ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 102 , 03/04/1998 s. 0128



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2819/97 komissiolle esittäjä(t): Honório Novo (GUE/NGL) (1. syyskuuta 1997) Aihe: Sateiden ja raekuurojen aiheuttamat vahingot Portugalin hedelmä- ja vihannessadoille Viimeaikaiset sopimattomaan aikaan sattuneet kaatosateet, joihin usein liittyi rajuja raekuuroja, ovat tuhonneet Portugalin hedelmä- ja vihannessatoja. Eräiden arvioiden mukaan noin 60 prosenttia perunasadosta on vahingoittunut, erityisesti Beira Litoralin, Ribatejon (Chamusca), Setúbalin ja Trás-os-Montesin alueilla. Kirsikka- ja tomaattisadot Beira Interiorissa ja monilla muilla alueilla ovat myös vahingoittuneet. Portugalin maatalousvakuutus ei ilmeisesti kata erityisesti tämäntyyppisiä säävahinkoja. Lisäksi valtaosalla kyseisistä maanviljelijöistä, jotka työskentelevät perhetiloilla tai lähes yhtä pienillä tiloilla, on niukat pääomavarat, ja kuten komissio hyvin tietää, he saavat vain vähän tai eivät ollenkaan yhteisön tukea. Yhteisön talousarviosta on käytettävissä varoja tapahtuneen kaltaisista ankarista sääoloista selviämiseksi. Nyt vaikeuksissa olevat pienviljelijät eivät kuitenkaan saa näitä varoja, ellei Portugalin hallitus päätä tehdä tästä komissiolle ilmoitusta ja esittää tarvittavaa pyyntöä/hakemusta. Voiko komissio sen vuoksi ilmoittaa: 1. Kuinka suuria summia on varattu huonosta säästä johtuvien jäsenvaltioiden hedelmä- ja vihannessatojen lähes täydellisten tuhojen korvaamiseksi? Ovatko myönnettävät varat maksuja, joita ei tarvitse maksaa takaisin ja/tai korkotuettuja lainoja? 2. Onko Portugalin hallitus jo ilmoittanut komissiolle, mitä Portugalin hedelmä- ja vihannessadoille on tapahtunut? Onko se jo esittänyt tarvittavat pyynnöt avustusten saamiseksi? Jos on, miten komissio on niihin vastannut? Komission jäsenen Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (30. syyskuuta 1997) Komissio ei rahoita huonosta säästä aiheutuvia maatalouden tuotannon menetyksiä. Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) ohjausosastoa koskevia soveltamissäännöksiä sisältävän asetuksen (ETY) N:o 2085/93 ((EYVL L 193, 31.7.1993. )), joka muuttaa asetusta (ETY) N:o 4256/88, 5 artiklan h alakohdassa säädetään kuitenkin, että EMOTR:n ohjausosasto voi osallistua maa- ja metsätalouden tuotantopotentiaalin palauttamisen rahoittamiseen, jos se on heikentynyt luonnononnettomuuksien johdosta. Mitä tulee suuronnettomuuksien uhreille yhteisön puolesta toimitettavaan hätäapuun, komissio muistuttaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että vuoden 1997 talousarvion vastaavaan budjettikohtaan (B4-3400) ei ole otettu määrärahoja, joiden turvin katastrofin uhriksi joutuneiden perheiden välitön auttaminen olisi mahdollista. Lisäksi komissio muistuttaa, että yhteisön toiminnalla ei ole koskaan pyritty korvaamaan uhreille suuronnettomuuden aiheuttamia vahinkoja, vaan osoittamaan yhteisön taholta yhteisvastuuta asianomaisista kansalaisista. Portugalin viranomaiset eivät ole ilmoittaneet komissiolle tilanteesta, johon arvoisa parlamentin jäsen viittaa.
Virallinen lehti nro C 117 , 16/04/1998 s. 0142



