FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/827

(2004/C 78 E/0880)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3558/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(1. joulukuuta 2003)

Aihe: Äänioikeuden myöntäminen Euroopan unionin jäsenvaltioissa asuville maahanmuuttajille

Italiassa on viime aikoina käyty keskustelua mahdollisuudesta myöntää äänioikeus kunnallisvaaleissa niille yhteisön ulkopuolisista maista lähtöisin oleville maahanmuuttajille, jotka ovat asuneet kyseisessä maassa vakituisesti vähintään kuuden vuoden ajan.

Muissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa tällä hetkellä voimassa olevat säännökset ovat varsin kirjavia. Esimerkiksi Ranskassa ja Saksassa yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisilla ei ole minkäänlaista äänioikeutta. Yhdistyneessä kuningaskunnassa taas äänioikeus on myönnetty ainoastaan Euroopan unionin ja Brittiläisen kansainyhteisön kansalaisille, Espanjassa entisistä siirtomaista tulleille maahanmuuttajille ja Portugalissa brasilialaisille, perulaisille, argentiinalaisille, uruguaylaisille, norjalaisille ja israelilaisille. Irlannissa, Ruotsissa, Tanskassa, Alankomaissa ja Suomessa maahanmuuttajille myönnetään äänioikeus riippumatta siitä, minkä maan kansalaisia he ovat.

Ottaen huomioon Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmien periaatteet sekä erityisesti periaatteen, jonka mukaan ”kolmansien maiden kansalaisten oikeusasemaa olisi lähennettävä vastaamaan jäsenvaltioiden kansalaisten oikeusasemaa” ja ”henkilölle, joka on oleskellut vakituisesti jossakin jäsenvaltiossa tietyn, erikseen määriteltäväksi jäävän ajan, ja jolla on pitkäaikainen oleskelulupa, olisi annettava […] yhdenmukaiset, mahdollisimman lähellä EU:n kansalaisten nauttimia oikeuksia olevat oikeudet”,

voiko komissio ilmoittaa:

1. onko Euroopan unionissa tehty edellä mainittua asiaa koskevia tutkimuksia?

2. mikä on sen kanta unionissa vakituisesti asuvien yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisten äänioikeuteen kunnallisvaaleissa ja muissa vaaleissa?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(29. tammikuuta 2004)

Tampereen Eurooppa-neuvosto (1999) laati suuntaviivat Euroopan unionin yhteiselle maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikalle. Yksi tämän politiikan osatekijöistä on jäsenvaltioiden alueella laillisesti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten oikeudenmukainen kohtelu. Eurooppa-neuvoston päätelmissä todettiin, että kolmansien maiden kansalaisten oikeudellista asemaa olisi lähennettävä vastaamaan jäsenvaltioiden kansalaisten oikeudellista asemaa. Kolmansien maiden kansalaisille olisi annettava yhdenmukaiset oikeudet, jotka ovat mahdollisimman lähellä EU:n kansalaisten oikeuksia.

Ehdotuksessa neuvoston direktiiviksi pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten asemasta (1) selvitetään, miten tämä toteutetaan käytännössä. Neuvosto hyväksyi ehdotuksen 25. marraskuuta 2003. Äskettäin antamassaan tiedonannossa maahanmuutosta, kotouttamisesta ja työllisyydestä (2) komissio on todennut, että jäsenvaltiot harkitsevat poliittisten oikeuksien myöntämistä maassa pitkään oleskelleille asukkaille etenkin paikallistasolla, kun direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä. Komissio uskoo, että poliittisten oikeuksien myöntäminen maassa pitkään oleskelleille maahanmuuttajille on kotouttamis-prosessin tärkeä osa ja että uusi sopimus tarjoaa perustan tälle. Ennen sopimuksen voimaantuloa poliittisten oikeuksien myöntämiselle ei ole oikeusperustaa.

Komissio on tehnyt tutkimuksen Euroopan unionin jäsenvaltiossa pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten oikeudellisesta asemasta (huhtikuu 2000). Tutkimuksessa vertaillaan äänioikeuden myöntämistä kolmansien maiden kansalaisille. Komissiolla on tiedossa myös riippumattomien tutkijoiden tekemiä tutkimuksia kolmansien maiden kansalaisten poliittisesta integraatiosta ja osallistumisesta demokraattisiin prosesseihin. Kansalaisuutta koskeva tutkimus on yksi kuudennen tutkimuksen puiteohjelman 2002—2006 painopistealueista. Kansalaisuuden myöntämistä ja siitä luopumista määräävistä säännöistä jäsenvaltioissa aloitetaankin vertailututkimus vuonna 2004. Kyseisessä tutkimuksessa tarkastellaan myös kansalaisuutta vastaavaa asemaa, joka voidaan myöntää kolmansien maiden kansalaisille pitkän oleskeluajan perusteella useassa jäsenvaltiossa.

(1) EYVL C 240 E, 28.8.2001.

(2) KOM(2003) 3 3 6 lopullinen.