ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0368/03 esittäjä(t): Luciano Caveri (ELDR) komissiolle. Tryffeli-markkinoiden ongelmat.



Virallinen lehti nro 161 E , 10/07/2003 s. 0214 - 0215



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0368/03 esittäjä(t): Luciano Caveri (ELDR) komissiolle (12. helmikuuta 2003) Aihe: Tryffeli-markkinoiden ongelmat Tryffeli on yhä yksi eurooppalaisen gastronomian arvostetuimmista tuotteista joissakin jäsenvaltioissa, erityisesti Italiassa ja Ranskassa. Kulutuksen kasvu on kuitenkin aikaansaanut kolme ilmiötä, joilla on osittaisia yhtymäkohtia. Ensimmäinen on tunnistamattoman tryffelin laajamittainen tuonti kolmansista maista kulutusta varten, toinen on etenkin tuontitryffeleiden ylimääräinen aromatisointi erilaisilla hajusteilla (toisinaan hiilivedyillä), jotka voivat olla terveydelle haitallisia, ja kolmas on erilaisten tryffelinmakuisten tuotteiden (pastan, öljyn, voin ja monien muiden tuotteiden) kasvava suosio, johon liittyy usein edellä mainittujen kemiallisten hajusteiden käyttö. Onko komissio tietoinen tilanteesta, ja mihin toimenpiteisiin voidaan edellä mainittujen seikkojen perusteella ryhtyä? David Byrnen komission puolesta antama vastaus (18. maaliskuuta 2003) Markkinoilla on useita tryffelilajikkeita, joista osa on peräisin yhteisöstä kuten Tuber melanosporum (mustatryffeli), Tuber magnatum (valkotryffeli) tai Tuber aestivum (kesätryffeli), osa taas ainoastaan kolmansista maista (kuten Tuber indicum). Näitä kaikkia on vaikea erottaa toisistaan. Tällä hetkellä ei ole erityisiä yhteisön säännöksiä, joissa edellytettäisiin markkinoilla olevien lajikkeiden merkitsemistä, eikä tästä aiheesta ole myöskään annettu mitään kansainvälisiä standardeja. Komissio seuraa eräiden jäsenvaltioiden tekemiä aloitteita, joissa pyydetään Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomissiota (UN/ECE) laatimaan tryffeleistä UN/ECE-standardi. Komissio ei ole tietoinen mistään tryffeliaromin aiheuttamista ongelmista. Sellaisten elintarvikkeissa käytettävien aromiaineiden, joilla on määrätty kemiallinen koostumus, käyttöä ei ole vielä yhdenmukaistettu yhteisön tasolla. Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2232/96(1) säädetään menettelystä, jolla laaditaan unionissa sallittujen aromiaineiden luettelo. Ennen kuin luettelo hyväksytään, kaikki jäsenvaltioissa käytettävät aromiaineet arvioidaan tieteellisesti komission asetuksen (EY) N:o 1565/2000(2) mukaisesti. Yhteisössä sallittujen aromiaineiden luettelo hyväksyttäneen heinäkuuhun 2005 mennessä. Siihen saakka sovelletaan kansallista lainsäädäntöä aromiaineiden hyväksynnästä ja käytöstä. Tämänhetkisen lainsäädännön noudattamisen valvonta kuuluu jäsenvaltioiden tehtäviin. (1) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 2232/96, annettu 28 päivänä lokakuuta 1996, elintarvikkeissa käytettyjä tai käytettäväksi tarkoitettuja aromiaineita koskevan yhteisön menettelyn määräämisestä, EYVL L 299, 23.11.1996. (2) Komission asetus (EY) N:o 1565/2000, annettu 18 päivänä heinäkuuta 2000, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2232/96 mukaisen arviointiohjelman hyväksymisen edellyttämien toimenpiteiden vahvistamisesta, EYVL L 180, 19.7.2000.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0177/03 esittäjä(t): Mihail Papayannakis (GUE/NGL) komissiolle. Kulkukoirien ja -kissojen tappaminen Zappeion puistossa.



