KIRJALLINEN KYSYMYS E-3871/02

esittäjä(t): Ilda Figueiredo (GUE/NGL) komissiolle

(10. tammikuuta 2003)

Aihe: Kaatopaikan rakentaminen

Viitaten komission jäsenen Margot Wallströmin 12. helmikuuta 2001 antamaan vastaukseen kysymykseeni E-3979/00(1), joka koski kaatopaikan rakentamista Portugalin Cadavaliin, pyydän, että minulle toimitetaan kyseistä kaatopaikkaa koskevat myöhemmät arviot sekä päätöksen, jonka tekemisestä ilmoitettiin edellä mainitussa vastauksessa.

(1) EYVL C 187 E, 3.7.2001, s. 97.

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(24. helmikuuta 2003)

Viitaten aiempaan vastaukseensa komissio ilmoittaa parlamentin jäsenelle päättäneensä kokouksessaan 30. lokakuuta 2002 lopettaa asian 2000/4668 käsittelyn.

Verrattuaan Portugalin viranomaisten ja kantelun tekijöiden väitteitä komissio päätti, että asian käsittelyn jatkamiselle ei ollut yhteisön oikeuteen nojautuvia perusteita.

Yhdyskuntajätteiden kaatopaikat sisältyvät tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY(1) liitteeseen II, joten on direktiivin 4 artiklan 2 kohdan nojalla kansallisten viranomaisten asia päättää, tehdäänkö niistä ympäristövaikutusten arviointi. Tätä päätösvaltaa rajoittaa tietyissä tapauksissa direktiivin 2 artikla, jonka mukaan ympäristövaikutusten arviointi on tehtävä aina sellaisille hankkeille, joilla on todennäköisesti huomattavia ympäristövaikutuksia. Tässäkin tapauksessa on kuitenkin jäsenvaltioiden asia päättää, onko tietyllä hankkeella todennäköisesti huomattavia ympäristövaikutuksia. Kyseisessä asiassa tämä arvioitiin useiden ympäristöselvitysten avulla, ja niiden mukaan hankkeella ei todennäköisesti ole huomattavia ympäristövaikutuksia.

Lisäksi kaatopaikan rakentamisen ja käytön ehdoksi asetettiin uuden kaatopaikkadirektiivin (kaatopaikoista 26 päivänä huhtikuuta 1999 annettu neuvoston direktiivi 1999/31/EY(2)) takeiden ja teknisten määräysten noudattaminen, vaikka direktiiviä ei vielä tuolloin olisi tarvinnut soveltaa kyseiseen hankkeeseen. Näin ollen hankkeesta laadittiin ennen luvan myöntämistä muistio, jossa kuvataan kohteen geologiset, geotekniset ja hydrologiset ominaispiirteet, vesieristysjärjestelmä, sade- ja jäännösveden viemäröintijärjestelmä, jäännösveden ja maaperässä olevan veden hallinta- ja seuranta, biokaasun johtaminen

ja käsittely sekä ympäristön asukkaiden ja työntekijöiden turvallisuusnäkökohdat. Mitä tulee erityisesti vesieristykseen, hankkeen toteutusvaiheessa rakennettiin puolen metrin paksuisesta savikerroksesta ja synteettisestä komposiittikerroksesta muodostuva geologinen eristyskerros, joka ominaisuuksiltaan vastaa edellä mainitun direktiivin vaatimuksia.

Lopuksi on hyvä huomata, että kaatopaikalle on myönnetty ympäristöministeriön ympäristölupa. Lupa perustuu säädökseen, jolla siirretään kansalliseen lainsäädäntöön ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi 24 päivänä syyskuuta 1996 annettu neuvoston direktiivi 96/61/EY(3). Luvan mukaan kaatopaikkayrityksen on noudatettava tiettyä ympäristöseurantaohjelmaa niin käyttövaiheessa kuin sulkemisvaiheessa ja sulkemisen jälkeisessä hoitovaiheessakin.

(1) EYVL L 175, 5.7.1985.

(2) EYVL L 182, 16.7.1999.

(3) EYVL L 257, 10.10.1996.