ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3867/00 esittäjä(t): Glyn Ford (PSE) komissiolle. WEEE ‐ sähkö- ja elektroniikkaromua koskeva direktiiviehdotus ‐ varaosien saanti.



Virallinen lehti nro 187 E , 03/07/2001 s. 0074 - 0074



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3867/00 esittäjä(t): Glyn Ford (PSE) komissiolle (8. joulukuuta 2000) Aihe: WEEE sähkö- ja elektroniikkaromua koskeva direktiiviehdotus varaosien saanti Voiko komissio antaa sähkö- ja elektroniikkalaiteromua ja tiettyjen vaarallisten aineiden käytön rajoittamista sähkö- ja elektroniikkalaitteissa koskevien ehdotusten osalta selventävän vastauksen seuraavaan kysymykseen? Onko niin, että elektroniikkatuotteet, jotka lasketaan markkinoille ennen tiettyjen vaarallisten aineiden korvaamiselle ehdotettua määräaikaa (2008), on poistettava käytöstä ennenaikaisesti asianmukaisten varaosien puuttumisen vuoksi? Voiko komissio taata, että ehdotukset eivät vaikuta kielteisesti kuluttajien asemaan? Margot Wallströmin komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-3867/00, E-3868/00 ja E-3869/00 (23. helmikuuta 2001) Tiettyjen vaarallisten aineiden käytön rajoittamista sähkö- ja elektroniikkalaitteissa koskevan direktiiviehdotuksen(1) 4 artiklassa säädetään, että tällaisissa laitteissa käytettävät tietyt raskasmetallit ja bromatut palonestoaineet korvataan muilla aineilla 1. tammikuuta 2008 alkaen. Tämä vaatimus selvästikin koskee ainoastaan 1. tammikuuta 2008 jälkeen markkinoille saatettavia uusia laitteita eikä kyseisenä päivänä markkinoilla jo olevia laitteita. Tarkoitus ei ole kieltää sellaisten varaosien käyttöä, jotka sisältävät yhtä tai useampaa direktiiviehdotuksessa tarkoitettua ainetta, jos ennen vuotta 2008 ensimmäistä kertaa markkinoille saatettavien sähkö- ja elektroniikkalaitteiden toimivuus vaarantuisi ilman tällaisia varaosia. Komissio on parlamentin jäsenen kanssa samaa mieltä siitä, että muutoin sähkö- ja elektroniikkalaitteita voitaisiin joutua poistamaan käytöstä tarpeettomasti. (1) EYVL C 365 E, 19.12.2000.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3876/00 esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle. Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka (Turkin kemialliset aseet).



