KIRJALLINEN KYSYMYS E-2674/98

esittäjä(t): Gerhard Hager (NI) komissiolle

(1. syyskuuta 1998)

Aihe: Apu jäsenehdokkaille Schengen-vaatimusten täyttämiseksi

EU:n lainsäädännön ja siten EU:n vaatimusten käyttöönottoa ulkorajojen valvonnassa on toistuvasti korostettu jäsenyyden ehtona. Viime aikoina on arvosteltu yhä enemmän ehdokasvaltioiden rajavalvonnan tehokkuutta, ja on epäilty, että ehdokasvaltiot eivät täytä tätä vaatimusta. Neuvoston puheenjohtaja kehotti siksi 15. heinäkuuta 1998 Euroopan parlamentissa Strasbourgissa pitämässään puheessa nimenomaisesti etsimään mahdollisuuksia auttaa ehdokasvaltioita rajavalvonnassa. Hän totesi myös, että on otettava huomioon näiden 11 ehdokasvaltion ulkorajojen yhteispituus, joka on peräti 6 600 km.

1. Miten komissio aikoo vastata kehotukseen?

2. Onko asiaa jo valmisteltu konkreettisesti, ja millaisista summista on kyse?

3. Mistä budjettikohdista varat on tarkoitus ottaa ja millä oikeusperustalla ne on tarkoitus myöntää?

4. Miten tällainen apu on puolusteltavissa, kun jäsenvaltiot ovat joutuneet selviytymään Schengenin sopimuksen velvoitteista yksin, vaikka esimerkiksi Itävallalla on 2 400 km Schengen-ulkorajaa?

Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta

antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiinE-2126/98 ja E-2674/98

(11. marraskuuta 1998)

Amsterdamin sopimukseen liitetyn 44. julistuksen mukaisesti neuvosto toteuttaa kaikki Schengenin säännöstön sisällyttämisestä osaksi Euroopan unionia tehdyn pöytäkirjan 2 artiklassa mainitut tarvittavat toimet Amsterdamin sopimuksen tullessa voimaan, erityisesti päättää Schengenin sopimuksen täsmällisestä määrittämisestä ja Schengenin säännöstön osien jakamisesta ensimmäisen ja kolmannen pilarin kesken. Tätä koskeva valmistelutyö on käynnissä. Edellä mainittuihin tavoitteisiin tähtäävät neuvoston päätökset julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.

Sen mukaisesti, mitä Schengenin säännöstössä määrätään Schengenin säännöstön täytäntöönpanosta ja mitä Schengenin pöytäkirjan 2 artiklan 2 kohdassa määrätään, Schengenin säännöstön täytäntöönpano (eli osallistuminen sisärajattomaan alueeseen) sen jäsenyyttä hakevan valtion osalta riippuu neuvoston päätöksestä, jonka tekevät Schengenin sopimuksessa mukana olevat jäsenvaltiot yksimielisesti. Tämä päätös tehdään sen jälkeen, kun on todettu, että kaikki ennalta ilmoitetut edellytykset, myös ulkorajojen valvonta ja vartiointi, on toteutettu Schengenin säännöstössä edellytetyllä tavalla.

Joulukuussa 1994 Essenissä kokoontunut Eurooppa-neuvosto päätti unionin jäsenyyttä hakevien assosioituneiden valtioiden jäsenyysvalmistelun yhteydessä laajentaa näiden valtioiden kanssa tehtävän yhteistyön kolmanteen pilariin kuuluviin asioihin (muun muassa rajavalvontaan, turvapaikkakysymyksiin, siirtolaiskysymyksiin, poliisi- ja tulliyhteistyöhön ja yhteistyöhön oikeusasioissa). Tämän päätöksen täytäntöön panemiseksi komissio on tilannut selvityksen kyseisten valtioiden tarpeista oikeus- ja sisäasioissa. Tämä tehtävä on annettu K4-komiteassa toimineelle korkean tason asiantuntijalle. Kertomus hänen assosioituneihin maihin tekemistään vierailuista on toimitettu komissiolle lokakuussa 1995. Vastatakseen kertomuksesta ilmenneisiin tarpeisiin komissio on luonut joitakin toimintavälineitä.

