KIRJALLINEN KYSYMYS E-1781/02 esittäjä(t): Luciano Caveri (ELDR) komissiolle. Lentoturvallisuus.



Virallinen lehti nro 192 E , 14/08/2003 s. 0017 - 0018



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1781/02 esittäjä(t): Luciano Caveri (ELDR) komissiolle (24. kesäkuuta 2002) Aihe: Lentoturvallisuus Riippumatta niiden eri tutkimusten tuloksista, jotka koskevat Milanossa huhtikuun 18. päivänä sattunutta lento-onnettomuutta, jossa pienkone törmäsi Pirelli-rakennukseen, tämä tapaus herättää joitakin valvontaan ja tuleviin teknisiin valintoihin liittyviä kysymyksiä. Mitä tulee valvontaan on itsestään selvää, ettei Cessna CJ2 -lentokoneen eikä sen lentäjän olisi saanut olla kyseisessä ilmatilassa tuona päivänä, koska sääolosuhteet edellyttivät turvallisuusluokan 3 statusta ja niillä oli lupa lentää ainoastaan turvallisuusluokan 1 sääolosuhteiden vallitessa. On olemassa joitakin yleisempiä kysymyksiä, jotka koskevat kaikkien vilkkaiden lentoreittien lähistöllä lentävien yleisilmailukoneiden laitteiston asianmukaista tasoa (kyse on ensisijaisesti toisiotutkavastaajasta eli transponderista), yleisilmailukoneiden pääsyä suurille lentokentille ainoastaan mittarilento-olosuhteissa (IFR), yleisilmailun rajoittamista näkyvyyslento-olosuhteissa (VFR) alueille, jotka ovat kaukana suurista lentokentistä ja asutuskeskuksista, ADS-B-valvontajärjestelmän (Automatic Dependent Surveillance Broadcast) pikaista käyttöönottoa sen jälkeen kun on päätetty, mitä tietoliikenneyhteyttä Euroopassa käytetään. Lopuksi on syytä muistuttaa kaikista niistä toimista, joihin USA on ryhtynyt syyskuussa 2001 kaksoistorniin tehtyjen iskujen jälkeen. Mikä on komission kanta edellä esitettyihin seikkoihin? Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus (14. elokuuta 2002) Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (ICAO) asiakirjoissa ja niiden liitteissä annetaan ICAOn jäsenvaltioille ohjeita käyttöolosuhteista, lentäjien pätevyysvaatimuksista ja ilma-aluksen varustuksesta, mitä tulee näkölentosääntöjen (Visual Flight Rules, VFR) ja mittarilentosääntöihin (Instrument Flight Rules, IFR) vaatimuksiin. Mainittujen sääntöjen kääntäminen, soveltaminen ja valvominen ovat ICAOn jäsenvaltioiden ja niiden nimettyjen viranomaisten vastuulla, ja se tapahtuu Euroopan ilmailuviranomaisten yhteistyöjärjestön piirissä (Joint Aviation Authority, JAA). Velvoitteidensa mukaisesti ICAOn jäsenvaltiot antavat lainsäädäntöä ja määräyksiä, jotka ilmestyvät alan julkaisuissa (Aeronautical Information Publication, National Air Navigation Orders) esimerkiksi seuraavista aiheista: - ilma-alusten varustaminen transpondereilla, joka riippuu lennon tyypistä (yksityislento, matkustajalento, rahtilento jne.) sekä kulloinkin käytetyn ilmatilan laadusta; - mahdollisuus käyttää suuria lentoasemia, mikä johtuu lennon luonteesta ja lento-olosuhteista; tämä saattaa liittyä kunkin lentoaseman valmiuteen tarjota erilaisia palveluja (turvatarkastukset, maahanmuuttoasiat, pelastuspalvelut, tulli jne.) sekä lennonjohtopalveluja; - näkölentosääntöjen (ja mittarilentosääntöjen) mukaisesti lennettyjen yleisilmailulentojen rajoittaminen, jos ne suuntautuvat kohteisiin, jotka sijaitsevat kaukana suurista lentoasemista ja suurista asukaskeskuksista; rajoitukset koskevat usein strategisesti tärkeitä alueita, kuten esimerkiksi sotilaskohteita, voimaloita ja hallintorakennuksia; yleensä suurien asutuskeskusten yli lentämisessä on noudatettava vähimmäislentokorkeutta. Edellä kuvatun menettelyn tehokkuutta heikentää kuitenkin se, ettei ole olemassa vahvaa eurooppalaista sääntelyelintä, joka asettaisi kaikille toimijoille yhdenmukaiset, tarkat ja täytäntöönpanokelpoiset velvoitteet. Hyvä esimerkki nykyisestä tilanteesta on lentosuunnitelman mukauttaminen vähimmäiskäyttöolosuhteiden (esimerkiksi sääolosuhteiden) mukaan. Nykyisellä järjestelmällä ei pystytä estämään väärinkäytöksiä. Yhteistä ilmatilaa koskevan aloitteen(1) tarkoituksena on korjata tilanne ottamalla käyttöön sääntelykehys, jolla vahvistetaan ilmaliikenteen hallintaa ja saatetaan se yhteisön yhdenmukaisten sääntöjen piiriin. Aloite auttaa myös nopeuttamaan tarvittavien, turvallisuutta parantavien varusteiden ja välineiden käyttöönottoa. Kysyjän mainitsema esimerkki on kaikkien ilma-alusten varustaminen ADS-B-järjestelmällä (automatic dependent surveillance broadcast), joka antaa järjestelmällä varustettujen ilma-alusten lentäjille mahdollisuuden seurata jatkuvasti lentoliikennetilannetta ohjaamansa ilma-aluksen läheisyydessä. Komissio osallistuu aktiivisesti alan kehitykseen yhteisön tutkimusohjelman ja Euroopan laajuisten liikenneverkkojen kautta. (1) KOM(2001) 123 lopullinen ja KOM(2001) 564 lopullinen.