KIRJALLINEN KYSYMYS E-2802/01

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(9. lokakuuta 2001)

Aihe: Ilmailualan ylikapasiteetin tarpeellisen saneeraamisen ja lentoyhtiöitä tukevien toimenpiteiden välinen ristiriita

1. Voiko komissio vahvistaa, että lentoliikenteen kasvu, ja samalla lentoyhtiöiden kyky tuottaa voittoa, oli ollut laskussa jo ennen 11. syyskuuta 2001, mikä ilmeni tyhjien istuimien suurena määränä lentokoneissa ja aikataulun mukaisten lentojen peruuttamisena?

2. Voiko komissio vahvistaa, että nykyisin käytössä oleva järjestelmä, jossa vallitsee maailmanlaajuiset vapaat markkinat ja siihen perustuva kilpailu eri yhtiöiden kesken niiden tarjotessa osin samoille yhteyksille erilaatuisia ja erihintaisia lentoja ja jossa ainoastaan laskeutumislupien saaminen asettaa rajoja lentoliikenteen kasvulle, kannustaa yrityksiä hankkimaan uusia asiakkaita ja tyydyttämään tähän asti tuntemattomia tarpeita luomalla ylikapasiteettia ja näennäistä kasvua?

3. Jakaako komissio pelkoni siitä, että valtionavun myöntäminen lentoyhtiöille, mitä on jälleen esitetty 11. syyskuun 2001 jälkeen ja mikä on mahdollista jäsenvaltioille riskien takaamisen osalta 22. syyskuuta 2001 lähtien neljän viikon aikana, pitää osaltaan yllä lentoliikenteen ylikapasiteettia ja hidastaa kaivattua tervehdyttämistä?

4. Ottaen huomioon lentokenttien kasvavan tilantarpeen, lentokoneiden aiheuttamat meluhaitat ja niiden tuottamat kasvihuonekaasupäästöt, pitääkö komissio toivottavana päästä siihen, että jatkossa lentokoneiden ja lentoyhteyksien kapasiteetti ei ole paljon suurempi kuin todellinen tarve?

5. Yhtyykö komissio näkemykseeni, jonka mukaan lentoyhtiöiden nykyiset vaikeudet eivät saa johtaa siihen, että pyrkimyksistä kaventaa lentokonebensiinin verottomuuteen perustuvaa lentoliikenteen epäoikeudenmukaista kilpailuetua muihin kuljetusmuotoihin nähden luovutaan?

6. Onko komissio valmis poistamaan kaikki esteet sellaisten viranomaisten ja lentoyhtiöiden välisten sopimusten tieltä, joiden tarkoituksena on säädellä ja jakaa matkustajavirtoja niin, että ylikapasiteettia voidaan tehokkaasti vähentää?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(3. joulukuuta 2001)

1. Jo ennen 11. syyskuuta 2001 oli merkkejä siitä, että lentoliikenteen kysyntä alkoi heiketä useita vuosia kestäneen voimakkaan kasvun jälkeen ja että joidenkin lentoyhtiöiden voitot alkoivat supistua. Toisaalta taas jotkin varsinkin edullisen hintaluokan lentoyhtiöt kasvattivat edelleen toimintaansa ja voittojaan.

2. Yhteisön ilmailualan politiikka perustuu periaatteeseen, jonka mukaan palveluja on voitava tarjota vapaasti avoimilla ja kilpailuun perustuvilla markkinoilla. Koska lentoyhtiöillä ei ollut ennen 11. syyskuuta 2001 vaikeuksia saada koneisiin tarpeeksi matkustajia, vaikuttaa siltä, että alan kasvu vastasi suurin piirtein lentoliikenteen palvelujen kysyntää suuren yleisön keskuudessa.

3. Komissio on samaa mieltä siitä, että valtiontuen myöntäminen lentoliikenteelle ei ole toivottavaa. Tuet estävät alan tehokkuuden kehityksen poistamalla normaalisti yrityksiin kohdistuvat kilpailupaineet. Tällöin kustannusten ja kapasiteetin hallitsemiseen pakottavat tekijät puuttuvat ja lentoyhtiöt saavat kilpailuedun sellaisiin lentoyhtiöihin nähden, jotka eivät saa valtiontukea. Komission 10. lokakuuta 2001 antamissa ehdotuksissa otetaan huomioon syyskuun 11. päivän tapahtumista johtuva poikkeuksellinen tilanne sekä edellä mainitut periaatteet.

4. Komissio totesi äskettäin julkaistussa liikennepolitiikkaa koskevassa valkoisessa kirjassa(1), että koko liikennepolitiikan pitäisi edistää kestävää kehitystä niin taloudellisesta, sosiaalisesta kuin ympäristönkin näkökulmasta. Lentoliikenne aiheuttaa tiettyjä ympäristöongelmia, joita pitäisi lähestyä sekä Euroopan tasolla että maailmanlaajuisesti. Lentoyhtiöille asetettavat ehdottomat kapasiteettia koskevat rajoitukset eivät kuitenkaan ole tarkoituksenmukaisia. Lentoyhtiöille pitäisi pyrkiä suomaan vapaus toimia tehokkaasti noudattaen kuitenkin tiukempien ympäristönsuojelunormien edistämiseksi annettuja yleisiä sääntöjä.

5. Lentopetrolin verotuksen ja muiden vastaavien markkinapohjaisten toimenpiteiden tutkiminen on Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (ICAO) tehtävä, koska lentopetrolin nykyinen verotuskohtelu on vakiintunut, kansainvälisiin sopimuksiin perustuva käytäntö. Periaatteet mainitaan noin 3000 kahdenvälisessä lentoliikennepalveluja koskevassa sopimuksessa. Lyhyellä aikavälillä komissio pyrkii selvittämään, kuinka päästöveroilla tai vapaaehtoisuuteen perustuvilla järjestelyillä voitaisiin vähentää lentoliikenteen ympäristövaikutuksia. Pitkällä aikavälillä komissio taas tutkii, kuinka toimet voitaisiin liittää osaksi Kioton pöytäkirjan mukaista päästökauppaohjelmaa.

6. Yhteisön lainsäädännön mukaan kapasiteetin sääntelyn on tapahduttava lentoliikenteen markkinoiden kilpailun kautta. Paluu käytäntöön, jossa viranomaiset asettaisivat rajoituksia eri lentoyhtiöiden matkustajamäärille, johtaisi siihen, että lentoyhtiöiden ei enää kannattaisi kehittää palvelujaan tai kilpailla hinnoilla. Tämä ei olisi eurooppalaisten kuluttajien eikä Euroopan talouden etujen mukaista.

(1) KOM(2001) 574 lopullinen.