FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 70/40

(2004/C 70 E/044)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1392/03

esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) ja Timothy Kirkhope (PPE-DE) neuvostolle

(15. huhtikuuta 2003)

Aihe: Rasismi ja muukalaisviha eurooppalaisen pidätysmääräyksen näkökulmasta

Kaksoisrangaistavuuden periaate poistettiin 32 rikoksesta, joihin sovelletaan eurooppalaista pidätys-määräystä; näihin kuuluu mm. rasismi ja muukalaisviha.

Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on hiljattain ilmoittanut parlamentissa käydyissä keskusteluissa, että ministerineuvostossa saavutetun sopimuksen mukaan henkilöä, joka on tehnyt rasistisen tai muukalaisvihamielisen rikoksen, ei voitaisi luovuttaa toiseen jäsenvaltioon, jos rikosta ei ole tehty luovutusta pyytävässä valtiossa. Esimerkiksi Belgian tai Ranskan viranomaiset eivät voisi vaatia Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisen luovuttamista, jos henkilö on tehnyt rikoksen Yhdistyneessä kuningaskunnassa, eikä siis Belgiassa tai Ranskassa. Onko tämä oikeanlainen tulkinta neuvoston päättämästä kannasta?

Neuvosto on myöskin sopinut erityistoimista lehdistönvapauden suojelemiseksi. Millainen on suojelun tarkka sanamuoto? Johtaako tämä siihen, että kansalaisten ja lehdistön sananvapautta suojellaan eri tavoin?

Ihmisoikeuksien suojaamiseksi tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen 10 artikla kuuluu seuraavasti:

1. Jokaisella on sananvapaus. Tämä oikeus sisältää vapauden pitää mielipiteitä sekä vastaanottaa ja levittää tietoja ja ajatuksia alueellisista rajoista riippumatta ja viranomaisten siihen puuttumatta. Tämä artikla ei estä valtioita tekemästä radio-, televisio- ja elokuvayhtiöitä luvanvaraisiksi.

2. Koska näiden vapauksien käyttöön liittyy velvollisuuksia ja vastuuta, se voidaan asettaa sellaisten muodollisuuksien, ehtojen, rajoitusten ja rangaistusten alaiseksi, joista on säädetty laissa ja jotka ovat välttämättömiä demokraattisessa yhteiskunnassa kansallisen turvallisuuden, alueellisen koskemattomuuden tai yleisen turvallisuuden vuoksi, epäjärjestyksen tai rikollisuuden estämiseksi, terveyden tai moraalin suojaamiseksi, muiden henkilöiden maineen tai oikeuksien turvaamiseksi, luottamuksellisten tietojen paljastumisen estämiseksi, tai tuomioistuinten arvovallan ja puolueettomuuden varmistamiseksi.

Rajoittuvatko rasistiset ja muukalaisvihamieliset rikokset sellaisiin tekoihin tai ilmaisuihin, jotka yllyttävät väkivaltaisuuteen tai joiden yhteydessä henkilöitä pelotellaan tai uhataan väkivallalla tai tekoihin, jotka uhkaavat yleistä turvallisuutta? Jos vastaus on kielteinen, millä tavalla ehdotukset ovat ihmisoikeuksien suojaamiseksi tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen mukaisia?

Vastaus

(8. joulukuuta 2003)

Neuvosto teki 13. kesäkuuta 2002 päätöksen eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä (1). Sillä perustetaan järjestelmä, jolla korvataan periaatteessa 1. tammikuuta 2004 alkaen se pitkällinen ja monimutkainen luovutusjärjestelmä, joka tähän saakka oli käytössä Euroopan unionissa vuonna 1957 tehdyn Euroopan neuvoston yleissopimuksen perusteella.

Eurooppalainen pidätysmääräys mahdollistaa henkilön luovuttamisen puitepäätöksen mukaisin edellytyksin syytetoimenpiteitä tai vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen tai turvaamistoimenpiteen täytäntöön-panemista varten. Puitepäätöksessä vahvistetaan eurooppalaista pidätysmääräystä koskevan täytäntöönpanopäätöksen määräajat ja menettelyt (17 artikla) ja määritellään henkilön luovutusta koskevat määräajat (23 artikla).

Neuvosto katsoo, että uuden yksinkertaistetun järjestelmän perustaminen tuomittujen tai epäiltyjen henkilöiden luovutusta rikosoikeudellisten tuomioiden täytäntöönpanoa tai syytetoimia varten on oikeudenkäytön etujen mukaista:

— Oikeudenkäynti tapahtuu valtiossa, joka on antanut eurooppalaisen pidätysmääräyksen.

— Rikos on useimmiten tehty kyseisessä valtiossa.

