FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/177

(2004/C 88 E/0186)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0378/04

esittäjä(t): Hartmut Nassauer (PPE-DE) ja Bernd Lange (PSE) komissiolle

(12. helmikuuta 2004)

Aihe: Suunniteltu ehdotus toiseksi raja-arvodirektiiviksi, jonka tarkoituksena on määritellä muun muassa typpimonoksidin (NO) ohjeellinen raja-arvo työpaikoilla

Komissio aikoo työperäisen altistuksen raja-arvoja käsittelevän tiedekomitean (SCOEL) suosituksesta laskea merkittävästi typpimonoksidin raja-arvoa työpaikoilla.

Tämä antaa aihetta seuraaviin kysymyksiin:

1. Mihin tieteellisiin tuloksiin perustuu ehdotus typpimonoksidin ohjeellisen raja-arvon asettamisesta 0,2 ppm:ksi?

2. Kun raja-arvoa määritellään — vaikka kyseessä olisikin vain ohjeellinen raja-arvo — otetaanko huomioon eri jäsenvaltioiden olosuhteet, erityisesti erilaiset teollisuudenhaarat ja tässä tapauksessa varsinkin kaivostoiminnan eri tyypit?

3. Missä määrin työpaikan raja-arvon määrittelyssä on käytetty epidemiologisia tutkimuksia?

4. Millä menetelmällä NO:n 0,2 ppm:n suuruinen pitoisuus on mitattavissa? Voidaanko tätä menetelmää soveltaa myös kaivosolosuhteissa? Minkä mittausmenetelmän komissio on määritellyt neljännentoista erityisdirektiivin 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti käytettäväksi mittaustekniikaksi? Onko tämän menetelmän pätevyys todettu?

5. Millä perusteilla työpaikan NO-raja-arvoja lasketaan 125 kertaa alemmiksi kuin voimassaolevat arvot useimmissa jäsenvaltioissa?

6. Miksi typpimonoksidi (NO) on otettu mukaan toiseen raja-arvodirektiiviin, vaikkei ole voitu todeta ammattiperäisiä sairastumisia aiheutuneen altistuksesta tälle aineelle?

7. Keitä työperäisen altistuksen raja-arvoja käsittelevään tiedekomiteaan kuuluu? Kuka valitsee sen jäsenet ja millä perusteella?

8. Onko niillä, joita direktiivi koskee, ollut mahdollisuus esittää omat perustelunsa? Millä perusteella komissio on torjunut teollisuuden perustelut sekä neuvoa-antavan komitean, kaivosteollisuuden turvallisuuden ja terveellisyyden pysyvän neuvottelukunnan (SHCMOEI) ja kaivosteollisuuden alakohtaisen yhteiskomitean johtopäätökset?

Stravos Dimasin komission puolesta antama vastaus

(20. huhtikuuta 2004)

1. Neuvoston direktiivin 98/24/EY (1) 3 artiklan 1 kohdassa velvoitetaan komissio arvioimaan ”vaarallisten kemiallisten tekijöiden terveysvaikutusten ja työperäisen altistumisen tason välistä suhdetta viimeisimpien saatavina olevien tieteellisten tietojen riippumattoman tieteellisen arvioinnin avulla”. Kyseisen riippumattoman arvioinnin suorittaa tätä tarkoitusta varten perustettu (2) työperäisen altistuksen raja-arvoja käsittelevä tiedekomitea (SCOEL). Se koostuu 21:stä erittäin pätevästä riippumattomasta asiantuntijasta, joissa on tehtävien täyttämisen varmistamiseksi edustettuna koko tieteellisen asiantuntemuksen kirjo erityisesti kemian, toksikologian, epidemiologian, työlääketieteen ja työhygienian aloilta. Sillä on myös yleinen toimivalta asettaa raja-arvoja työpaikoilla. SCOEL suorittaa arviointinsa käyttäen vakiintunutta, hyväksyttyä ja julkistettua menetelmää (EUR 19253-EN), joka ottaa huomioon mittausmenetelmien saatavuuden. Komission ehdotuksen tieteellinen perusta on loppuasiakirja SCOEL/SUM/89, jonka komissio on julkaissut SCOEL:n suositusten (3) sarjassa. Kaikki SCOEL:n käyttämät tieteelliset esitykset ja tutkimukset ovat SCOEL:n asiakirjan viitteissä.

