KIRJALLINEN KYSYMYS E-0455/02

esittäjä(t): Luis Berenguer Fuster (PSE)ja Fernando Pérez Royo (PSE) komissiolle

(22. helmikuuta 2002)

Aihe: Verotus ja polttoainemarkkinat

Joulukuun 27. päivänä 2001 annetussa Espanjan laissa 24/2001 (Espanjan valtion virallinen lehti 31. joulukuuta 2001) on säädetty uuden veron määräämisestä tietyille Espanjassa myytäville polttoaineille 1. tammikuuta 2002 lähtien.

Uutta veroa koskevien säännösten joukossa tärkeimpänä on verosta kertyvien tulojen käyttäminen (kokonaisuudessaan) terveydenhuollon rahoittamiseen kansallisella tasolla asetettujen tavoitteiden mukaisesti. Edellä esitetystä huolimatta osa itsehallintoalueen verokertymästä voidaan käyttää ympäristötoimiin, joiden pitää täyttää samat vaatimukset. Käytettävissä oleva verokertymä muodostuu valtion ja itsehallintoalueiden kertymien summasta.

Polttoaineiden nykyinen valmisteverojärjestelmä Espanjassa on tasoltaan riittävä ja asianmukainen sekä sopusoinnussa valmisteveron tason yhdenmukaistamispyrkimysten kanssa Euroopan unionin tasolla, jotta voidaan välttää vääristymät, jotka voivat johtua verotuksen erilaisuudesta.

Valmisteveron luonteeseen kuuluu, että sillä pyritään tasaamaan verotuksen kohteena olevien hyödykkeiden kulutuksesta johtuvia yksityisiä ja julkisia kustannuksia, jopa niin, että voitaisiin puhua oikeutetusti sosioekonomisilla perusteilla puollettavan, sosiaalisesti toivottavien tarkoitusperien edistämisestä.

On otettava huomioon aikaisemmin mainittujen seikkojen yhdistelmä ja se, että vero on oikeastaan lähellä arvonlisäveron kaltaista epäsuoraa verotusta sekä se, että uudesta verosta peräisin olevien tulojen käyttöjärjestelmä on epäselvä. Lisäksi on muistettava veron hyväksymisen yhteydessä noudatetut oudot lainsäädäntöön liittyvät menettelyt.

1. Katsooko komissio yhteisön verotuksen yhdenmukaistamistarpeeseen liittyen, että Espanjan hallitus voi ottaa käyttöön uuden veron, jolla verotetaan harmonisointimääräysten alaista, jo verotettua hyödykettä?

2. Jos katsoo, voidaanko uudesta verosta kertyneitä tuloja määrätä tiettyyn erityistarkoitukseen?

3. Jos erityistarkoitus voidaan määrätä, voidaanko tarkoitus jättää liittämättä valmisteveron luonteeseen aikaisemmasta määrittelytavasta poiketen?

4. Jos vastaus kolmeen ensimmäiseen kysymykseen on myönteinen, voiko Espanjan hallitus toteuttaa tämän verouudistuksen ilman, että se pyytää yhteisön viranomaisten suostumusta ja/tai että se jättää ilmoittamatta näille verotusta yhdenmukaistamaan pyrkivien yhtenäistettyjen politiikkojen mukaisesti?

5. Jos vastaus neljänteen kysymykseen on kielteinen, mihin toimiin Espanjan hallituksen olisi pitänyt ryhtyä tyydyttääkseen yhteisön viranomaisten vaatimukset? Mitä toimenpiteitä komissio pyytää Espanjan hallitukselta tässä asiassa?

6. Jos vastaus neljänteen kysymykseen on myönteinen, miten paljon ja missä mielessä komissio katsoo toimenpiteen vaikuttavan yhteisön kauppavaihtoon tai verotuksen yhdenmukaistamiseen?

Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(9. huhtikuuta 2002)

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, jäljempänä kuudes direktiivi, 33 artiklan mukaan(1) jäsenvaltioita ei voida estää pysyttämästä voimassa tai ottamasta käyttöön valmisteveroja, rekisteröintimaksuja ja yleisesti ottaen veroja ja maksuja, jotka eivät ole luonteeltaan liikevaihtoveroja. Kuten yhteisön tuomioistuin on toistuvasti päättänyt (viimeiseksi asiassa C-437/97, Evangelischer Krankenhausverein Wien v. Abgabenberufungskommission Wien ja Wein & Co. HandelsgesmbH v. Oberösterreichische Landesregierung), kuudennen direktiivin 33 artiklassa ei estetä veron voimassa pysyttämistä tai käyttöön ottamista sillä edellytyksellä, että sen olennaiset ominaisuudet eivät ole arvonlisäveron kaltaisia.

Lisäksi kuudennen direktiivin 33 artiklassa vaaditaan, että nämä verot ja maksut eivät aiheuta rajanylitykseen liittyviä muodollisuuksia jäsenvaltioiden välisessä kaupassa.

Valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta 25 päivänä helmikuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/12/ETY(2) 3 artiklan 2 kohdan mukaan kyseisen artiklan 1 kohdassa mainituista tuotteista (kivennäisöljyt mukaan luettuina, kuten asiaa koskevissa direktiivissä on määritelty) voidaan kantaa myös muita välillisiä veroja kuin valmisteveroja, jos nämä välilliset verot on määrätty yhteen tai useampaan erityistarkoitukseen kyseisessä säädöksessä tarkoitetussa mielessä ja näiden verojen kannossa noudatetaan valmisteverojen ja arvonlisäverojen veron perusteen määräämistä, laskentaa, verovaateen täytäntöönpanokelpoisuutta ja valvontaa koskevia verotussääntöjä.

Kuten yhteisön tuomioistuin huomautti edellä mainitussa asiassa C-437/97 antamassaan tuomiossa, direktiivin 92/12/ETY 3 artiklan 2 kohdassa ei edellytetä, että jäsenvaltiot noudattaisivat kaikkia valmistevero- tai arvonlisäverosäännöksiä veron perusteen määräämisen, laskemisen, verovaateen täytäntöönpanokelpoisuuden ja valvonnan osalta. Riittää, jos välillinen vero, jolla on erityistarkoitus, on näiltä osin jommankumman yhteisön lainsäädännössä säädetyn verotustekniikan (valmisteverot tai arvonlisävero) systematiikan mukainen.

Asiassa C-434/97, komissio v. Ranska, antamassaan tuomiossa yhteisön tuomioistuin korosti, että viittaus erityistarkoitukseen tarkoittaa muuta kuin puhtaasti budjettiin liittyvää tavoitetta.

Lopuksi direktiivin 92/12/ETY 3 artiklan 3 kohdan mukaan jäsenvaltiot saavat edelleen ottaa käyttöön tai pitää voimassa muihin kuin 3 artiklan 1 kohdassa mainittuihin tuotteisiin kohdistuvia veroja, jos nämä verot eivät aiheuta rajojen ylitykseen liittyviä muodollisuuksia jäsenvaltioiden välisessä kaupassa.

Direktiivin 92/12/ETY 3 artiklan 2 kohdan tai 3 artiklan 3 kohdan sovellettavuus riippuu kyseisen Espanjan lain soveltamisalasta.

Komissio aikoo lähettää kirjeen Espanjan viranomaisille ja pyytää tietoja asiaan liittyvästä Espanjan lainsäädännöstä. Tämän lain yhdenmukaisuus Euroopan lainsäädännön kanssa tutkitaan Espanjan hallituksen antaman vastauksen valossa.

(1) EYVL L 145, 13.6.1977.

(2) EYVL L 76, 23.3.1992.