ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/644

(2004/C 84 E/0725)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0636/04

esittäjä(t): Cristiana Muscardini (UEN) komissiolle

(3. maaliskuuta 2004)

Aihe: Eurooppa ja nuorison tulevaisuus

Vuonna 2001 eräs nuori, 24-vuotias italialainen opiskelija suoritti akateemisen loppututkinnon konetekniikan alalla polyteknisessä tiedekunnassa Milanossa. Kyseinen opiskelija sai vuoden 2002 alussa opintoapurahan opiskellakseen UNED-yliopistossa Madridissa, missä hän teki väitöskirjansa, jota hän tulee lähiaikoina puolustamaan saavuttaakseen tohtorin arvon. Opiskelija lähetti 31. tammikuuta 2003 pyynnön opetus- ja kulttuuriministerille Madridissa, jotta hänen akateeminen loppututkintonsa hyväksyttäisiin. Hän liitti tähän pyyntöön myös lukuisia asiakirjoja. Vuosi tämän pyynnön esittämisen jälkeen ministeriö ei ole vieläkään pystynyt ilmoittamaan tarkalleen, milloin kyseinen opiskelija voisi saada tutkintotodistuksensa. Sekä UNED-yliopiston vararehtori että Italian konsulaatti Madridissa ovat tutkineet asiaa, mutta eivät ole saaneet varmaa vastausta ministeriöltä. Tällä välin italialaisella opiskelijalla ei ole ollut mahdollisuutta osallistua valintakokeisiin, häntä ei ole voitu hyväksyä UNED-yliopistoon eikä hänen opintoapurahaansa ole voitu uusia.

1. Voisiko komissio selvittää, johtuuko edellä mainittu viive ainoastaan byrokratiaan perustuvista esteistä?

2. Katsooko komissio, että tällaiset esteet johtuvat EU:n jäsenvaltioiden ministeriöiden puutteellisesta yhteistyöstä, mikä on ristiriidassa yhteisiä kulttuuriarvoja ja Euroopan nuorten tulevaisuutta koskevien juhlallisten julistusten kanssa?

3. Miten komissio suhtautuu sellaisten nuorten tutkijaopiskelijoiden keskuudessa vallitsevaan skeptisyyteen, joilta on opintojen kannalta mennyt yli vuosi hukkaan akateemista loppututkintoa koskevien todistusten hyväksymisessä esiintyneiden, byrokratiasta johtuvien viiveiden vuoksi?

4. Millaista Eurooppaa nuoret voivat toivoa?

5. Millaisia tulevaisuudennäkymiä voidaan antaa henkilölle, joka uskoo eurooppalaiseen yhteistyöhön ja joka on pyrkinyt syventämään kulttuurin tuntemustaan opiskelemalla jossakin muussa eurooppalaisessa yliopistossa kuin siinä yliopistossa, jossa hän on suorittanut akateemisen loppututkintonsa?

Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus

(13. huhtikuuta 2004)

Komissio on tietoinen korkeakoulututkintojen tunnustamisen ongelmista tietyissä jäsenvaltioissa, kuten Espanjassa. Se on samaa mieltä kysymyksen esittäjän kanssa, että kyseessä olevan viivästyksen kaltaiset ja muutkin esteet yleensä voivat aiheuttaa tiettyä epäileväisyyttä nuorten tutkijoiden keskuudessa, jotka haluaisivat hyödyntää vapaan liikkuvuuden periaatetta. Yhteisön toiminnan tavoitteena koulutusalalla on erityisesti liikkuvuuden helpottaminen.

Tämän sekä valitusten ja vetoomusten vuoksi komissio on käynnistänyt EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan mukaisen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/902

(2004/C 84 E/0997)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0890/04

esittäjä(t): Margrietus van den Berg (PSE) komissiolle

(22. maaliskuuta 2004)

Aihe: Oikeus antaa lentäjänkokeeseen tähtäävää opetusta

Vaalipiirissäni Pohjois-Alankomaissa minulle kerrottiin hiljan, että Euroopan yhdentymistä silmällä pitäen lienee tehty päätöksiä, joiden mukaan itsenäiset lennonopettajat eivät enää saisi antaa lentokokeeseen johtavaa yksityisopetusta. Tämän olisi vastedes tapahduttava alan koulutusta tarjoavissa laitoksissa. Päätöksen seurauksena monet lennonopettajat jäävät työttömiksi sen jälkeen, kun yhteiskunta on sijoittanut heihin paljon varoja. Yhdenmukaistamisessa on kyse ilmailulainsäädännön ja -sääntelyn, eli yhteisten ilmailusääntöjen täytäntöönpanosta sekä lentokoneiden miehistöjä koskevasta lupamenettelystä.

