KIRJALLINEN KYSYMYS E-3488/02

esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE)ja Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) komissiolle

(9. joulukuuta 2002)

Aihe: Petokset Euroopan unionissa ja Marta Andreaseniin kohdistuvat kurinpitotoimet

Äskettäin toimestaan erotetun pääkirjanpitäjä Marta Andreasenin väitteiden mukaan Euroopan unionin kirjanpitojärjestelmä on erittäin puutteellinen ja Euroopan tilintarkastustuomioistuin kieltäytyi jo kahdeksannen kerran varmistamasta EU:n talousarviota myöntäen, että se voi taata ainoastaan, että viisi prosenttia veronmaksajien rahoista käytetään asianmukaisesti. Sen lisäksi, ettei varoja voida Andreasenin mukaan valvoa sen jälkeen, kun ne on annettu jäsenvaltioille tai ohjattu tukia varten, tilintarkastustuomioistuin on kritisoinut ankarasti myös komission omaa varainhoitoa, joka perustuu edelleen vanhanaikaisiin ja epäluotettaviin kassavirtojen mukaisiin kirjanpitojärjestelmiin.

Lausunnot siitä, koska komissio aikoo korvata kassavirtajärjestelmän, vaihtelevat. Koska asiaa on kritisoitu myös aikaisempina vuosina, voiko komissio kertoa, miksi muutostarpeen hyväksyminen on kestänyt näin pitkään ja miksi nykyaikaisen tilinpitojärjestelmän käyttöönotto kestää vuosia, eikä kuukausia?

Onko komissio samaa mieltä siitä, että sen jäsenvaltioille myönnettäviä varoja sekä Euroopan ulkopuolelle myönnettävää tukea koskevat valvontajärjestelmät ovat erittäin valitettavalla tavalla riittämättömiä ja kaipaavat kiireistä tarkistamista, ja jos on, onko komissiolla konkreettisia ehdotuksia siitä, kuinka seurantamenettelyjä voitaisiin parantaa?

Voiko komissio lopuksi kertoa, miksi se katsoi tarpeelliseksi pidättää Marta Andreasenin virantoimituksesta, kun otetaan huomioon, että tilintarkastustuomioistuin vaikutti olevan pääosin samaa mieltä hänen Euroopan unionin varainhoidon tilaa koskevan arvionsa kanssa? Millaisen vaikutuksen komissio arvelee virastapidättämispäätöksellä olevan komission maineeseen sekä komission avoimuutta koskevaan sitoumukseen? Myöntääkö komissio kritiikin pitävän paikkansa ja mitä suunnitelmia komissiolla on hänen takaisinottamisekseen?

Michaele Schreyerin komission puolesta antama vastaus

(10. maaliskuuta 2003)

1. Komissio ei ole samaa mieltä arvoisan parlamentin jäsenen esittämistä väitteistä.

Kysyjä ehkä tietää, että yhteisön talousarviota koskevat kirjanpitosäännöt määritellään varainhoitoasetuksessa. Aikaisempi varainhoitoasetus oli voimassa vuoden 2002 loppuun saakka eikä siinä edellytetty suoriteperusteisen kirjanpidon soveltamista. Se perustui julkisen sektorin kassaperusteisen kirjanpidon perinteisiin sääntöihin.

Vaikka komissio ehdottikin suoriteperusteisen kirjanpidon käyttöönottamista uudessa varainhoitoasetuksessa, jonka lainsäätäjä hyväksyi kesäkuussa 2002, komissio ei ole kysyjän kanssa yhtä mieltä siitä, että kassaperusteinen kirjanpito olisi vanhanaikainen ja epäluotettava, onhan se vallitsevassa asemassa julkisella sektorilla useimmissa maissa. Komissio jatkaa aikaisemman käytännön mukaista raportointiaan varojen käytöstä budjettivallan käyttäjille. Parlamentin jäsenet esittävät komissiolle säännöllisesti kysymyksiä eri budjettikohdista suoritettavien maksujen toteutumistilanteesta. Näiden tietojen ilmoittamiseksi tarvitaan kassaperusteinen kirjanpitojärjestelmä. Väite siitä, että varoja ei voida enää valvoa sen jälkeen, kun ne on annettu jäsenvaltioille tai ohjattu tukia varten, ei sekään pidä paikkaansa. Jäsenvaltioilla on valvontavelvollisuus, josta säädetään sekä horisontaalisissa että alakohtaisissa asetuksissa. Lisäksi komissiolla on käytettävissään erilaisia menetelmiä aiheettomasti maksettujen varojen takaisinperimiseksi ja se on tiedottanut parlamentille toistuvasti tällä alalla saavutetusta edistyksestä(1).