Virallinen lehti nro 161 E , 10/07/2003 s. 0189 - 0190



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0177/03 esittäjä(t): Mihail Papayannakis (GUE/NGL) komissiolle (30. tammikuuta 2003) Aihe: Kulkukoirien ja -kissojen tappaminen Zappeion puistossa Kreikan eläinsuojelu- ja ympäristöjärjestöt ovat tuominneet Zappeion puistossa suoritetun eläinten massatappamisen, joka tapahtui vain muutama päivä ennen Kreikan puheenjohtajakauden virallisia avajaisia ja EU:n komission jäsenten kokousta Zappeio-palatsissa 10. tammikuuta 2003. Eläinsuojelujärjestöjen rokottamia ja steriloimia koiria ja kissoja tapettiin voimakkaalla myrkyllä, ja jälkiä tästä myrkystä on löydetty jopa leikkipuistoista. Ottaen huomioon, että samaa on tapahtunut sekä Ateenassa että muualla Kreikassa, mahdollisesti kulkukoirien suojeluun tarkoitetuin EU-varoin, aikooko komissio tutkia näitä väitteitä? Mikä on komission kokonaisnäkemys Kreikan eläinsuojelupolitiikasta? David Byrnen komission puolesta antama vastaus (27. helmikuuta 2003) Komissio pahoittelee kaikentyyppistä eläimiin kohdistuvaa julmuutta sekä niiden asiatonta kohtelua ja heitteillejättöä. Kulkukoirien ja -kissojen hyvinvointi kuuluu kuitenkin täysin Kreikan viranomaisten vastuualueeseen, eikä komission toimille ole olemassa minkäänlaista oikeusperustaa. Säädösten täytäntöönpano ja sen valvonta on Kreikassa edelleen puutteellista yhteisön yhdenmukaistamistoimien piiriin kuuluvilla eläinten hyvinvointiin liittyvillä aloilla. Tämä koskee erityisesti eläinten suojelemista kuljetuksen aikana ja teurastus- tai lopetushetkellä sekä tuotantoeläinten suojelua. Tämä on käynyt ilmi komission elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston tarkastusraporteista ja lukuisista eläinsuojelujärjestöiltä saaduista valituksista. Komissio tarkastelee parhaillaan elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston 13.17. tammikuuta 2003 tekemän lisätarkastusmatkan tuloksia.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-0321/03 esittäjä(t): Philip Bushill-Matthews (PPE-DE) komissiolle. Avoimet rajat.



