KIRJALLINEN KYSYMYS E-1122/02 esittäjä(t): Herbert Bösch (PSE) komissiolle. Vainajien kuljetus.



Virallinen lehti nro 309 E , 12/12/2002 s. 0060 - 0060



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1122/02 esittäjä(t): Herbert Bösch (PSE) komissiolle (18. huhtikuuta 2002) Aihe: Vainajien kuljetus Yhdentymisen edetessä tulee yhä useammin esiin tilanne, jossa jonkin jäsenvaltion kansalainen kuolee toisessa jäsenvaltiossa. Omaisille vainajan kuljetus yhdestä Euroopan unionin maasta toiseen on byrokratian takia paitsi aikaavievää myös erittäin kallista. Kotimaansa ulkopuolella kuolleiden vainajien kuljetusta koskevista muodollisuuksista ei ole annettu yhtenäisiä säännöksiä. Lisäksi tiukat määräykset edellyttävät, että kuljetuksessa käytetään tiettyjä tuotteita (erikoisarkkuja), joiden käyttö etenkään lyhyillä välimatkoilla ei ole perusteltua. Omaisista tuntuu käsittämättömältä, että jäsenvaltion alueella vainajaa kyllä voidaan kuljettaa yli 500 kilometrin matka ilman erikoisarkkua, mutta jos kuljetus ylittää valtion rajan, erikoisarkku vaaditaan kymmenen kilometrin matkalle. Mihin toimiin voidaan ryhtyä, jotta vainajien kuljetus rajojen yli ei olisi hankalampaa kuin yhden jäsenvaltion alueella? Onko Euroopan unionilla suunnitteilla säännöksiä tai toimenpiteitä, joilla pyritään rajojen yli tapahtuvaa vainajien kuljetusta koskevien muodollisuuksien yhtenäistämiseen? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antamayhteinen vastauskirjallisiin kysymyksiin E-0923/02, E-0935/02, E-1122/02 ja E-1133/02 (8. toukokuuta 2002) Komissio viittaa yhdistettyyn vastaukseen, jonka se antoi äskettäin esitettyihin kirjallisiin kysymyksiin E-0073/02 (esittäjä Cashman), E-0087/02 (esittäjä Muscardini), E-0210/02 (esittäjä Kauppi), E-0344/02 (esittäjä Korhola), E-0346/02 (esittäjä Matikainen-Kallström), E-0407/02 (esittäjä Thomas-Mauro) ja E-0679/02 (esittäjä Flemming)(1). Komission kanta on siis seuraava: Komissio myöntää, että toisessa jäsenvaltiossa kuolleen henkilön ruumiin siirtäminen kotijäsenvaltioon on vaikea ja arkaluontoinen asia, joka saattaa aiheuttaa suurta kärsimystä vainajan perheelle. Komissio on tietoinen joistakin yksittäistapauksista erityisesti koska viime aikoina on esitetty kirjallisia kysymyksiä tapauksista, joissa vainajan siirtäminen jäsenvaltiosta toiseen on ollut ongelmallista. Komissiolla ei kuitenkaan ole tietoja tai tilastoja, joista saisi yleiskuvan mahdollisesta ongelmasta ja sen laajuudesta. Tällaiset seikat herättävät mahdollisesti kysymyksiä, joista osa koskee yhteisön politiikan eri aloja, kuten liikennettä, terveyttä ja vapaata liikkuvuutta. Näyttää kuitenkin siltä, että yhteisöllä ei ole selkeää toimivaltaa, joka kattaa kaikki nämä aspektit. Ruumiiden kuljettamisesta määrätään kansainvälisessä Berliinin sopimuksessa (1937, nro 4391 Kansainliiton sopimussarja) ja Euroopan neuvoston syyskuussa 1973 tekemässä ruumiiden kuljettamista koskevassa sopimuksessa. Joka tapauksessa on muistettava, että vainajien kuljetusta sääntelevien jäsenvaltioiden on yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti sovellettava kaikkia vaatimuksia syrjimättömällä tavalla. Myös kaikkien kansanterveyteen perustuvien poikkeusten on noudatettava tuomioistuimen oikeuskäytäntöä. Edellä esitetyn perusteella komissio seuraa asiaa tarkasti, muttei toistaiseksi aio ryhtyä erityisiin toimenpiteisiin. (1) EYVL C 160 E, 4.7.2002, s. 178.