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3057/97 komissiolle esittäjä(t): Amedeo Amadeo (NI) (2. lokakuuta 1997) Aihe: Tupakkauudistus Asiani koskee asiakirjaa ¨Komission kertomus neuvostolle raakatupakka-alan yhteisestä markkinajärjestelystä¨ (KOM(96)0554 lop.). Komission kertomuksessa arvioidaan kahta perusvaihtoehtoa yhteisön tupakka-alan tulevaisuuden varalle. Kertomuksessa lähdetään liikkeelle päätelmästä, että tukea tupakanviljelylle ei pidä lopettaa keskipitkällä ajalla, mutta se on uudistettava kokonaisuudessaan. Ehdotetuissa uudistuksissa on mukana palkkioiden variaatio, millä on tarkoitus tukea parhaimpien tupakkalaatujen tuotantoa (vähätervaisia lajikkeita) ja luoda kiintiöiden takaisinostojärjestelmä, jonka avulla tupakanviljelijät voisivat luopua viljelystä ja vähentää näin yhteisön tupakkakiintiöiden kokonaismäärää. Vaikka kertomuksessa tunnustetaan, että yhteisön tupakan kulutuksen vähenemiseen tähtäävä politiikka ja nykyinen raakatupakan tuotantotuki ovat selvästi ristiriidassa, siinä muistutetaan, että tupakantuottajille maksettavan tuen lakkauttaminen johtaisi Euroopan unionin raakatupakkatuotannon loppumiseen, millä olisi vakavia seurauksia 200 000 sen tuotannosta ja jalostuksesta (170 000 työpaikkaa tuotannossa ja 30 000 jalostuksessa) riippuvaiselle työpaikalle. Lisäksi 80 % eurooppalaisten tupakantuottajien tuloista, 70 000 näistä tuottajista (52 %) on Kreikassa ja lähes 40 000 Italiassa, rahoitetaan yhteisön varoista. Tässä mielessä pyydän, että mahdollisten luopumistoimenpiteiden yhteydessä selvästi osoitettaisiin viljelijöille muita kyseeseen tulevia viljelykasveja, joihin tupakkatilat voivat siirtyä, tai että luodaan riittävät olosuhteet siirtyä muun kuin viljelytoiminnan pariin, maaseudun tasapainoisen ja asteittaisen kehityksen turvaamiseksi. Komission jäsenen Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (21. lokakuuta 1997) Mitä tulee arvoisan parlamentin jäsenen esittämään kysymykseen, joka koski tupakanviljelystä luopuvien tuottajien vaihtoehtoja, komissio haluaa korostaa, että se tekee ainoastaan ehdotuksia niille, jotka päättävät vapaaehtoisesti luopua kyseisestä alasta erityisesti siitä syystä, että heidän on vaikea pysyä mukana markkinoiden kehityksessä. Komission tehtävä ei kuitenkaan ole vaikuttaa täsmällisemmin tuottajien valintoihin eikä se myöskään millään tavalla velvoita jättämään alaa. Komissio on kuitenkin kertomuksessaan ehdottanut liitännäistoimenpiteitä tukeakseen niitä, jotka luopuvat vapaaehtoisesti tupakanviljelystä. Liitännäistoimenpiteiden tärkein tehtävä olisi edistää paikallista kehitystä koskevia toimintasuunnitelmia, joilla tuottajia ohjattaisiin muun toiminnan pariin. Nämä suunnitelmat olisi laadittava mahdollisimman lähellä kyseisiä alueita. Näiden toimintasuunnitelmien olisi yhdistettävä läheisesti toisiinsa osapuolet, joita asia suoranaisesti koskee, erityisesti tupakantuottajaryhmät. Näiden suunnitelmien lähtökohtana olisi oltava kokonaisvaltainen kehitys, kuten on rakennerahastojen rahoittamien kehittämisohjelmien kohdalla alueilla, joihin sovelletaan tavoitetta 1 tai 5b.
Virallinen lehti nro C 117 , 16/04/1998 s. 0111