Virallinen lehti nro 155 E , 03/07/2003 s. 0219 - 0219



KIRJALLINEN KYSYMYS P-0321/03 esittäjä(t): Philip Bushill-Matthews (PPE-DE) komissiolle (4. helmikuuta 2003) Aihe: Avoimet rajat Mitä jäsenvaltiot ovat tarkkaan ottaen velvollisia tekemään pitääkseen rajat auki niin, että tavaroiden vapaa liikkuvuus toteutuu? Kuinka jäsenvaltiota tulisi rangaista, jos se ei onnistu pitämään rajoja auki? Mihin toimiin on ryhdytty Ranskan rankaisemiseksi Calais'n sataman sulkemisesta viime vuonna, ja millaisia korvauksia tästä kärsimään joutuneiden tulisi saada? Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (25. helmikuuta 2003) EY:n perustamissopimuksen 14 artiklan 2 kohdan mukaisesti sisämarkkinat käsittävät alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla tavaroiden vapaa liikkuvuus taataan perustamissopimuksen määräysten mukaisesti. Mainittu perusperiaate on pantu täytäntöön erityisesti EY:n perustamissopimuksen 28 ja 29 artiklalla, joissa määrätään, että jäsenvaltioiden väliset tuonnin ja viennin määrälliset rajoitukset ja kaikki vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet ovat kiellettyjä. Nämä määräykset ovat välttämätön keino rajattomien sisämarkkinoiden toteuttamisessa, ja niissä ei ainoastaan kielletä jäsenvaltioita hyväksymästä säädöksiä tai käytäntöjä, jotka ovat omiaan muodostamaan kaupan esteen, vaan myös velvoitetaan ne EY:n perustamissopimuksen 10 artiklaan liittyen toteuttamaan kaikki aiheelliset ja asianmukaiset toimenpiteet, joita tarvitaan sen varmistamiseksi, että mainittua perusvapautta kunnioitetaan jäsenvaltioiden alueella. Yhteisöjen tuomioistuimen tehtäviin kuuluu jäsenyysvelvoitteen noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta ja tuomioistuimelle kuuluvan harkintavallan nojalla tutkia, onko kyseinen jäsenvaltio ryhtynyt asianmukaisiin toimenpiteisiin tavaroiden vapaan liikkuvuuden varmistamiseksi siten kuin edellä mainituissa artikloissa määrätään. Tuomioistuin voi asiaa harkittuaan päättää, että kyseisen valtion toiminta tai toimimatta jättäminen on yhteensopimatonta yhteisön oikeuden kanssa. Tuomioistuin on myös kehittänyt periaatetta, jonka mukaan jäsenvaltio kantaa vastuun EY:n perustamissopimuksen säännön loukkaamisesta. Tämän periaatteen nojalla yhteisön oikeuden loukkauksen on voitava johtaa siihen, että vastaajana oleva jäsenvaltio korvaa kaikkien niiden henkilöiden vahingot, jotka pystyvät näyttämään, että heidän yhteisön oikeuden sääntöjen takaamia oikeuksiaan on vakavasti rikottu ja että kärsityn vahingon ja väitetyn loukkauksen välillä on kausaaliyhteys. Komissio ei ole kysymyksessä mainitussa tapauksessa saanut kantelua, joka koskisi Calais'n sataman sulkemista, eikä komissiolla ole sellaista tietoa, joka oikeuttaisi sen käynnistämään EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan mukaisen valvontamenettelyn omasta aloitteestaan.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/292

(2004/C 88 E/0299)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2970/02

esittäjä(t): Christa Prets (PSE) komissiolle

(22. lokakuuta 2002)

Aihe: Kulttuuri 2000 -ohjelma — ”Pietari 2003” -hankkeiden esittämisen määräaika

Kulttuuri 2000 -ohjelman yhteydessä tuetaan myös erityisiä kulttuuritapahtumia, joilla on eurooppalainen tai kansainvälinen ulottuvuus. Komission koulutuksen ja kulttuurin pääosasto pyysi tähän liittyen 22. elokuuta 2002 jäsenvaltioiden asianomaisia tahoja esittämään yhteistyöhankkeita, joiden teemana on ”Eurooppa Pietarissa”.

Hankkeisiin osallistuu hankkeen koordinaattorin ohella vähintään kolme muuta järjestäjää ainakin kolmesta muusta sellaisesta maasta, jotka osallistuvat Kulttuuri 2000 -ohjelmaan. Komissio ilmoittaa hakemusten jättämisen määräajaksi 1. lokakuuta 2002. Näin ollen ensimmäisen hankkeiden esittämistä koskeneen pyynnön ja määräajan välillä on vain 40 päivää, joista työpäiviä on 29. Tällainen aika on epäilemättä liian lyhyt näin laajan hankkeen suunnittelemiseksi. Miksi komissio ilmoitti hankkeiden esittämistä koskevasta mahdollisuudesta niin myöhään?

Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus

(29. marraskuuta 2002)

Koska komissio on viime aikoina todennut jäsenvaltioiden osallistuvan entistä enemmän Pietarissa suunniteltuihin kulttuurihankkeisiin ja toimijoiden olevan niistä kiinnostuneita, se on kokeellisen toimen — jonka tarkoitus on kehittää Kulttuuri 2000 -ohjelman toimen 3 tiettyjä mahdollisuuksia — puitteissa halunnut kokeilla ideaa monenkeskisestä yhteistyöstä tällaisessa tapahtumassa (kuten myös parlamentti toivoi päätöslauselmassaan 2000/2323 kulttuuriyhteistyöstä Euroopan unionissa).