— Rikoksen uhrit ovat useimmiten myös kyseisessä valtiossa, ja on heidän etujensa mukaista, että oikeudenkäynti toteutuu mahdollisimman nopeasti, ja samalla suojellaan väitetyn rikoksentekijän etuja.

Neuvosto katsoo, että vanha luovutusjärjestelmä ei vastannut riittävästi niihin tarpeisiin, joita perustamissopimuksen tavoite vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvasta alueesta asettaa, ja että se oli korvattava nykyaikaisella järjestelmällä, joka myös suojaisi asianmukaisemmin rikoksentekijän etuja.

Neuvosto on tämän tavoitteen saavuttamiseksi muun muassa päättänyt poistaa kaksoisrangaistavuuden 32 rikostyypin osalta, joihin kuuluvat rasismi ja muukalaisviha (katso puitepäätöksen 2 artiklan 2 kohta). Teon perustekijät määritetään eurooppalaisen pidätysmääräyksen antavan jäsenvaltion laissa. Jos eurooppalainen pidätysmääräys on annettu esimerkiksi Ranskassa, rikos määritetään Ranskan lain mukaan.

Puitepäätökseen on kuitenkin sisällytetty yli kymmenen pakollista ja harkinnanvaraista kieltäytymisperustetta oikeuden ja täytäntöönpanojäsenvaltion etujen suojelemiseksi. Yksi tällainen kieltäytymisperuste olisi se, että eurooppalainen pidätysmääräys koskee rikosta, joka on tehty täytäntöönpanojäsenvaltion lainsäädännön mukaan kokonaan tai osittain täytäntöönpanojäsenvaltion alueella tai sen alueeseen rinnastettavassa paikassa (katso puitepäätöksen 4 artiklan 7 kohdan a alakohta).

Jos esimerkiksi jonkin jäsenvaltion tuomari parlamentin jäsenen esittämässä esimerkissä antaisi pidätysmääräyksen rikoksesta, joka on tehty jossakin toisessa jäsenvaltiossa, jälkimmäinen jäsenvaltio voisi kieltäytyä määräyksen täytäntöönpanosta. Se voisi kieltäytyä määräyksen täytäntöönpanosta myös, jos rikos olisi tapahtunut pidätysmääräyksen antaneen jäsenvaltion alueen ulkopuolella ja jos sen kansallinen laki ei sallisi syytteen nostamista samasta rikoksesta siinä tapauksessa, että se olisi tehty sen alueen ulkopuolella (katso 4 artiklan 7 kohdan b alakohta).

Kansalaisuus ei vaikuta näiden säännösten soveltamiseen, mutta puitepäätöksessä on muita säännöksiä, jotka koskevat rikoksentekijän kansalaisuuteen liittyviä suojalausekkeita.

Lisäksi neuvosto haluaa kiinnittää parlamentin jäsenen huomion puitepäätöksen 1 artiklan 3 kohtaan, jossa nimenomaan todetaan, ettei puitepäätös vaikuta velvoitteeseen kunnioittaa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklassa taattuja perusoikeuksia ja keskeisiä oikeusperiaatteita. Tämä olisi ollut selvää jo perustamissopimuksen itsensä nojalla, joten oikeudellisesti katsoen tällaisen lausekkeen sisällyttäminen puitepäätökseen ei olisi ollut tarpeen, mutta neuvosto katsoi asianmukaiseksi vahvistaa asian puitepäätöksessä.

Neuvosto haluaa kiinnittää huomiota myös johdanto-osan 12 kappaleeseen, jossa niin ikään korostetaan edellä mainittua periaatetta. Sitä paitsi kaikki jäsenvaltiot ovat Euroopan ihmisoikeussopimuksen sopimuspuolia, ja niitä sitovat sen määräykset.

Lopuksi todettakoon, että neuvosto käsitteli ehdotusta neuvoston puitepäätökseksi rasismin ja muukalaisvihan torjumisesta viimeksi kokouksessaan 27. ja 28. helmikuuta 2003. Eri valtuuskunnat tekivät tällöin useita varaumia ehdotukseen. Huolimatta jatkokeskusteluista, joita ehdotuksesta sen jälkeen 36 artiklan komiteassa käytiin, tekstistä ei ole vielä päästy kompromissiin. Avoinna olevia kysymyksiä ovat varsinkin rasismia ja muukalaisvihaa koskevien rikosten tarkka määrittely sekä kyseisiä rikoksia koskevien rikosoikeudellisten seuraamusten soveltamisalan mahdolliset rajoitukset, mukaan lukien painovapauteen liittyvät rajoitukset.

(1) EYVL L 190, 18.7.2002, s. 1.