KIRJALLINEN KYSYMYS E-2315/01

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) ja Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle

(31. heinäkuuta 2001)

Aihe: Välineet virkamiehille, jotka haluavat kirjallisesti ilmoittaa komissiolle epäsäännönmukaisuuksista

1. Mitä välineitä on sellaisten virkamiesten käytössä, jotka ovat tietoisia säännönvastaisuuksista komission vastuulle kuuluvissa yksiköissä ja jotka haluavat voimassa olevien sääntöjen rajoissa myötävaikuttaa siihen, että komissio saa tiedot niistä? Voivatko virkamiehet tällaisissa tilanteissa ottaa riittävän pitkäksi aikaa vapaata tehtävistään ja onko heidän käytössään erityinen työhuone ja välineet tämän erityistehtävän suorittamiseksi?

2. Salliiko komissio sen, että johtajat joiden tarkoituksena on ymmärrettävästi varmistaa töiden edistyminen yksikössä ja mahdollistaa henkilöstön maksimaalinen osallistuminen yksikön tehtäviin vaikeuttavat erään työntekijän kohdalla tätä säännönvastaisuuksista ilmoittamista komissiolle, ja näin myös, kun muiden tämän tutkimuksen kannalta keskeisten yksiköiden johtajat ovat vakuuttuneita siitä, että on tärkeää, että kyseinen virkamies ryhtyy ajoissa näihin erityistehtäviin? Hyväksyykö komissio, että näin toimiessa yhden yksikön intressit asetetaan paljon tärkeämmän asian eli EU:n toimielinten toiminnan moitteettomuuden edelle?

3. Aikooko komissio toimia niin, että täytetään mahdollisimman pikaisesti kahdeksan eri jäsenvaltioita ja ryhmiä edustaneen Euroopan parlamentin jäsenen 12. heinäkuuta 2001 päivätyssä kirjeessä komissiolle esitetty pyyntö hankkia eräässä konkreettisessa tapauksessa riittävät välineet, jotta ennen 1. syyskuuta 2001 saadaan riittävä selkeys sekä uusista että vanhoista ongelmista?

4. Aikooko komissio toimia niin, että vaikka myönteistä päätöstä tässä asiassa ei voida saada aikaan pikaisesti kesäajan poissaolojen vuoksi, kyseisen virkamiehen käyttöön annetaan mahdollisimman pian hänen tarvitsemansa aika ja välineet?

5. Voiko komissio huolehtia siitä, että myös muissa tulevissa tapauksissa löydetään joustava järjestely tällaisten ongelmien ratkaisemiseksi ja että tästä tiedotetaan riittävästi eri yksiköissä, jotta virkamiehet eivät epäröi ilmoittaa komissiolle ja OLAFille ajoissa heidän tietoonsa tulleita huolestuttavia asioita?

Neil Kinnockin komission puolesta antama vastaus

(15. marraskuuta 2001)

Vastauksena kysymyksen kohtaan 3 voidaan ilmoittaa, että komission varapuheenjohtaja Neil Kinnock on vastannut 25. heinäkuuta perusteellisesti arvoisien parlamentin jäsenten 12. heinäkuuta päivättyyn kirjeeseen ja että vastauksesta on lähetetty jäljennökset samana päivänä jäsen Meijerille, jäsen Staesille sekä kuudelle muulle parlamentin jäsenelle. Kysymyksen muiden kohtien osalta arvoisille parlamentin jäsenille annetaan seuraavat tiedot kyseessä olevasta lainsäädännöstä ja politiikasta sekä myös seuraavat täsmälliset vastaukset:

Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) perustamisesta 28. huhtikuuta 1999 tehdyn komission päätöksen 1999/352/EY, EHTY, Euratom(1) 2 artiklassa mainitaan, että OLAFin velvollisuus on tutkia epäiltyjä petoksia, lahjontaa ja Euroopan yhteisön taloudellisia etuja vahingoittavaa muuta laitonta toimintaa. Velvollisuudesta ilmoittaa todisteista mahdollisista väärinkäytöksistä, korruptiosta tai Euroopan yhteisön taloudellisia etuja vahingoittavasta muusta laittomasta toiminnasta sekä keinoista täyttää tämä velvollisuus on säädetty selkeästi Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista 25. toukokuuta 1999 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1073/1999. Tämä asetus ja Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista 25 päivänä toukokuuta 1999 annettu neuvoston asetus (Euratom) N:o 1074/1999(2) vahvistavat sen, että OLAFin on käytettävä tutkintavaltuuksia, jotka on annettu komissiolle yhteisön näitä osa-alueita koskevilla säännöillä, asetuksilla ja sopimuksilla.

Näistä oikeudellisista puitteista käy selvästi ilmi, että nimenomaan OLAFin, ei oletetuista väärinkäytöksistä ilmoittavan virkamiehen, tehtävänä on tutkia epäiltyjä väärinkäytöksiä.