Virallinen lehti nro 187 E , 03/07/2001 s. 0075 - 0076



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3876/00 esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle (8. joulukuuta 2000) Aihe: Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka (Turkin kemialliset aseet) Vastauksessaan kysymykseen P-2910/00 neuvosto toteaa, että Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 22 artiklan mukaisesti jokainen jäsenvaltio tai komissio voi saattaa neuvoston käsiteltäväksi yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan liittyviä kysymyksiä sekä tehdä ehdotuksia neuvostolle. Ottaen huomioon kysymyksiin E-1203/00, E-1204/00 ja E-1205/00 sisältyvien erityisten näkökohtien merkityksen yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan, on minusta toivottavaa, että komissio käyttää hyväkseen kyseistä mahdollisuutta. 1. Aikooko komissio tehdä neuvostolle ehdotuksia Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 22 artiklan mukaisesti saadakseen tietoja Münchenin yliopistolta saksalaista alkuperää olevista kranaattikärjistä (Buck ja Depyfag), joita Turkin armeija käytti kemiallisin asein tehdyssä hyökkäyksessä kurdien PKK-liikettä vastaan 11. toukokuuta 1999? Jos vastaus on kielteinen, miksi komissio ei aio tehdä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 22 artiklan mukaisia ehdotuksia, ottaen huomioon tämän kysymyksen tärkeyden yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan kannalta? 2. Aikooko komissio tehdä neuvostolle ehdotuksia Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 22 artiklan mukaisesti saadakseen tietoja Saksan puolustusministeriöltä siitä avusta, jota se on antanut Turkkiin rakennettavan uuden sotilaallisen kemian laboratorion rakentamiseen? Jos vastaus on kielteinen, miksi komissio ei aio tehdä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 22 artiklan mukaisia ehdotuksia, ottaen huomioon tämän kysymyksen tärkeyden yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan kannalta? Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus (8. helmikuuta 2001) Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 22 artiklan mukaan komissio ja jäsenvaltiot voivat saattaa neuvoston käsiteltäväksi yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan (YUTP) liittyviä kysymyksiä. Tässä tapauksessa on kuitenkin kyse kaksikäyttötuotteiden tai mahdollisesti sotilaskäyttöön tarkoitettujen tuotteiden väitetystä viennistä yhdestä yhteisön jäsenvaltiosta Turkkiin. Olisi huomattava, että vaikka kaksikäyttötuotteiden vientiä koskeva lainsäädäntö kuuluu yhteisön toimivaltaan (ks. kaksikäyttötuotteiden ja -teknologian vientiä koskevan yhteisön valvontajärjestelmän perustamisesta 22 päivänä kesäkuuta 2000 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1334/2000(1)), lainsäädännön täytäntöönpano on edelleen jäsenvaltioiden vastuulla. Näin ollen se jäsenvaltio, johon asianomainen viejä on sijoittautunut, päättää lupien myöntämisestä ja valvoo niiden täytäntöönpanoa. (1) EYVL L 159, 30.6.2000.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-4153/00 esittäjä(t): Glyn Ford (PSE) komissiolle. EU:n lainsäädäntö.



Virallinen lehti nro 235 E , 21/08/2001 s. 0082 - 0082



KIRJALLINEN KYSYMYS E-4153/00 esittäjä(t): Glyn Ford (PSE) komissiolle (16. tammikuuta 2001) Aihe: EU:n lainsäädäntö Bristolissa Isossa Britanniassa asuva herra Grantham tuli GEA Canzler -yhtiön palvelukseen vuonna 1977. Koska GAE Canzlerilla ei ole omaa toimintaa Isossa-Britanniassa, herra Grantham joutui itse huolehtimaan verojen maksusta, sosiaaliturvamaksuista, eläkemaksuista jne. GAE Canzler irtisanoi herra Granthamin sopimuksen lokakuussa 2000. Irtisanominen tuli voimaan välittömästi, vaikka sopimuksen mukaan molemminpuolinen irtisanomisaika oli 3 vuotta. Lisäksi GAE Cantzler on jättänyt täyttämättä useita sopimuksen mukaisia velvoitteitaan, ja herra Granthamin saatavat GAE Cantzlerilta, provisiot ja kulukorvaukset, ovat yhteensä lähes 20 000 puntaa. Voiko komissio ilmoittaa, rikkooko tämä herra Granthamin sopimuksen äkillinen irtisanominen ja sitoumusten täyttämättä jättäminen EU:n lainsäädännön määräyksiä? Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus (6. maaliskuuta 2001) Komission tehtäviin ei kuulu puuttua yksittäisten työntekijöiden ja työnantajien välisiin riitoihin. Työsuhteen päättämistä on kuitenkin tarkasteltu komissiossa joidenkin vuosien ajan, ja komissio julkaisi vuonna 1997 raportin työsuhteen päättämisestä ja siihen liittyvästä oikeudellisesta tilanteesta Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Kopio tästä raportista lähetetään suoraan arvoisalle parlamentin jäsenelle ja parlamentin pääsihteeristöön. Tällä alalla ei kuitenkaan yksittäisten irtisanomisten osalta ole annettu Euroopan tasolla lainsäädäntöä. Tämän vuoksi jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on analysoitava ja ratkaistava parlamentin jäsenen mainitsema tapaus asiaan liittyvän kansallisen lainsäädännön mukaisesti.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-3919/00

esittäjä(t): Caroline Lucas (Verts/ALE) komissiolle

(6. joulukuuta 2000)

