KIRJALLINEN KYSYMYS E-0544/99

esittäjä(t): Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) komissiolle

(12. maaliskuuta 1999)

Aihe: Kalataloustuotteiden säilyketeollisuus ja vesiviljely Euroopan unionissa

Kesäkuussa 1998 pidetyssä täysistunnossa Euroopan parlamentti keskusteli mietinnöstä Kalataloustuotteiden säilyketeollisuus ja vesiviljely Euroopan unionissa (A4-0137/98)(1) ja hyväksyi sitä koskevan päätöslauselman, jossa Euroopan parlamentti "pyytää komissiota ja neuvostoa tukemaan yhteisön säilykkeiden sisällyttämistä apuatarvitsevien maiden humanitaariseen elintarvikeapupolitiikkaan, koska säilykkeet takaavat elintarvikkeiden ravinto-ominaisuuksien säilymisen, optimaaliset säilyttämisolosuhteet ja kuljetuksen helppouden".

Mitä tässä kohdassa pyydettyjä toimenpiteitä on toteutettu?

(1) EYVL C 210, 6.7.1998, s. 295.

Komission jäsenen Emma Boninonkomission puolesta

antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiinE-0524/99, E-0525/99, E-0527/99, E-0528/99, E-0529/99, E-0530/99, E-0531/99,E-0532/99, E-0533/99, E-0534/99, E-0535/99, E-0537/99, E-0538/99, E-0539/99,E-0540/99, E-0541/99 ja E-0544/99

(3. toukokuuta 1999)

Komissio toteaa säilyketeollisuuden tilannetta koskevasta komission tutkimuksesta, että komissio on ottanut vuotta 1999 koskevaan työsuunnitelmaansa asetusehdotuksen kalavaroja koskevien tärkeimpien tietojen keräämisestä. Asetuksessa säädettäisiin jalostusteollisuutta, myös säilyketeollisuutta koskevien tiettyjen taloudellisten tietojen keräämisestä.

Komissio korostaa, että kalastus- ja vesiviljelytuotteiden säilyketeollisuudelle myönnettävän tuen kaltainen tuki on otettu huomioon kalastus- ja vesiviljelyalaa edistävissä rakenneohjelmissa. Näihin ohjelmiin kuuluvat yleensä aina osa-alueet "tuotteiden jalostaminen ja kaupanpitäminen", "myynninedistäminen" ja "pilottitoimet". Yksittäisten hankkeiden, erityisesti säilyketeollisuutta hyödyttävien hankkeiden valitseminen kuuluu jäsenvaltion nimeämän hallintoviranomaisen tehtäviin. On korostettava, että tuotteen yhteisön alkuperään perustuvan myynninedistämiskampanjan rahoitustuki olisi yhteisön erityisesti Maailman kauppajärjestön yhteydessä tekemien kansainvälisten sitoumusten vastainen syrjivä toimenpide.

Yhteisön tariffisäännöstö perustuu yhteisön kauppapolitiikkaan, johon kuuluvat myös yksipuolisesti myönnetty tullietuuskohtelu (esim. yleinen tullietuusjärjestelmä GSP tai hankintapolitiikka) tai sopimuksen (esim. Lomén yleissopimuksen tai vapaakauppasopimusten) perusteella myönnetty tullietuuskohtelu. Näitä tariffialennuksia tarkistetaan säännöllisesti kausittaisen ajan tasalle saattamista koskevan menettelyn mukaisesti (yksipuoliset kiintiöt ja suspensiot) tai niiden perustana olevassa säännöksessä asetetun menettelyn mukaisesti (GSP, Lomén yleissopimus, Eurooppa-sopimukset). Niinpä uusi 1. heinäkuuta 1999 ja 31. joulukuuta 2001 välistä kautta koskeva GSP-järjestelmä tuli äskettäin voimaan ja uudesta Lomén yleissopimuksesta neuvotellaan parhaillaan Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden (AKT-maiden) kanssa. On selvää, että tarpeettomat kauppaetuudet poistetaan näissä tarkistuksissa ja neuvotteluissa.

Yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikkaan voi kuulua tuensaajamaiden tuotteiden pääsy yhteisön markkinoille tullietuuksin. Tällä tavalla yhteisöön tuotuihin tuotteisiin sovelletaan samoja säännösten ja määräysten mukaisia velvoitteita ja vaatimuksia kuin yhteisön tuotantoon, sillä tariffialennuksen myöntämiseen ei voida liittää epärehellistä kilpailua. Vaikka jonkin kolmannen maan tietyt tuotteet olisivat kilpailukykyisempiä esimerkiksi alhaisempien työvoimakustannusten vuoksi yhteisön tukijärjestelmällä ei välttämättä lisättäisi yhteisön teollisuuden kilpailukykyä. Tällainen järjestelmä olisi lisäksi yhteisön tekemien kansainvälisten sitoumusten vastainen.

Komissio tarkistaa parhaillaan niiden kolmansien maiden luetteloa, joista ihmisravinnoksi tarkoitettujen kalastustuotteiden tuonti on sallittua, sellaisten kolmansien maiden luettelosta, joista kalastustuotteiden tuonti ihmisravinnoksi on sallittua, 22 päivänä huhtikuuta 1997 tehdyn komission päätöksen 97/296/EY(1) mukaisesti (päätös on viimeksi muutettu 28 päivänä tammikuuta 1999 tehdyllä komission päätöksellä 99/136/EY(2)). Luetteloon hyväksytään vain maat, jotka ovat antaneet takeet siitä, että yhteisöön tuotavat kalastustuotteet täyttävät yhteisön lainsäädännössä kuluttajien terveyden suojelemiseksi annetut terveyttä koskevat vaatimukset. Komissio tekee toimivaltaisten viranomaisten toimia koskevia tarkastuksia varmistaakseen, että kyseisten kolmansien maiden terveyttä koskevat säännökset ja määräykset vastaavat vähintään tuotteiden tuottamista ja markkinoille saattamista koskevia yhteisön säännöksiä ja määräyksiä. Tarkastuksiin kuuluu lainsäädäntöön, toimivaltaisiin viranomaisiin ja niiden tarkastusyksiköihin sekä yhteisöön tarkoitettujen kalastustuotteiden tuotannossa, varastoinnissa ja toimittamisessa noudatettaviin terveyttä koskeviin olosuhteisiin liittyvän asiakirja-aineiston tarkastaminen.

Lisäksi komissio tekee tarkastusmatkoja valvoakseen viranomaisten tarkastustoiminnan tasoa, tähän kuuluu myös yksittäisten laitosten tarkastaminen; samassa yhteydessä varmistetaan paikan päällä, että kyseiset laitokset noudattavat asiaankuuluvaa lainsäädäntöä. Kuluttajien terveyden suojeluun liittyvän riskinhallintamenettelyn perusteella päätetään, mihin kolmansiin maihin komission tarkastajat matkustavat. Komissio toteuttaa parhaillaan laajaa kolmansien maiden tarkastusmatkaohjelmaa, jonka tarkoituksena on arvioida kalastustuotteille yhteisön lainsäädännössä, erityisesti terveyttä koskevista vaatimuksista kalastustuotteiden tuotannossa ja saattamisessa markkinoille 22 päivänä heinäkuuta 1991 annetussa neuvoston direktiivissä 91/493/ETY(3) ja terveyttä koskevista vaatimuksista elävien simpukoiden tuotannossa ja saattamisessa markkinoille 15 päivänä heinäkuuta 1991 annetussa neuvoston direktiivissä 91/492/ETY 3 asetettujen terveyttä koskevien vaatimusten täytäntöönpanosta vastuussa olevien viranomaisten toimia. Vuoden 1999 tarkastusmatkaohjelmassa tärkeimmäksi seikaksi on katsottu kolmansien maiden kalastustuotteiden ja elävien simpukoiden alaa koskeva tarkastaminen. Vuoden 1999 alkupuoliskolle on jo suunniteltu noin 30 tarkastusmatkaa. Vuonna 1999 suunnitellaan toteutettavaksi kaiken kaikkiaan noin 50 tarkastusmatkaa.

