FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/95

(2004/C 78 E/0095)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2236/03

esittäjä(t): Stavros Xarchakos (PPE-DE) komissiolle

(7. heinäkuuta 2003)

Aihe: Ympäristön tuhoutuminen Kreikassa

Kreikan kansallisen ympäristökeskuksen niin sanotuista kestävän kehityksen indikaattoreista laatiman ja julkaiseman kertomuksen mukaan jätteiden valvomaton sijoittaminen on erittäin suurta Kreikassa muihin EU:n jäsenvaltioihin verrattuna (40 prosenttia), ja kertomuksessa katsotaan hyödynnettävien aineiden talteenotto erittäin vähäiseksi.

Metsittämisen osalta on arvioitu, että Kreikassa palaa vuosittain 10 000—130 000 hehtaaria metsää, josta metsitetään vuosittain vain 1 500 hehtaaria (vuoden 2000 tiedot), kun vuonna 1990 metsitettiin 4 500 hehtaaria.

Kyseisessä kertomuksessa todetaan myös, että veden ja torjunta-aineiden käyttö kasvaa tuotettujen maataloustuotteiden lisäarvoa nopeammin, ja luonnonmukaisten viljelysten osuus on vain 1 prosentti viljelymaasta.

Veden osalta kertomuksessa painotetaan, että pohjavesien liiallinen pumppaus on kaksinkertaistunut vuodesta 1990 ja kattaa lähes 40 prosenttia kokonaiskulutuksesta, mikä aiheuttaa huolta veden riittävyydestä tulevaisuudessa, kun otetaan myös huomioon Kreikan vesihuollon infrastruktuurihankkeiden viivästyminen.

Mitä tietoja komissiolla on metsäpaloista ja metsitysten osuudesta sekä jätteiden valvomattomasta sijoittamisesta muissa EU:n jäsenvaltioissa? Kuinka suuri on luonnonmukaisten (biologisten) viljelysten osuus muissa EU:n jäsenvaltioissa? Onko komissio huolestunut tilanteesta ja mihin toimiin se on ryhtynyt Kreikan viranomaisten suhteen puuttuakseen pohjavesien liialliseen pumppaamiseen sekä metsien hakkuu-seen, joka on ollut erityisen voimakasta Kreikassa viimeisten 20 vuoden ajan?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(31. heinäkuuta 2003)

Komissio on tunnustanut jo pitkään metsien ympäristövaikutusten tärkeyden ja sen, että metsäpalot voivat vahingoittaa vakavasti metsiä etenkin Etelä-Euroopassa.

Vaikka päävastuu metsienhoitopolitiikan yhteensovittamisesta ja täytäntöönpanosta kuuluu jäsenvaltioille, yhteisö on auttanut jäsenvaltioita metsäpalojen torjunnassa. Metsäpalojen torjuntaa ja valvontaa koskeva suunnitelma käynnistettiin 23. heinäkuuta 1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2158/92 (1) ja se päättyi vuonna 2002.

Yhteisö jatkaa jäsenvaltioiden tukemista metsäpalojen torjunnassa uudella asetuksella (Forest Focus), jota käsitellään parhaillaan, ja Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen 17. toukokuuta 1999 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1257/1999 (2). Asetuksissa jatketaan kaikkia metsäpalojen torjumiseksi toteutettavia toimia, ehkäisevät ja valvontatoimet mukaan lukien.

Yhteinen tutkimuskeskus on julkaissut virallisia tilastoja Kreikan metsäpaloista. Tilastot osoittavat, että vuonna 2001 palaneiden metsäalueiden määrä oli edellisten vuosikymmenten keskiarvoa alhaisempi ja suhteellisen pieni Kreikan metsäpalojen huomattavaan kokonaislukumäärään nähden. Vuotta 2002 koskevat tilastot eivät ole vielä valmiit, mutta tulosten odotetaan olevan samansuuntaisia.

Komissio on lisäksi tunnustanut metsäalueiden lisäämisen tärkeyden tukemalla metsitystoimenpiteitä. Maatalouden metsitystoimenpiteitä koskevasta yhteisön tukijärjestelmästä 30. kesäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2080/92 (3) perusteella jäsenvaltiot istuttivat miljoona hehtaaria uutta metsää yhteisön rahoitustuen avulla. Vuonna 1999 metsitystoimenpide sisällytettiin neuvoston asetukseen (EY) N:o 1257/1999.

Elintarvike- ja maatalousjärjestön (FAOn) maaliskuussa 2003 julkaistusta maailman metsien tilaa (”State of the World's Forests”) koskevasta julkaisusta käy ilmi, että Euroopan metsien pinta-ala kasvaa hitaasti mutta tasaisesti noin +0,1 prosentin vuosivauhdilla (laskettu ajanjaksolla 1990—2000). Vastaava luku Kreikan osalta on +0,9 prosenttia. Kreikan metsäalueiden vähenemisestä ei siis ole virallista näyttöä.

Julkaisun liitteessä on tilastotiedot luonnonmukaisten viljelysten osuudesta käytetystä maatalousmaasta Euroopassa.

Jätteisiin liittyvän kysymyksen osalta komissio toteaa, ettei sillä ole vielä tarpeeksi tietoja, joiden perusteella se voisi luoda kokonaiskuvan jätteiden valvomattomasta sijoittamisesta jäsenvaltioissa. Yksittäisten valitusten ja komission muiden tietojen mukaan useita jäsenvaltioita vastaan on kuitenkin aloitettu rikkomisesta johtuvat menettelyt, koska jäsenvaltiot ovat laiminlyöneet yhteisön lainsäädäntöä jätteiden käsittelystä.

Pohjaveden liiallisen käyttämisen osalta todettakoon, että pohjaveden suojelemisesta tiettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamalta pilaantumiselta 17. joulukuuta 1979 annetussa neuvoston direktiivissä 80/68/ETY (4) ei käsitellä tätä kysymystä, joka nykyään kuuluu yhteisön vesipolitiikan puitteista 23. lokakuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/60/EY (5) soveltamisalaan. Jäsenvaltioiden on pantava direktiivi täytäntöön vuoden 2003 loppuun mennessä. Tästä syystä rikkomisesta johtuvia menettelyjä ei ole aloitettu.

(1) EYVL L 217, 31.7.1992.

(2) EYVL L 160, 26.6.1999.

(3) EYVL L 215, 30.7.1992.

(4) EYVL L 20, 26.1.1980.

(5) EYVL L 327, 22.12.2000.