Virallinen lehti nro C 013 , 18/01/1999 s. 0112



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1893/98 esittäjä(t): Johanna Boogerd-Quaak (ELDR) komissiolle (9. kesäkuuta 1998) Aihe: Yhtenäistetyt toimet saastumisen ehkäisemiseksi ja Flanderin rannikon edustalla olevia myrkkykaasukranaatteja koskevien tietojen saaminen Belgia upotti ensimmäisen maailmansodan jälkeen Flanderin rannikon edustalle useita myrkkykaasukranaatteja (3 500-12 000 tonnia), jotka sisältävät sinappikaasua, fosgeenia ja sinihappoa. Nämä kranaatit voivat aiheuttaa vakavan terveysriskin alueen hollantilais- ja belgialaisväestölle, sillä alueellisissa ja paikallisissa pelastussuunnitelmissa ei ole varauduttu riittävästi myrkkykaasukatastrofiin. 1. Voiko komissio edellä mainitun johdosta kertoa, kuinka suuri on vaara, että myrkkykaasua vapautuu kranaattien vaurioitumisen tai ruostumisen seurauksena, ja onko komissiolla käsitystä siitä, kuinka mahdollinen kaasuvuoto voidaan ehkäistä? 2. Voiko komissio kertoa - kun otetaan huomioon, että kyseessä on rajat ylittävä ympäristön saastuminen, joka uhkaa kansalaisten terveyttä - onko Alankomaiden ja Belgian viranomaisten soveltama lähestymistapa ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämistä koskevan direktiivin 96/61/EY(1) mukainen? 3. Voiko komissio kertoa, mitä toimia se on jo toteuttanut varmistaakseen direktiivin 96/61/EY asianmukaisen täytäntöönpanon, kun otetaan huomioon, että direktiivi on saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä vasta 30. lokakuuta 1999 mennessä? 4. Ovatko toimivaltaiset viranomaiset antaneet ajoissa ja asianmukaisesti tietoja, mitä edellytetään em. direktiivin 15 ja 16 artiklassa sekä neuvoston direktiivissä 90/313/ETY(2) ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta? 5. Tietääkö komissio, missä määrin on jo onnistuttu tai miten voitaisiin kannustaa kehittämään tekniikkaa mereen upotettujen kaasuammusten talteen korjaamiseksi ja tuhoamiseksi, vaikka Oslon komission vuonna 1991 tekemissä johtopäätöksissä todetaankin, että mereen upotettujen kaasuammusten talteen korjaamiseen ei ole kyetty löytämään teknistä ratkaisua (OSCOM 17/11/1, 7.17 kohta)? 6. Voiko komissio kertoa, millaisia kansainvälisiä sopimuksia voidaan soveltaa rajat ylittävissä vahingonkorvausvaateissa, kun otetaan huomioon, että Belgia ei ole allekirjoittanut Luganon sopimusta, jossa käsitellään oikeudellista vastuuta ympäristölle vaarallisen toiminnan aiheuttamista vahingoista, ja että kyseinen sopimus ei ole vielä tullut voimaan? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardinkomission puolesta antama vastaus (13. heinäkuuta 1998) Komissiolla ei ole tällä hetkellä mitään tietoa siitä, millaisen vaaran mereen upotetuista kranaateista vapautuva kaasu aiheuttaa. Komissio ei ole myöskään tietoinen mereen upotetun kaasun tai ammusten varastointia ja tuhoamista koskevista teknisistä ratkaisuista, jotka muuttaisivat Oslon komission vuoden 1991 päätelmiä aluksista ja ilma-aluksista tapahtuvan jätteen mereen laskemisen aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemistä (OSCOM). Komissio seuraa tiiviisti ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämisestä annetun neuvoston direktiivin 96/61/EY täytäntöönpanon edistymistä jäsenvaltioissa. Kyseistä direktiiviä sovelletaan kuitenkin teollisuuslaitoksiin, joten se ei päde mereen upotettuihin kranaatteihin. Ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta annetun neuvoston direktiivin 90/313/ETY tavoitteena on taata, että ympäristöön liittyvät tiedot ovat kaikkien luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden saatavilla näiden pyynnöstä direktiivissä säädetyin edellytyksin. Komission tiedossa ei ole yhtään tapausta, jossa olisi kieltäydytty direktiivin vastaisesti antamasta pyydettyjä upotettuihin kranaatteihin liittyviä tietoja. Komissiolle ei ole ainakaan tehty yhtään valitusta tästä asiasta. Komissio ei myöskään tunne ympäristövahinkojen korvaamisesta tehtyjä muita kansainvälisiä sopimuksia kuin Luganon sopimuksen. (1) EYVL L 257, 10.10.1996, s. 26. (2) EYVL L 158, 23.6.1990, s. 56.