Välttämättömien keskustelujen ja menettelyjen jälkeen elokuussa 2002 osoitettiin ohjelmaan osallistuville valtioille niiden pysyvien edustajien välityksellä erityinen pyyntö esittää hankkeita, joiden teemana on Eurooppa Pietarissa kaupungin 300-vuotisjuhlan tapahtumien puitteissa vuonna 2003. Pysyvien edustustojen hoitaman hakemusten jättämisen määräaika, jonka alun perin ilmoitettiin olevan 1. lokakuuta 2002, siirrettiin lokakuun 15. päivään 2002, jotta jäsenvaltioilla olisi mahdollisimman paljon aikaa ja aloite voitaisiin kuitenkin konkretisoida vuoden 2002 puolella. Vastaanotettuja hanke-ehdotuksia käsitellään parhaillaan, ja parlamentille ilmoitetaan tietenkin aloitteen jatkotoimista.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/289

(2004/C 88 E/0296)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2081/02

esittäjä(t): Christoph Konrad (PPE-DE) komissiolle

(8. heinäkuuta 2002)

Aihe: Tavoitteen 2 varojen käyttö Nordrhein-Westfalenissa

Eräs suuri Miilheimissa (Nordrhein-Westfalen/NRW) toimiva yritys joutuu jatkuvan laajentumisen vuoksi jättämään nykyisen sijaintipaikkansa, ja se etsii uutta paikkaa, johon se voisi asettua. Nordrhein-Westfalenissa on kaksi vakavasti otettavaa kilpailevaa kaupunkia: Mülheim ja Oberhausen. Oberhausenin kaupunki on ilmoittanut myöntävänsä yritykselle 1,5 miljoonan euron investointituen osavaltion hallituksen alueellisesta talouden tukiohjelmasta — jota tunnetusti rahoitetaan osittain EU:n tavoitteen 2 varoista — jos yritys valitsee Oberhausenin uudeksi sijaintipaikakseen. Koska Mülheimin kaupunki ei kuulu tavoitteen 2 alueeseen, se on tässä suhteessa huonommassa asemassa.

Katsooko komissio, että tällainen tavoitteen 2 varojen käyttö on asianmukaista?

Jos katsoo, millaisin ehdoin kaupunki tai Saksan osavaltio voi käyttää näitä varoja ratkaistakseen omaksi edukseen tilanteen, jossa kaupungit tai osavaltiot kilpailevat yritysten sijaintipaikoista?

Jos ei katso, mihin toimiin komission mielestä tulee tällaisessa tilanteessa ryhtyä?

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(12. elokuuta 2002)

Oberhausenin kaupunginvaltuustolla ei ole toimivaltaa hyväksyä Nordrhein-Westfalenin tavoitteen 2 yhtenäisen ohjelma-asiakirjan (YOA) osana rahoitustukea saavia hankkeita. Tästä vastaa yksinomaan hallintoviranomainen, joka tässä tapauksessa on Nordrhein-Westfalenin osavaltion hallitus.

Yksityisinvestointien tuki on tässä YOA:ssa pääasiassa rajattu pieniin ja keskisuuriin yrityksiin. Suuryrityksiä voidaan tukea poikkeuksellisesti, jos ne lisäävät alueen vahvuutta esimerkiksi toimenpiteessä 2.8 (uudet energiamuodot) tai toimenpiteessä 3.4 (logistiikka).

Yritysten sijoittautumista koskevat päätökset tekee yrityksen johto, ja niitä tehdessä on otettava huomioon kaikki vaikuttavat olosuhteet. Tällaisiin päätöksiin tuskin vaikuttaa yksin mahdollisuus julkisen tuen saantiin. Tämän lisäksi kaikessa tämänkaltaisessa julkisessa tuessa, olipa se alkuperältään kansallista tai yhteisön tukea, on noudatettava valtiontukia koskevaa yhteisön lainsäädäntöä.

