KIRJALLINEN KYSYMYS E-1727/99 esittäjä(t): Michl Ebner (PPE-DE) komissiolle. Dioksiinin raja-arvojen korottaminen.



Virallinen lehti nro 203 E , 18/07/2000 s. 0032 - 0033



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1727/99 esittäjä(t): Michl Ebner (PPE-DE) komissiolle (29. syyskuuta 1999) Aihe: Dioksiinin raja-arvojen korottaminen Belgiassa pitkän viivytyksen jälkeen tietoon tullut dioksiiniskandaali on herättänyt eurooppalaisten keskuudessa suurta huolta. Belgialaiset, ranskalaiset ja hollantilaiset rehuvalmistajat olivat käyttäneet dioksiinia sisältävää rasvaa. Koska joissakin Euroopan unionin jäsenvaltioissa ei ole lainkaan dioksiinin raja-arvoja ja koska komissio pyrkii asettamaan yhtenäiset raja-arvot, kysyn seuraavaa: 1. Onko järkevää mukauttaa joidenkin maiden alhaiset raja-arvot (esim. Italiassa toistaiseksi 100 nanogrammaa) muiden jäsenvaltioiden korkeampien raja-arvojen mukaisiksi? 2. Eikö kuluttajien kannalta olisi parempi äskettäisen kriisin valossa ja yhteisen edun vuoksi sopia kaikissa 15 jäsenvaltiossa alhaisesta raja-arvosta? 3. Eikö vaikuta täysin käsittämättömältä, että nykyisessä tilanteessa aiotaan toteuttaa ensimmäisessä kysymyksessä mainittu yleinen korotus? 4. Aikooko komissio näin ollen perua kyseisen päätöksen? David Byrnen komission puolesta antama vastaus (9. marraskuuta 1999) Dioksiineille ja polyklooratuille bifenyyleille (PCB) ei ole tällä hetkellä kansainvälistä tunnustettua normia, jossa vahvistettaisiin niiden enimmäismäärät eri elintarvikkeissa. Aiheesta ei ole tarkkoja tutkimuksia. Tietyt jäsenvaltiot ovat kansallisten tutkimuslausuntojen perusteella jo vahvistaneet enimmäismääriä tietyissä elintarvikkeissa, mutta nämä arvot eivät aina näytä olevan samansuuntaisia. Sellaisen normin vahvistaminen, jolla voitaisiin taata paremmin kansanterveyden suojelu, on kiinteässä yhteydessä kyseisen arvon noudattamisen varmistamiseksi käytettävissä oleviin teknisiin keinoihin. Tekniikka, jolla määritetään PCB-pitoisuus 100 nanogrammaa grammassa rasvaa (ng/g) edellyttää sellaista laitteistoa ja koulutusta, jollainen on tällä hetkellä vain hyvin pienellä osalla jäsenvaltioiden laboratorioista. Tällaisen normin vahvistaminen rajoittaisi huomattavasti Euroopassa käytettävissä olevaa, jo hyvin vähäistä analysointikapasiteettia. Päätöksissä 1999/449/EY(1) (9. heinäkuuta 1999) ja 1999/551/EY(2) (6. elokuuta 1999) on vahvistettu lihan ja eläimistä saatujen tuotteiden PCB-pitoisuudeksi 200 ng grammassa rasvaa. Tämä PCB-arvo liittyy erityistapaukseen, jossa belgialaisten Verkest- ja Fogra-yritysten toimittamat rasvat saastuttivat elintarvikkeita. Tässä tapauksessa tuotteita pidetään saastuneina, jos niistä löytyy 7 samaan ryhmään kuuluvaa PCB-yhdistettä. Belgian kriisiä koskeviin päätöksiin valittiin yhteisön tasolla arvo 200 ng grammassa rasvaa, jotta vientiin tai yhteisön sisäiseen kauppaan tarkoitetulle belgialaiselle lihalle voitaisiin antaa analyysien perusteella todistus. Elintarvikealan tiedekomitea on lisäksi arvioinut, että valitut arvot olivat kriisin hallintaan nähden asianmukaisia. Eurooppalaisissa tiedekomiteoissa otettiin huomioon kansalliset tieteelliset lausunnot, joiden avulla jäsenvaltiot pystyivät vahvistamaan normeja. PCB-arvojen vahvistaminen ihmisravinnoksi tai eläinten rehuksi tarkoitetuille elintarvikkeille liittyy kiinteästi dioksiiniarvojen vahvistamiseen näille elintarvikkeille. Elintarvikkeiden dioksiinipitoisuuksien raja-arvojen määrittämisen osalta komissio on käynnistänyt kesäkuussa 1998 perusteellisen selvityksen elintarvikkeiden saastuneisuudesta useissa jäsenvaltioissa. Selvitys kuuluu jäsenvaltioiden väliseen tieteelliseen yhteistyöohjelmaan (SCOOP). Alustavat tulokset, joiden on määrä olla saatavilla lähiaikoina, auttavat arvioimaan riskit paremmin ja muodostavat yhden perustan harkittaessa yhteisön enimmäismäärien vahvistamista myöhemmin. Viidenteen tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen puiteohjelmaan sisältyvän, elämänlaatua ja luonnonvarojen hoitamista koskevan ohjelman yhteydessä neuvotellaan parhaillaan tutkimusprojektista, joka koskee dioksiiniin liittyvää riskianalyysiä. Tarkoituksena on määritellä sopivampia metodeja dioksiinin terveysvaikutusten arvioimiseksi. On täysin mahdollista, että otettaessa yhteisön tasolla mahdollisesti käyttöön yhdenmukaistettuja enimmäisarvoja komissio joutuu vahvistamaan erisuuruiset arvot kuin Belgian kriisin yhteydessä, jos se on asiallista kansanterveyden suojelun kannalta. Vahvistamisen yhteydessä otetaan huomioon kaikki käytettävissä olevat tieteelliset tiedot. (1) EYVL L 175, 10.7.1999. (2) EYVL L 209, 7.8.1999.