1. Monialainen Phare-ohjelma oikeus- ja sisäasioiden alalla (Phare (YOS) -ohjelma). Ohjelmaa sanotaan monialaiseksi, koska se kattaa kaikki jäsenyyttä hakevat Keski- ja Itä-Euroopan maat sekä korostaa alueiden välistä yhteistyötä ja useiden maiden välisiä toimia, erityisesti koulutuksen ja kaupan aloilla. Ohjelmalle on myönnettu 11 miljoonaa ecua vuosiksi 1996-1998, ja sen yhteydessä on voitu lähettää kesäkuun 1997 ja kesäkuun 1998 välisenä aikana valtuuskunta tarkastelemaan tarpeita jokaisessa näistä kymmenestä Keski- ja Itä-Euroopan maasta, jotta voitaisiin syventää kertomuksen päätelmiä ja ehdottaa hankkeita toimien ajantasaistamiseksi oikeus- ja sisäasioiden alalla. Näitä vierailuja ovat tehneet poliisit, tuomarit ja muut virkamiehet, jotka jäsenvaltiot ovat itse nimittäneet kansallisten oikeus- ja sisäasioiden yhteyspisteiden kautta, ja niitä on tehty neljällä alalla, joista kolme liittyy suorasti tai epäsuorasti rajavalvontaan ("rajojen hallinto", "turvapaikat ja siirtolaisuus", "poliisiyhteistyö"). Neljäs ala liittyy oikeusasioihin. Monialaisen Phare (YOS) -ohjelman yhteydessä on myös tarkoitus toteuttaa poikittainen hakijamaiden poliisivoimien koulutustoimi, josta vastaisi Euroopan poliisikoulujen liitto. Tämän koulutustoimen avulla voidaan yhdenmukaistaa Keski- ja Itä-Euroopan maiden poliisikoulutusta unionissa käytettävien menetelmien mukaisesti, ja rajavalvonta ja erityisesti salakaupan torjunta tulevat olemaan tärkeä osa koulutusta.

2. Osana vuoden 1997 Phare-toimia on perustettu useiden maiden välinen Phare-ohjelma Baltian maiden itärajan hallintoa varten (6 miljoonaa ecua). Ohjelman tarkoituksena on vahvistaa Viron, Latvian ja Liettuan kykyä hallita uutta itärajaansa ja torjua rajan yli käytävää salakauppaa. Ohjelmalla pyritään samanaikaisesti valvomaan "vihreää rajaa" ja virallisia rajanylityspaikkoja sekä tukemaan rajavalvojia tiedonvälityksen, tietojenkäsittelyn, vartioinnin, liikkuvuuden, taktisen tuen ja koulutuksen alalla. Edellä mainittujen kahden ohjelman lisäksi on myös mainittava useiden maiden välinen tullien nykyaikaistamiseen pyrkivä Phare-ohjelma ja erityisesti Phare-ohjelman kansalliset toimet.

3. Useiden maiden välinen tullien nykyaikaistamiseen pyrkivä Phare-ohjelma aloitettiin vuonna 1995. Ohjelman puitteissa annetaan tukea jäsenyyttä hakeville maille, jotta ne voisivat paremmin torjua huumeiden, varastettujen autojen ja ydinmateriaalin kauppaa. Erityisesti voidaan mainita vuoden 1997 lokakuussa aloitettu 0,5 miljoonan ecun hanke, jonka tarkoituksena on parantaa rajanylityspaikoissa suoritetun valvonnan tehokkuutta ottamalla riskianalyysi tullin työmenetelmiin.

4. Phare-ohjelmien kansalliset toimet. Näillä kansallisilla toimilla pyritään rahoittamaan olennainen osa työstä, jota tehdään Keski- ja Itä-Euroopan maiden saattamiseksi ajan tasalle oikeus- ja sisäasioiden alalla yleensä ja erityisesti rajavalvonnan alalla antamalla välineistöä ja kouluttamalla rajoilla toimivia poliiseja ja muita viranomaisia, jotka osallistuvat rajavalvontaan.

Tässä yhteydessä on syytä erottaa tilanne ennen jäsenyyttä edeltävän vahvistetun strategian hyväksymistä (joulukuu 1997) ja tilanne vuoden 1998 alusta lähtien.