2. Muissa hallinto-organisaatioissa toteutettujen kirjanpitojärjestelmän uudistusten tapaan komission kirjanpitouudistuskin on laaja hanke, jonka toteuttamiseen tarvitaan huomattavasti aikaa, työtä, asiantuntemusta ja varoja. Julkistaessaan kirjanpidon uudistamista koskevan monivuotisen suunnitelman vuonna 2000 komissio aloitti vähittäisen siirtymisen kohti suoriteperusteisen kirjanpidon mukaisia tilinpäätöksiä. Tilinpäätöksissä on jo otettu käyttöön useita suoriteperusteisen kirjanpidon elementtejä.

Monivuotinen suunnitelma kirjanpitojärjestelmän uudistamiseksi sisältää seuraavia osa-alueita:

- Yhteisön tilinpäätöksen laatimista ja esittämistapaa koskeva tutkimus, jonka tekivät julkisyhteisöjen kirjanpitoon perehtyneet korkean tason asiantuntijat ja joka valmistui vuoden 2000 puolivälissä.

- Kesäkuussa 2001 laadittu uudistamista koskeva toimintasuunnitelma, josta neuvoteltiin tilintarkastustuomioistuimen kanssa. Se kannatti asiakirjassa esitettyjä toimintalinjoja.

- Uusien suoriteperusteisen kirjanpidon elementtien sisällyttäminen tilinpäätösten esittämistapaan ja taloudellisen tuloksen laskeminen vuodesta 2000 alkaen, mikä tilintarkastustuomioistuimen mukaan on edistysaskel, ja sen esittäminen on kansainvälisellä julkisella sektorilla havaittujen suuntausten mukaista(2), sekä kirjanpitoa ja konsolidointia koskevan käsikirjan hyväksyminen kaikkien toimielinten käyttöön.

- Uusi varainhoitoasetus(3), jossa edellytetään uusien suoriteperusteisen kirjanpidon periaatteiden käyttöönottoa (133 artikla), jotta säännökset voisivat tulla kokonaisuudessaan voimaan varainhoitovuonna 2005 (181 artikla).

- Budjettiasioista vastaavan komission jäsenen 24. heinäkuuta 2002 komissiolle esittelemä muistio(4), jossa kuvailtiin kirjanpitojärjestelmän ja tietojärjestelmän uudistamiseksi toteutettavaa monitahoista toimintaa.

- Komission 17. joulukuuta 2002 antama uusi tiedonanto(5), jossa kehitettiin edelleen toimintasuunnitelmaa suoriteperusteisen kirjanpidon toteuttamiseksi täysimääräisesti vuodesta 2005 alkaen.Tällä asiakirjalla on kaksi tarkoitusta:

- hyväksyä yksityiskohtainen ehdotus, jotta komissio voisi tehdä päätöksen kirjanpito- ja tilinpäätössäännöstöstä ja etenkin siitä, miten yleisesti hyväksytyt suoriteperusteisen kirjanpidon periaatteet voidaan panna täytäntöön,

- määritellä hankkeen organisointia, resursseja ja aikataulua koskevat toimet, jotka on toteutettava integroidun tietojenkäsittelyjärjestelmän luomiseksi. Järjestelmävaihtoehdot arvioidaan yksityiskohtaisesti ja niistä valitaan parhaiten soveltuva ratkaisu tulevien kuukausien aikana.

Sekä kirjanpito- ja tilinpäätössäännöstön että -tietojärjestelmän yksityiskohtainen kehittämistyö toteutetaan vuonna 2003 ja tarvittavat testaus- ja toteutusvaiheet käynnistyvät vuonna 2004. Erityisesti suoriteperusteisen kirjanpidon periaatteisiin liittyviä kysymyksiä tutkitaan yksityiskohtaisesti, jotta voidaan määrittää kunkin tapahtumatyypin kirjanpidollinen käsittely eri yksiköiden ja toimintojen kohdalla.

Muuallakin kuin komissiossa ollaan siirtymässä noudattamaan yleisesti hyväksyttyjä suoriteperusteisen kirjanpidon periaatteita. Kansainvälisten järjestöjen ja organisaatioiden kuten OECD(6):n ja IFAC:n(7) rohkaisemana monissa teollisuusmaissa on muutaman viime vuoden kuluessa käynnistetty sama prosessi ja ryhdytty uudistamaan kirjanpitojärjestelmää tarkoituksena siirtyä kassaperusteisesta järjestelmästä suoriteperusteiseen.

Kokemukset eri jäsenvaltiossa osoittavat, että julkisten kirjanpitojärjestelmien uudistaminen on huomattava mullistus sekä uusien käytäntöjen käyttöönottoa ajatellen että henkilöstön kannalta, puhumattakaan uudistukseen vaadittavista varoista. IFAC:n tutkimuksen nro 14 I luvussa todetaan, että kirjanpitouudistusten yhteydessä siirtymäaika voi olla lyhyt (enintään 3 vuotta), keskipitkä (46 vuotta) tai pitkä (yli 6 vuotta). Sen mukaan suoriteperusteisen kirjanpidon käyttöönotto on kaikissa tapauksissa vienyt vuosia pikemminkin kuin kuukausia eikä muunlainen aikataulu ole mahdollinenkaan.

