KIRJALLINEN KYSYMYS E-0516/00 esittäjä(t): Michael Gahler (PPE-DE) komissiolle. Kansalaisuuskysymys kaksoisverotuksen yhteydessä.



Virallinen lehti nro 374 E , 28/12/2000 s. 0094 - 0095



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0516/00 esittäjä(t): Michael Gahler (PPE-DE) komissiolle (28. helmikuuta 2000) Aihe: Kansalaisuuskysymys kaksoisverotuksen yhteydessä Frankfurtissa toimivassa Itävallan kauppakamarin toimipisteessä, joka on julkisoikeudellinen laitos, työskentelee saksalainen ja itävaltalainen henkilö. Koska itävaltalainen henkilö työskentelee julkisoikeudellisen laitoksen palveluksessa, häntä kohdellaan kuin hänen asuinpaikkansa olisi Itävallassa. Saksalaista virkailijaa taas koskee Saksan ja Itävallan välinen kaksoisverotuksesta tehty sopimus. Sen mukaan hän on verovelvollinen tietyin rajoituksin myös Itävallassa, ellei hän tee Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen Schumacker-asiassa antaman tuomion mukaista rajoittamatonta verovelvollisuutta koskevaa hakemusta. Tilanteesta syntyy konkreettista etua itävaltalaiselle virkailijalle, esimerkiksi Itävallassa hyväksyttyjen lapsivähennysten maksaminen sekä mahdollisuus vähentää verotuksessa lakisääteisiä sairausvakuutusmaksuja yli Saksassa voimassa olevan maksujen ylärajan. Onko yhteisön oikeuden mukaista, että itävaltalainen virkailija on pelkän kansalaisuutensa perusteella paremmassa asemassa kuin saksalainen? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (19. huhtikuuta 2000) Kuten yhteisöjen tuomioistuin on todennut useaan otteeseen, tietyn valtion vakituiset asukkaat ja henkilöt, jotka eivät asu siellä vakituisesti, ovat yleensä erilaisessa tilanteessa, minkä vuoksi erilainen verotuskohtelu on perusteltua(1). Verotusmenettelyistä annetun Itävallan lain (BundesabgabenordnungBAO) 3 §:n mukaan ulkomaille lähetettyjä itävaltalaisia virkamiehiä pidetään verotuksellisesti Itävallassa asuvina riippumatta heidän todellisesta asuinpaikastaan. Näin ollen näiden henkilöiden missä tahansa hankkimia tuloja verotetaan Itävallassa. Vastaavia sääntöjä on kaikissa jäsenvaltioissa. Nämä säännökset eivät ole yhteisön lainsäädännön vastaisia, sillä muiden jäsenvaltioiden kansalaiset, jotka eivät asu Itävallassa vakituisesti ja jotka ovat Itävallan julkisen sektorin palveluksessa, kuten Itävallan kauppakamarin virkailija Frankfurtissa (Saksassa), voivat valita rajoittamattoman verovelvollisuuden Itävallassa (ÖEStG:n 1 §:n 4 momentti), jos heidän missä tahansa hankkimansa tulot muodostuvat lähes kokonaan Itävallasta saaduista tuloista. Jos Itävallasta saatujen tulojen osuus ei ole näin merkittävä ja jos valinnanmahdollisuutta ei siis ole, virkailijaa (hänen kauppakamarista saamaansa palkkaa) verotetaan Itävallassa vakituisesti asumattomana henkilönä toisin kuin itävaltalaista virkamiestä. Sen sijaan häntä pidetään verotuksellisesti Saksassa asuvana. Tällaisessa tilanteessa voi ilmetä arvoisan parlamentin jäsenen kysymyksessään esittämän kaltaista erilaista kohtelua, joka johtuu siitä, että vakituisten asukkaiden asema eroaa sellaisten henkilöiden asemasta, jotka eivät asu maassa vakituisesti. Tämä on väistämätön seuraus erilaisista kansallisista verotusjärjestelmistä, joita ei ole yhdenmukaistettu. (1) Asia C-279/93, Schumacker, tuomio 14.2.1995, ja asia C-336/96, Gilly, tuomio 12.5.1998.