KIRJALLINEN KYSYMYS E-2211/01

esittäjä(t): Hiltrud Breyer (Verts/ALE) komissiolle

(24. heinäkuuta 2001)

Aihe: Manfred Jostin Saksan liittotasavaltaa vastaan nostama kanne nro 00/51228, SG (2000) A/14901, joka koskee Warndt/Luisenthal-kivihiilikaivosta

1. Tietääkö komissio, että tästä kivihiilikaivoksesta oli jo vireillä valitusmenettely komissiossa ja että Euroopan yhteisöjen tuomioistuin langetti asiassa Saksan liittotasavallalle tuomion yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanon myöhästymisen perusteella (Asia C-301/95)?

2. Tietääkö komissio, että yhteisöjen tuomioistuinkin totesi lokakuussa 1998, että Saarlandin osavaltion kaivosalan viranomaiset ovat edelleen myöntäneet lupia kaivostoimintaa varten suorittamatta tarvittavaa ympäristövaikutusten arviointia (direktiivi 85/337/ETY(1)), vaikka kantaja on huomauttanut asiasta toistuvasti?

3. Tietääkö komissio, että Saarlandin viranomaiset kieltäytyvät edelleen keskeyttämästä ympäristövaikutuksia arvioimatta käynnistettyä kaivostoimintaa sekä suorittamasta kyseistä arviointia?

4. Millä tavoin komissio aikoo varmistaa asianomaisen yhteisön lainsäädännön soveltamisen, etenkin kun otetaan huomioon, että komissio on ilmoittanut kantajalle 20.4.1999 päivätyssä kirjeessä valvovansa, että Saksa toteuttaa tuomion perusteella käynnistettävät toimet?

5. Millä tavoin komissio varmistaa, ettei tarvittavia päätöksiä tehdä vasta kuukausien tai peräti vuosien päästä, jolloin kaivostoiminnasta on jo aiheutunut peruuttamattomia muutoksia?

(1) EYVL L 175, 5.7.1985, s. 40.

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(7. syyskuuta 2001)

1. ja 3. Komissio on tietoinen vuonna 1991 nostetusta kanteesta 91/4626, joka koskee Luisenthalin kivihiilikaivostoimintaa. Kanne on yhdistetty pääoikeudenkäynnin 90/4710 alaiseksi ryhmäkanteeksi 15 muun samantapaisen kanteen kanssa, jotka koskevat direktiivin 85/337/ETY(1) täytäntöönpanoa Saksassa. Viimeksi mainittu oikeudenkäynti johti lopulta tuomioistuimen asiasta C-301/95 antamaan tuomioon. Tuomioistuin totesi tässä 22. lokakuuta 1998 antamassaan tuomiossa, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se (1) ei ole ryhtynyt kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin neuvoston direktiivin 85/337/ETY täytäntöönpanemiseksi määräajassa, (2) ei ole ilmoittanut komissiolle täytäntöönpanon edellyttämien toimenpiteiden toteuttamisesta, (3) ei ole edellyttänyt ympäristövaikutusten arvioinnin suorittamista kaikista edellä mainitun direktiivin soveltamisalaan kuuluvista hankkeista, joista oli jätetty lupahakemus 3. heinäkuuta 1988 jälkeen, ja (4) on poistanut kokonaisilta direktiivin liitteessä II lueteltujen hankkeiden luokkien osilta velvoitteen suorittaa hankkeiden ympäristövaikutusten arviointi.

2. Komissio on myös uuden kanteen nro 2000/5128 vuoksi tietoinen siitä, että Saarlandin kaivosviranomaiset ovat edelleen myöntäneet lupia kivihiilikaivostoimintaan suorittamatta ympäristövaikutusten arviointia.

4. Komissio on ilmoittanut kantajalle edellä mainitusta tuomioistuimen tuomiosta ja kertonut hänelle, että komissio arvioi nyt Saksan toimintaa varmistaakseen, että annettua tuomiota noudatetaan. Mainitun tuomioistuimen antaman tuomion jälkeen komissio on käynnistänyt EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan (ent. 171 artikla) nojalla uuden rikkomusmenettelyn lähettämällä Saksan liittotasavallalle 12. marraskuuta 1998 sääntöjen mukaisen muistutuksen, 14. heinäkuuta 1999 virallisen huomautuksen 228 artiklan nojalla ja 1. helmikuuta 2000 perustellun lausunnon niin ikään 228 artiklan nojalla. Koska Saksa ei tuolloinkaan pannut tuomioistuimen tuomiota kokonaan täytäntöön, komissio lähetti 12. helmikuuta 2001 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan nojalla pyynnön, jossa vaadittiin 237 600 euron suuruista päivittäistä uhkasakkoa. Asia on edelleen tuomioistuimen käsiteltävänä.

5. Komissio on edellä mainitun EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisen menettelyn lisäksi lähettänyt Saksalle 226 artiklan (ent. 169 artikla) nojalla virallisen huomautuksen saatuaan tietoja, jotka sisältyvät käsiteltävänä olevaan valitukseen. Saksan vastausta ei ole vielä saatu. Tämä komission päätös käynnistää toinen, itsenäinen oikeudenkäynti samanaikaisesti pääasian kanssa, kun tuomioistuin ei ole vielä antanut tuomiotaan viimeksi mainitusta, ei välttämättä ole tavanomainen menettely, mutta vaikutti oikeutetulta käsiteltävänä olevassa asiassa, koska pikaiset toimet näyttivät olevan tarpeen. Komissio on siten tehnyt kaiken mahdollisen varmistaakseen, että tarvittavat päätökset tehdään viipymättä.

(1) Neuvoston direktiivi 85/337/ETY, annettu 27 päivänä kesäkuuta 1985, tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista, EYVL L 175, 5.7.1985.