1. Voiko komissio kertoa, onko totta, että tämä on seuraus Euroopan yhdentymisestä?

2. Voiko komissio selittää, mikä tämän päätöksen takana on tai mitä lisäarvoa sillä saavutetaan?

3. Eikö tässä tapauksessa kuulu soveltaa läheisyysperiaatetta? Vai onko tässä kyse Alankomaiden päätöksestä?

4. Onko tässä asiassa vielä mahdollista ryhtyä toimiin, koska vaikuttaa siltä, että kyse on tarpeettomasta keskusvallan virkavaltaisuudesta ja pääomien hävittämisestä?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(30. huhtikuuta 2004)

Arvoisan parlamentin jäsenen viittaamat yhteiseurooppalaiset ilmailumääräykset (JAR) ovat Euroopan ilmailuviranomaisten yhteistyöjärjestön (JAA) valmistelemia yhdenmukaistamistoimenpiteitä. JAA on yhteistyöjärjestö, jossa toimivat 38 Euroopan valtion siviili-ilmailua koskevista säännöksistä vastuussa olevat kansalliset viranomaiset. Näissä lupia koskevissa erityistoimenpiteissä (JAR-FCL) säädetään alasta, joka ei kuulu tällä hetkellä yhteisön lainsäädäntöön. Lisäksi on huomattava, että yhteiseurooppalaisissa ilmailumääräyksissa säädettyjä toimenpiteitä ei voida kuitenkaan soveltaa suoraan, vaan kyseessä olevien valtioiden on saatettava ne osaksi kansallista lainsäädäntöään. Mikäli arvoisan parlamentin jäsenen viittaama toimenpide toteutetaan, on siinä kyse Alankomaiden lainsäädännön toimenpiteestä, jolla yhteiseurooppalaisten määräykset toimenpide saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, eikä siis yhteisön oikeuden säännöksestä.

Jotta Euroopan lentoturvallisuusviranomainen (EASA) pystyisi kehittämään lupaan liittyviä teknisiä määräyksiä, komissio aikoo ehdottaa lähitulevaisuudessa yhteisön lainsäädäntöä, jolla laajennettaisiin EASA:n toimivaltaa kyseisellä alalla. Kun lainsäädäntö on hyväksytty, EASA:n on siis määriteltävä ne tekniset määräykset, jotka muodostavat perustan lentohenkilöstön lupia koskevalle yhteisön lainsäädännölle. Kun lupia koskeva yhteisön lainsäädäntö on hyväksytty ja saatettu voimaan, se korvaa lupia koskevan erityistoimenpiteen (JAR-FCL) sekä lainsäädännön soveltamiseksi annetut kansalliset säännökset.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 65/42

(2004/C 65 E/041)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0687/03

esittäjä(t): Joan Vallvé (ELDR) ja Carles-Alfred Gasòliba i Böhm (ELDR) komissiolle

(7. maaliskuuta 2003)

Aihe: Toimet Euroopan unionin pähkinätuotannon suojaamiseksi

Katalonian itsehallintoalueella tuotetaan 20 000 — 25 000 tonnia kuorittuja pähkinöitä vuodessa. Verrattuna Turkkiin, jossa kuorimattomia pähkinöitä tuotetaan 600 000 tonnia vuodessa, tuotettu määrä on suhteellisen pieni.

Euroopan unionin ja Turkin vuonna 1998 allekirjoittamassa assosiaatiosopimuksessa sovittiin kompromissista, jonka mukaan Turkki ei saa viedä koko pähkinäsatoaan suoraan Euroopan unionin markkinoille. Tämä menettely takasi sen, että kuoritun pähkinän kilohinta pysyi 500 ja 600 pesetan välillä vuosina 1998—2000.

Kun Turkin liiran devalvoitiin vuonna 2001, viennin määrää lisättiin, sillä Turkin ei enää kannattanut pitää niin suurta osaa pähkinäsadosta itsellään. Tämä viennin lisääntyminen Euroopan unioniin aiheutti hintojen laskun.

Espanjan hallitus jätti Euroopan komissiolle vetoomuksen, joka koski hedelmä- ja vihannesalan yhteisen markkinajärjestelyn käyttöönottoa koskevassa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2200/96 (1) säädettyjen toimenpiteiden käyttämistä pähkinäntuotannon suojaamiseksi.