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2951/97 komissiolle esittäjä(t): Astrid Thors (ELDR) (17. syyskuuta 1997) Aihe: Hampun viljely ja sen käyttö Suomessa EU myöntää taloudellista tukea teollisuushampun perinteiselle viljelylle. Korjatun hampun hyödyntämiseksi ei valitettavasti ole olemassa järjestelyjä, ja ainakaan Suomessa ei ole hamppua raaka-aineena käyttäviä jalostajia, eikä myöskään vientikanavia. Onko komissio tietoinen siitä, että Suomessa viljellään hamppua, jonka hyödyntämiseen ei ole valmiuksia, ja mihin toimenpiteisiin komissio aikoo ryhtyä ongelman ratkaisemiseksi? Komission jäsenen Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (20. lokakuuta 1997) Pellava- ja hamppualan yhteisestä markkinajärjestelystä 29. kesäkuuta 1970 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 1308/70 ((EYVL L 146, 4.7.1970. )) otettiin käyttöön hampun hehtaarituki yhteisössä. Hampputukea voidaan myöntää ainoastaan silloin, kun hamppu on peräisin siemenlajikkeista, joiden päihdyttävien aineiden pitoisuus (tetrahydrokannabinoli) on enintään 0,3 prosenttiyksikköä. Lisäksi tukea on mahdollista saada ainoastaan viljelyalalle, joka on kylvetty ja korjattu kokonaan ja jossa on suoritettu tavanomaiset maanviljelystyöt. Korjatun tuotteen varastointi-, jalostus- tai vientiolosuhteisiin liittyviä velvoitteita ei ole. Erityisesti Suomen osalta on syytä korostaa, että hampun viljelypinta-alat, vaikka ovatkin kasvamaan päin, ovat edelleen erittäin vähäiset: kaksi hehtaaria vuonna 1996 ja 74 hehtaaria (väliaikainen luku) vuonna 1997. Näin vähäiset viljelypinta-alat eivät tietenkään voi tuottaa tarpeeksi raaka-ainetta, jotta jalostukseen kannattaisi Suomessa panostaa. Lisäksi muiden yhteisön jäsenvaltioiden jalostuslaitoksilla on jo tarpeeksi raaka-aineita, ja vientimahdollisuudet ovat hyvin rajalliset. Komissio antoi 20. tammikuuta 1997 neuvostolle sitoumuksensa esittää niin pian kuin mahdollista ehdotuksia tarkoituksenmukaisiksi toimenpiteiksi hamppualalla. Markkinointivuoden 1997/1998 maataloushintojen vahvistamisen yhteydessä komissio ehdotti neuvostolle (joka hyväksyi ehdotuksen), että tuen määrää vähennettäisiin 7,5 prosentilla, jotta tukien aiheuttamaa viljelypinta-alan kasvua saataisiin hillityksi. Komissio pohtii edelleen, mitkä toimenpiteet soveltuisivat parhaiten hamppualalle.
Virallinen lehti nro C 117 , 16/04/1998 s. 0127



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3016/97 komissiolle esittäjä(t): Amedeo Amadeo (NI) (1. lokakuuta 1997) Aihe: Ohjeellinen ydinohjelma Euroopan unionille - PINC Viite: Komission tiedonanto koskien Euroopan unionin ydinteollisuutta - Euratomin perustamissopimuksen 40 artiklan mukainen ohjeellinen ydinohjelma (KOM(96)0339 lopull.) (CES 470/97). Ottaen huomioon vaarat, jotka liittyvät KIE- ja IVY-maiden ydinvoimaloihin, eikö pitäisi olla huolissaan niistä äärimmäisen vaarallisista vaikutuksista, joita mahdollinen laaja-alainen ydinonnettomuus voisi aiheuttaa yleiseen mielipiteeseen? PHARE- ja TACIS-ohjelmat ovat osoittautuneet arvokkaiksi, mutta niitä arvostellaan yhä enemmän. Ottaen huomioon, missä määrin näissä ohjelmissa käsitellään ydinturvallisuutta, voiko komissio tutkia uudelleen ohjelmia ja julkistaa sitten tutkimuksen tulokset? Komission jäsenen Hans Van den Broekin komission puolesta antama vastaus (20. lokakuuta 1997) Komissio on selvillä ydinvoimaonnettomuuksiin liittyvistä vaaroista Keski- ja Itä-Euroopan maissa (KIE-maat) sekä uusissa itsenäisissä valtioissa. Pharen ja Tacisin ydinturvallisuusohjelmia varten onkin myönnetty noin 700 miljoonaa ecua vuosina 1990 - 1997. Riippumattomien väliaikaisten asiantuntijoiden laatima Phare- ja Tacis-ohjelmien välivaiheen arviointi valmistui hiljattain ja se toimitettiin Euroopan parlamentille vuoden 1997 kesäkuussa. Arvioinnista käy ilmi, että toimeenpanoon liittyvistä kiistattomista vaikeuksista huolimatta suurin osa ydinturvallisuutta koskevista hankkeista on tuloksellisia. Komissio selvittää parhaillaan, miten ydinturvallisuusalaa koskevia politiikan suuntaviivoja ja täytäntöönpanojärjestelmiä olisi mahdollista muuttaa ohjelmien tehostamiseksi. Alustavia keskusteluja on myös käyty jäsenmaiden kanssa, Phare- ja Tacis-komiteoissa sekä Euroopan parlamentin toimivaltaisten valiokuntien kanssa (ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta; tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevä valiokunta; talousarvion valvontavaliokunta). Komissio saattaa asiaa koskevan kantansa lopulliseen muotoonsa esitettyjen näkemysten perusteella. Nämä tulokset otetaan huomioon uudella ohjelmointikaudella 1998, joka käynnistyy piakkoin.
Virallinen lehti nro C 102 , 03/04/1998 s. 0098



