KIRJALLINEN KYSYMYS P-3264/01

esittäjä(t): Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE) komissiolle

(19. marraskuuta 2001)

Aihe: Laittomien maahanmuuttajien aalto Kreikassa Turkin rooli ehdokasvaltiona

Kreikkaan tulee Turkista jatkuvasti laittomia maahanmuuttajia, huipentumana turkkilaisten ihmiskauppiaiden Zakinthosin saaren ulkopuolelle jättämän, Italiaan matkalla olleen lähes kahdeksansadan kurdin tapaus. Saaren asukkaiden lämmin vieraanvaraisuus ei riitä ratkaisemaan laittomien maahanmuuttajien elintärkeitä ongelmia tässä niin kuin ei muissakaan tapauksissa.

Kun otetaan huomioon, että 11. syyskuuta tapahtuneen terrori-iskun jälkeisissä olosuhteissa tilanne pahenee, mitä toimia komissio aikoo toteuttaa tämän epänormaalin tilanteen hoitamiseksi? Millä tavoin laitonta maastamuuttoa koskevaa Turkin politiikkaa seurataan ja arvioidaan? Tullaanko maille, joilla on kärjistynyt maahanmuuttovirtojen vastaanottoa ja maahanmuuttajista huolehtimista koskeva ongelma, esimerkiksi Kreikalle, myöntämään erityistä taloudellista ja poliittista tukea?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(18. tammikuuta 2002)

Turkin vakaasti kasvava laiton muuttoliike on erittäin huolestuttava. Viranomaisten mukaan vuonna 2000 laittomia maahanmuuttajia oli 94 514. Vuonna 1995 heitä oli 11 362. Vuoden 2001 ensimmäisen viiden kuukauden aikana laittomia maahanmuuttajia jäi kiinni 29 684, mikä merkitsee 28 prosentin kasvua vuodesta 2000. Turkki on myös ihmiskaupan määränpää ja kauttakulkumaa. Naisia ja tyttöjä, joista suurin osa on kotoisin Romaniasta, Venäjältä, Ukrainasta, Moldovasta, Armeniasta, Azerbaidanista ja Georgiasta, kaupataan Turkkiin tai Turkin kautta. Kuten komission vuoden 2001 määräaikaiskertomuksessa Turkista(1) kerrotaan, Turkki ei täytä ihmiskaupan poistamisen vähimmäisvaatimuksia eikä se ole vielä antanut erityistä ihmiskauppaa koskevaa lainsäädäntöä. Hallituksen tilastotietojen mukaan viranomaiset pidättivät 850 ihmiskauppaa harjoittavien rikollisjärjestöjen jäsentä vuonna 2000.

Ilmiö, johon arvoisa parlamentin jäsen viittaa, osoittaa, kuinka tärkeää on, että Euroopan unioni kehittää toimintatapoja, joiden avulla voidaan torjua ja ehkäistä laitonta maahanmuuttoa ja erityisesti meriteitse tapahtuvaa laitonta maahantuloa. Toimintatapoja on kehitettävä yhteistyössä lähtömaiden ja kauttakulkumaiden kanssa ja niihin tulisi kuulua myös Euroopan unionin sisäisiä politiikkoja koskevia aloitteita.

Vuoropuhelussaan Turkin kanssa EU korostaa laittoman maahanmuuton vastustamisen merkitystä ja asiassa on edistytty jonkin verran. Ulkorajojen valvonnan lisäämiseksi on aloitettu yhteistyö- ja yhteensovittamisprosessi eri ministeriöiden ja elinten välillä. Rajavalvonnan vahvistamiseksi, erityisesti laittomien rajanylitysten torjumiseksi ja ehkäisemiseksi, on ryhdytty useisiin toimenpiteisiin.

Takaisinottosopimusten tekeminen on tärkeä väline laittoman maahanmuuton torjumisessa ja vastustamisessa ja Turkki ponnistelee tosissaan tämän asian suhteen. Irakia koskevan toimintasuunnitelman yhteydessä unioni ehdotti Turkille, että yhteistyötä kauttakulkukysymyksissä parannettaisiin. Viimeaikaisissa puheissaan Turkin viranomaiset ovat ilmaisseet halukkuutensa lisätä yhteistyötä vapaaehtoisessa paluussa. Turkki allekirjoitti takaisinottosopimuksen Syyrian kanssa 10. syyskuuta 2001. Irania, Pakistania, Bangladeshia, Intiaa, Sri Lankaa, Kiinaa, Romaniaa ja Bulgariaa, jotka kaikki ovat lähtömaita, on lähestytty takaisinottoa koskevan pöytäkirjaluonnoksen tekemistä varten. Turkin ja Kreikan välinen takaisinottoa koskeva pöytäkirja tehtiin 8. marraskuuta 2001. Komissio on kuitenkin sitä mieltä, että on tehtävä enemmän ja katsoo, että takaisinottosopimuksen allekirjoittaminen Turkin ja yhteisön välillä olisi askel oikeaan suuntaan.