3. Lukuun ottamatta varaumia, joita tilintarkastustuomioistuin on esittänyt vuosikertomuksessaan sekä komissio itse vuotuisia toimintakertomuksia ja lausumia koskevassa vuotuisessa yhteenvetoraportissaan, komissio katsoo, että sen järjestelyt, joilla tarkastetaan yhteisön määrärahojen käyttöä jäsenvaltioissa, ovat kaiken kaikkiaan tyydyttävät. Kun komissio itse tai tilintarkastustuomioistuin havaitsee ongelmia tai puutteita, komissio pyrkii ryhtymään tarvittaviin toimenpiteisiin niiden ratkaisemiseksi.

Viime vuosina on pyritty tarmokkaasti parantamaan hallinto- ja valvontajärjestelmiä, erityisesti yhdessä jäsenvaltioiden kanssa toteutettavan hallinnoinnin alalla. Tähän on pyritty sekä perustamalla maatalousalalle yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä ja kehittämällä sitä jatkuvasti edelleen että toteuttamalla rakennerahastouudistus, jonka myötä valvontaa koskevia vaatimuksia ja standardeja on kiristetty. Myös ulkoisten toimien alalla komissio on määritellyt yksityiskohtaisesti joukon merkittäviä toimenpiteitä 16. toukokuuta 2000 antamassaan tiedonannossa, joka koskee yhteisön ulkopuolelle suunnatun avun hallinnoinnin uudistamista(8).

Ennallaan säilyy kuitenkin se tosiseikka, että yhteisön varojen hallinnoinnin ja valvonnan laatu riippuu osittain jäsenvaltioiden toiminnasta, sillä niillä on asiassa huomattava vastuu. Tästä syystä komissio aikoo edelleen luoda ja toteuttaa jäsenvaltioita koskevia kannusteita ja sitovia toimenpiteitä sekä maatalouden että rakennetoimien alalla; jälkimmäisellä alalla kannusteiden on tarkoitus lisätä yhteensovittamista ja edistää sääntelykehyksen yksinkertaistamista, samalla kun varainhoitoa koskevien oikaisujen tehostamisen sitova luonne edistää saman tavoitteen saavuttamista.

Komission yhteenvetoraporttiin (Yhteenveto pääjohtajien ja yksikönpäälliköiden vuotuisista toimintakertomuksista ja lausumista(9)) liittyy toimintasuunnitelma, jossa määritellään useita alalla toteutettavia täsmällisiä toimia.

Monet toimista kohdistuvat ulkoisen avun hallinnointiin, rakennerahastojen hallinnointiin yhdessä jäsenvaltioiden kanssa sekä tarkastuksen ja valvonnan tärkeimpien toimijoiden vastuualueiden selventämiseen.

Lisäksi komissio laati varainhoitovuoden 2001 vastuuvapauden myöntämisen yhteydessä toimintasuunnitelman, joka perustuu tilintarkastustuomioistuimen viimeisimmässä vuosikertomuksessaan antamiin suosituksiin ja jonka se toimitti parlamentille 23. joulukuuta 2002.

4. Parlamentin jäsenet ymmärtänevät, että komissio voi vastata näiden kysymyksiin ainoastaan yleisellä tasolla silloin, kun kysymykset liittyvät suoraan vielä kesken olevaan kurinpitomenettelyyn. Kyseessä oleva menettely liittyy Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen väitettyihin rikkomisiin.

Komissio on tietoinen siitä, että entiseen tilinpitäjään kohdistuvaa kurinpitomenettelyä on tulkittu väärin muun muassa lehdistössä. Viittaukset tilintarkastustuomioistuimen ja komission aikaisempiin arviointeihin, komission suunnittelemiin ja asteittain toteuttamiin toimiin sekä tapahtumien ajankohtiin osoittavat, että päätelmät, joiden mukaan entisen tilinpitäjän väitteet ja tilintarkastustuomioistuimen päätelmät olisivat syy-seuraussuhteessa, ovat epätarkkoja ja harhaanjohtavia.

Lisäksi on huomattava, että komission aktiivinen sitoutuminen avoimuuteen ja julkisuuteen ei vähennä kaikkien sen virkamiesten velvollisuutta noudattaa sääntöjä ja menettelyjä.

(1) Esimerkiksi viimemmäksi tiedonanto KOM(2002) 671, 3.12.2002.

(2) Tilintarkastustuomioistuin vuosikertomus varainhoitovuodelta 2000, EYVL C 359, 15.12.2001.

(3) Komission asetus (EY, Euratom) N:o 2342/2002, annettu 23 päivänä joulukuuta 2002, Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 soveltamissäännöistä, EYVL L 357, 31.12.2002.

(4) SEK(2002) 853 lopullinen.

(5) KOM(2002) 755 lopullinen.

(6) OECD: Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestö.

(7) IFAC: International Federation of Accountants.

(8) http://europa.eu.int/comm/external_relations/reform/document/communication_en.pdf.

(9) KOM(2002) 426 lopullinen.