 2,10 mk:sta 1,63 mk:an. Nämä viljelmämalleihin perustuvat laskelmat edustavat satotasolla mitaten tehokkaimpia maatiloja. Keskimääräisillä tiloilla tuotantokustannukset ovat vielä korkeammat. Sianlihan tuotantokustannukset ovat samojen laskelmamallien mukaisesti 11 mk:sta 20,67 mk:an/kilo. Ainoastaan 18 % tiloista kykenee tuottamaan sianlihaa 11 mk:lla, 47 % tuottaa 14 mk:lla ja loput 16-20,67 mk:lla. Maidon tuotantokustannukset olivat vuoden 1995 tilastojen mukaan 3,54 mk/litra. Agenda 2000:n mukaiset alennetut tuottajahinnat eivät riitä alkuunkaan Suomen maatalouden tuotantokustannusten kattamiseen. Viljelijä "söisi" tuottaessaan omia tukiaan eli vähentäisi tulojaan. Suomalaisen maataloustuotannon suurin uhka onkin näennäisviljely, yrittämisen ja työnteon motivaation häviäminen. Tästä syystä Agenda 2000:ssa esitettyjä tuottajahintojen pudotuksia on täysin mahdotonta hyväksyä ilman erityisjärjestelyjä. Miten komissio aikoo turvata Agenda 2000 -ratkaisuissa Suomen maatalousyrittäjien aseman ja heidän motivaationsa? Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus (22. syyskuuta 1998) Komissio on kysyjän kanssa yhtä mieltä siitä, että Agenda 2000 on haaste Suomen maatalousyrittäjille, jotka joutuvat vielä jatkamaan liittymisen jälkeistä sopeutumistaan yhteiseen maatalouspolitiikkaan (YMP) ja joiden on sen lisäksi kohdattava jälleen joukko uusia ehdotettuja muutoksia. Suomen maatalouden kehitys on liittymisen jälkeen ollut huomattavaa: tuotantokustannukset alenevat, maatilarakenne paranee ja tulokehitys on myönteinen. Synkät ennusteet maatalouden dramaattisesta romahduksesta eivät ole toteutuneet. Suomalaistenkin maatalousyrittäjien kohtaamiin erityishaittoihin, on etsittävä ratkaisut, jotka mahdollistavat maatalouden kestävän kehityksen ja maaseudun asutuskeskusten säilymisen koko unionin alueella. Tämä on erityisesti tuotu esiin Agenda 2000 -ehdotuksessa(1) (johdanto, luku 3): "'Euroopan maatalous on vuosisatojen ajan pitänyt osaltaan huolta monista talouteen ja ympäristöön liittyvistä toiminnoista, ja sillä on ollut useita tehtäviä yhteiskunnassa ja maankäytöstä huolehtimisessa. Sen vuoksi on elintärkeää, että useista tehtävistä huolehtiva maatalous kehittyy koko Euroopassa ja varsinkin erityisissä vaikeuksissa olevilla alueilla, kuten Luxemburgin Eurooppa-neuvoston päätelmissäkin mainittiin joulukuussa 1997. Sen vuoksi Agenda 2000 -asiakirjan ja sen täytäntöönpanon yhteydessä on huolehdittava luonnonhaittojen asianmukaisesta korvaamisesta.'" Kuten tähänkin saakka, komissio auttaa myös tulevaisuudessa suomalaisia maatalousyrittäjiä sopeutumaan menestyksekkäästi yhteiseen maatalouspolitiikkaan ja hyötymään kaikista yhteisön ja maailman maatalousmarkkinoiden kehityksen mukanaan tuomista mahdollisuuksista. (1) KOM(98) 158 lopullinen.