Aihe: Uimavesidirektiivi

Voisiko komissaari selittää, miksi komissiolle osoitetuista virallisista valituksista huolimatta ja uimaveden laadusta annetun direktiivin 76/160/EY(1) vaatimusten vastaisesti jäsenvaltioiden sallitaan jatkuvasti julkaista virheellisiä tietoja uimavesistä, joiden laadun on todettu jäävän direktiivin normien alle? Viittaan tällä Isoon-Britanniaan, joka vuonna 1999 väitti, että sen 537 uimavesialueesta 491 täytti pakolliset vaatimukset (91,4 %) ja että 45 jäi alle vaatimusten (8,8 %). Todistetusti on kuitenkin osoitettu, että vain 54 aluetta täytti vaatimukset (10 %), 76 jäi alle vaatimusten (14,2 %) ja loppujen 407 alueen (75,8 %) tilanne on tuntematon, koska kaikkia neljää mikrobiologista patogeeniä ei testattu tai niiden testit hylättiin?

Katsooko komissaari, että tällainen virheellinen tiedottaminen uhkaa niiden kansalaisten terveyttä, jotka pahaa-aavistamattomina uivat pilaantuneissa vesissä? Aikooko komissaari ryhtyä toimiin varmistaakseen, että vastaisuudessa kaikki jäsenvaltiot tiedottavat uimaveden laadusta todenmukaisesti ja vastuullisesti?

(1) EYVL L 31, 5.2.1976, s. 1.

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(11. tammikuuta 2001)

Komissio ei katso kysyjän mainitsemien tietojen antamisen muodostavan uhkaa ihmisten terveydelle. Joulukuun 8 päivänä 1975 annetun neuvoston direktiivin 76/160/ETY tärkein tavoite on kansalaisten suojelu viemärijätevesien pilaamalta uimavedeltä. Viemärijätevesien aiheuttama pilaantuminen pystytään parhaiten osoittamaan fekaalisilla indikaattoreilla, joita ovat esimerkiksi fekaaliset koliformiset bakteerit. Komission vuosikertomuksessa esitetyt tulokset perustuvat mikrobiologisiin muuttujiin eli kolibakteerien kokonaismäärään ja fekaalisten koliformisten bakteerien määrään, jotka liittyvät ihmisten terveydelle mahdollisesti aiheutuvaan uhkaan, sekä kolmeen fysikaalis-kemialliseen tai esteettiseen muuttujaan, joilla tarkoitetaan sitä, että vesi ei houkuttele uimaan siinä esiintyvien mineraaliöljyjen, pinta-aktiivisten aineiden (pesuaineet) ja fenoliyhdisteiden (kemianteollisuuden jäämät) vuoksi. Näiden muuttujien asianmukaisuudesta uimaveden laadunhallinnassa käydään jatkuvasti keskustelua, ja komissio onkin pyytänyt Maailman terveysjärjestöltä (WHO) lausuntoa asiasta.

Puhtaasti oikeudelliselta kannalta on olemassa perusteita evätä uimarannan hyväksyntä, jos vedessä havaitaan salmonellan aiheuttajia tai enteroviruksia, sekä vaatia jäsenvaltio vastuuseen siitä, että niiden esiintymistä ei ole tutkittu. Koko yhteisön kattavan perustellun ja tarkoituksenmukaisen tutkimuksen tekemiseen ei kuitenkaan ole käytettävissä tilastotietoja. Komissio tutkii parhaillaan, mihin toimiin jäsenvaltioissa on ryhdytty näiden muuttujien seuraamiseksi.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-4147/00 esittäjä(t): Gorka Knörr Borràs (Verts/ALE) komissiolle. Yksinhuoltajaperheiden tuet.