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2707/97 komissiolle esittäjä(t): Glenys Kinnock (PSE) (1. syyskuuta 1997) Aihe: Eurooppalaiset menettelytavat palontorjunnassa Voisiko komissio selventää, onko sillä mitään toimivaltaa niiden menetelmien suhteen, joita jäsenvaltioissa käytetään valmennettaessa palomiehiä pelastusoperaatioihin? Onko komissiolla mitään tietoja niistä menettelytavoista, joita jäsenvaltioissa on omaksuttu, kun yksittäinen palomies yrittää pelastaa tajuttoman uhrin ja siirtää hänet turvalliseen paikkaan? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardin komission puolesta antama vastaus (24. syyskuuta 1997) Komissiolla ei ole oikeudellista toimivaltaa kansallisten pelastuspalvelukoulutuksen alalla. Komissio on kuitenkin tukenut yhteisön tasolla järjestettyjä jäsenvaltioiden koulutustoimia budjettikohdan B4-3300 perusteella. Tällaisissa yhteyksissä osallistujilla on ollut mahdollisuus vaihtaa kokemuksia ja tietoja.
Virallinen lehti nro C 117 , 16/04/1998 s. 0166



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3224/97 komissiolle esittäjä(t): Clive Needle (PSE) (9. lokakuuta 1997) Aihe: Öljynporauslauttojen uudelleen käyttöönottaminen Öljy-yhtiöt ja eräät muut tahot pitivät Brysselissä 29. syyskuuta 1997 konferenssin, jossa käsiteltiin öljynporauslauttojen käytöstä poistamista. Minun vaalipiirissäni sijaitsevassa Great Yarmouthissa (Norfolk, Iso-Britannia) toimiva konsortio tutkii yhteistyössä erään uusiin hissisysteemeihin erikoistuneen yhtiön, paikallisen yliopiston tutkijoiden ja muiden kaupallisten kumppanien kanssa mahdollisuutta palauttaa vanhoja öljynporauslauttoja käyttöön ja tutkii tämän hankkeen taloudellisia ja ympäristövaikutuksia. Onko komissio tietoinen Great Yarmouthin hankkeeseen liittyvästä tutkimuksesta ja jos on, mitä suunnitelmia komissiolla on analysoida tämän hankkeen hyödyllisyyttä ja levittää sitä koskevaa tietoa? Komission jäsenen Christos Papoutsisin komission puolesta antama vastaus (6. marraskuuta 1997) Komissio on erittäin kiinnostunut parlamentin jäsenen kysymyksessään esiin nostamasta asiasta. Komissio on äskettäin saanut käyttöönsä tulokset kattavasta tutkimuksesta, joka koskee öljyn- ja kaasunporauslaitteistojen käytöstä poistamista. Tutkimustuloksissa pääteltiin, että teknisesti hanke on toteutettavissa muutamaa teräsrakenteista laitteistoa lukuun ottamatta. Onkin mielenkiintoista seurata, kuinka alan teollisuudessa pyritään jatkuvasti kehittämään uusia ja entistä tehokkaampia tekniikoita tähän liittyen. Komissio on tietoinen Great Yarmouthissa käynnissä olevasta hankkeesta ja on kiinnostunut kyseisten laitosten uusiokäyttömahdollisuuksista. Komissio toimii aktiivisesti Oslon-Pariisin yleissopimuksen (OSPARin) puitteissa, jolla pyritään saamaan aikaan yhteisymmärrys porauslaitteistojen purkamista ja käytöstä poistamista koskevasta kokonaisvaltaisesta toimintalinjasta. Komissio seuraa tarkkaan alalla tapahtuvaa kehitystä, mm. laitteistojen uusiokäyttöä, kaikkialla Euroopassa. Great Yarmouthin hanke on siinä mielessä merkittävä, että siinä hyödynnetään uutta raskaan kaluston nostamismenetelmää, ja siitä saatavia tuloksia tullaan käsittelemään OSPARin yhteydessä parhaillaan käytävissä keskusteluissa.
Virallinen lehti nro C 102 , 03/04/1998 s. 0041