- Tilanne vuoden 1997 joulukuuhun asti. Monialaisen Phare (YOS) -ohjelman yhteydessä toteutettujen maakohtaisten raporttien jälkeen on aloitettu joitakin rajahankkeita. Esimerkiksi tietojenkäsittelyn käyttöönotto rajanylityspaikoilla kirjattiin Unkaria koskevaan vuoden 1997 toimintaohjelmaan (4 miljoonaa ecua) tähän maahan saman vuoden kesäkuussa tehdyn vierailun jälkeen. Baltian maiden itäraja -ohjelma (ks. edellä) ulotettiin koskemaan Puolaa vuonna 1997 (12 miljoonaa ecua). Aiemmista kansallisista ohjelmista on rahoitettu muita rajahankkeita, kuten sormenjälkien käsittelyyn tarkoitetun välineistön toimittaminen Puolan poliisille (5 miljoonaa ecua) ja mekaanisesti luettavien henkilötodistusten kehittäminen Tsekissä.

- Tilanne vuoden 1998 alusta lähtien. Sen jälkeen, kun komissio oli tiedonannossaan Agenda 2000 ehdottanut liittymistä edeltävän strategian vahvistamista ja Luxemburgissa joulukuussa 1997 kokoontunut Eurooppa-neuvosto oli vahvistanut tämän muodollisesti, Phare-ohjelmaa muutettiin vastaamaan paremmin liittymistavoitetta. Yksi ohjelman uusia ensisijaisia tavoitteita on erityisesti avun antaminen jäsenyyttä hakeville maille, jotta ne voisivat parantaa hallinnollista ja oikeudellista toimintakykyään. Phare-ohjelman varoista käytetään tähän tarkoitukseen noin 30 prosenttia, joka on vuosittaisena tukena lähes 500 miljoonaa ecua. Oikeus- ja sisäasiat ovat yksi neljästä ensisijaisesta alasta, jotka on mainittu hallinnollisen ja oikeudellisen toimintakyvyn vahvistamisen yhteydessä. Tämä vahvistaminen on tärkeimpiä haasteita, joihin jäsenyyttä hakevien maiden on vastattava voidakseen panna yhteisön säädökset täytäntöön. Jäsenvaltioiden ja jäsenyyttä hakevien valtioiden viranomaisten kesken on kehitetty ystävyystoimintaa, jota on esimerkiksi asiantuntijoiden lähettäminen pitkäksi ajaksi jäsenyyttä hakeviin valtioihin, ja tätä toimintaa aletaan toteuttaa oikeus- ja sisäasioiden alalla, erityisesti rajavalvonnan alalla vuoden 1998 lopusta lähtien. Ystävyystoiminta rahoitetaan kansallisista Phare-ohjelmista.

On syytä huomata, että kaikki Phare-toimet rahoitetaan budjettikohdasta B7-500, ja että Phare-ohjelma poikkeaa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston mukaisista ohjelmista (Grotius, Oisin, Odysseus, Falcone, Stop), jotka komissio ja hankkeen vetäjä rahoittavat yhteisesti (ohjelmia, joihin hakijamaat voivat osallistua, jos hankkeen aloittaja on siihen varautunut, mutta joissa ne eivät voi olla aloitteen tekijöitä). Phare-ohjelmasta hyötyvät osapuolet eivät nimittäin osallistu ohjelman kustannuksiin. Phare-ohjelma kuuluu kuitenkin "jäsenyyttä valmistelevien kumppanuuksien" yleispuitteisiin, joiden mukaisesti hakijamaat sitoutuvat saattamaan unionin ja sen jäsenvaltioiden lainsäädännön osaksi kansallista lainsäädäntöään - mikä merkitsee niille suuria investointeja lainsäädäntöön, uudelleen järjestelyyn ja koulutukseen - ja saavat tähän tarkoitukseen rahoitustukea unionilta.

Keski- ja Itä-Euroopan jäsenyyttä hakevien maiden taloudellinen kehitys ja rahoituskapasiteetti eivät ole verrattavissa vuoden 1995 tammikuussa jäseneksi liittyneiden kolmen valtion tilanteeseen. Hakijamailla on kaikilla aloilla huomattavasti monimutkaisempia vaikeuksia saavuttaa "Kööpenhaminan kriteerit". Kommunismin romahtamisen takia niiden on muodostettava uudelleen koko poliittis-hallinnollinen, taloudellinen ja sosiaalinen järjestelmä. Tämä poikkeuksellinen tilanne on oikeutus erityisen "vahvistetun liittymisstrategian" toteuttamiselle, jota komissio ehdotti Agenda 2000:ta koskevassa tiedonannossaan heinäkuussa 1997 ja jonka Luxemburgissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto vahvisti muodollisesti joulukuussa 1997.