Virallinen lehti nro 174 E , 19/06/2001 s. 0239 - 0240



KIRJALLINEN KYSYMYS P-4147/00 esittäjä(t): Gorka Knörr Borràs (Verts/ALE) komissiolle (9. tammikuuta 2001) Aihe: Yksinhuoltajaperheiden tuet Kuinka paljon Espanjan valtiolle myönnettiin vuonna 2000 rakennerahastotukea yksinhuoltajaperheitä varten? Mikä määrä todellisuudessa maksettiin? Mistä johtuvat mahdolliset erot myönnettyjen ja maksettujen tukien välillä? Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus (20. helmikuuta 2001) Rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21 päivänä kesäkuuta 1999 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1260/1999(1) määritellään seuraavat kolme rakennerahastojen ensisijaista tavoitetta: kehityksessä jälkeen jääneiden alueiden kehittäminen ja rakenteellinen mukauttaminen, rakenneongelmaisten alueiden taloudellinen ja sosiaalinen uudelleenjärjestely sekä yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen ja työllisyyteen liittyvien politiikkojen ja järjestelmien mukauttaminen ja nykyaikaistaminen. Komissio hoitaa toissijaisuusperiaatteen mukaisesti rakennerahastojen rahoittamien ohjelmien seurannan. Jäsenvaltion nimeämä hallintoviranomainen vastaa kuitenkin toimien hallinnosta, ja sillä saattaa olla hallussaan näin yksityiskohtaisia tietoja. On syytä huomata, että yksinhuoltajaperheet eivät voi olla itse rahastojen tuen saajina, mutta ne voivat saada tukea rakennerahastojen Espanjassa rahoittamien toimenpiteiden kautta. Yksinhuoltajaperheille voidaan myöntää tukea etenkin ensisijaisissa toimissa, jotka koskevat naisten osallistumista työmarkkinoille tai erityisvaikeuksissa olevien henkilöiden integroimista, sekä laaja-alaisissa yhtäläisiä mahdollisuuksia edistävissä toimissa. Tällä tavoin rakennerahastot osallistuvat työmarkkinoiden parantamiseen ja epätasa-arvon poistamiseen ja voivat edistää yksinhuoltajaperheiden integroitumista yhteiskuntaan. (1) EYVL L 161, 26.6.1999.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3799/00

esittäjä(t): Michl Ebner (PPE-DE) komissiolle

(7. joulukuuta 2000)

Aihe: Kertakäyttöpullojen panttimaksu Saksassa

Saksan ympäristöministerit sopivat äskettäin tölkkien ja kertakäyttöpullojen panttimaksun käyttöönottamisesta. Järjestelyn, jolla voidaan säädellä kierrätettävien tuotteiden ja tölkkien määrää, on tarkoitus tulla voimaan kesällä 2001. Sen mukaan kuluttajien on palautettava pullot yritykselle, joka myy tuotteitaan kertakäyttöpulloissa. Tämä aiheuttaa ongelmia yrityksille, jotka tuovat juomia kertakäyttöpulloissa Saksaan. Yritysten on otettava pullot takaisin, vaikka sitä ei edellytetä niiden kotimaan lainsäädännössä.

Eikö yhdessä valtiossa käyttöön otettu järjestelmä saa aikaan markkinamekanismia, joka haittaa sisämarkkinoiden toimimista? Onko tämä menettely EU:n periaatteiden mukainen?

Margot Wallströmin komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-3799/00 ja E-3974/00

(28. helmikuuta 2001)

Saksan osavaltioiden ympäristöministerien kokouksessa lokakuussa 2000 annettiin yhteinen julkilausuma, jossa vaadittiin Saksan voimassa olevan pakkauksia koskevan asetuksen muuttamista. Ministerit pyysivät liittovaltion ympäristöministeriä Jürgen Trittiniä laatimaan muutosehdotuksen, jolla otettaisiin käyttöön joidenkin juomapakkausten pakollinen panttimaksu.

Saksan liittovaltion ympäristöministeriö ei ole vielä laatinut ehdotusta. Näin ollen asetuksen muutos on tässä vaiheessa pelkästään Saksan osavaltioiden ympäristöministerien kokouksen asettama poliittinen tavoite, jota todennäköisesti muutetaan vielä virallisen kuulemisprosessin myötä. Kuulemisprosessi ei ole vielä käynnissä.

Sen vuoksi on toistaiseksi ennenaikaista olettaa, että Saksan pakkausasetuksen mahdollinen muutos on ristiriidassa voimassa olevan yhteisön oikeuden kanssa. Komissio seuraa kuitenkin tarkasti tätä kysymystä ja tarkastelee ehdotusluonnosta siinä vaiheessa, kun se on laadittu.

