KIRJALLINEN KYSYMYS E-1118/01

esittäjä(t): Esko Seppänen (GUE/NGL) komissiolle

(6. huhtikuuta 2001)

Aihe: Energiaturvallisuudesta

Seuraavien kymmenen vuoden aikana EU:n energiariippuvuus muista maista lisääntyy. Kaasuntuonnin riippuvuus varsinkin Venäjän ja sen lähialueiden tuotannosta kasvaa. Mitä suunnitelmia komissiolla on öljyn ja kaasun tuonnista kyseisiltä alueilta ja onko komissiolla kanta siihen, mitä kautta öljy- ja kaasuputkien on hyvä kulkea?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(12. kesäkuuta 2001)

Se, että fossiilisten polttoaineiden tuonnilla katetaan yhä suurempi osa Euroopan yhteisön energiantarpeesta, oli tärkeä syy energiahuoltoa koskevan komission vihreän kirjan julkaisemiseen marraskuussa 2000(1). Vihreässä kirjassa todetaan, että öljyn osuus EY:n nykyisestä energiankysynnästä on 41 prosenttia, kaasun osuus 22 prosenttia, hiilen osuus 16 prosenttia, ydinenergian osuus 15 prosenttia ja uusiutuvista energialähteistä tuotetun energian osuus 6 prosenttia. Jos nykyinen suuntaus jatkuu, seuraavien 20-30 vuoden aikana kaasun osuus nousee 29 prosenttiin ja öljyn osuus vähenee 38 prosenttiin. Hiilen osuus tulee olemaan 19 prosenttia, ydinenergian osuus 6 prosenttia ja uusiutuvista energialähteistä tuotetun energian osuus 8 prosenttia. Tämän lisäksi arvellaan, että saman ajanjakson kuluessa tuontienergian osuus, joka nykyisin on noin 50 prosenttia yhteisön energiankulutuksesta, kasvaa 70 prosenttiin. Riippuvuus tuontiöljystä voi nousta 80:stä yli 90 prosenttiin ja kaasun tuonti 40:stä 66 prosenttiin (laajentumisen jälkeen 70 prosenttiin). Lisäksi hiilen osalta tullaan lähes täysin riippuvaisiksi tuonnista.

Kaasun kysyntä kasvaa yhteisössä parhaillaan voimakkaasti, koska sen käyttö sähköntuotannossa lisääntyy. Kun otetaan huomioon EY:n oman kaasuntuotannon ennustettu väheneminen, tällä on vaikutusta kaasun toimitusvarmuuteen. Kaikesta yhteisöön tuotavasta kaasusta 41 prosenttia tulee Venäjältä, joka on suurin toimittaja. Seuraavina tulevat Algeria (29 prosenttia) ja Norja (25 prosenttia). Venäjän kaasutoimituksilla tyydytetään nykyisin 17 prosenttia yhteisön kaikesta kaasun kysynnästä. Ennusteiden mukaan vuoteen 2020 mennessä tuonti Venäjältä täyttää 38 prosenttia kysynnästä. Venäjä on jo jonkin aikaa ollut luotettava kaasuntoimittaja, ja komissio uskoo, että se noudattaa sitoumuksiaan jatkossakin.

Komission vihreässä kirjassa käsitellään energiatehokkuutta lisäävien toimenpiteiden ja uusien vaihtoehtoisten energialähteiden tarvetta. Lisäksi siinä korostetaan, että EY:n on syytä varmistaa joustavat, luotettavat ja monipuoliset energian tuontimahdollisuudet. Tärkeä näkökohta tässä yhteydessä on lisätä kaikkien energiantuottajamaiden kanssa käytävää vuoropuhelua siten, että se kattaa kaikki yhteistä etua koskevat kysymykset ja erityisesti ympäristönsuojelun ja teknologian siirron. Erityisesti Venäjän osalta vihreässä kirjassa todetaan sen olevan valmis työskentelemään EY:n energiahuollon parantamiseksi pitkällä aikavälillä. Yhteisö puolestaan on valmis helpottamaan energia-alan investointeja.

Tuotannon lisäämiseen, Venäjän kaasuputkiverkoston parantamiseen ja laajentamiseen sekä energiahävikin vähentämiseen tarvitaan uutta teknologiaa ja investointeja. Uudet hankkeet tai investoinnit, jotka liittyvät kaasun tai öljyn toimituksiin Venäjältä, sekä päätökset parhaista reiteistä ovat asioita, joihin markkinatoimijat ottavat kantaa taloudellisten olosuhteiden ja markkinoiden tarpeiden perusteella. Nämä kysymykset ovat keskeisiä EY:n ja Venäjän välisessä vuoropuhelussa, joka aloitettiin lokakuussa 2000 EU:n ja Venäjän välisessä huippukokouksessa Pariisissa.

(1) KOM(2000) 769 lopullinen.