KIRJALLINEN KYSYMYS E-1115/02

esittäjä(t): Lousewies van der Laan (ELDR) komissiolle

(18. huhtikuuta 2002)

Aihe: Huumekuriireja koskevat Alankomaiden hätälait ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen rikkominen

Alankomaissa hyväksyttiin hiljan (5. maaliskuuta 2002) kaksi kokaiinin salakuljettajien vangitsemista koskevaa hätälakia. Vankien ja pidätettyjen kohtelua koskevat säännöt on Alankomaissa vahvistettu kolmessa periaatelaissa. Hätälakien avulla voidaan väliaikaisesti jättää soveltamatta kyseisiä periaatelakeja kun on kyse tietynlaisista pidätetyistä. Alankomaiden hallitus vetoaa tässä yhteydessä pidätystilojen ja vankiloiden suurten kapasiteettiongelmien aiheuttamaan hätätilaan.

Näiden lainmuutosten myötä voidaan Alankomaissa pian poiketa tavanomaisista käytännöistä ja sulkea epäiltyjä samaan selliin jo tuomittujen vankien kanssa sekä alaikäisiä samaan selliin aikuisten kanssa. Lisäksi rajoitetaan muun muassa mahdollisuuksia mielekkääseen ajankäyttöön, oikeutta vastaanottaa vierailuja, pääsyä uudelleenluokitukseen sekä valitusmahdollisuuksia. Tämä lienee vastoin muun muassa Euroopan neuvoston kidutuksen ja epäinhimillisen tai halventavan kohtelun tai rangaistuksen vastaisen komitean (CPT) yleiskertomusten pysyvissä osissa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen 3 artiklassa vahvistettuja kansainvälisiä normeja.

Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklassa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjassa vahvistetaan ihmisoikeuksien olennainen merkitys EU:lle. Koska komissio saa olla läsnä Euroopan neuvoston ministerikomitean relevanteissa neuvonpidoissa (16. kesäkuuta 1987 tehty sopimus Euroopan neuvoston ja EY:n välillä) ja kun otetaan huomioon EY:n perustamissopimuksen 303 artikla, komissio voi ja saa ottaa esille myös ihmisoikeuskysymyksiä Euroopan neuvostossa, jolla on suora toimivalta kyseisellä alalla.

1. Onko komissio tietoinen kyseisten alankomaalaisten lakien sisällöstä?

2. Jakaako komissio huoleni siitä, että lait uhkaavat Euroopan ihmisoikeussopimukseen ja CPT:n kertomuksiin sisältyvien perusperiaatteiden noudattamista?

3. Mitä mahdollisuuksia komissio näkee kysymyksen esille ottamiseen Alankomaiden hallituksen kanssa?

4. Onko komissio valmis saattamaan tämän asian Euroopan neuvoston tietoon tarkemman selvityksen käynnistämiseksi?

5. Jos vastaavanlainen tilanne esiintyisi jossakin ehdokasvaltiossa, mihin toimiin komissio voisi silloin ryhtyä ja tarkasteltaisiinko kysymystä (ehdokasvaltioiden) edistymistä käsittelevissä vuotuisissa kertomuksissa?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(5. kesäkuuta 2002)

Komissio korostaa, että arvoisan parlamentin jäsenen esille ottamat kysymykset liittyvät läheisesti eräiden Euroopan unionista tehdyn sopimuksen (SEU) 6 artiklassa tarkoitettujen ja Euroopan unionin perusoikeuskirjassa vahvistettujen, jäsenvaltioille yhteisten periaatteiden kunnioittamiseen.

Se, että jäsenvaltiot noudattavat näitä periaatteita, varmistetaan EY:n perustamissopimuksen 226 artiklassa määrätyllä rikkomismenettelyllä ja SEU:n 7 artiklassa määrätyllä poliittisella menettelyllä. Ensimmäisen menettelyn mukaan komissio voi viedä asian Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi, jos teko kuuluu yhteisön oikeuden soveltamisalaan. Toisen menettelyn mukaan komissio tai kolmasosa jäsenvaltioista voivat viedä asian valtion- tai hallitusten päämiesten kokoonpanossa kokoontuvan neuvoston käsiteltäväksi, jos jokin jäsenvaltio rikkoo vakavasti ja jatkuvasti 6 artiklassa mainittuja periaatteita.

Tässä tapauksessa ei kuitenkaan ole mahdollista näyttää toteen yhteisön oikeuden virheellistä soveltamista, koska unionilla ei ole minkäänlaisia lainsäädännöllisiä toimivaltuuksia asiassa. Samoin ei voida näyttää toteen myöskään SEU:n 7 artiklassa tarkoitettua vakavaa ja jatkuvaa rikkomista.

Näin ollen komissio katsoo, ettei sillä ole valtuuksia ryhtyä arvoisan parlamentin jäsenen ehdottamiin menettelyihin Alankomaiden viranomaisten ja Euroopan neuvoston kanssa.

Ehdokasmaiden osalta komissio ottaa huomioon mm. perusoikeuksia koskevan tilanteen laatimalla vuotuisia kertomuksia.

On syytä muistuttaa, että kaikilla niillä henkilöillä, jotka katsovat, että näitä perusoikeuksia on rikottu, on mahdollisuus nostaa kanne jäsenvaltioiden tuomioistuimissa sekä sen jälkeen viedä asia Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen käsiteltäväksi, jos ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojelusta tehtyä Euroopan yleissopimusta on rikottu.