Saksan nykyisin voimassa olevassa pakkausasetuksessa säädetään muun muassa juomapakkauksia koskevasta vähintään 72 prosentin uudelleentäyttökiintiöstä. Komissio antoi heinäkuussa 2000 asetusta koskevan perustellun lausunnon Saksalle. Komissio katsoo, että Saksan lainsäädäntö rikkoo luontaisten kivennäisvesien (jotka on täytettävä tuotantopaikalla) osalta pakkauksista ja pakkausjätteistä 20. joulukuuta 1994 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 94/62/EY(1) tulkittuna yhdessä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 28 artiklan (ent. 30 artikla) kanssa, koska tavaroiden vapaa liike ja ympäristönsuojelu eivät ole tältä osin selkeästi asianmukaisessa tasapainossa keskenään.

(1) EYVL L 365, 31.12.1994.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3958/00 esittäjä(t): Nelly Maes (Verts/ALE) neuvostolle. Euroopan teollisuuden rakennemuutos.



Virallinen lehti nro 235 E , 21/08/2001 s. 0039 - 0039



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3958/00 esittäjä(t): Nelly Maes (Verts/ALE) neuvostolle (20. joulukuuta 2000) Aihe: Euroopan teollisuuden rakennemuutos Isossa-Britanniassa pidettyjen asemessujen yhteydessä sopivat kuusi EU:n jäsenvaltiota 27. heinäkuuta 2000 aseteollisuuden rakenteiden ja toimintojen muuttamisesta: Framework Agreement Concerning Measures to Facilitate the Restructuring and Operation of the European Industry (Eurooppalaisen [ase]teollisuuden rakenteiden ja toimintojen muuttamista edistäviä toimenpiteitä koskeva puitesopimus). Kyseisen puitesopimuksen myötä kansainvälinen asekauppa tulee helpommaksi, muun muassa sen vuoksi, että se valtio, jossa jonkin asejärjestelmän viimeinen osa pannaan paikalleen, saa luovuttaa kyseistä laitetta koskevan vientilisenssin. Onko tämä EU:n asevientiä koskevien menettelysääntöjen mukaista? Eikö tämä Ruotsin, Ison-Britannian, Ranskan, Espanjan, Italian ja Saksan allekirjoittama sopimus ole vastoin rauhanomaisen maailman puolesta tehtäviä ponnisteluja? Vastaus (7. toukokuuta 2001) Euroopan puolustusteollisuuden rakenneuudistuksen ja toiminnan helpottamiseen tähtääviä toimia koskeva Ranskan tasavallan, Saksan liittotasavallan, Italian tasavallan, Espanjan kuningaskunnan, Ruotsin kuningaskunnan sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan välinen puitesopimus allekirjoitettiin 27. heinäkuuta 2000. Yksi sopimuksen tavoitteista (1 artiklan d kohta) on sotilastarvikkeiden ja -teknologioiden siirtoihin ja vientiin sovellettavien kansallisten vientivalvontamenettelyjen lähentäminen, yksinkertaistaminen ja vähentäminen sopivilta osin. Tämän puitesopimuksen allekirjoittajavaltiot, jotka ovat kaikki Euroopan unionin jäsenvaltioita, noudattavat vientilupia myöntäessään neuvoston 8. kesäkuuta 1998 hyväksymissä, aseiden vientiä koskevissa EU:n käytännesäännöissä määriteltyjä perusteita. Lopullisen määrämaan sisäinen tilanne jännitteiden ja aseellisten konfliktien olemassaolon osalta sekä alueellisen rauhan, turvallisuuden ja vakauden säilyttäminen ovat osa EU:n käytännesäännöissä määritellyistä perusteista, joiden kaikkien tarkoituksena on välttää vaara, että EU:n jäsenvaltioiden viemiä aseita voitaisiin käyttää kansallisiin sortotoimiin tai kansainväliseen hyökkäykseen tai että ne voisivat osaltaan luoda alueellista epävakautta.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3518/00 esittäjä(t): John Bowis (PPE-DE) komissiolle. Lloyds ja Yhdysvaltojen rahoitusmarkkinat.



