KIRJALLINEN KYSYMYS E-1422/00

esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle

(5. toukokuuta 2000)

Aihe: Perussopimusten valvonta

Hyväksyykö komissio sen, että Euroopan yhteisön perustamissopimuksen konsolidoidun toisinnon 211 artiklassa vaaditaan komissiota huolehtimaan siitä, että tämän sopimuksen määräyksiä sekä toimielinten sen nojalla antamia säännöksiä ja määräyksiä noudatetaan? Jos se hyväksyy tämän ja jos se haluaa säilyttää roolinsa sopimusten valvojana, miten tämä sopii yhteen niiden komission

oikeudellisen yksikön pääjohtajan Jean-Louis Dewostin huomautusten kanssa, jotka julkaistiin European Voicessa, ja erityisesti sen kanssa, että pääjohtaja totesi, että jos EU-lainsäädännön virheellinen tulkinta koskee vain yksittäistä tapausta, yksiköllä on tärkeämpiä asioita ratkottavanaan?

Romano Prodin komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-1422/00 ja E-1428/00

(18. heinäkuuta 2000)

Parlamentin jäsen viittaa aivan oikein EY:n perustamissopimuksen 211 artiklaan (entinen 155 artikla) ja komission asemaan perustamissopimusten valvojana, joka onkin yksi sen päätehtävistä.

Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan komission ei ole pakko aloittaa menettelyä tämän määräyksen perusteella, vaan se voi toimia asiassa harkintavaltansa rajoissa(1); komissio yksin on näin ollen toimivaltainen päättämään, mikä on sopiva hetki jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen toteamista koskevan menettelyn aloittamiseksi ja minkä asianomaisen jäsenvaltion tekemisen tai tekemättä jättämisen perusteella menettely on aloitettava(2). Ilman tätä harkintavaltaa komissio ei pystyisi tehokkaasti toimimaan perustamissopimusten valvojana. On myös huomattava, että vastaava harkintavalta on yleensä myös kansallisilla viranomaisilla, joiden tehtävänä on yleisen edun vuoksi nostaa syyte havaittuaan, että lakia on rikottu.

Komission on otettava harkintavaltaansa käyttäessään huomioon lukuisia seikkoja, kuten rikkomisen vakavuus, asian merkitys tai soveltuvuus ennakkotapaukseksi sekä komission käytössä olevat resurssit. Harkittuaan huolellisesti asian kaikkia puolia komissio voi päättää, että rikkomismenettelyn aloittaminen ei ole välttämättä tarpeen yksittäisessä asiassa, jossa on pelkästään kyse kansallisten sääntöjen soveltamiseen liittyvästä ongelmasta, eivätkä kyseiset kansalliset säännöt ole yhteisön oikeuden vastaisia. Tällaisissa yksittäistapauksissa asian käsittely kansallisessa tuomioistuimessa saattaa olla parempi vaihtoehto kuin rikkomisesta johtuva menettely, joka saattaa kestää kauemmin ja jonka avulla ei pystytä lopettamaan laitonta toimintaa eikä määräämään oikeudeudellisia seuraamuksia rikkomisesta vastuussa olevalle taholle tai määräämään vahingonkorvauksia. Tämä ei millään tavoin vähennä komission toistuvasti korostamaa ensiarvoisen tärkeää merkitystä, joka yksittäistapauksia koskevilla kanteluilla on yhteisön oikeuden rikkomisten havaitsemisen kannalta. Komissio pyrkii vain varmistamaan, että tärkeimmät rikkomistapaukset käsitellään jatkossakin nopeasti ja tehokkaasti.

Parlamentin jäsenen mainitsemat komission oikeudellisen yksikön pääjohtajan huomautukset liittyvät edellä mainittuihin näkökohtiin.

(1) Asia 247/87, Star Fruit Company v. komissio (Kok. 1989, s. 291, 11 kohta).

(2) Asia C-431/92, komissio v. Saksa (Kok. 1995, s. I-2189, 22 kohta).