KIRJALLINEN KYSYMYS E-2192/00

esittäjä(t): Isidoro Sánchez García (ELDR) komissiolle

(3. heinäkuuta 2000)

Aihe: Afrikasta tulevaa siirtolaisuutta koskevan yhteisön strategian arviointi

Miten komissio arvioi Afrikasta tulevaa siirtolaisuutta koskevan yhteisön strategian käyttöönotosta saatuja tuloksia, strategian, joka laadittiin vastaamaan Afrikasta ja erityisesti Euroopan unionin ulkorajojen takaisilta alueilta tulevan siirtolaisuuden aiheuttamiin haasteisiin?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(20. syyskuuta 2000)

Komissio haluaa heti aluksi huomauttaa, että yhteisöllä ei ole erityistä strategiaa, joka koskisi Afrikasta tulevaa siirtolaisuutta.

Yhteisö sai toimivaltaa maahanmuuttoasioissa vasta kun Amsterdamin sopimus tuli voimaan 1. toukokuuta 1999 (EY:n perustamissopimuksen IV osasto, 61 artikla ja sitä seuraavat artiklat). Tampereella 15.16. lokakuuta 1999 pidetyssä Eurooppa-neuvoston erityiskokouksessa 15 jäsenvaltion valtion- ja hallitusten päämiehet hyväksyivät kauaskantoiset päätelmät siitä, mihin suuntaan unionin maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikkaa olisi kehitettävä.

Valtion- ja hallitusten päämiehet korostivat tarvetta kehittää maahanmuuttoasioissa kattava lähestymistapa, jonka piiriin kuuluvat sekä poliittiset ja ihmisoikeuskysymykset että kehitysyhteistyö niissä maissa ja niillä alueilla, joista maahanmuuttajat ovat lähtöisin ja joiden kautta he kulkevat. Tässä yhteydessä viitattiin turvapaikka- ja maahanmuuttoasioiden korkean tason työryhmän laatimaan viiteen toimintasuunnitelmaan, joissa käsitellään tilannetta eräissä kolmansissa maissa ja joita voitaisiin pitää ensi askeleena kohti tällaista politiikkaa. Toimintasuunnitelmista kaksi koskee Afrikan maita (Marokkoa ja Somaliaa).

Valtion- ja hallitusten päämiehet kannattivat myös ajatusta, että muuttovirtoja on hallittava niiden kaikissa vaiheissa, ja esittivät, että tiiviissä yhteistyössä lähtö- ja kauttakulkumaiden kanssa olisi laadittava tiedotuskampanjoita yhtäältä laillisista maahanmuuttomahdollisuuksista ja toisaalta keinoista estää ihmisten salakuljetusta ja kauppaa. Tätä varten neuvostoa ja jäsenvaltioita kehotettiin torjumaan laitonta maahanmuuttoa sen lähteillä toimimalla erityisesti niitä vastaan, jotka harjoittavat ihmiskauppaa ja käyttävät maahanmuuttajia taloudellisesti hyväkseen. Eurooppa-neuvosto kehotti laatimaan lainsäädäntöä, jossa säädetään ankarista seuraamuksista näille vakaville rikoksille, minkä lisäksi tällaisten rikosten

uhrien ihmisoikeudet on taattava ottaen erityisesti huomioon naisten ja lasten ongelmat. Jäsenvaltioiden on yhdessä Europolin kanssa pyrittävä tunnistamaan ja hajottamaan rikollisverkostot. Lisäksi on autettava lähtö- ja kauttakulkumaiden viranomaisia vahvistamaan valmiuksiaan torjua tehokkaasti ihmiskauppaa ja huolehtia takaisinottoa koskevista velvoitteistaan suhteessa unioniin ja jäsenvaltioihin. Jäsenvaltioiden rajavalvontaviranomaisten on tehtävä tiiviimpää yhteistyötä erityisesti merirajoilla ja annettava keskinäistä teknistä apua esimerkiksi vaihto-ohjelmien ja teknologian siirtojen muodossa sekä otettava ehdokasmaat nopeasti mukaan tähän yhteistyöhön.

Afrikkaa koskevien EU:n maahanmuuttoaloitteiden yhteydessä on syytä mainita Afrikka-Eurooppa-huippukokous, joka pidettiin Kairossa 3.4. huhtikuuta 2000 Afrikan yhtenäisyysjärjestön (OAU) ja EU:n johdolla. Afrikan ja EU:n valtion- ja hallitusten päämiehet sekä komission puheenjohtaja kiinnittivät antamassaan julistuksessa erityistä huomiota maahanmuuttokysymyksiin. He tunnustivat, että tarvitaan kattava, yhtenäinen lähestymistapa, jotta maahanmuutto-ongelmat sekä niihin liittyvät mutta sinänsä erilliset turvapaikkakysymykset voidaan ratkaista, ja lupasivat toimia tältä osin yhteistyössä. Kokouksessa tunnustettiin, että koulutettujen henkilöiden muuttovirta pois Afrikasta on koko mannerta koetteleva ongelma. Tässä yhteydessä korostettiin tarvetta selvittää yhteisvoimin muuttoliikkeen taustalla olevia syitä sekä lähtö- ja kauttakulkumaissa että vastaanottajamaissa.

Julistuksen liitteeksi laaditussa toimintasuunnitelmassa kokouksen osanottajat vahvistivat joukon maahanmuuttoasioita koskevia toimenpiteitä, jotka toimivat suuntaviivoina seuraavaan, Euroopassa vuonna 2003 järjestettävään huippukokoukseen saakka. Toimenpiteisiin kuuluu mm. sopimus antaa Afrikan maille tarvittaessa apua työvoiman vapaan liikkuvuuden ja maahanmuuton turvaamiseksi Afrikan maiden kesken Abujan sopimuksen hengessä. Valtion- ja hallitusten päämiehet sopivat myös yhteistyöstä maahanmuuton ja turvapaikan hakemisen taustalla olevien ongelmien selvittämisessä niin lähtö-, kauttakulku- kuin kohdemaissakin. Lisäksi on tarkoitus tehdä yhteistyötä maahanmuuttajien molemminpuolisen kotouttamisen ja heidän oikeuksiensa sekä Euroopan ja Afrikan maiden välillä tehtyjen takaisinottosopimusten alalla.