Vetoomuksen jättämisestä on nyt kulunut useita kuukausia. Pyydämme komissiota vastaamaan seuraaviin kysymyksiin: Aikooko komissio ryhtyä toimiin suojatakseen Euroopan unionin pähkinäntuotantoa, jota lisääntynyt tuonti Turkista vahingoittaa?

Milloin näihin toimiin ryhdytään?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(15. huhtikuuta 2003)

Espanjan virallista pyyntöä Turkista peräisin olevia hasselpähkinöitä koskevien suojatoimenpiteiden toteuttamiseksi tutkitaan ja arvioidaan parhaillaan; samalla analysoidaan pyynnön tueksi esitettyjä tilastotietoja.

Esitettyjen tilastotietojen monimutkaisuuden vuoksi ja koska unionin allekirjoittamista kansainvälisistä sopimuksista aiheutuvia velvoitteita on noudatettava (hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä 28 päivänä lokakuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2200/1996 37 artiklan 4 kohta), komissio on kuullut Turkin viranomaisia ja ollut yhteydessä yhteisön hasselpähkinäalan eri toimijoihin.

Komissio on laatinut asiasta perinpohjaisen selvityksen Espanjan viranomaisten tähän mennessä toimittamien tietojen, saatavissa olevien tilastotietojen ja edellä mainittujen kuulemisten tulosten pohjalta. On kuitenkin mahdollista, että tämän selvityksen tutkimisen jälkeen Espanjan viranomaisilta joudutaan pyytämään lisätietoja.

Kun arviointi on saatettu loppuun, komissio päättää, onko asiassa tarpeen ryhtyä toimenpiteisiin, jotta yhteisön perustamissopimuksen 33 artiklan tavoitteet eivät vaarantuisi.

(1) EYVL L 297, 21.11.1996, s. 1.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 65/126

(2004/C 65 E/140)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2283/03

esittäjä(t): Elspeth Attwooll (ELDR) komissiolle

(9. heinäkuuta 2003)

Aihe: Turskanviljelylaitosten kehittäminen

Onko komissio harkinnut mahdollisia hyötyjä, joita saadaan siitä, että villien turskien mädistä haudottuja turskia kasvatettaisiin altaissa, minkä jälkeen ne laskettaisiin mereen? Mitä suunnitelmia komissiolla mainitun käytännön soveltuvuuden ja sen myönteisten ja kielteisten vaikutusten tutkimiseksi?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(1. elokuuta 2003)

Turskan kasvattamiseen altaissa myöhemmin mereen laskettavaksi voi olla useita perusteita: kalojen istuttaminen eli niiden päästäminen alueille, joissa turskaa ei esiinny luonnonvaraisesti tai esiintyy hyvin vähän, olemassa olevien turskakantojen vahvistaminen sekä kannan elvyttäminen eli ehtyneiden kantojen auttaminen uusiutumaan.

Perinteisesti pääpaino on ollut kantojen vahvistamisessa, jota on yritetty lähinnä Norjassa. Etelä-Norjassa lähellä Arendalia sijaitsevalta meribiologian laitokselta on jo sadan vuoden ajan laskettu mereen kasvatettuja turskia. Kokemukset koottiin yhteen vuonna 1993 järjestetyssä kansainvälisessä symposiumissa, jonka päätteeksi todettiin, ettei toiminnan mahdollisia hyötyjä ole mahdollista mitata. Kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) vuonna 1994 järjestämässä ja komission osittain rahoittamassa work-shopissa (Workshop to evaluate the potential of stock enhancement as an approach to fisheries management) tultiin siihen tulokseen, että yleisesti ottaen turskakantojen vahvistaminen ei ole omiaan onnistumaan. Workshopissa arvioitiin myös Kanadan tekemää ehdotusta kasvattaa turskaa Newfoundlandin ehtyneiden kantojen uusiutumiseksi, mutta myös tältä osin päätelmät olivat negatiivisia.

Ei ole täysin selvillä, miksi turskakantojen vahvistamisessa ei ole onnistuttu, mutta ilmiön taustalta saattaa löytyä useita tekijöitä: kasvatettujen turskien vaikeudet sopeutua luonnonoloihin, kilpailu luonnonvaraisten kantojen kanssa, ekosysteemin kapasiteettirajoitukset jne. On myös huomattava, että vaikka turskakantojen vahvistaminen onnistuisikin, saavutettuja tuloksia olisi käytännössä mahdoton erottaa kannoissa luonnollisesti esiintyvistä vaihteluista. Turskan kasvattaminen on lisäksi kallista, ja kantojen vahvistamiseen tähtäävän ohjelman kustannus—hyöty-suhde on kyseenalainen siinäkin tapauksessa, että ohjelmassa onnistuttaisiin.