Komissio ehdotti kalastus- ja vesiviljelytuotteiden yhteisen markkinajärjestelyn uudistamisen yhteydessä kokonaisia tai osittaisia yksipuolisia tariffivapautuksia määräämättömäksi ajaksi sellaisille lajeille, joiden tarjonta on riittämätöntä tai joista ei ole tarjontaa yhteisön markkinoilla, jotta jalostusteollisuudelle varmistettaisiin kilpailukykyisemmät ja vakaammat hankintaedellytykset.

Arvoisaa parlamentin jäsentä kehotetaan vertailulaboratorioita koskevissa asioissa tutustumaan tekemäänsä kirjalliseen kysymykseen nro 3971/98(4) annettuun vastaukseen.

Jo reilu vuosi sitten aloitettiin poliittisluonteinen keskustelu tullietuusmenettelyjen toimivuuden tehostamisesta, erityisesti alkuperää koskevien sääntöjen noudattamisessa ja valvonnassa. Asiasta ilmaisivat kantansa komissio tullietuusjärjestelmien hallinnosta heinäkuussa 1997 julkaisemallaan tiedonannolla, neuvosto 18. toukokuuta 1998 julkaisemissaan sisämarkkinoita koskevissa päätelmissä ja parlamentti hyväksymällä 21. lokakuuta 1998 Nordmannin muistion. Komissio on ehdottanut tullietuusjärjestelmien uudistamisohjelmaa (jota on osittain jo alettu toteuttaa), jossa nämä ongelmat otetaan kokonaisvaltaisesti huomioon.

Hyväksyessään äskettäin oliiviöljyn yhteisen markkinajärjestelyn (rasva-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen 136/66/ETY muuttamisesta 20 päivänä heinäkuuta annettu neuvoston asetus (EY) 1638/98(5)) neuvosto noudatti komission ehdotusta säilyttää periaate maksaa tuotantotukea tiettyjen säilykkeiden tuotannossa käytetyn oliiviöljyn tuotannolle. Tuen taso vahvistetaan ennen kaikkea oliiviöljyn maailmanmarkkinahinnan perusteella. Tämä hinta muotoutuu yhteisössä, sillä yhteisön osuus maailman tuotannosta on 80 prosenttia, joten se on tärkein toimija. Koska markkinatilanteelle on ollut ominaista jo kohta vuoden ajan, ettei vientitukea makseta (lukuun ottamatta lyhyttä kautta syyskuussa 1998, jolloin maksettiin 10 ecua 100 kilogrammalta), komissio päätti mukauttaa myös säilykkeiden tuen tason. Tasoa laskettiin asteittain 67,18 ecusta 100 kilogrammalta vuoden 1998 tammikuussa 44 ecuun 100 kilogrammalta vuoden 1998 marraskuussa. Tarkoituksena oli ottaa huomioon markkinatilanne ja pyrkiä säilyttämään merkittävä tukitaso oliiviöljyyn perustuvien säilykkeiden erityisalan tukemiseksi.

Arvoisaa parlamentin jäsentä pyydetään tutustumaan ehdotukseen neuvoston asetukseksi (EY) kalatalousalan rakenteellisia toimia koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja edellytyksistä ja sen 17 artiklan 1 kohdan c alakohtaan(6) saadakseen tietoja vaikeuksiin joutumassa olevalle säilykealalle mahdollisesti maksettavista tasaushyvityksistä.

