KIRJALLINEN KYSYMYS P-3725/00 esittäjä(t): Maria Sanders-ten Holte (ELDR) komissiolle. Tunnelien turvallisuuden parantaminen.



Virallinen lehti nro 163 E , 06/06/2001 s. 0201 - 0201



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3725/00 esittäjä(t): Maria Sanders-ten Holte (ELDR) komissiolle (23. marraskuuta 2000) Aihe: Tunnelien turvallisuuden parantaminen Kaprunissa (Itävalta) 11. marraskuuta tapahtunut vakava vuoriratatunnelionnettomuus on jälleen kerran herättänyt vakavaa keskustelua auto- ja junatunnelien turvallisuudesta. Kansainvälinen automatkailuliitto AIT ja Kansainvälinen autoliitto FIA ovat tutkituttaneet tänä vuonna 25 merkittävän eurooppalaisen autotunnelin turvallisuuden. Tällöin kaikkiaan kahdeksassa tunnelissa havaittiin puutteita, joista vakavimmat koskivat pelastautumismahdollisuuksia, paloturvallisuutta ja pelastuspalveluja. Pitkissä ja ahtaissa tunneleissa tapahtuu usein onnettomuuksia: sveitsiläistutkimuksen mukaan vuosittain ilmenee 2001 000 tapausta. Useimmat onnettomuudet ovat aiheutuneet lähinnä huonosta onnesta. Vuosittain tapahtuu noin 520 vakavaa kolaria, mutta putkitunneleissa luku on jopa 40 prosenttia korkeampi. Tulipaloja syttyy säännöllisin väliajoin. AIPCR:n tutkimuksen mukaan 100 miljoonaa ajoneuvokilometriä kohden tapahtuu 1025 tulipaloa. Tämä tarkoittaa, että pitkissä ja ahtaissa tunneleissa syttyy tulipalo keskimäärin joka kolmas kuukausi! 1. Onko komission jäsen de Palacio sitä mieltä, että Euroopan tunnelien turvallisuuden parantamiseen on kiinnitettävä selvästi enemmän huomiota, kun otetaan huomioon, miten vakavia seurauksia tunnelitulipaloilla saattaa olla? 2. Aikooko komission jäsen de Palacio edellä mainitun huomioon ottaen toteuttaa mahdollisimman pian konkreettisia toimia auto- ja junatunnelien turvallisuuden parantamiseksi? Missä ajassa mahdolliset toimet aiotaan toteuttaa? Loyola de Palacion komission puolesta esittämä vastaus (5. tammikuuta 2001) Komissio pyytää arvoisaa parlamentin jäsentä tutustumaan parlamentin jäsenen Piia-Noora Kaupin tekemään kirjalliseen kysymykseen P-1722/00 annettuun vastaukseen(1) sekä parlamentin jäsenen Luciano Caverin tekemään kirjalliseen kysymykseen E-3000/00 annettuun vastaukseen(2), jotka koskevat tätä samaa asiaa. Onnettomuusriskit autotunneleissa ovat samaa luokkaa kuin moottoriteillä. Tunneleissa on turvalaitteet, valot, valvonta ja hätäopasteet, mutta toisaalta suljetussa tilassa vaara on tulipalon tai räjähdyksen sattuessa suurempi kuin avoimella tiellä. Kysyjän mainitsemassa tutkimuksessa todettiin, että nykyisin käytössä olevien tunnelien välillä on eroja. Vaarallisimpia ovat heikoimmin varustellut tunnelit, jotka ovat usein myös vanhimpia. Parannusten tarve on arvioitava tapauskohtaisesti, ja niiden toteuttaminen on ensisijaisesti tunneleista vastaavien tahojen, alueellisten ja paikallisten viranomaisten sekä jäsenvaltioiden tehtävä. Vuoden 1999 traagisten tulipalojen jälkeen jäsenvaltiot ovatkin järjestelmällisesti arvioineet tilannetta uudelleen ja päättäneet aloittaa laajoja korjaustöitä eräissä tunneleissa Komissio tekee yhteenvedon toteutetuista yksittäisistä toimista. Se esittää vuoden 2001 lopulla tieliikenteen turvallisuutta koskevan toimintaohjelman, jossa määritellään mahdolliset vielä toteutettavat toimenpiteet Euroopan autotunneleiden turvallisuuden parantamiseksi. Myös koko Euroopan yhteisöä koskevan lainsäädäntöesityksen tekeminen voi tulla kysymykseen. Tästä asiasta keskustellaan ensimmäisen kerran liikenneministerien neuvoston kokouksessa 21. joulukuuta 2000. (1) EYVL C 53 E, 20.2.2001, s. 178. (2) EYVL C 151 E, 22.5.2001, s. 37.