Rakennerahastojen osalta voimassa olevien sääntöjen mukaan on olemassa kaksi toimenpidettä, joiden tarkoituksena on rajoittaa yhteisön tukea saavien yritysten toimipaikkojen siirtojen vaikutuksia. Ensinnäkin kansallisia aluetukia koskevissa yhteisön suuntaviivoissa (1) vaaditaan, että EU:n tuensaajien on pidettävä tuella luodut investoinnit tai työpaikat viiden vuoden ajan. Toiseksi rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21 päivänä kesäkuuta 1999 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1260/1999 (2) säädetään, että EU:n osarahoituksen saantiedellytyksenä tuottaviin toimintoihin on toimintojen sijoittautumispaikan säilyminen muuttumattomana viiden vuoden ajan tukipäätöksestä.

(1) EYVL C 74, 10.3.1998.

(2) EYVL L 161, 26.6.1999.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 70/19

(2004/C 70 E/021)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3750/02

esittäjä(t): Mario Mauro (PPE-DE) komissiolle

(20. joulukuuta 2002)

Aihe: Euroopan unionin ja Surinamen tasavallan väliset suhteet

Surinamessa järjestettiin toukokuussa 2000 presidentinvaalit, jotka muuttivat perinpohjaisesti maassa aiemmin vallinneen poliittisesti epävakaan tilanteen.

Ronald Venetiaanin palattua valtaan Surinamessa on ryhdytty uusiin toimiin. Julkisten varojen käyttöä valvotaan paremmin, tukia on vähennetty ja verotuloja lisätty. Maan hallitus on lisäksi päättänyt vähentää vaihtokurssien määrää markkinoilla ja lopettaa julkisen talouden alijäämän rahoittamisen rahan tarjontaa lisäämällä.

Surinamen uusi hallitus on kaikesta huolimatta saanut johdettavakseen konkurssin partaalla olevan maan, ja tarvitaan lisää uudistuksia, jotta voidaan välttää maan joutuminen vararikkoon.

Voiko komissio ilmoittaa, millainen rooli sillä on Surinamen demokratisoitumisprosessissa, ja millaista strategiaa se noudattaa kyseisen maan taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen edistämiseksi?

Aikooko komissio tehdä Surinamen kanssa kahdenvälisiä sopimuksia?

Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus

(28. helmikuuta 2003)

Yhteisö tuki kahdella miljoonalla eurolla prosessia, joka johti toukokuussa 2000 järjestettyihin yleisiin vaaleihin. Vaalit arvioitiin vapaiksi ja oikeudenmukaisiksi, ja niitä oli seuraamassa vaalitarkkailijoita jäsenvaltioista.

Komissio ja kansainvälinen yhteisö pitävät myönteisenä demokratisoitumiskehitystä, joka maassa on tapahtunut viime vuosina. Demokratian vakiinnuttaminen on nyt etusijalla, ja siitä käydään jatkuvaa vuoropuhelua maan hallituksen, kansalaisyhteiskunnan ja kansainvälisen yhteisön kesken. Komissio toimii tässä yhteydessä aktiivisesti yhdessä jäsenvaltioiden kanssa.

Vuosina 2001 ja 2002 maan hallitus paransi julkisen talouden tilaa. Maailmanlaajuisista makrotaloudellisista takaiskuista ja julkisen sektorin palkkojen vuonna 2002 tapahtuneesta 30 prosentin noususta johtuen tilanne on nyt huononemassa. Hallitus on aivan äskettäin tehnyt kaivosalan sopimuksia, joista pitäisi olla apua, mutta tuloksia on lupa odottaa vasta keskipitkällä aikavälillä.

Suriname on ollut edunsaaja kaikissa Lomén yleissopimuksissa, ja se on ratifioinut Cotonoun sopimuksen. Komissio ja Suriname allekirjoittivat heinäkuussa 2002 Cotonoun sopimuksen mukaisen maakohtaisen strategia-asiakirjan (19,1 miljoonaa euroa), jonka painopiste on liikenteen infrastruktuurissa, myös sen institutionaalisten ja lainsäädännöllisten näkökohtien kehittämisessä, sekä talouden kasvuedellytyksiä luovissa toimissa. Lisäksi Suriname hyötyy perinteisille banaanintuottajille suunnatusta erityisestä tukikehyksestä (11 miljoonaa euroa viimeksi kuluneina neljänä vuotena) ja riisin tuonnissa Euroopan unioniin sovellettavasta etuuskohtelusta.
1.