Virallinen lehti nro 163 E , 06/06/2001 s. 0150 - 0150



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3518/00 esittäjä(t): John Bowis (PPE-DE) komissiolle (13. marraskuuta 2000) Aihe: Lloyds ja Yhdysvaltojen rahoitusmarkkinat Vaikuttavatko käynnissä olevat Lloydsin toiminnan tutkimukset komission ja Yhdysvaltojen hallituksen neuvotteluihin, jotka koskevat Amerikan rahoitusmarkkinoiden avaamista eurooppalaisille yrityksille? Pascal Lamyn komission puolesta antama vastaus (14. joulukuuta 2000) Kauppaneuvottelut komission ja Amerikan yhdysvaltain välillä Yhdysvaltain vakuutusmarkkinoiden avaamisesta yhteisön yhtiöille osana transatlanttista taloudellista kumppanuutta ovat riippumattomia kaikista komission Lloydsia koskevista tutkimuksista.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-4046/00 esittäjä(t): Lord Inglewood (PPE-DE) komissiolle. Erisuuruiset polttoaineverot.



Virallinen lehti nro 163 E , 06/06/2001 s. 0236 - 0237



KIRJALLINEN KYSYMYS P-4046/00 esittäjä(t): Lord Inglewood (PPE-DE) komissiolle (20. joulukuuta 2000) Aihe: Erisuuruiset polttoaineverot Mitä mieltä komissio on eri jäsenvaltioiden erisuuruisista polttoaineveroista? Vääristävätkö ne yhteisön sisäistä kauppaa, ja jos näin on, pitäisikö alhainen vero katsoa luvattomaksi valtiontueksi? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (7. helmikuuta 2001) Kuten arvoisa parlamentin jäsen korostaa, eri jäsenvaltioiden välillä on huomattavia eroja polttoaineiden valmisteveroissa. On syytä muistuttaa, että komissio esitti jo vuonna 1987 useita ehdotuksia välillisen verotuksen alalla verotuksellisten rajojen poistamiseksi sisämarkkinoiden toteuttamisen yhteydessä. Valmisteverojen osalta komissio pyrki yhdenmukaistamaan täysin mineraaliöljyistä kannettavat verot ottamalla käyttöön kuhunkin tuotteeseen koko yhteisön alueella sovellettavan yhtenäisen verokannan. Tämän lähestymistavan tarkoituksena oli torjua kilpailun vääristymistä, johon arvoisa parlamentin jäsen viittaa kysymyksessään. Ehdotus kariutui kuitenkin eräiden jäsenvaltioiden sitkeään vastustukseen. Vuonna 1989 komissio teki uuden ehdotuksen, joka tarjosi enemmän joustavuutta jäsenvaltioille, sillä siinä ehdotettiin tuotekohtaisia vähimmäisverokantoja, aiempaa suppeampia vaihteluvälejä verokannoille ja objektiivisia verokantoja. Silläkin kertaa jäsenvaltiot kuitenkin torjuivat ehdotuksen. Lopulta vuonna 1992 jäsenvaltiot päättivät yksimielisesti ottaa käyttöön mineraaliöljyjen verotusta koskevan yhteisön järjestelmän, jossa kullekin mineraaliöljylle on säädetty vähimmäisverokanta käyttötarkoituksen mukaan (polttoaine, teollinen ja kaupallinen käyttö, lämmitys). Vähimmäisverokantoja ei ole tarkistettu vuoden 1992 jälkeen. Todettuaan vaaran kilpailun vääristymisestä sekä eri jäsenvaltioiden että eri energialähteiden välillä komissio esitti vuonna 1997 luonnoksen direktiiviksi energiatuotteiden verotuksesta(1). Tämä ehdotus on edelleen neuvoston käsiteltävänä. Verotuksen alalla edellytettävä yksimielisyys ei ole mahdollistanut ehdotuksen hyväksymistä. Komissio katsoo kuitenkin, että kyseisen ehdotuksen hyväksyminen on edelleen ensisijaisen tärkeää sekä sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan kannalta että sen ympäristö- ja liikennepolitiikan tavoitteiden saavuttamista edistävän vaikutuksen vuoksi. Se, että jokin jäsenvaltio soveltaa mineraaliöljyihin muita alhaisempaa valmisteverokantaa, ei vielä itsessään merkitse yhteisön kilpailusääntöjen rikkomista. Kyse voi olla valtiontuesta, jos yleisestä verotusjärjestelmästä poikkeavista säännöksistä hyötyvät vain tietyt elinkeinonalat jossakin jäsenvaltiossa. (1) EYVL C 139, 6.5.1997.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-3997/00 esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle. Perusoikeuskirja (oikeudellinen asema).



