FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/671

(2004/C 78 E/0715)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-3910/03

esittäjä(t): Amalia Sartori (PPE-DE) komissiolle

(10. joulukuuta 2003)

Aihe: Kotitapaturmat ja kodin rinnastaminen työpaikkaan

Kotitapaturmien määrä sekä Italiassa että muualla maailmassa on huolestuttavan suuri.

Käytettävissä olevien tilastotietojen perusteella voidaan todeta, että joka vuosi yli kolmelle miljoonalle ihmiselle sattuu kotitapaturma. Tästä määrästä yli 7000 kotitapaturmaa johtaa kuolemaan. Maailman terveysjärjestön mukaan kotitapaturmat, joita sattuu kaiken ikäisille ihmisille, ovat teollisuusmaissa pikkulasten yleisin kuolinsyy, joskin yleisesti ottaen useimmiten kotitapaturman uhreiksi joutuvat kotiäidit.

Kotitapaturmien syyt ovat moninaiset. Osa niitä johtuu huolimattomuudesta, turvallisuusnormien pinnallisesta tai huonosta tuntemuksesta ja/tai noudattamatta jättämisestä, kodeissa säilytettävistä vaarallisista laitteista tai kemiallisista aineista, sekä — ja ehkä ennen kaikkea — turvallisuuden ja ennaltaehkäisyn merkityksen riittämättömästä sisäistämisestä.

Koska kotiäidit kuuluvat sellaiseen henkilöryhmään, jonka olojen turvallisuudesta ei yleensä huolehdita tarpeeksi, merkittävä ratkaisu kyseiseen ongelmaan voisi olla kodin laskeminen työpaikaksi päin vastoin kuin työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelemisesta työpaikalla esiintyviin kemiallisiin tekijöihin liittyviltä riskeiltä 7. huhtikuuta 1998 annetussa neuvoston direktiivissä 98/24/EY (1) vahvistetaan.

Italiassa 3. joulukuuta 1999 annetussa laissa n:o 493, joka koskee terveyden suojelua asunnoissa sekä vakuuttamista kotitapaturmia vastaan koskevia normeja (2), koti rinnastetaan työpaikkaan.

Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä edellä mainitussa asiassa?

Katsooko komissio olevan tarpeen ryhtyä toimiin kotiäitien suojelemiseksi Italian lainsäädännön tarjoaman esimerkin mukaisesti?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(19. tammikuuta 2004)

Komissio on arvoisan parlamentin jäsenen tavoin huolissaan kotitapaturmien määrästä.

Työntekijöiden suojelusta on säädetty toimenpiteistä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä 12. kesäkuuta 1989 annetulla neuvoston puitedirektiivillä 89/391/ETY (3) sekä 17 erityisdirektiivillä, jotka on hyväksytty puitedirektiivin 16 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Direktiivin 89/391/ETY 3 artiklan mukaan työntekijällä tarkoitetaan ”henkilöä, jonka työnantaja on palkannut, mukaan lukien myös harjoittelijat ja oppisopimussuhteiset työntekijät, ei kuitenkaan kotitaloustyöntekijää”. Koska kotiäidit eivät ole työnantajan palkkaamia, he eivät direktiivin 89/391/ETY määritelmän mukaan kuulu kyseisen puitedirektiivin eivätkä siihen liittyvien erityisdirektiivien soveltamisalaan, varsinkaan arvoisan parlamentin jäsenen mainitseman työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelemisesta työpaikalla esiintyviin kemiallisiin tekijöihin liittyviltä riskeiltä 7. huhtikuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin 98/24/ETY (4) soveltamisalaan.

On selvä, että jäsenvaltiot voivat hyväksyä täsmällisesti kohdennettuja säännöksiä, joilla pyritään suojelemaan kotiäitejä terveys- ja turvallisuusriskeiltä. Arvoisan parlamentin jäsenen mainitsema tapaus, toisin sanoen normeista, jotka koskevat terveyden suojelua asunnoissa sekä vakuuttamista kotitapaturmia vastaan, Italiassa 3. joulukuuta 1999 annettu laki n:o 493, on tässä mielessä hyvin kiinnostava, ja se voisi toimia esimerkkinä toisille jäsenvaltioille.

Koska työtekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelua koskeva yhteisön lainsäädäntö perustuu kuitenkin EY:n perustamissopimuksen 137 artiklaan, jossa määrätään vähimmäisvaatimusten hyväksymisestä ainoastaan työntekijöiden suojelemiseksi, komissio ei harkitse erityistoimenpiteiden toteuttamista yhteisön tasolla kotiympäristön rinnastamiseksi työpaikkaan.

(1) EYVL L 131, 5.5.1998, s. 11.

(2) Julkaistu Italian valtion virallisessa lehdessä n:o 303 28. joulukuuta 1999.

(3) EYVL L 183, 29.6.1989.

(4) EYVL L 131, 5.5.1998.