Ympäristöalan toimenpideohjelman käynnistämisessä ilmenneiden vaikeuksien syynä olivat seuraavat seikat: hallinnon viranomaisjärjestelyjen käyttöönoton edellyttämä aika, voimassa olevia kansallisten hallintomenettelyjen noudattamisvelvoite ja ympäristöalan toimenpideohjelmasta yhteisrahoitettavien hankkeiden monimutkaisuus. Kreikan viranomaiset arvioivat Ateenassa kesäkuussa 2002 pidetyssä ohjelman seurantakomitean kokouksessa, että vaikeudet on jo lähes voitettu ja että ohjelmaa päästään toteuttamaan normaalisti. Samanlaisia vaikeuksia on kohdattu myös 17. toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 mukaiseen maaseudun kehittämistä kaudella 2000—2006 koskevan ohjelma-asiakirjaan sisältyvien maatalouden ympäristötoimenpiteiden toteuttamisessa.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3541/02 esittäjä(t): Glenys Kinnock (PSE) komissiolle. Kehitysmaiden kaupan oikeusasiamies.



Virallinen lehti nro 011 E , 15/01/2004 s. 0059 - 0059



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3541/02 esittäjä(t): Glenys Kinnock (PSE) komissiolle (11. joulukuuta 2002) Aihe: Kehitysmaiden kaupan oikeusasiamies Voiko komissio ilmoittaa kantansa ehdotukseen kehitysmaiden kauppaa käsittelevän EU:n oikeusasiamiehen perustamisesta? Oikeusasiamies auttaisi poistamaan vahingossa syntyneitä kaupan esteitä. Voiko komissio kertoa, miten tällainen ehdotus rahoitettaisiin? Pascal Lamyn komission puolesta antama vastaus (16. tammikuuta 2003) Komissio on ehdottanut, että perustettaisiin tukipalvelu tarpeellisten tietojen välittämiseksi sellaisille kehitysmaissa oleville kaupan toimijoille, jotka harjoittavat vientiä unioniin. Tukipalvelu olisi käytännössä tietokanta, joka sisältäisi tullitariffit, tarpeellisia asiakirjoja ja lainsäädäntöä, ja sen kautta olisi mahdollista saada myös neuvoja ongelmatilanteissa. Uuden palvelumuodon toivotaan tulevan kehitysmaiden käyttöön vuoden 2003 lopulla.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-3395/02 esittäjä(t): Philip Bushill-Matthews (PPE-DE) komissiolle. Sudan.



Virallinen lehti nro 011 E , 15/01/2004 s. 0053 - 0054



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3395/02 esittäjä(t): Philip Bushill-Matthews (PPE-DE) komissiolle (22. marraskuuta 2002) Aihe: Sudan Sudanissa allekirjoitettiin tammikuussa rauhansopimus, jonka toivotaan lopettavan yli miljoonan ihmisen hengen vaatineen konfliktin. Mihin toimiin Euroopan unioni aikoo ryhtyä Sudanin rauhanprosessin edistämiseksi? Onko Euroopan unioni harkinnut keskeyttävänsä Sudanista tuotavalla öljyllä käytävän kaupan, kunnes Sudaniin on saatu pysyvä rauha? Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus (18. joulukuuta 2002) Unioni aikoo Machakon rauhanneuvottelujen jälkeen normalisoida suhteensa Sudaniin ja aloittaa uudelleen yhteistyön rauhanprosessin edistämiseksi. Neuvoston kesäkuussa 2002 hyväksymien päätelmien mukaisesti unioni etenee rauhanprosessin vauhdittamisessa asteittain seuraavasti: - Rauhansopimuksen tekemiseen asti unioni jatkaa poliittista vuoropuhelua niiden vuonna 2002 tehtyjen, ihmisoikeuksia, demokratiaa ja oikeusvaltiota koskevien sitoumusten pohjalta, jotka Sudanin hallitus on hyväksynyt. - Rauhansopimuksen hyväksymisen jälkeen unioni aloittaa suhteiden normalisoinnin. Cotonoun sopimuksen mukaisesti näiden suhteiden perustana ovat ihmisoikeuksien kunnioittaminen, demokratian ja oikeusvaltion periaatteiden noudattaminen sekä rauhanrakentaminen ja selkkausten ratkaiseminen. Kysymyksessä tiedustellaan komission kantaa Sudanista tuotavalla öljyllä käytävän kaupan mahdollisen keskeyttämiseen. Tämän osalta komissio uskoo vakaasti saavansa huolenaiheensa ja odotuksensa paremmin kuuluviin sitouttamispolitiikan kuin eristämispolitiikan avulla. Yhdistyneiden kansakuntien yksipuolisten pakotteiden vastapainoksi esittämät lisäpakotteet toimivat tehokkaasti pikemminkin ulkopoliittisina välineinä. Tässä tapauksessa yksipuolisten pakotteiden taloudellinen vaikutus olisi hyvin rajallinen, koska Sudanin öljynviennin päämarkkina-alueita ovat Kiina (63 prosenttia 1,2 miljardin euron viennistä vuonna 2000) ja Japani (vientiosuus 23 prosenttia), ja unionin markkinat ovat sille toisarvoiset.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3910/02 esittäjä(t): Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) komissiolle. Autorahoituksen syrjivyys Suomessa.



