FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/498

(2004/C 84 E/0576)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2861/03

esittäjä(t): Graham Watson (ELDR) komissiolle

(26. syyskuuta 2003)

Aihe: Geneettinen muuntelu

Ylä-Itävallan osavaltio on esittänyt komissiolle Ylä-Itävallan julistamista geenimuuntelusta vapaaksi vyöhykkeeksi. Komission jäsen Margot Wallström ilmoitti 2. syyskuuta 2003, ettei komissio hyväksy Ylä-Itävallan esitystä. Wallström sanoi ymmärtävänsä Itävallan viranomaisten huolen ympäristön ja ihmisten terveyden suojelusta ja vakuutti olevansa samaa mieltä siitä, että geenimuunneltujen ja perinteisten viljelykasvien rinnakkaiselo on aihe, josta on tärkeää keskustella. Wallström tähdensi kuitenkin, että monilla muillakin Euroopan alueilla ollaan huolestuneita samasta aiheesta ja että siihen on mahdollista löytää tyydyttävä ratkaisu nykyisen lainsäädännön puitteissa.

Voiko komissio kertoa, millaista ratkaisua se pitää tyydyttävänä Ylä-Itävallan ja Lounais-Englannin kaltaisilla alueilla, joilla luonnonmukaisen maatalouden merkitys on erityisen suuri?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(6. marraskuuta 2003)

Komissio on täysin tietoinen siitä, että on tarpeen varmistaa tavanomaisten, luonnonmukaisesti tuotettujen ja muuntogeenisten viljelykasvien rinnakkainen käyttö (rinnakkaiselo). Tämän osoittaa se sitoumus, jonka komissio teki tiedonantonsa ”Biotieteet ja biotekniikka — Strategia Euroopalle” toimenpiteessä 17 (1) juuri tuon rinnakkaista käyttöä koskevan kysymyksen käsittelemiseksi.

Tällaisessa tilanteessa on tärkeää korostaa, että ihmisten terveyden ja ympäristön suojelu otetaan ja on aina otettu huomioon riskien arvioinnissa, kun muuntogeenisiä organismeja koskevia lakeja annetaan. Mikäli arvioinnin yhteydessä kävisi ilmi jokin ihmisen terveyttä tai ympäristöä mahdollisesti vahingoittava tekijä, jollaista ei voida hyväksyä, kyseisen muuntogeenisen organismin käyttöä ei joko hyväksyttäisi tai luvan saamiseksi asetettaisiin tiettyjä ehtoja riskitekijän käsittelyä varten.

Koska unionissa saa viljellä vain luvanvaraisia muuntogeenisiä organismeja ja koska ympäristö- ja terveystekijät otetaan huomioon geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä ympäristöön 12 päivänä maaliskuuta 2001 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2001/18/EY, jolla myös kumotaan neuvoston direktiivi 90/220/ETY (2), rinnakkaiskäytön yhteydessä käsiteltävät vielä ratkaisematta olevat kysymykset liittyvät taloudellisiin tekijöihin (taloudelliset menetykset) sekä muuntogeenisten ja muiden viljelykasvilajien sekoittamiseen.

Tämän näkökulman huomioon ottamiseksi direktiiviin 2001/18/EY lisätään rinnakkaista käyttöä koskeva artikla, jonka ansiosta jäsenvaltiot voivat ryhtyä asianmukaisiin toimiin sen välttämiseksi, ettei muuntogeenisiä organismeja joudu tahattomasti muihin tuotteisiin. Kyseinen artikla hyväksyttiin neuvotteluissa geneettisesti muunnettuja elintarvikkeita ja rehuja koskevan ehdotuksen (3) toisessa käsittelyssä.

Jäsenvaltiot eivät kuitenkaan voi ryhtyä mihin tahansa haluamiinsa toimenpiteisiin. Toimien on oltava yhdenmukaisia yhteisön lainsäädännön sekä yhteismarkkinoiden periaatteiden kanssa. Jäsenvaltiot eivät esimerkiksi saa rikkoa direktiivin 2001/18/EY 22 artiklan a alakohtaa, jossa säädetään, että jäsenvaltiot eivät ei saa kieltää, rajoittaa tai estää sallittujen GMO:iden saattamista markkinoille.

Tämän lisäksi komissio antoi heinäkuussa 2003 suosituksen rinnakkaista käyttöä koskevista suuntaviivoista (4), joilla jäsenvaltioita autetaan kehittämään ja toteuttamaan asianmukaisia toimia. Rinnakkaisesta käytöstä annetun ehdotuksen avainsana on ”suhteellisuusperiaate”, joka tarkoittaa, että toimenpiteiden on oltava oikeassa suhteessa niiden tavoitteeseen nähden.

Näin ollen suuntaviivat sisältävät tarvittavia suosituksia rinnakkaiskäyttöön liittyvien kysymysten selvittämiseksi. Taloudellisten riskien varalle ohjeet tarjoavat periaatteita, joita jäsenvaltiot ja niiden alueet voivat noudattaa kansallisten toimiensa yhteydessä. Suuntaviivat sisältävät myös ohjeellisen luettelon hoitotoimenpiteistä, jotka voitaisiin panna täytäntöön paikallisten tai alueellisten tekijöiden mukaan. Toimenpiteet koskevat esimerkiksi peltojen välisiä vähimmäiseristysetäisyyksiä, puskurivyöhykkeitä tai siitepölyesteitä, vuoroviljelyjärjestelmiä sekä esimerkiksi istutusjärjestelyjä eri kukinta-ajanjaksoja varten jne.

Komissio ei millään tavoin vastusta viljelijöiden välisiä tai viljelijöiden ja teollisuuden välisiä vapaehtoisia ρaikallisjärjestelyjä, joilla varmistetaan, ettei muuntogeenisiä organismeja käytetä. Erityyppisten tuotantomuotojen rinnakkainen käyttö ei ole uusi asia maanviljelyssä, ja viljelijöillä on paljon kokemusta maanviljelykäytänteiden täytäntöönpanosta siementen puhtausvaatimusten noudattamisen varmistamiseksi tai maanviljelyn eri tuotantosuuntien pitämisestä erillään. Erityisiä viljelykasvilajeja, joilla on ”laatuominaisuuksia”, kasvatetaan esimerkiksi vapaaehtoisten järjestelyjen mukaisesti toistensa läheisyydessä toimivien viljelijöiden kesken ja sopimusvaatimuksia noudattamalla.

Tämä on tyydyttävä ratkaisu, johon ympäristöasioista vastaava komission jäsen viittasi 2. syyskuuta 2003.

(1) KOM(2003) 96 lopullinen.

(2) EYVL L 106, 17.4.2001.

(3) EYVL C 304 E, 30.10.2001.

(4) EUVL L 189, 29.7.2003.