Komissio hyväksyi petosten, lahjonnan ja yhteisöjen etua vahingoittavan muun laittoman toiminnan torjumista koskevien sisäisten tutkimusten edellytyksistä ja yksityiskohtaisista säännöistä 2. kesäkuuta 1999 tehdyn komission päätöksen 1999/396/EY, EHTY, Euratom(3) noudattaen täysin Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) sisäisistä tutkimuksista 25. toukokuuta 1999 tehdyn Euroopan parlamentin, Euroopan unionin neuvoston ja Euroopan yhteisöjen komission tekemän toimielinten välisen sopimuksen(4) ehtoja.

Päätöksessä edellytetään, että henkilöstön jäsenet ilmoittavat mahdollisia väärinkäytöksiä koskevista todisteista, ja annetaan selkeät takeet siitä, että henkilöstön jäsen, joka täyttää tämän velvollisuutensa vilpittömin mielin, ei joudu kärsimään epäoikeudenmukaisesta tai syrjivästä kohtelusta sen vuoksi, että hän on antanut tällaisia tietoja.

Vastauksena kysymyksen kohtaan 1 todetaan seuraavaa: Jos henkilöstön jäsen tarvitsee kohtuullisesti aikaa ja tiloja voidakseen täyttää velvollisuutensa esittää todisteita, komissio järjestää tarvittavan ajan ja tilat. Näin tapahtui tilanteessa, johon arvoisat parlamentin jäsenet näyttävät viittaavan, ja kyseiselle henkilöstön jäsenelle annettiin tavanomaisista tehtävistään yli kuusi viikkoa vapaata sekä tarjottiin tilat ja välineet, joita hän tarvitsi raporttinsa laatimiseen.

Kesäkuussa 1999 tehdyn komission päätöksen 2 artiklassa säädetään: Komission virkamiehen ja muuhun henkilöstöön kuuluvan on viipymättä ilmoitettava yksikkönsä päällikölle tai pääjohtajalleen tai, jos hän pitää sitä tarpeellisena, komission pääsihteerille tai virastolle suoraan sellaisista tietoonsa tulleista seikoista, jotka antavat aihetta olettaa petoksen tai lahjonnan taikka yhteisöjen etuja vahingoittavan muun laittoman toiminnan mahdollisuutta, tai sellaisista virkatoimiin liittyvistä vakavista teoista, jotka voivat merkitä, että virkamies tai muuhun henkilöstöön kuuluva on jättänyt noudattamatta velvollisuuksiaan tavalla, joka voi johtaa kurinpitotoimiin ja tarvittaessa rikossyytteisiin, taikka että komission jäsen tai henkilöstöön kuuluva, johon ei sovelleta henkilöstösääntöjä, on vastaavalla tavalla jättänyt noudattamatta velvollisuuksiaan.

Kyseisessä artiklassa mainitaan myös: Komission pääsihteeri, pääjohtajat ja yksikköjen päälliköt toimittavat virastolle tiedon kaikista tietoonsa saamistaan seikoista, jotka antavat aihetta olettaa ensimmäisessä kohdassa tarkoitettujen väärinkäytösten mahdollisuutta.

Vastaus kysymyksen kohtaan 5 on seuraava: Kuten edellä esitetystä voidaan havaita, lainsäädännöllinen rakenne on hyvin joustava. Henkilöt, joilla on perusteltuja epäilyjä, voivat esittää ne ja kaikki niitä tukevat asiakirjat suoraan OLAFille. Ilmoittavan virkamiehen henkilöllisyyden salassapidon takaa tapauskohtaisesti Euroopan petostentorjuntavirasto tai tarvittaessa komissio.

Komissio myöntää, että virkamiehillä saattaa olla henkilökohtaisia pelkoja ilmoittaessaan ilmeisistä säännönvastaisuuksista, ja katsoo, että kaikille henkilöstön jäsenille on siten tarjottava puolueetonta ja luottamuksellista neuvontaa parhaasta tavasta paljastaa mahdollisia väärinkäytöksiä turvallisesti ja oikeutetusti. Näin ollen komissio ehdotti väärinkäytöksiin liittyviä huolenaiheita käsittelevässä keskusteluasiakirjassaan(5) muun ohella, että olisi perustettava neuvontapalvelu ja että se pitäisi joko sijoittaa sovitteluelimen yhteyteen tai tätä tarkoitusta varten olisi perustettava uusi toiminto. Tällainen neuvontapalvelu olisi hyvin helposti lähestyttävä, mutta sen käyttö ei olisi millään muotoa pakollista.

(1) EYVL L 136, 31.5.1999, s. 20.

(2) EYVL L 136, 31.5.1999, s. 1 ja 8.

(3) EYVL L 149, 16.6.1999.

(4) EYVL L 136, 31.5.1999, s. 15.

(5) SEC(2000) 2078/6.