KIRJALLINEN KYSYMYS E-1740/01

esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle

(15. kesäkuuta 2001)

Aihe: Laittomat belgialaiset viisumit ja passit

Yhdistetyssä vastauksessa kysymyksiin E-0234/01 ja E-0235/01(1) laittomista belgialaisista viisumeista ja passeista neuvosto ilmoittaa, että kyseinen kysymys koskee asiaa, joka kuuluu toimivaltaisten belgialaisten viranomaistahojen ratkaisuvaltaan, ja että neuvostolla ei ole tapana ottaa jäsenvaltioiden tässä tapauksessa Belgian liittovaltion kanssa sellaisia asioita käsiteltäväksi, jotka kuuluvat niiden omaan toimivaltaan.

Neuvoston kanta herättää ihmetystä. Viisumien ja passien myöntäminen EU:n jäsenvaltioissa on otettava erityisellä tavalla huomioon EU:sta tehdyn sopimuksen kolmannessa pilarissa (oikeus- ja sisäasiat). Belgian liittovaltion myöntämä tilapäinen tai pysyvä oleskelulupa merkitsee nimittäin pääsyä kaikkiin Schengen-maihin. Tällaiset oleskeluluvat ovat siis hyvin tärkeitä rikollisille ja tekevät maahanmuuttoalasta erittäin korruptioalttiin.

Neuvosto viittaa vastauksessaan siihen, että yhteisön viisumisäännösten asianmukaisen noudattamisen valvominen on komission vastuulla. Lisäksi se ilmoittaa, että jos yhden jäsenvaltion toiminta tai puutteellinen toiminta on haitaksi yhteisön viisumisäännösten asianmukaiselle toiminnalle, komission on annettava tälle jäsenvaltiolle mahdollisuus tehdä huomautuksia.

Aikooko komissio, neuvoston vastauksen mukaisesti, antaa Belgian viranomaisille mahdollisuuden tehdä huomautuksia käytännöistä tai puutteista, jotka haittaavat yhteisön viisumisäännösten asianmukaista toimintaa, tapauksissa, jotka koskevat a) diplomaattisten passien kauppaa Belgian ulkoministeriössä ja b) viisumipetoksia Belgian Sofian lähetystössä? Jos komissio ei aio tehdä näin, miksi se kieltäytyy antamasta Belgian viranomaisille mahdollisuuden tehdä edellä mainittuja huomautuksia?

(1) EYVL C 235 E, 21.8.2001, s. 159.

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(3. syyskuuta 2001)

Komissio on niin ikään huolestunut arvoisan parlamentinjäsenen mainitsemasta ongelmasta. Passien, viisumien ja oleskelulupien myöntämiseen liittyvät sääntöjenvastaisuudet on yksi tapa kiertää yhteisön oikeuteen tai kansalliseen lainsäädäntöön perustuvia sääntöjä, joiden tarkoituksena on säädellä kolmansien maiden kansalaisten pääsyä jäsenvaltioiden alueelle ja heidän oleskeluaan siellä.

Sekä kansallisella että yhteisön tasolla on olemassa paitsi ehkäiseviä myös seuraamuksia koskevia säännöksiä ja toimenpiteitä, joiden avulla tällainen toiminta pyritään estämään.

Kyseisten asiakirjojen säilyttämistä ja niitä käsittelevää henkilöstöä koskevat säännöt:

- Kansallisella tasolla on säädetty turva- ja varotoimista, joiden tarkoituksena on estää passien, viisumien ja oleskelulupien myöntämiseen liittyvät sääntöjenvastaisuudet.

- Yhteisön oikeudessa on säädetty viisumien myöntämisessä noudatettavista säännöistä. Yhteisen konsuliohjeiston mukaan ulkomaanedustustojen päälliköiden tulee varmistua siitä, että viisumien myöntämisestä vastaavan viranomaisen toiminnassa pyritään jo ennalta välttämään huolimattomuutta, joka saattaisi helpottaa varkauksia ja väärennöksiä. Henkilökunta ei saa joutua paikallisen painostuksen alaiseksi, ja virkailijoita on vaihdettava säännöllisesti, jotta virheellisiä käytäntöjä ei pääse syntymään. Yhteisessä konsuliohjeistossa säädetään myös viisumitarrojen säilyttämistä ja käyttöä koskevista turvatoimista.

- Rangaistusseuraamukset henkilöille, jotka helpottavat kolmansien maiden kansalaisten laitonta maahantuloa ja oleskelua.

- Rangaistusseuraamukset henkilöille, jotka ovat laittomasti hankkineet itselleen hallinnollisia asiakirjoja, erityisesti jos tämä on tapahtunut virkamiehiä lahjomalla.

- Rangaistus- ja kurinpitoseuraamukset virkamiehille, jotka ovat luovuttaneet hallinnollisia asiakirjoja sääntöjenvastaisesti, erityisesti jos tähän liittyy lahjusten ottamista.

Komissio ei voi ottaa kantaa arvoisan parlamentinjäsenen mainitsemien seikkojen todenperäisyyteen. Se huomauttaa, että jos hallinnollisia asiakirjoja todetaan luovutetun sääntöjenvastaisesti, asianomaisen jäsenvaltion on puututtava asiaan käyttäen mm. edellä mainittuja keinoja parhaaksi katsomallaan tavalla. Jos arvoisan parlamentinjäsenen mainitsemat, ilmeisesti yksittäiset ja paikannettavissa olevat tapaukset toistuvat, komissio ryhtyy toimiin varmistaakseen, ettei yhteisön oikeuden rikkominen jatku asianomaisen jäsenvaltion hallintokäytännössä.