2. Neuvoston direktiivin 98/24/EY 3 artiklan 1 — 3 kohdan mukaan yhteisön tasolla määritetyt työperäisen altistumisen viiteraja-arvot (IOELV) ovat terveysnäkökohtiin perustuvia arvoja, jotka eivät sido, ja jotka on johdettu viimeisimmästä saatavilla olevasta tieteellisestä tiedosta ja käytössä olevista tarkoituksenmukaisista mittausmenetelmistä. Arvojen avulla voidaan määritellä mitä tahansa ainetta koskeva altistumisen raja-arvo, jonka alapuolella ei pitäisi olla haitallisia terveysvaikutuksia. Ne ovat saavutettaviksi tarkoitettuja tavoitteita, ja ne ovat välttämättömiä, jotta työnantaja voi määritellä ja arvioida riskit neuvoston direktiivin 98/24/EY 4 artiklan mukaisesti. Lainsäätäjä tunnistaa IOELV:n teknisen ja tieteellisen luonteen, koska direktiivissä otetaan huomioon mukautuminen tekniikan kehittymiseen. Sitä vastoin EU:n sitovat raja-arvot ovat luonteeltaan poliittisia. Ne määritellään paitsi terveysvaikutusten, myös toteuttamiskelpoisuuden, sosiaalisten ja taloudellisten vaikutusten sekä sen riskin määrän perusteella, jonka yhteiskunta on valmis hyväksymään. Poliittinen auktoriteetti on määritellyt ne EY:n perustamissopimuksen 137 artiklan nojalla. Typpimonoksidin (NO) osalta komissio on myös tietoinen jäsenvaltioissa suoritetuista erityisistä mittauksista. Esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan terveys- ja turvallisuusviranomaisen Chemical Agents Occupational Hygiene Unit of the Technology Division (teknisen osaston kemiallisten aineiden työhygienian yksikkö) tarkasteli typpimononoksidin ja typpidioksidin käyttöä ja niille altistumista Yhdistyneen kuningaskunnan työpaikoilla. Kaivosalalla mitattu keskimääräinen työpaikka-altistumisen määrä oli 0,3—0,81 miljoonasosaa (ppm). Komissio ei ole vielä arvioinut, missä määrin nämä tulokset voidaan ottaa huomioon, kun tehdään NO:n uutta IOELV:tä koskevaa päätöstä.

3. SCOEL perehtyy kaikkiin olennaisiin saatavilla oleviin epidemologisiin tutkimuksiin ja kaikkeen muuhun olennaiseen tieteelliseen tietoon, kun se suosittelee IOELV:ia. Tähän liittyen ja erityisesti NO:n osalta SCOEL on tutkinut Saksan työturvallisuudesta ja työlääketieteestä vastaavan laitoksen (BAuA) ja kaivosteollisuuden työnantajien työsuhdevastuuvakuutuksen instituutin (IGF) vuonna 1998 julkaiseman työterveystutkimuksen (1998 julkaisusarja Bau A/FB 791) alustavia tuloksia. Niissä on tutkittu yli 400 potaskateollisuuden kaivostyöntekijää, ja heidän keuhkojensa toiminnassa ei ole havaittu muutoksia. Kun tutkimus on saatettu loppuun ja se on saatavilla, SCOEL tutkii sen ja tarvittaessa päivittää suosituksensa. Komissio harkitsee myös käynnistävänsä 90 päivää kestävän rottakokeen, jota kyseinen teollisuus on tarjoutunut rahoittamaan. Sen pitäisi lisätä seuraavan kolmen vuoden aikana tieteellisestä tiedosta nykyisin olevaa tietoa. Koe noudattaa direktiivin 67/548/ETY (4) vaatimuksia.

