KIRJALLINEN KYSYMYS E-3911/97 komissiolle esittäjä(t): Hiltrud Breyer (V) (11. joulukuuta 1997)

Aihe: Seveso direktiivi

Seuraavilla direktiiveillä on merkittävä asema tuotantolaitosten turvallisuuden ja ympäristönsuojelun kannalta:

- 27 päivänä kesäkuuta 1985 annettu direktiivi tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista (85/337/ETY) ((EYVL L 175, 5.7.1985, s. 40. ))

- 24. syyskuuta 1996 annettu direktiivi ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi (96/61/EY) ((EYVL L 257, 10.10.1996, s. 26. ))

- 9 päivänä joulukuuta 1996 annettu direktiivi vaarallisista aineista aiheutuvien suuronnettomuusvaarojen torjunnasta (96/82/EY) ((EYVL L 10, 14.1.1997, s. 13. )).

Jäsenvaltioiden on pantava kaksi viimeksi mainittua direktiiviä täytäntöön viimeistään vuoteen 1999 mennessä. Tässä yhteydessä käydyissä keskusteluissa on tuotu esiin tiettyjä näkökantoja, jotka antavat aihetta esittää komissiolle seuraavat kysymykset:

Direktiivin 96/61/EY mukaan direktiivin soveltamisalaan kuuluvia laitoksia on käytettävä siten, että kaikkiin asiaankuuluviin ympäristön saastumista estäviin toimenpiteisiin on ryhdyttävä, käyttäen erityisesti hyväksi parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa. Lisäksi on ryhdyttävä tarvittaviin toimenpiteisiin onnettomuuksien ehkäisemiseksi ja niiden seurausten rajoittamiseksi (3 artiklan a ja e kohdat).

Onko jäsenvaltioiden pantava täytäntöön direktiivit 96/61/EY ja 96/82/EY siten, että molempien direktiivien sovellusalaan kuuluvissa laitoksissa on välttämättä käytettävä parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa myös onnettomuuksien ehkäisemiseksi ja niiden seurausten rajoittamiseksi ja että toiminnanharjoittajien on osoitettava tämä toteen direktiivin 96/82/EY 9 artiklan mukaisen turvallisuusselvityksen avulla?

Komission jäsenen Ritt Bjerregaardin komission puolesta antama vastaus (26. tammikuuta 1998)

Parhaan käytettävissä olevan tekniikan käsitettä ei nimenomaisesti mainita ns. Seveso II -direktiivissä (vaarallisista aineista aiheutuvien suuronnettomuusvaarojen torjunnasta 9 päivänä joulukuuta 1996 annettu neuvoston direktiivi 96/82/EY). Sen sijaan direktiivin 5 artiklassa velvoitetaan toiminnanharjoittajat ryhtymään kaikkiin tarvittaviin toimiin suuronnettomuuksien ehkäisemiseksi ja niistä ihmisille ja ympäristölle aiheutuvien seurauksien rajoittamiseksi.

Toisaalta IPPC-direktiivin 2 artiklan 11 kohdan mukaan parhaalla käytettävissä olevalla tekniikalla tarkoitetaan tietyn toiminnan ja siinä käytettävien tapojen tehokkainta ja edistyneintä astetta, jolla voidaan osoittaa olevan sellaiset tekniset ja käytännölliset ominaisuudet, jotka soveltuvat periaatteessa käytännön pohjaksi raja-arvoille, joiden tarkoitus on estää, ja milloin se ei ole mahdollista, vähentää yleisesti päästöjä ja vaikutuksia koko ympäristöön. Tämä määritelmä ei sulje pois päästöjä eikä suuronnettomuuden ympäristöseurauksia.

IPPC-direktiivin liitteessä IV olevan 11 kohdan mukaan on yleisesti tai yksittäistapauksissa parhaista käytettävissä olevista teknisistä keinoista päätettäessä, kun otetaan huomioon toimenpiteestä mahdollisesti aiheutuvat kustannukset ja edut sekä varovaisuuden ja ennaltaehkäisyn periaatteet, otettava huomioon myös onnettomuuksien ehkäisyn ja niiden ympäristöseurausten minimoimisen tarve.

Näin ollen laitoksissa, jotka kuuluvat sekä IPPC- että Seveso II -direktiivin sovellusalaan, on otettava huomioon paras käytettävissä oleva tekniikka onnettomuuksien ehkäisemiseksi ja niiden seurausten rajoittamiseksi.