Edellä esitettyjen kantojen vahvistamisesta käytettävissä olevien tietojen perusteella komissio ei pidä tämän alan tutkimuksen edistämistä ensisijaisena.
—

Kuinka monta epäiltyä rikkomista koskevaa menettelyä on annettu tiedoksi Italian tasavallalle? Mitä ne koskevat ja milloin kukin menettely on aloitettu ja mistä rikkomuksesta? Onko menettely aloitettu jonkin jäsenvaltion hakemuksesta vai komission omasta aloitteesta ja missä vaiheessa se on tällä hetkellä?
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 65/264

(2004/C 65 E/278)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3047/03

esittäjä(t): Elspeth Attwooll (ELDR), Heinz Kindermann (PSE), John McCartin (PPE-DE) ja Willi Görlach (PSE) komissiolle

(17. lokakuuta 2003)

Aihe: Virkistyskalastus ja matkailutilastot

Komissio ja neuvosto ovat tietoisia tarpeesta parantaa matkailutilastojen pohjaa. Arviointiperusteiden asettaminen, keskustelu, oppiminen ja matkailualan strategisten ongelmien käsittely edellyttävät, että asiantuntemus on yhteisellä tasolla. Matkailusta tarvitaan myös tilastollisesti paikkansapitävää ja vertailukelpoista tietoa. Yhteisenä tavoitteena on aloittaa matkailualan kansallisen satelliittitilinpidon käyttöönotto jäsenvaltioissa. Virkistyskalastus (ongintamatkailu) on merkittävä osa Euroopan matkailualaa.

Aikooko komissio varmistaa, että virkistyskalastustoiminnot tilastoidaan ja sitä koskevat tiedot esitetään itsenäisinä matkailutilastoissa?

Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus

(18. marraskuuta 2003)

Komissio haluaa kiinnittää huomiota nykyisen tilastointia koskevan lainsäädännön (direktiivin 95/57/EC) (1) käyttökelpoisuuteen laadittaessa kansainvälisesti vertailukelpoisia tilastoja matkailualasta. Tämän lainsäädännön täytäntöönpano jäsenvaltioissa on johtanut jatkuvaan edistymiseen matkailua koskevien pätevien ja vertailukelpoisten tietojen saatavuudessa. Komissio julkaisee nämä tiedot säännöllisesti. Jäseneksi liittyvien valtioiden tapauksessa on edistytty merkittävästi, joten kyseiset valtiot voivat toimittaa liittyessään unioniin 1. toukokuuta 2004 samantasoisia tietoja kuin nykyiset jäsenvaltiot.

Edellä mainitussa direktiivissä vaaditaan jo useita tietojen erittelyjä esimerkiksi kansalaisuuden, oleskelun keston tai pääasiallisen liikennemuodon perusteella. Loman tyypin perusteella tehtyä erittelyä ei ole vaadittu. Näin ollen matkailutilastoissa ei ole mahdollista eritellä virkistyskalastusta (tai muun tyyppisiä lomia). Uusien erittelyjen käyttöönotto ei suunnitteilla, koska vastaajille aiheutuvaa rasitetta halutaan rajoittaa.

(1) Neuvoston direktiivi 95/57/EY, annettu 23 päivänä marraskuuta 1995, matkailualaa koskevien tilastotietojen keräämisestä, EYVL L 291, 6.12.1995.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 33/95

(2004/C 33 E/093)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0942/03

esittäjä(t): Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) komissiolle

(26. maaliskuuta 2003)

Aihe: Poliittinen keskustelu EU:n tulevasta rahoitusjärjestelmästä

Komission on määrä tehdä omien varojen järjestelmän kattava uudelleentarkastelu 1. tammikuuta 2006 mennessä, vaikka se on luvannut parlamentille tekevänsä kyseisen tarkastelun vuoden 2004 loppuun mennessä. Tarkasteluun on sisällyttävä kysymys uusien omien varojen luomisesta.

Komissio on oikeassa ajatellessaan, että unionin tulevaisuuden rahoitusjärjestelmän pääasiallisista vaihtoehdoista olisi hyödyllistä käydä poliittinen keskustelu. Mitkä olisivat kriteerit, joiden perusteella poliittinen keskustelu asiasta avattaisiin?

Voisiko komissio kertoa, mikä sen mielestä olisi sopivin tapa avata kyseinen poliittinen keskustelu ja kenen tulisi tehdä asiassa aloite?

Michaele Schreyerin komission puolesta antama vastaus

(5. toukokuuta 2003)

Kuten 29. syyskuuta 2000 tehdyn neuvoston päätöksen 2000/597/EY, Euratom (1) 9 artiklassa todetaan, komissio tarkastelee ennen 1. tammikuuta 2006 yleisesti omien varojen järjestelmää. Parlamentin pyynnöstä komissio on sitoutunut esittämään tarkastelunsa tulokset vuoden 2004 loppuun mennessä. Komissio tekee kuitenkin kaikkensa saadakseen arvion valmiiksi jopa tätä ennen, vaikka uusi omia varoja koskeva päätös on tullut voimaan vasta 1. tammikuuta 2002.

Komissio on äskettäin sopinut aikataulusta ja sisäisistä organisaatiojärjestelyistä EU:n vuoden 2006 jälkeisten rahoituspuitteiden välttämättömän valmistelutyön toteuttamiseksi. Komissio aikoo myös antaa joulukuussa 2003 Eurooppa-neuvostolle tiedonannon, joka sisältää rahoituspuitteiden ja samalla omien varojen järjestelmän yleisiä suuntaviivoja. Seuraavaksi komissio pyrkii siihen, että se olisi vuoden 2004 puoliväliin mennessä tarvittaessa valmis tekemään lainsäädäntöehdotuksia.

Myös Eurooppa-valmistelukunta pohtii EU:n rahoitukseen liittyviä kysymyksiä. Komissio osallistuu aktiivisesti valmistelukunnassa käytävään keskusteluun. Lisäksi se kehottaa 4. joulukuuta 2002 antamassaan tiedonannossa (2) valmistelukuntaa tarkastelemaan EU:n toiminnan rahoitusta. Komissio on äskettäin tehnyt Eurooppa-valmistelukunnalle ehdotuksia, jotka koskevat unionin talousarvion rahoitukseen liittyviä artikloja.

(1) EYVL L 253, 7.10.2000.

(2) KOM(2002) 728 lopullinen: Euroopan unioni — Rauha, vapaus ja yhteisvastuu.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 65/222

(2004/C 65 E/236)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2816/03

esittäjä(t): Joan Vallvé (ELDR) komissiolle

(19. syyskuuta 2003)

Aihe: Yhteisöaloitteet

Berliinin Eurooppa-neuvosto hyväksyi maaliskuussa 1999 rahoituksen rakennerahastoille ja yhteisöaloitteille kaudeksi 2000—2006.

Yhteisöaloitteet tukevat unionin toteuttamaa koko Euroopan laajuista toimintaa. Ne ovat toimenpiteitä, joita komissio ehdottaa jäsenvaltioille tiettyjen koko unionin alueella esiintyvien ongelmien ratkaisemiseksi. Ne täydentävät komission ja jäsenvaltioiden alueellisten tai kansallisten kehityssuunnitelmien pohjalta neuvottelemia yhteisön tukikehyksiä sekä yhtenäisiä ohjelma-asiakirjoja.

Komissio on halunnut vahvistaa kaudella 2000—2006 yhteisöaloitteiden eurooppalaista ulottuvuutta ja saada ne paremmin täydentämään päätavoitteita.

Kaudella toteutetaan neljä yhteisöaloitetta, joista jokainen rahoitetaan jostakin rakennerahastosta.

— Interreg III, rajat ylittävä, valtioiden ja alueiden välinen yhteistyö (EAKR)

— Urban II: kriisikaupunkien ja -lähiöiden elvyttäminen (EAKR)

— Leader+: maaseudun kehittäminen (EMOTR:n ohjausosasto)

— Equal: työmarkkinoille pääsyä koskevan kaikenlaisen syrjinnän ja eriarvoisuuden torjuminen (ESR)

On olemassa vaara, että jäsenvaltiot vaativat joidenkin yhteisöaloitteiden siirtämistä niille, koska ne pitävät niitä sisäpolitiikkaan kuuluvina.

Miten komissio suhtautuu yhteisöaloitteiden ja erityisesti Interreg III -aloitteen raja-alueyhteistyötä koskevan A-ohjelmalohkon mahdolliseen uudelleen kansallistamiseen?

