FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/63

(2004/C 84 E/0069)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3491/03

esittäjä(t): Ilda Figueiredo (GUE/NGL) komissiolle

(24. marraskuuta 2003)

Aihe: Tulotukijärjestelmään siirtyminen oliiviöljyalan yhteisen markkinajärjestelyn uudistamisessa

Komission tiedonannossa ”Kestävän eurooppalaisen maatalousmallin toteuttaminen YMP:n uudistuksella — Tupakka-, oliiviöljy-, puuvilla- ja sokerialat” (1) todetaan, että ”tulotukijärjestelmään kuuluminen” oliiviöljy-alalla käytettyjen nykyisten tuotantosidonnaisten tukien sijasta ”mahdollistaa tukitason säilymisen vähäisiä tuotantopanoksia käyttävillä oliiviöljyn tuotantoalueilla”. Tiedonannossa todetaan kuitenkin, että ”tuotanto-sidonnaisten tukien muuttaminen kokonaisuudessaan maatilan tulotueksi saattaisi aiheuttaa ongelmia tietyille EU:n perinteisille tuotantoalueille” ja ”vaarana on, että oliivipuiden ylläpitämisestä luovutaan laajoilla alueilla …”, etenkin ”alueilla, joiden paikalliset elinkeinot ovat suuresti riippuvaisia oliivinviljelystä”. Komissio pyrki jo aikaisemmissa uudistusehdotuksissaan lopettamaan nykyiset tuotantosidonnaiset tuet tuottajamaiden tahdon vastaisesti. Nämä vastustivat aloitetta, koska vaarana oli oliivinviljelystä luopuminen. YMP:n äskettäiseen uudistukseen sisältyvä nykyinen ehdotus menee vielä pitemmälle tukien tuotannosta erottamisessa.

1. Miten tämä ehdotus vaikuttaa Portugaliin, etenkin oliivintuotantoon perinteisillä tuotantoalueilla? Eikö komissio katso, että tuotantotuesta luopuminen johtaa oliivintuotannon jyrkkään laskuun ja keskittymiseen, josta on myös sosiaalisia ja ympäristöllisiä seurauksia?

2. Ottaen huomioon, että pinta-alaan tai puiden lukumäärään perustuva tuki erotetaan osittain muusta tuesta, miten taataan viljelijöiden tulotason säilyminen ennallaan?

3. Mitä seurauksia komissio arvioi pientuottajille aiheutuvan edellisen maatalousuudistuksen mukaisten erillisten tukien lopettamisesta? Mitä mieltä komissio on pientuottajille tarkoitetun korvausjärjestelmän käyttöönotosta?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(22. joulukuuta 2003)

Oliivintuottajat saavat jo nykyisin valtaosan tuloistaan öljyn myynnistä. Yhteisön tuen osuus tuloista on keskimäärin vain kolmannes. Näin ollen markkinat ovat se keskeinen tekijä, joka kannustaa viljelijöitä ylläpitämään oliivipuita ja korjaamaan oliivisatoja, ei tuotantotuki. Ehdotetulla uudistuksella ei muuteta tätä tulojen jakaumaa, eikä komissio usko sen johtavan merkittäviin tuotannon vähennyksiin. Lisäksi uuden oliivitarhojen säilyttämistuen myötä jäsenvaltioilla on mahdollisuus keskittää tukea sinne, missä sitä sosiaalisista tai ympäristösyistä eniten tarvitaan.

Edelleen asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 (2) asetetaan suorien tukien ehdoksi ”hyvän maatalouden ja ympäristön” vaatimuksen noudattaminen. Jäsenvaltiot voivat näin ollen evätä suoran tuen sillä perusteella, että oliivipuita ei ole hoidettu hyvin. Ne eivät kuitenkaan voi vaatia oliivien korjuuta.

Yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen periaatteiden mukaan oliiviöljyalan tukien kokonaismäärä kussakin maassa säilyy tietyn viitekauden tasolla. Yksittäisten viljelijöiden osalta ehdotuksessa taataan, että viljelijät saavat tulotukena vähintään 60 prosenttia viitekautena maksetuista tuista. Erottamalla tuki tuotannosta voidaan vakauttaa oliivinviljelijöiden tuloja, koska tuotannon vaihtelulla, joka on merkittävä ilmiö etenkin heikkotuottoisilla alueilla, ei ole vaikutusta tukeen. Toisaalta oliivitarhojen säilyttämistukea ei myönnetä historiallisin perustein vaan sen perusteella, mikä on oliivitarhojen merkitys sosiaalisesti ja ympäristön kannalta.

Järjestelmä, jossa pientuottajille maksettiin kiinteitä määriä, lopetettiin vuonna 1998. Tämä mahdollisti komission tavoitteen mukaisesti sen, että petosmielessä hyödynnetyt päällekkäiset maksut saatiin loppumaan.

Komission ehdotuksen mukaan tuottajat, joiden viljelyala on alle 0,3 hehtaaria, saavat jatkossa tulotukijärjestelmän puitteissa täysimääräisesti viitekauden aikana saamansa tuen. Tämä yksinkertaistaa heidän hallinnollisia menettelyjään ja takaa nykyisen tulotason säilymisen. Lisäksi nämä tuottajat voivat saada oliivitarhojen säilyttämistukea samoin edellytyksin kuin muutkin oliivinviljelijät.

(1) KOM(2003) 554 lopullinen.

(2) Neuvoston asetus (EY) N:o 1782/2003, annettu 29 päivänä syyskuuta 2003, yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/71 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta, EUVL L 270, 21.10.2003.