KIRJALLINEN KYSYMYS E-2837/02 esittäjä(t): Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) komissiolle. Direktiivin 2000/35/EY soveltamisaste.



Virallinen lehti nro 192 E , 14/08/2003 s. 0079 - 0080



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2837/02 esittäjä(t): Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) komissiolle (9. lokakuuta 2002) Aihe: Direktiivin 2000/35/EY soveltamisaste Kesäkuussa 2000 annettua direktiiviä 2000/35/EY(1) on pidetty yritystoiminnan kannalta tehottomana ja riittämättömänä, mutta se merkitsee selvää edistystä rakennusalalle, vaikka Euroopan parlamentin suositukset ovatkin ulottuneet pidemmälle ja on valitettavaa, että maksuaikoja ei siinä käsitellä selvästi. Rakennusalan alihankkijan kannalta olisi loogista, jos maksuvelvollisuus olisi 30 päivän kuluessa tavaran toimittamisesta, kun otetaan huomioon, että yleensä alihankkija saa maksun 180 päivän kuluttua tavaran toimittamisesta. Voiko komissio ilmoittaa, nyt kun aikaa on kulunut vuoden 2000 kesäkuusta tähän hetkeen, missä suhteessa edellä mainittu direktiivi on siirretty osaksi kunkin maan kansallista lainsäädäntöä ja missä määrin se voisi harkita alihankkijayritysten jatkuvasti haluamaa sääntelyä selvistä maksuajoista? (1) EYVL L 200, 8.8.2000, s. 35. Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus (4. marraskuuta 2002) Yritykset, joilla ei ole markkinavoimaa lyhyiden maksuaikojen neuvottelemiseksi, voivat saattaa kaupan vakioehdot käsiteltäväksi tuomioistuimessa tai toimivaltaisessa viranomaisessa. Direktiivin 2000/35/EY(1) 3 artiklan 3 kohdan mukaisesti maksuehtoja, jotka merkitsevät direktiivin mukaisen 30 päivän maksuajan ylittymistä, joko ei voida panna täytäntöön tai ne antavat oikeuden vaatia vahingonkorvausta, jos niiden katsotaan olevan selvästi kohtuuttomia. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että käytettävissä on riittäviä ja tehokkaita keinoja, joilla estetään tällaisten ehtojen käytön jatkaminen, että käytettävissä on nopeat menettelyt riitauttamattomien saatavien perimiseksi 90 kalenteripäivän kuluessa ja että käytettävissä on mekanismi, jonka mukaisesti pieniä yrityksiä edustavat organisaatiot voivat ryhtyä oikeudellisiin toimenpiteisiin. Direktiivin 3 artiklan 35 kohdan mukaisesti toimialaa edustava järjestö voi saattaa asian käsiteltäväksi tuomioistuimessa jäsentensä puolesta. Yksi seikka, johon tässä yhteydessä on kiinnitettävä huomiota on se, hyötyykö pääurakoitsija suhteellisen lyhyistä maksuajoista, mutta maksaa kuitenkin alihankkijoilleen paljon pidemmän ajan kuluttua. Tällainen tilanne otetaan huomioon edellä mainitussa direktiivissä, jossa se mainitaan johdanto-osan 19 kappaleessa ja jossa sitä käsitellään 3 artiklan 35 kohdassa. Lisäksi jäsenvaltio voi käyttää 3 artiklan 2 kohtaa rajoittaakseen enimmäismaksuajan tietyllä toimialalla, esimerkiksi rakennusalalla, enintään 60 päivään edellyttäen, että - se joko samalla julistaa, että yli 60 päivän maksuajat ovat pätemättömiä, tai - määrää pakollisen koron, joka ylittää huomattavasti lakisääteisen koron, esimerkiksi 20 prosenttia vuodessa. Jäsenvaltio voi 6 artiklan 2 kohdan nojalla yhdistää nämä kaksi toimenpidettä, eli esimerkiksi asettaa määräajan sekä korkean koron. Määräaika direktiivin 2000/35/EY saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä oli 2. elokuuta 2002. Yli puolet jäsenvaltioista on ilmoittanut komissiolle kyseisen lainsäädännön antamisesta. Kreikalta, Espanjalta, Italialta, Luxemburgilta, Alankomailta, Itävallalta ja Portugalilta ei ollut vielä saatu ilmoitusta 1. lokakuuta 2002 mennessä. Ajantasaiset tiedot lainsäädännön täytäntöönpanosta ovat komission www-sivulla http://europa.eu.int/comm/enterprise/regulation/late_payments/index.htm. Komissio on myös saanut virallisen kantelun siitä, että Espanja ei ole saattanut direktiiviä osaksi kansallista lainsäädäntöä. Yksi direktiivin 2000/35/EY velvoitteista on, että komissio laatii katsauksen kaksi vuotta kansallisen lainsäädännön voimaansaattamisajan jälkeen. Tähän katsaukseen sisältyy arvio sovittujen maksuaikojen vaikutuksesta kaupallisiin toimiin ja lainsäädännön toimivuudesta käytännössä. Tämän ja muiden katsausten tulokset annetaan tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ja niihin liitetään tarvittaessa parannusehdotuksia. (1) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/35/EY, annettu 29 päivänä kesäkuuta 2000, kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjumisesta.