FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/874

(2004/C 78 E/0927)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3908/03

esittäjä(t): Olle Schmidt (ELDR) komissiolle

(17. joulukuuta 2003)

Aihe: Vapaa liikkuvuus EU:ssa ja hyvinvointijärjestelmän väärinkäytön vaara

1. toukokuuta 2004 on historiallinen päivä. Länsi- ja Itä-Eurooppa yhdistyvät uudelleen oltuaan erossa toisistaan vuosikymmenten ajan. Samaan aikaan, kun iloitsemme edellä mainitusta, meidän on kiinnitettävä huomiota mahdollisesti esille nouseviin kysymyksiin, jotka koskevat esimerkiksi vapaata liikkuvuutta. Keväästä lähtien, kun rajat avautuvat kymmenen uuden jäsenvaltion asukkaille, joissa hyvinvoinnin taso on yleisesti ottaen alempi kuin nykyisissä jäsenvaltioissa, on olemassa vaara, että jotkut yrittävät käyttää hyväkseen nykyisten jäsenvaltioiden hyvinvointijärjestelmiä. Jotta opiskelijat voivat saada oleskeluluvan, heiltä vaaditaan todistus siitä, että he pystyvät elättämään itsensä, mitä palkansaajilta ei vaadita. EY:n tuomioistuin on määrittänyt, että työsuhteen vähimmäistyöaika on kymmenen tunnin viikossa, johon liittyy jonkinlainen korvaus, ei kuitenkaan välttämättä rahapalkka. Kymmentuntinen työviikko antaa siis tällä hetkellä oikeuden oleskelulupaan, joka avaa oven jäsenvaltion hyvinvointijärjestelmään. Siirtymäkauden säännökset ei ole hyväksyttävissä oleva toimenpide, koska ne vaikuttavat syrjivästi.

Useimmissa jäsenvaltioissa käydään tällä hetkellä intensiivistä keskustelua mainituista kysymyksistä. Aikooko komissio ryhtyä kaikkia EU:n kansalaisia koskeviin erityisiin toimenpiteisiin, joilla torjutaan mainittua väärinkäyttöä, ja aikooko komissio tehdä aloitteen siitä, että työsuhteen määritelmää muutetaan siten, että sitä ei voida käyttää hyväksi jäsenvaltioiden hyvinvointijärjestelmien väärinkäytössä?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(12. helmikuuta 2004)

Laajentumista valmisteltaessa kiinnitettiin erityistä huomiota henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen, joka seuraa laajentumista. Erityisesti kysymyksiä laajentumisen jälkeisen liikkuvuuden todennäköisestä määrästä ja todennäköisistä vaikutuksista tutkittiin yksityiskohtaisesti.

Analyyseista tehty yleispäätelmä osoittaa, että liikkuvuuden uusista jäsenvaltioista nykyisiin 15 jäsenvaltioon arvioidaan pysyvän määrältään melko vähäisenä. Nämä päätelmät ovat yhdenmukaisia edellisistä laajentumisista saatujen kokemusten kanssa, erityisesti kokemusten, jotka saatiin Espanjan ja Portugalin liityttyä Euroopan yhteisöön. Silloinkin huomattiin, että myönteisemmät odotukset samoin kuin paremmat mahdollisuudet elintason ja elämän laadun parantamiseen rohkaisevat ihmisiä jäämään kotimaahansa.

Henkilöiden vapaa liikkuvuus ja kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kieltäminen ovat EU-maiden kansalaisten perusoikeuksia Euroopan unionissa. Lisäksi työvoiman liikkuvuutta helpotetaan, jotta se vastaisi paremmin kysyntää ja tarjontaa Euroopan työmarkkinoilla.

Laajentumista seuraavan siirtymän helpottamiseksi on ennakoitu tiettyjä erityistoimia täydentämään vapaan liikkuvuuden periaatetta.

Seuraavasta on sovittu koskien kaikkia unioniin liittyviä maita lukuun ottamatta Maltaa ja Kyprosta. On syytä korostaa, että nämä toimenpiteet koskevat vain palkansaajia ja että muihin ryhmiin (itsenäiset ammatinharjoittajat, opiskelijat, työttömät ja eläkeläiset) sovelletaan jäsenyyden alkamisesta lähtien vapaata liikkuvuutta ja oleskelua koskevia yhteisön säännöksiä.

Kahden ensimmäisen vuoden ajan liittymisestä nykyiset jäsenvaltiot vastaanottavat työntekijöitä tulevista jäsenvaltioista kansallisten sääntöjen mukaisesti. Nykyiset jäsenvaltiot voivat näiden kahden vuoden aikana vapauttaa täysin pääsyn työmarkkinoilleen, mutta se on tehtävä kansallisilla toimenpiteillä.

Kun liittymisestä on kulunut kaksi vuotta, komissio raportoi tilanteesta ja nykyisten jäsenvaltioiden on ilmoitettava, aikovatko ne jatkaa kansallisten toimenpiteiden noudattamista enintään kolme vuotta kaksivuotisen pääsiirtymäkauden jälkeen vai soveltavatko ne työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevia yhteisön sääntöjä.

Ainoastaan siinä tapauksessa, että nykyiset jäsenvaltiot voivat osoittaa työmarkkinoillaan ilmenevän vakavia häiriöitä tai häiriöiden uhkia, jäsenvaltiot voivat ilmoittaa rajoittavansa pääsyä työmarkkinoille vielä kahden vuoden ajan.

Saksalla ja Itävallalla on oikeus soveltaa rinnakkaisia kansallisia säännöksiä työmarkkinoilla esiintyviin vakaviin häiriöihin tai niiden uhkiin puuttumiseksi, silloin kun ne voivat syntyä tietyillä alueilla rajat ylittävästä palvelujen tarjoamisesta, jonka yhteydessä työntekijät lähetetään Saksaan tai Itävaltaan. Tämä tulee kyseeseen herkillä palvelualoilla, joita ovat esimerkiksi rakennus- ja teollisuussiivousala.