KIRJALLINEN KYSYMYS E-0864/00 esittäjä(t): Marianne Thyssen (PPE-DE) komissiolle. Toimeksiantojen arvonlisävero.



Virallinen lehti nro 374 E , 28/12/2000 s. 0174 - 0174



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0864/00 esittäjä(t): Marianne Thyssen (PPE-DE) komissiolle (22. maaliskuuta 2000) Aihe: Toimeksiantojen arvonlisävero Belgian arvonlisäveroa (alv) koskevan lain 18 pykälän 1 momentin 2 kappaleen 3 kohdassa säädetään, että toimeksiannon suorittamista koskevan sopimuksen täytäntöönpanoa on pidettävä palveluna. Belgian alv-hallinto tulkitsee lakia siten, että kaikki toimeksisaajan liiketoimet kuuluvat arvonlisäveron piiriin, myös silloin kun toimeksisaajan toimet on 17. toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/EY(1) 13 artiklan mukaisesti vapautettu verosta. Kuudennen direktiivin 6 artiklassa toimeksiantoa ei kuitenkaan määritellä verotettavaksi palveluksi. Päinvastoin, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen antamista ja erityisesti asiassa Sparekassernas Datacenter (SDC) vs. Skatteministeriet (C2/95) 7. kesäkuuta 1997 annetusta päätöksestä ilmenee, että toimeksisaajan liiketoimet on vapautettava verosta, jos tämä itse suorittaa liiketoimia, jotka on vapautettu verosta kuudennen direktiivin 13 artiklan mukaan. Toisaalta, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen 25. helmikuuta 1999 Card Protection -asiassa (C 349/96) antaman päätöksen mukaan verosta vapauttaminen ei riipu palvelun suorittajasta, vaan ainoastaan suoritetun palvelun luonteesta. Mikä on komission tulkinta asiassa? Katsooko komissio, että toimeksisaajan liiketoimet kuuluvat periaatteessa aina arvonlisäverotuksen piiriin myös silloin, kun tämän toiminta liittyy kuudennen alv-direktiivin 13 artiklassa verosta vapautettuihin liiketoimiin? (1) EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1. Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (26. huhtikuuta 2000) Arvonlisäveroa koskevan kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 2 artiklan mukaisesti arvonlisäveroa on kiistämättä kannettava verovelvollisen tässä ominaisuudessaan toimeksiannosta suorittamasta liiketoimesta. Jos kyseistä liiketointa ei erityisesti mainita kuudennen direktiivin 6 artiklassa, se johtuu siitä, että palvelujen suoritukset määritellään direktiivissä epäsuorasti: palvelujen suorituksella tarkoitetaan liiketointa, joka ei ole [mldr] tavaran luovutusta. Muutoinkin yleisesti ottaen ne liiketoimet, jotka eivät kuuluu käsiteltyihin liiketoimiin, eivät hyödy kyseisestä verovapautuksesta ja niistä on siis kannettava veroa (12. heinäkuuta 1985 annettu tuomio asiassa 107/84, komissio vs. Saksa). Sellaisten tilanteiden syntyminen, joissa myös toimeksisaaja voi suorittaa verosta vapautettuja liiketoimia, ei ole mahdollista silloin, kun palvelusuorituksen vastaanottaja on vapautettu veroistaan vaan silloin, kun palvelusuoritusta koskeva verovapautus luetaan palvelun vastaanottajan hyväksi. Komission kannan mukaan kyse on kuitenkin tapauskohtaisesti tehtävästä analyysista, sillä kyseiset verovapautukset ovat rajallisesti tulkittavia poikkeuksia verotusta säätelevään yleiseen määräykseen, eikä niiden osalta siten voi muodostaa 7. kesäkuuta 1997 annetun tuomioistuimen päätöksen (Asia C-2/95 SDC) perusteella sellaista yleistä periaatetta, jonka mukaan kaikki verovapaissa liiketoimissa mukana olevat toimeksisaajat voisivat nauttia verovapautuksista.