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2429/97 komissiolle esittäjä(t): Carlo Casini (PPE) (11. heinäkuuta 1997) Aihe: Eläinten terveyttä koskevat vaatimukset ja eläinlääkäritodistukset siipikarjan tuomiseksi kolmansista maista Komission päätöksellä 96/482/EY ((EYVL L 196, 7.8.1996, s. 13. )) ja komission päätöksellä 96/483/EY ((EYVL L 196, 7.8.1996, s. 28. )) määrätään, että eläinlääkäritodistuksen saaminen siipikarjan tuomiseksi tietyistä kolmansista maista edellyttää kuuden viikon tuonnin jälkeistä karanteenia. Tämä karanteeni aiheuttaa huomattavia ongelmia luonnonvaraisen lintukannan tuottamiseen tarkoitetulle siipikarjalle, sillä parittelukautena yhteisissä häkeissä pidetyt kukot tappelevat keskenään väkivaltaisesti, mistä aiheutuu turhaa kärsimystä, monissa tapauksessa jopa kuolema. Aikooko komissio eläinten hyvinvoinnin suojelusta annetut asetukset huomioon ottaen korjata tilanteen ja tehostaa mahdollisimman paljon valvontaa ja hallinnollisia menettelyitä poistamalla karanteeniajan tai lyhentämällä sitä mahdollisimman paljon? Komission jäsenen Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (19. syyskuuta 1997) Komission päätöksessä 96/482/EY vahvistetaan eläinten terveyttä koskevat vaatimukset ja eläinlääkäritodistukset elävän siipikarjan ja siitosmunien tuonnissa kolmansista maista, mukaan lukien kyseisen tuonnin jälkeiset eläinten terveyttä koskevat toimenpiteet lukuun ottamatta sileälastaisia lintulajeja ja niiden munia. Tässä päätöksessä ei säädetä yksityiskohtaisista karanteenitoimenpiteistä. Siinä vahvistetaan kuitenkin eristämis- ja vähimmäistarkkailuaika terveystilanteen huononemisen välttämiseksi yhteisön alueella. Päätöksen 3 artiklan mukaan jalostukseen tai tuotantoon tarkoitettu siipikarja on erityisesti pidettävä määräpaikkana olevalla tilalla vähintään kuusi viikkoa saapumispäivästä. Tuotu siipikarja on tänä ajanjaksona pidettävä erillään muusta siipikarjasta. Päätöksessä ei edellytetä, että linnut pidetään tämän jakson aikana häkeissä tai yhteishäkeissä.
Virallinen lehti nro C 102 , 03/04/1998 s. 0164