Virallinen lehti nro 280 E , 21/11/2003 s. 0033 - 0034



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3910/02 esittäjä(t): Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) komissiolle (14. tammikuuta 2003) Aihe: Autorahoituksen syrjivyys Suomessa Suomen autojen maahantuontia koskevia säädöksiä on äskettäin tarkistettu siten, että ne eivät estäisi kilpailua ja syrjisi yksityistä ja/tai rinnakkaista maahantuontia. Käytännössä vaikuttaa kuitenkin siltä, että yksityinen kuluttaja on edelleen sidottu vanhoihin merkkikohtaisiin maahantuojiin, sillä toistaiseksi rahoitussopimuksen voi saada vain heidän kauttaan ostetuille autoille. Suomessa toimivista rahoitusliikkeistä suurimmat ovat Nordea ja OPR, lisäksi toimii muutama pienempi rahoittaja. Käytännössä kaikki kuitenkin näyttäisivät noudattavan samaa käytäntöä. Onko komissio tietoinen Suomen tilanteesta autokaupan rahoitusmarkkinoilla ja valvooko komissio kilpailun toteutumista tällä alalla? Onko vallitseva käytäntö komission näkemyksen mukaan EU:n kilpailulakien mukainen ja mitä komissio aikoo tehdä asiassa? Onko muissa jäsenmaissa vastaavanlaisia käytäntöjä, jotka voivat estää komission kilpailua vapauttavien päätösten toteutumisen? Mario Montin komission puolesta antama vastaus (25. helmikuuta 2003) Komissiolle ei ole ilmoitettu ongelmista uusien moottoriajoneuvojen hankinnan rahoitusmarkkinoilla Suomessa. Siksi komissio ei pysty arvioimaan, onko arvoisan parlamentin jäsenen kuvailema käytäntö yhteisön kilpailusääntöjen mukainen. Parlamentin jäsenen esittämien tietojen perusteella ongelma näyttää liittyvän suomalaisten rahoituslaitosten toimintaan. Tällöin on ensisijaisesti Suomen kilpailuviranomaisten tehtävä ryhtyä toimenpiteisiin yhteisön kilpailusääntöjen tai Suomen kilpailulainsäädännön nojalla. Suomen kilpailuviranomaiset ovat ilmoittaneet komissiolle, ettei niille ole toistaiseksi tehty virallista kantelua asiasta. Kilpailuviranomaiset vakuuttavat seuraavansa tilannetta valppaasti ja tarkastelevansa sitä myös Suomen autoverosäännösten muutoksen voimaantulon yhteydessä, jolloin rinnakkaistuojien tilanteen pitäisi parantua. Komission tietoon ei ole tullut, että muissa jäsenvaltioissa olisi tämäntyyppisiä käytäntöjä.