Laiton muuttoliike on yksi Barcelonan prosessin tärkeistä kysymyksistä. Kumppanit ovat samaa mieltä siitä, että Euroopan unioniin kohdistuvaa laitonta maahanmuuttoa käsiteltäessä tarvitaan monenkeskisiä pyrkimyksiä. Tarvetta kehittää sellainen politiikka korostettiin Brysselissä 5.6. marraskuuta pidetyn ulkoministerien EuroVälimeri-konferenssin aikana. Tämä kysymys, johon kuuluu useita konkreettisia ehdotuksia laittoman maahanmuuton torjumiseksi ja vastustamiseksi, on myös osa oikeus- ja sisäasioita koskevan alueellisen ohjelman luonnosta. Kumppanit toivovat voivansa hyväksyä tämän ohjelman seuraavassa ulkoministerien EuroVälimeri-konferenssissa, joka pidetään 22.23. huhtikuuta 2002 Espanjassa.

Euroopan unionissa on käynnistetty tai valmistellaan parhaillaan erilaisia aloitteita, joilla pyritään ehkäisemään ja torjumaan laitonta maahanmuuttoa. Kesäkuussa 2001 neuvosto pääsi poliittiseen sopimukseen direktiivistä, jossa määritellään laittomassa maahantulossa, liikkumisessa ja maassa oleskelussa avustaminen. Lisäksi neuvosto sopi asiaan liittyvästä puitepäätöksestä rikosoikeudellisten puitteiden vahvistamisesta laittomassa maahantulossa ja maassa oleskelussa avustamisen ehkäisemiseksi, jossa asetetaan kehykset laittomassa maahantulossa avustaneiden syytteeseen asettamiselle. Lisäksi neuvosto antoi Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 26 artiklan määräyksiä täydentävän direktiivin(2), jossa liikenteenharjoittajien velvollisuudet on määritelty tarkemmin.

Vuonna 2001 valittiin vastikään perustetusta kolmansien maiden (lähtö- ja kauttakulkumaiden) kanssa tehtävää maahanmuuttoa koskevaa yhteistyötä koskevasta budjettikohdasta toteutettavaksi useita Turkkiin liittyviä hankkeita. Valittujen, vuonna 2002 toteutettavien, hankkeiden tavoitteena on maan turvapaikkajärjestelmän vahvistaminen, johon sisältyy Turkin viranomaisten koulutus ja tukeminen. Voidaan olettaa, että nämä hankkeet vähentävät jäsenvaltioihin laittomasti pyrkivien ihmisten määrää.

Komissio katsoo kuitenkin, että unionin tasolla on ponnisteltava enemmän. Sen vuoksi komissio antoi 15. marraskuuta 2000 tiedonannon laitonta maahanmuuttoa koskevasta yhteisestä politiikasta(3). Tarkoituksena on aloittaa perusteelliset keskustelut unionin tulevasta politiikasta laittoman maahanmuuton torjumiseksi ja vastustamiseksi. Tiedonannossa yksilöidään kuusi alaa, joilla voidaan toimia: viisumipolitiikka, infrastruktuuri tietojen vaihtoa varten, yhteistyö ja koordinointi, rajavalvonta, poliisiyhteistyö, ulkomaalaislainsäädäntö ja rikoslaki sekä maahanmuuttajien kotiinpaluuta ja takaisinottoa koskeva politiikka. Tiedonannon keskeisin viesti on, että kansallisten toimien yhteisvaikutusta tulisi tehostaa täydentämällä käytössä olevia kansallisia välineitä ja toimenpiteitä yhteisön toimilla. Erityisesti unionin tulisi tukea toimia, joita toteutetaan lähtö- ja kauttakulkumaissa mm. kyseisten maiden toimesta, ottaen huomioon unionin ihmisoikeuspolitiikka. Tällaisten toimien tulisi käsittää tiivistä tietojenvaihtoa ja -siirtoa sekä taloudellista tukea aiheellisiksi todetuille valvontatoimenpiteille.

(1) SEC(2001) 1756.

(2) EYVL L 187, 10.7.2001.

(3) KOM(2001) 672 lopullinen.