3.

Jäsenvaltioiden julkisen talouden rahoitusaseman heikkeneminen kuvastaa osittain talouden nykyistä heikkoa tilannetta. Bruttokansantuotteen (BKT) kasvu on jäänyt hitaammaksi kuin keväällä ennustettiin, ja monet euroalueen maat ovat ajautuneet taantumaan. Heikko tilanne johtuu pääasiassa kuitenkin entisestä politiikan tehottomuudesta tai alijäämää lisäävistä toimista. Kolmen liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn kohteena olevan jäsenvaltion tilanne on erityisen huolestuttava. Neuvosto esitti Saksalle, Ranskalle ja Portugalille 104 artiklan 7 kohdan nojalla suositukset ja asetti määräajat korjaaville toimille: Portugalin tulee korjata liiallinen alijäämä vuoden 2003 aikana ja Saksan ja Ranskan vuoden 2004 aikana. Vuoden 2003 talousarvioiden toteuttamisesta ja vuoden 2004 talousarvioista saadun viimeisen tiedon perusteella komission on arvioitava Saksan ja Portugalin tilanteet. EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan nojalla annetun neuvoston suosituksen mukaan Ranskan oli määrä ryhtyä tehokkaisiin korjaaviin toimiin 3. lokakuuta 2003 mennessä. Neuvoston on nyt päätettävä komission 8. lokakuuta 2003 tehdyn suosituksen perusteella, onko Ranska noudattanut perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan nojalla annettua neuvoston suositusta. Jos neuvosto tulee siihen tulokseen, ettei sen suosituksien mukaisia tehokkaita toimia ole toteutettu, se voi esittää jäsenvaltiolle vaatimuksen (104 artiklan 9 kohta), jolloin jäsenvaltion on tietyssä määräajassa ryhdyttävä neuvoston tarpeellisiksi katsomiin alijäämää vähentäviin toimenpiteisiin tilanteen korjaamiseksi. Tässä tapauksessa neuvosto voi pyytää jäsenvaltiolta raportteja, joiden perusteella se voi tutkia jäsenvaltion tekemiä korjauksia. Jos jäsenvaltio ei pysty noudattamaan 104 artiklan 9 kohdan mukaisia neuvoston suosituksia, neuvosto voi määrätä seuraamuksia (104 artiklan 11 kohta). Tällöin seuraamus on koroton talletus. Talletuksen määrästä säädetään neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97 (1) 12 artiklassa. Tällaista talletusta ei voi pitää rahallisesti ankarana seuraamuksena, ja se muutetaan sakoksi kahden vuoden jälkeen ainoastaan siinä tapauksessa, että alijäämää ei ole korjattu. Kuten edellä mainitusta voi päätellä, seuraamukset eivät ole ensisijainen menettelytapa, jos jäsenvaltion alijäämä ylittää 3 prosenttia suhteessa BKT:hen. EY:n perustamissopimus sallii neuvoston ja kyseessä olevan jäsenvaltion välisen neuvottelun, jolloin jäsenvaltiolla on riittävästi aikaa korjata alijäämä. EY:n perustamissopimuksessa määrätään neuvoston aiheuttamasta lisääntyvästä vertaispaineesta, jonka avulla jäsenvaltioiden alijäämä pyritään saamaan alle 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen. Uusien jäsenmaiden liittyessä Euroopan unioniin tulisi ottaa huomioon, että yhteenlasketut luvut kätkevät yleensä suuria eroja rahoitusasemissa yksittäisten maiden välillä. Vuonna 2001 laadittiin niin kutsuttu liittymistä valmisteleva julkisen talouden seurantamenettely, jonka avulla ehdokasmaat valmennetaan osallistumiseen Euroopan unionissa tällä hetkellä käytössä oleviin monenvälisiin valvontamenettelyihin. Suurin osa liittymässä olevista maista suunnittelee vähentävänsä budjettialijäämiään keskipitkällä aikavälillä: liittymistä edeltävät talousohjelmat ennustavat yhteenlasketun alijäämän vähennystä liittymässä oleville maille 3,8 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2001 2,7 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2005. Kannattaa myös mainita, että keskimäärin liittymässä olevilla mailla on alhaisempi velkataso kuin nykyisillä jäsenvaltioilla: liittymässä olevilla mailla se oli 36,9 prosenttia suhteessa BKT:hen ja nykyisillä jäsenvaltioilla 62,8 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2001.