Yhteisön teollisuus turvautuu laajalti tuontiin raaka-ainehankintojen turvaamiseksi. Jotta kyseessä oleva yhteisön teollisuudenala säilyttäisi kilpailukykynsä kolmansissa maissa valmistettujen tuotteiden rinnalla, raaka-aineena käytettävän tonnikalan tuontimaksujen periminen on keskeytetty kokonaan (lukuun ottamatta tonnikalan selkäfileitä). Tonnikalasta maksettavat tasaushyvitykset otettiin käyttöön vuonna 1970, ja niiden tarkoituksena on ollut korvata jalostusteollisuuden raaka-aineena käytetyn tonnikalan tuontijärjestelmästä yhteisön tuottajille aiheutuvat haitat. Jos tuontihinta laskee, yhteisön tuottajille maksetaan tulotason varmistamiseksi hyvitys tietyissä olosuhteissa siitä osasta niiden tuotantoa, joka myydään yhteisössä. Tämä hyvitysjärjestelmä perustuu yhteisön tuotantohintaan, jonka neuvosto vahvistaa vuosittain komission ehdotuksesta kolmen viimeksi kuluneen markkinointivuoden keskihinnan perusteella. Arvoisa parlamentin jäsen totesikin jo, että tonnikalan selkäfilee on myös yhteisön säilyketeollisuudessa käytetty raaka-aine. Tälle tuotteelle ei makseta tasaushyvitystä ja siihen sovelletaan 24 prosentin tullia. Tämän raaka-aineen käyttö säilyketeollisuudessa on lisääntynyt. Säilyketeollisuus joutuukin hankinnoissaan turvautumaan maailmanmarkkinoihin kasvavien tarpeittensa tyydyttämiseksi. Rajoitetut tariffikiintiöt avattiin vuonna 1997 (1 000 tonnille 12 prosenttia) ja vuonna 1998 (1 200 tonnille yhdeksän prosenttia) sekä vuonna 1999 (1 200 tonnille kuusi prosenttia).

Jotta yhteisön teollisuus kykenisi kohtaamaan paremmin kolmansien maiden kanssa lisääntyvän kilpailun, komissio ehdotti osittaista yksipuolista luopumista tariffimaksuista yhteisen markkinajärjestelyn uudistuksen yhteydessä.

Lomén yleissopimuksen yhteydessä sovittujen ja GSP-järjestelmään kuuluvien huumeiden torjuntaa tukevien tonnikalan tariffimyönnytysten vuoksi etuuskohtelujärjestelyjen perusteella toteutettavasta tuonnista aiheutuu myönteisiä seurauksia edunsaajamaina olevien kolmansien maiden kyseisten tuotteiden tuottajille. Jos näillä järjestelyillä onnistutaan luomaan työpaikkoja sellaisen taloudellisen toiminnan yhteydessä, joka on tarkoitettu vaihtoehdoksi huumeiden valmistamisessa käytettävien raaka-aineiden tuotannolle, ja kannustamaan kehitystä, niiden tavoitteet ovat oikeutettuja.

Komissio suosii säilykkeiden ostamista ja toimittamista kolmansille maille tarkoitetun kiireellisen elintarvikeavun yhteydessä. Kumppanuudesta tehdyn puitesopimuksen määräysten mukaisesti toimijoina olevat kumppanit ovat vastuussa tuotteiden ostoista ja niihin liittyvistä palveluista, mukaan lukien lähettäminen, kuljetus ja varastointi. Humanitaaristen järjestöjen on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että elintarvikkeet vastaavat mahdollisimman hyvin paikallisia ruokailutottumuksia ja -tarpeita ja ovat sopivia laadultaan, kustannuksiltaan, säilyvyydeltään ja käyttöajaltaan. Puitesopimuksessa määrätään myös, että humanitaaristen järjestöjen olisi tehtävä tilauksensa mieluimmin toiminnan kohteena olevasta maasta tai kyseiseen maantieteelliseen alueeseen kuuluvasta maasta. Jos tilauksia ei voida toimittaa tai tuotteet ovat liian kalliita, tilaukset tehdään yhteisöstä tai tarvittaessa kehitysmaista. Poikkeustapauksissa tilaukset voidaan tehdä muista kehittyneistä maista teknisistä tai laatuun perustuvista syistä tai koska edellä mainitut markkinat eivät pysty toteuttamaan toimituksia, tuotteiden pulan tai korkeiden kuljetuskustannusten vuoksi.

(1) EYVL L 122, 14.5.1997.

(2) EYVL L 44, 18.2.1999.

(3) EYVL L 268, 24.9.1991.

(4) EYVL C 325, 12.11.1999.

(5) EYVL L 210, 28.7.1998.

(6) KOM(98) 728 lopullinen, EYVL C 16, 21.1.1999.