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3088/97 komissiolle esittäjä(t): Roberto Mezzaroma (UPE) (19. syyskuuta 1997) Aihe: Katolinen kirkko Venäjällä Olen kuullut luotettavista lähteistä, että Venäjän presidentti Boris Jeltsinin pitäisi allekirjoittaa 23. kesäkuuta duumassa ja 4. heinäkuuta 1997 liittoneuvostossa hyväksytty laki, jolla alennettaisiin katolinen kirkko pelkäksi lahkoksi, jonka oikeudet olisivat hyvin rajoitetut. Tämä vaarantaisi ortodoksisen ja katolisen kirkon ekumeenisen vuoropuhelun ja rikkoisi sitä paitsi ihmisten perusoikeuksia ja 18 artiklassa määrättyä uskonnonvapautta. Mitä komissio tekee tämän vakavan epäoikeudenmukaisuuden estämiseksi? Lisäksi kysyn, eikö neuvoston, komission ja parlamentin pitäisi toimia yhdessä ja perustaa tutkintavaliokunta, joka valvoisi katolisen uskon ja kirkon valinneiden Venäjän katolilaisten oikeuksia? Haluan lisäksi kiinnittää huomiota siihen, että katolista uskontoa ei milloinkaan voi verrata lahkoihin, joita maailmassa on paljon ja jotka usein on perustettu ainoastaan mammonan tavoittelua varten. Komission jäsenen Hans Van den Broekin komission puolesta antama vastaus (9. lokakuuta 1997) Venäjän uskonnonvapautta ja uskonnollisia yhdistyksiä koskeva lakiehdotus, jonka Venäjän parlamentin molemmat lainsäädäntöelimet hyväksyivät peräjälkeen vuoden 1997 kesäkuun lopussa ja heinäkuun alussa, ei saanut presidentti Boris Jeltsinin tukea, joka käytti veto-oikeuttaan 22. heinäkuuta 1997 erityisesti koska ehdotus oli perustuslain vastainen (uskonnonvapaus) ja koska se oli yhteensopimaton Venäjän kansainvälisten sitoumusten kanssa. Koska lakiesitys nautti Venäjän parlamentin laajaa tukea ja oli olemassa todellinen vaara, että parlamentti kumoaisi presidentin veton kahden kolmasosan enemmistöllä, Jeltsin perusti ¨sovittelukomitean¨, jonka jäseninä oli lakiasäätävien ja toimeenpanevien elinten sekä uskonnollisten ryhmien edustajia, jotta nämä voisivat ehdottaa muutoksia parantaakseen presidentin esille tuomia laiminlyöntejä ja ristiriitoja. Tämän tuloksena saatiin hiljattain aikaan osan ehdotetuista muutoksista sisältävä uusi laki, jonka duuma hyväksyi lähes yksimielisesti (358 ääntä puolesta ja kuusi ääntä vastaan) 19. syyskuuta 1997 ja liittoneuvoston edustuslaitos 24. syyskuuta 1997. Boris Jeltsin allekirjoitti lain 26. syyskuuta 1997. On kuitenkin vielä mahdollista, että Venäjän federaation perustuslakituomioistuimeen vedotaan kyseisen lain perustuslain vastaisuuden nojalla. Tällä hetkellä komissio tarkastelee uuden lain sisältöä ja mahdollisia seurauksia.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2945/97 komissiolle esittäjä(t): Cristiana Muscardini (NI) (17. syyskuuta 1997)

Aihe: Sisämarkkinat ja ¨sisäiset¨ siirtolaiset

Eräällä 40 vuotta sitten Saksaan muuttaneella Italian kansalaisella, joka on Veneton alueen neuvonantaja, on talo kunnassa, josta hän on lähtöisin. Siellä hän viettää lomansa ja sinne hän palaa, kun hänellä on aikaa levätä. Hänelle ei annettu lupaa rekisteröidä takaisin vanhaa autoaan, eikä myöskään uutta, Italian liikenneministerin 20. kesäkuuta 1997 antaman kiertokirjeen ¨DG N:o 65:n¨ (jota ei selvitetä tarkemmin) mukaisesti. Kiertokirjeellä kielletään ulkomailla rekisterissä olevien italialaisten rekisteröidä ja siis omistaa autoa Italiassa.

1. Onko komissio tietoinen tästä kiertokirjeestä?

2. Sopiiko tämä kielto yhteen periaatteiden kanssa, joille sisämarkkinoiden toiminta perustuu?

3. Jos henkilöiden vapaa liikkuvuus ja sijoittautumisvapaus hyväksytään, niin miksi tavaroiden vapaata liikkuvuutta rajoitetaan?

4. Miten voidaan sallia, että omaisuuden osto-oikeutta, toisin sanoen omistusoikeutta, säädellään sisämarkkinoilla ¨kiertokirjeellä¨ (eikä siis lailla), ja että perusteena käytetään ¨asuinpaikkakuntaa¨?

5. Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä nyt kun Euroopan kansalaisuudesta on puhuttu niin paljon,

a) jotta vältetään se, että jäsenvaltion kansalainen, joka asuu toisessa unionin jäsenvaltiossa, joutuu tällaiseen tilanteeseen, ja

b) jotta varmistetaan, että ¨sisämarkkinat¨ ovat sisämarkkinoita myös autoalalla?

Komission jäsenen Mario Montin komission puolesta antama vastaus (27. lokakuuta 1997)

Komissio ei tunne kiertokirjettä, johon arvoisa parlamentin jäsen viittaa.

Komissio on pyytänyt Italian viranomaisilta tietoja asiaan liittyvästä lainsäädännöstä.

Tarvittaessa komissio aloittaa asiassa EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisen menettelyn.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2353/97 komissiolle esittäjä(t): Roberta Angelilli (NI) (10. heinäkuuta 1997)

Aihe: Tiedotuksen merkitys Italian rauhanturvaoperaation tapauksessa Somaliassa

Tiedotusvälineet Italiassa ovat viime aikoina käsitelleet runsaasti skandaalia, joka liittyy oletettuihin kidutuksiin ja häpäisevään kohteluun, jota italialaiset sotilaat olisivat kohdistaneet somalialaiseen siviiliväestöön kansainvälisen ¨Toivon palauttaminen¨ - rauhanturvaoperaation aikana Somaliassa. Sen lisäksi, että selvitetään mahdolliset henkilökohtaiset vastuut väkivaltaisiin tapahtumiin, jotka olisivat olleet ristiriidassa operaation humanitaarisen luonteen kanssa, mikä epäilemättä on toteutettava asiasta vastaavan sotilastuomioistuimen tavanomaisia menettelyjä noudattaen, Italian joukkotiedotusvälineet ovat kuitenkin käsitelleet tapausta varmastikin liian sensaatiohakuisesti tuomalla toistuvasti erittäin voimakkaasti esiin vahvistamattomia huhuja ja liittämällä usein tapaukseen erittelemättä kaikki humanitaariseen operaatioon osallistuneet; vaarana on, että tästä uhkaa muodostua Italian armeijaan kohdistuva häpäisykampanja, mikä ei ole hyväksyttävää. Kyseessä oleva tapaus on erittäin kuvaava osoitus siitä, miten keskeinen osa tiedotusvälineillä on nyky-yhteiskunnassa: siitä on saatu se vaikutelma, että rauhanturvaoperaatio olisi yhdessä päivässä muuttunut kidutusten ja häpäisevän kohtelun loppumattomaksi sarjaksi. Kaiken tämän perusteella on aiheellista ottaa pohdittavaksi tiedotusvälineiden osuus: rajoittamatta oikeutta vapaaseen tiedonsaantiin on kuitenkin aiheellista yksilöidä myös välineet, joiden avulla voidaan taata yleisön oikeus paikkansapitävän, puolueettoman ja sensaatio- ja tarkoitushakuisuudesta vapaan tiedon saantiin, niin kansallista etua koskevien asioiden kuin yksittäisiä kansalaisia koskevien asioiden ollessa kysymyksessä. Näiden huomioiden johdosta olisi aiheellista myös korostaa tarvetta taata kaikille oikeus olla joutumatta häpäisyn kohteeksi julkisella paikalla tai televisiolähetyksissä.

Edellisen johdosta esitän komissiolle seuraavat huomiot:

1. Pyydän komissiota esittämään lausuntonsa tapauksesta.

2. Onko Euroopan tasolla käynnistetty etiikkaa ja tiedon paikkansapitävyyttä koskeva pohdinta, ja jos näin on, mitä käytännön seurauksia tästä on ollut?

Komission jäsenen João de Deus Pinheiron komission puolesta antama vastaus (24. lokakuuta 1997)

Komissio on seurannut lehdistön julkaisemia tietoja syytöksistä somalien huonosta kohtelusta Yhdistyneiden kansakuntien Toivon palauttaminen -rauhanturvaoperaation yhteydessä.

Komissio on sitä mieltä, että mikäli tällaista käyttäytymistä on todistettavasti ilmennyt, se on tuomittava. Ei kuitenkaan pidä unohtaa YK:n rauhanturvaoperaation myönteisiä tuloksia eikä sitä olennaista merkitystä, joka unionilla ja siihen osallistuneiden maiden joukoilla on ollut tässä operaatiossa.