Virallinen lehti nro 174 E , 19/06/2001 s. 0212 - 0213



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3997/00 esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle (13. joulukuuta 2000) Aihe: Perusoikeuskirja (oikeudellinen asema) Onko komissio brittiläisen Eurooppa-ministeri Keith Vazin kanssa samaa mieltä siitä, että jos jäsenvaltioiden edustajat sopivat perusoikeuskirjasta Nizzassa ilman, että se sisällytetään perustamissopimuksiin, perusoikeuskirja jää vain julistavaksi asiakirjaksi, jolla on samanlainen oikeudellinen asema kuin The Beanolla (tunnettu lasten sarjakuva)? Jos ei, onko komissio samaa mieltä siitä, että jos perusoikeuskirjaa ei sisällytetä perustamissopimuksiin, Euroopan yhteisöjen tuomioistuin toimisi sekä epäviisaasti että toimivaltansa ylittäen yrittäessään muuttaa Euroopan unionissa vallitsevien oikeuksien ja velvollisuuksien välistä tasapainoa tai yrittäessään rajoittaa yksilöiden tai yritysten vapautta tai suvereenien valtioiden valtaoikeuksia peruskirjaan viittaamalla, jos tuomioistuimelle ei ole nimenomaisesti annettu tähän valtuuksia kansainvälisellä sopimuksella? António Vitorinon komission puolesta antama vastaus (23. tammikuuta 2001) Neuvoston puheenjohtaja, parlamentin puhemies ja komission puheenjohtaja antoivat yhteisen julistuksen unionin perusoikeuskirjasta Nizzan Eurooppa-neuvoston yhteydessä 7. joulukuuta 2000. Perusoikeuskirja tuo kansalaisten tietoon jo tunnustetut perusoikeudet, jotka ovat hajallaan eri lähteissä ja vaikeasti selvitettävissä. Komissio pitää todennäköisenä, että perusoikeuskirja vaikuttaa EY:n tuomioistuimen tulevaan oikeuskäytäntöön. Komissio on antanut perusoikeuskirjasta 11. lokakuuta 2000 tiedonannon(1), joka on toimitettu parlamentille. Tiedonannossa komissio korostaa perusoikeuskirjan olevan väline, jonka avulla toimielimet ja jäsenvaltiot valvovat perusoikeuksien toteutumista EU-oikeuden piirissä. (1) KOM(2000) 559 lopullinen.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3651/00 esittäjä(t): John Bowis (PPE-DE) komissiolle. Tuberkuloosi Itä-Euroopassa.



Virallinen lehti nro 163 E , 06/06/2001 s. 0187 - 0187



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3651/00 esittäjä(t): John Bowis (PPE-DE) komissiolle (23. marraskuuta 2000) Aihe: Tuberkuloosi Itä-Euroopassa Tietääkö komissio, missä Euroopan maissa (ehdokasmaat, Venäjä ja Ukraina mukaan lukien) on lakeja, joiden nojalla viranomaiset voivat pidättää henkilön, jolla on tarttuva tuberkuloosi? Missä Euroopan maissa on lakeja, joiden nojalla viranomaiset voivat pidättää henkilön, jolla on tarttumaton tuberkuloosi? Kestääkö pidätettynä oleminen tässä tapauksessa pidättämisen sallivissa maissa tietyn ajan? Miten pitkiä nämä ajat ovat pisimmillään? Niissä maissa, joissa viranomaiset voivat pidättää ihmisiä tuberkuloosin vuoksi: i) kuinka monta ihmistä pidätetään vuosittain? ii) kuinka pitkään ihmisiä pidetään pidätettyinä? iii) missä näitä ihmisiä pidetään pidätettyinä (vankiloissa, sairaaloissa, kotona tai muissa keskuksissa)? António Vitorinon komission puolesta antama vastaus (17. tammikuuta 2001) Komissio ei valitettavasti pysty vastaamaan arvoisan parlamentin jäsenen kysymykseen, koska sillä ei ole käytettävissään riittäviä tietoja.