4. NO-pitoisuuksia ulkona tai työpaikalla mittaavia kaupallisia laitteita on saatavana noin 5 miljardisosan (ppb) mittaamistarkkudella ja muutaman minuutin vasteajalla. Sen lisäksi on saatavana passiivisia NO-näytteenottokeräimiä, joita käytetään usein monesta eri paikasta tapahtuvaan tietojen keruuseen, ja niiden mittaamistarkkuus on alempi, 0,07 ppm-h. Maailman terveysjärjestö (WHO) ja Kansainvälinen työjärjestö (ILO) ovat julkaisseet yhdessä International Programme on Chemical Safetyn (kansainvälinen kemikaali-turvallisuusohjelma, IPCS) puitteissa julkaisun Environmental Health Criteria 188. — Nitrogen Oxides (ympäristön terveellisyyden arviointiperusteet 188 — typpioksidit) (toinen painos), jossa kuvataan tyhjentävästi markkinoilla oleva menetelmä NO:n tutkimiseksi ja keräämiseksi. CEN-standardiluonnoksessa pr-EN 14211 Ambient air quality — Measurement method for the determination of the concentration of nitrogen dioxide and nitrogen monoxide by chemiluminiscence (ulkoilmanlaatu ja menetelmä typpidioksidin ja typpimonoksidin esiintymien mittaamiseksi kemiallisen luminisenssin avulla) ja ISO-standardissa 7996:1985, joka koskee typpioksidien määrittelyä ulkoilmassa, määrätään yhdenmukaisesta mittaamismenetelmästä. Komissio arvioi lisäksi työpaikkamittausten käytännöllisyyden ja EN 428 -mukaisuuden.

5. Nykyinen typpimonoksidin IOELV, joka on 25 ppm, määriteltiin vuonna 1991 (5). Sen jälkeen on saatu uutta tieteellistä tietoa, mukaan luettuna vuonna 1995 tehty eläintutkimus. Niiden mukaan jopa 0,5 ppm:n altistus voisi aiheuttaa keuhkovaurion, joskin SCOEL on arvoinut näiden tulosten olevan jossain määrin epäjohdonmukaisia ja NO:n genotoksisuuspotentiaalin jäävän elävässä organismissa jää epävarmaksi.

6. Direktiivin 98/24/EY mukaan komissiolla on velvollisuus määritellä altistuksen viiteraja-arvot, kun sillä on siihen tarvittavat tiedot.

7. SCOEL:n kokoonpano, nimittämissäännöt ja sen tehtävät käyvät ilmi edellä mainitusta komission 12. heinäkuuta 1995 tekemästä päätöksestä.

8. NO:ta koskeva suositusluonnos on SCOEL:n noudattaman menettelyn mukaan lähetetty lausuntoja varten kuuden kuukauden ajaksi yhteyselimille, joihin myös toimialajärjestöt kuuluvat. Saadut lausunnot ovat olleet huolellisesti harkittuja, ja suositusluonnoksen tekstiä on muutettu niiden mukaisesti. Komissio lähetti lisäksi tarkistetun luonnoksen kolmikantaiselle kaivosteollisuuden ja muun kaivannais-toiminnan turvallisuuden ja terveellisyyden pysyvälle neuvottelukunnalle (SHCMOEI) lausuntoa varten. Komissio arvioi yhä sen lausuntoa.

(1) Council Directive 98/24/EC of 7 April 1998 on the protection of the health and safety of workers from the risks related to chemical agents at work (fourteenth individual Directive within the meaning of Article 16(1) of Directive 89/391/EEC), OJ L 131, 5.5.1998.

(2) 95/320/EC: Commission Decision 95/320/EC of 12 July 1995 setting up a Scientific Committee for Occupational Exposure Limits to Chemical Agents, OJ L 188, 9.8.1995.

(3) http://europa.eu.int/comm/employment_social/health_safety/publicat/sum_89_nitrogen_monoxide.pdf

http://europa.eu.int/comm/employment_social/health_safety/publicat/sum_89_nitrogen_monoxide.pdf

(4) Council Directive 67/548/EEC of 27 June 1967 on the approximation of laws, regulations and administrative provisions relating to the classification, packaging and labelling of dangerous substances, OJ P 196, 6.8.1967.

(5) Commission Directive 91/322/EEC of 29 May 1991 on establishing indicative limit values by implementing Council Directive 80/1107/EEC on the protection of workers from the risks related to exposure to chemical, physical and biological agents at work, OJ L 177, 5.7.1991.