KIRJALLINEN KYSYMYS E-1725/02 esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle. Sähköinen henkilöllisyystodistus ja julkisia palveluja koskevien sopimusten myöntämistä koskevat menettelyt.



Virallinen lehti nro 277 E , 14/11/2002 s. 0239 - 0240



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1725/02 esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle (13. kesäkuuta 2002) Aihe: Sähköinen henkilöllisyystodistus ja julkisia palveluja koskevien sopimusten myöntämistä koskevat menettelyt Belgia päätti syksyllä 2000 sähköisiä viranomaispalveluja koskevaan hankkeeseen liittyen, että jokaisella Belgian kansalaisella tulisi olla sähköinen henkilöllisyystodistus vuoteen 2005 mennessä. Tarjouseritelmässä ilmoitetaan sähköisten henkilöllisyystodistusten valmistuksen eri vaiheet. Lisäksi digitaalisten henkilöllisyystodistusten valmistusta, merkitsemistä, alustusta ja jakelua sekä niihin liittyviä sertifiointipalveluja koskevan yleisen tarjouskilpailun ehdot on esitelty erityisessä esitteessä. Sisäasiainministeriön, lainsäädännön soveltamisen pääosaston ja kansallisten elinten valtakunnanrekisterin asiakirjassa (erityisehdot RRN/006/2001, versio 2.5, 11. helmikuuta 2002) annetaan tärkeä huomautus, jonka mukaan todistusten valmistuksen, merkitsemisen ja alustuksen sekä pohja-asiakirjojen ja todistusten jakelun on tapahduttava Belgiassa, jotta Belgian toimivaltaiset viranomaiset voivat valvoa [kyseisiä] toimintoja. Tarjouskilpailupolitiikkaa koskevan yhteisön lainsäädännön mukaan on kaikilla yrityksillä oltava yhtäläiset mahdollisuudet osallistua yleisiin tarjouskilpailuihin. Katsooko komissio, että edellä mainittu lauseke on vastoin julkisia tarjouskilpailuja koskevaa yhteisön lainsäädäntöä? Jos vastaus on myönteinen: miten komissio perustelee kantansa ja mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä tämän julkisia tarjouskilpailuja koskevan politiikan vastaisen toiminnan johdosta? Jos vastaus on kielteinen: miten komissio perustelee sen, ettei se katso julkisia tarjouskilpailuja koskevan yhteisön politiikan olevan vaarassa tässä tapauksessa? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (24. heinäkuuta 2002) Arvoisan parlamentin jäsenen esittämän kysymyksen tarkoituksena on selvittää, onko tarjouseritelmässä esiintyvä lauseke, jonka mukaan digitaalisten henkilökorttien valmistaminen, merkitseminen, alustaminen ja jakelu on suoritettava Belgian valtion alueella, komission mielestä yhdenmukainen julkisia hankintoja koskevan yhteisöoikeuden kanssa. Mainitun oikeuden tarkoituksena on avata julkiset hankinnat muiden jäsenvaltioiden yrityksille ja edistää näin rajattoman alueen syntymistä, jonka sisällä taataan tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääomien vapaa liikkuvuus. Edellä mainittu lauseke on periaatteessa luonteeltaan sellainen, että se vaikeuttaaa muihin maihin sijoittautuneiden yritysten osallistumista tarjouskilpailuun, ja siksi omiaan muodostamaan periaatteellisen esteen EY:n perustamissopimuksen 49 artiklassa tarkoitetulle palveluntarjoamisen vapaudelle. EY:n perustamissopimuksen 46 artiklasta ja siihen liittyvästä yhteisön tuomioistuimen oikeuskäytännöstä(1) seuraa, että mainittu periaate ei estä yleiseen järjestykseen, turvallisuuteen tai kansanterveyteen perustuvien viranomaismääräyksien soveltamista edellyttäen, että ne ovat tarpeen tavoitteen saavuttamiseksi ja että mainittua tavoitetta ei voida saavuttaa toimenpitein, jotka ovat vapaata liikkuvuutta vähemmän rajoittavia. Tammikuun 15. päivänä 1998 antamassaan tuomiossa Mannesmann (asia C-44/96) yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että matkapassien, ajokorttien, henkilöllisyystodistusten () kaltaiset painotuotteet liittyvät läheisesti yleiseen järjestykseen. Näin ollen tietynlaisten valvontatoimenpiteiden määrääminen digitaalisten henkilökorttien valmistukselle ja jakelulle voi olla perusteltua yleisen järjestyksen turvaamiseksi. Koska komissiolla ei ole kuitenkaan konkreettisia tietoja Belgian viranomaisten suunnitteleman valvonnan laajuudesta, se ei voi ottaa kantaa valvonnan tarpeellisuuteen eikä suhteellisuuteen. Sama koskee vaatimusta, jonka mukaan valmistus ja jakelu on suoritettava Belgiassa ja joka perustuu mainittuun valvontatarpeeseen. (1) Joulukuun 5. päivänä 1989 asiassa komissio v. Italia (C-3/88) annettu tuomio.