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(23. lokakuuta 2003)

Komissio tekee koheesiopolitiikkoja koskevia ehdotuksia vuoden 2006 jälkeiseksi ajaksi kolmannessa koheesiota koskevassa kertomuksessa, joka on tarkoitus julkaista tämän vuoden loppuun mennessä. Vaikka on liian aikaista esittää arvioita näiden ehdotusten sisällöstä, niissä otetaan huomioon tuleva koheesiopolitiikkaa koskeva keskustelu, jonka komissio käynnisti tammikuussa 2001 julkaisemalla toisen koheesiota koskevan kertomuksen. Parlamentti on osallistunut tähän keskusteluun. Komission ehdotuksiin sisältyvät myös ne, jotka koskevat yhteisön aloitteiden tulevaisuutta, kun otetaan huomioon niiden tuoma lisäarvo toimille, joita tuetaan laajojen aluekehitysohjelmien puitteissa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 65/89

(2004/C 65 E/100)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1713/03

esittäjä(t): Ioannis Marínos (PPE-DE) ja Stavros Xarchakos (PPE-DE) komissiolle

(23. toukokuuta 2003)

Aihe: Pääomamarkkinoiden toiminta Kreikassa

Kreikan pörssimarkkinoilla jaettiin vuosien 1999 ja 2001 välillä pääomaa uudelleen noin 100 miljardin euron verran. Kreikan pörssimarkkinoiden yleisen hintaindeksin nopea lasku (joka alkoi vuonna 2000 ja kiihtyi vuosina 2001 ja 2002) aiheutti yhteiskunnallista epävakautta ja hankaloitti niiden satojen tuhansien Kreikan kansalaisten tilannetta, jotka olivat sijoittaneet säästönsä pääomamarkkinoille (tai lainanneet sijoitusta varten). Tilanteen vuoksi on aiheellisesti esitetty kysymyksiä Kreikan pääomamarkkinoiden toimintatavoista ja valvonnasta sekä mahdollisuudesta välttää tämänkaltaisen tilanteen syntyminen tulevaisuudessa.

Miten komissio suhtautuu Kreikan pääomamarkkinoiden rakenteeseen ja toimintaan erityisesti vuosien 1999 ja 2001 välisenä ajanjaksona? Esiintyikö samankaltaista pääoman uudelleenjakoa muissakin yhteisön jäsenvaltioissa?

Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus

(26. kesäkuuta 2003)

Komissio ei voi vahvistaa parlamentinjäsenten mainitsemia lukuja, jotka koskevat sijoittajien tappioita Kreikan osakemarkkinoilla. On luonnollisesti huolestuttavaa, että osakekurssit ovat laskeneet nopeasti Kreikan markkinoilla.

On kuitenkin huomattava, että Kreikan osakemarkkinoiden yleishintaindeksin jyrkkää laskua edelsi huomattavan nopea kurssinousu vuosina 1996—2000. Pörssin toiminnan ajanmukaistaminen ja tuleva liittyminen talous- ja rahaliittoon (EMU) kasvattivat 1990-luvun lopulla sijoittajien odotuksia osakkeiden tuotosta. Ateenan pörssin yleishintaindeksi nousi noin 600 prosenttia vuosina 1996—1999. Sittemmin se on laskenut noin 65 prosenttia. Alamäki on kieltämättä ollut jyrkkä, mutta kehitys on ollut samansuuntainen useimmilla muillakin markkinoilla. Ranskan tärkein indeksi on laskenut noin 50 prosenttia tammikuusta 2000. Saksassa pörssi-indeksi on laskenut noin 55 prosenttia ja Iso-Britanniassa noin 40 prosenttia.

Teknologia-, media- ja teleosakkeiden kurssinousun aiheuttaman pörssikuplan puhkeamisen myötä kurssit ovat laskeneet muillakin aloilla. Sijoittajat suhtautuvat epäillen yritysten tulevaan tuloskehitykseen maailmantalouden heikentyessä ja geopoliittisen epävarmuuden kasvaessa. Myöskään omistajaohjauksen (corporate governance) tasoon ja markkinoiden eheyteen ei luoteta. Komissio korostaa, että kaikki rahoituspalvelujen toimintasuunnitelmaan sisältyvät toimenpiteet on toteutettava nopeasti ja täysimääräisesti. Lisäksi on kehitettävä omistajaohjausta ja rationalisoitava unionin sääntely- ja valvontapuitteita. Näin voidaan selvästi parantaa sijoittajansuojaa, mikä puolestaan lisää rahoitusjärjestelmän vakautta ja tehokkuutta. Tämä hyödyttää sekä sijoittajia että yrityksiä.