KIRJALLINEN KYSYMYS E-2887/02 esittäjä(t): Cristiana Muscardini (UEN) komissiolle. Polttoaineet ja saastuminen.



Virallinen lehti nro 155 E , 03/07/2003 s. 0059 - 0061



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2887/02 esittäjä(t): Cristiana Muscardini (UEN) komissiolle (14. lokakuuta 2002) Aihe: Polttoaineet ja saastuminen Ilmakehän saastuminen, joka johtuu suureksi osaksi bensiinikäyttöisten moottoriajoneuvojen haitallisista päästöistä, huonontaa yhä suuremmassa määrin suurkaupunkien elinoloja ja vaarantaa kansalaisten terveyden. Markkinoilla on kuitenkin polttoaineita, jotka eivät saastuta lainkaan, kuten maakaasu, tai jotka saastuttavat vain vähän, kuten nestekaasu (LPG). Niiden käyttö vähentäisi ilmakehän saastumista. Euroopan maista 26:ssa on käytössä yhteensä 7 154 nestekaasuasemaa, joista 1 830 on Italiassa, 1 699 Alankomaissa, 1 033 Ranskassa, 634 Belgiassa, 465 Tanskassa ja 260 Irlannissa. Kysymyksen esittäjällä ei ole tarkkoja tietoja siitä, paljonko maakaasuasemia on, mutta niitä on oletettavasti ainakin tällä hetkellä huomattavasti vähemmän. 1. Katsooko komissio, että edellä mainittujen polttoaineiden käytön yleistyminen pysäyttäisi suurkaupunkien elinolojen huononemisen, joka johtuu jatkuvasti kasvavasta liikenteen määrästä? 2. Voiko komissio ilmoittaa, miksi edellä mainittuja polttoaineita käytetään vain vähän siitäkin huolimatta, että ne ovat paljon halvempia kuin bensiini? 3. Voiko komissio tehdä aloitteita, joilla pyrittäisiin vaikuttamaan autonvalmistajiin ja kuluttajiin vaihtoehtoisten polttoaineiden käytön edistämiseksi? 4. Katsooko komissio, että on tarpeen ryhtyä kaikkiin tarvittaviin toimiin kestävän kehityksen tavoitteiden mukaisen ympäristöystävällisyyden tason saavuttamiseksi? 5. Katsooko komissio, että edellä mainittujen polttoaineiden käytön yleistyminen vähentäisi öljyn tuonnista aiheutuvia huomattavia kustannuksia ja edistäisi samalla Euroopan unionin energiaomavaraisuutta? Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus (10. joulukuuta 2002) Kuten parlamentin jäsen kysymyksessään mainitsee, korvaavien polttoaineiden käyttöön liittyy kaksi keskeistä kysymystä: ympäristöongelmat ja energian toimitusvarmuus. Haitallisista ilmansaasteista säädetään yhteisössä lainsäädännöllä, joka on periaatteessa teknisesti neutraalia ja suoriteperusteista. Niin sanotut Euro III -rajat tulivat voimaan vuonna 2000, ja niitä tiukennetaan edelleen vuonna 2005 (Euro IV). Lisäksi raskaita hyötyajoneuvoja koskevat entistä tiukemmat typen oksidien raja-arvot (Euro V) tulevat voimaan vuonna 2008. Nämä raja-arvot ovat niin tiukkoja, että niiden täyttäminen edellyttää erityistoimia myös korvaavia polttoaineita käyttävien ajoneuvojen osalta. Siksi onkin kyseenalaista, tarjoavatko nestekaasu- tai maakaasukäyttöiset ajoneuvot ilmansaasteiden kannalta minkäänlaisia etuja tavanomaisia polttoaineita käyttäviin ajoneuvoihin nähden. Dieselajoneuvoihin verrattuna pientä etua on havaittavissa hiukkaspäästöissä, mutta vain hyvin alhaisella päästötasolla. Pitkällä aikavälillä uusiutuvaan energiaan perustuvien polttoaineiden osuutta on lisättävä myös liikenteen alalla kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi. Tässä suhteessa ratkaisuksi ei sovellu sen enempää maakaasu kuin nestekaasukaan. Keskipitkällä aikavälillä maa- ja nestekaasun käyttö tarjoaa kasvihuonekaasujen osalta joitakin etuja suhteessa bensiinikäyttöisiin ajoneuvoihin mutta ei suhteessa dieselkäyttöisiin ajoneuvoihin. Lisäksi tämä edellyttää, että maakaasun jakeluketjussa ei synny merkittäviä metaanipäästöjä. Energiahuollon kannalta komission energiahuoltostrategiaa koskevasta vihreästä kirjasta käydyn keskustelun keskeisiin päätelmiin kuuluu energia- ja toimituslähteiden monipuolistamisen tarve(1). Tällä hetkellä liikenne on lähes täysin riippuvainen öljystä. Liikenteen polttoainehuollon monipuolistaminen on välttämätöntä energian toimitusvarmuuden parantamisen vuoksi. Näin ollen komissio on samaa mieltä siitä, että korvaavien polttoaineiden käyttöä liikenteessä tulisi lisätä. Niinpä se antoi vuosi sitten tätä kysymystä koskevan tiedonannon sekä kaksi direktiiviehdotusta biopolttoaineiden käyttöönotosta ja verohelpotuksista niiden käytön edistämiseksi. Tämän lisäksi komissio työskentelee parhaillaan asiaan liittyvien sidosryhmien kanssa selvittääkseen sekä pitkän että keskipitkän aikavälin toteutusstrategioita korvaavien polttoaineiden käytön osuuden nostamiseksi 20 prosenttiin vuoteen 2020 mennessä. (1) Loppuraportti vihreästä kirjasta Energiahuoltostrategia Euroopalle (KOM(2002) 321 lopullinen).