ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 207 , 21/07/1999 s. 0005



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2317/98 esittäjä(t): Roberta Angelilli (NI) komissiolle (22. heinäkuuta 1998) Aihe: Italgasin kaasukellon uusi käyttö Roomassa Joitakin kuukausia sitten aloitettiin Roomassa työt kahden vuonna 1986 käytöstä poistetun kaasukellon muuttamiseksi autohalleiksi. Töiden aikana tuli esiin tiettyjä ympäristön turvallisuusongelmia. 1. Suuria määriä hiilestä peräisin olevia myrkyllisiä jätteitä (dieselöljyä, polttoöljyä, jne.) on ollut yli 80 vuotta säilöttynä kaasukellon pohjalle ja haihtuvista epämiellyttävistä hajuista johtuu Ostian ja Mercati Generalin asukkaiden pahoinvointi. 2. Rautarakenteita peittävän ruosteen poistamiseksi käytetään "hiekkapuhallinta", joka levittää ilmaan hiekkaa niin laajalle alueelle, että se vahingoittaa Romana Gasin työtekijöiden ja alueen asukkaiden autoja. Mainittakoon vielä, että järjestöt, kuten Italgas-ryhmän energia-asioista vastaava UGL, ja asukkaat ovat esittäneet valituksia yleiselle syyttäjälle. Eikö komissio näin ollen katso, että sen olisi kehotettava Italian viranomaisia noudattamaan kyseisillä työmailla maan lakeja, joilla työpaikkaterveydestä ja ympäristönsuojelusta annetut yhteisön direktiivit on saatettu osaksi kansallista oikeutta? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardinkomission puolesta antama vastaus (2. lokakuuta 1998) Parlamentin jäsenen antamien tietojen perusteella vaikuttaa siltä, että työt, jotka aiheuttavat hiekan leviämistä ilmassa, eivät kuulu tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 85/337/ETY(1) liitteen I tai liitteen II soveltamisalaan. Näin ollen ei ole olemassa oikeudellista velvoitetta suorittaa niitä koskevaa ympäristövaikutusten arviointia. Ostiensen ja Mercati Generalin alueella Roomassa sijaitsevan kaasukellon pohjalla olevan hiiliperäisen myrkyllisen jätteen osalta voidaan todeta, että komissio ei pysty parlamentin jäsenen esittäminen tietojen perusteella arvioimaan asiaa yhteisön ympäristölainsäädännön kannalta. Näin ollen komissio ei voi yksilöidä yhteisön ympäristölainsäädäntöä, joka olisi sovellettavissa tässä erityistapauksessa. Työntekijöiden terveydestä ja turvallisuudesta annetuissa yhteisön direktiiveissä säädetään vähimmäisvaatimuksista työtekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelemiseksi työpaikalla ja velvoitetaan työnantaja huolehtimaan työntekijöidensä työterveydestä ja -turvallisuudesta. Näin ollen terveyttä ja turvallisuutta koskevia yhteisön direktiivejä ei voida soveltaa kyseisen alueen asukkaisiin tai mihinkään muuhun työsuhteen ulkopuoliseen osapuoleen. Kansallisten säännösten toimeenpano kuuluu Italian viranomaisille, joiden on määritettävä, onko tässä tapauksessa noudatettu kansallisia lakeja, joilla pannaan täytäntöön työntekijöiden terveydestä ja turvallisuudesta annetut yhteisön direktiivit. (1) EYVL L 175, 5.7.1985.
Virallinen lehti nro C 207 , 21/07/1999 s. 0042



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3228/98 esittäjä(t): Karin Riis-Jørgensen (ELDR) komissiolle (26. lokakuuta 1998) Aihe: Eläkkeiden verottamisoikeus Eläkkeiden verottamisoikeuden osalta pyydän komissiota ilmoittamaan kantansa siihen, mihin maahan vero eläkkeestä on maksettava. Maksetaanko se eläkkeen maksavalle maalle vai asuinmaalle? Esimerkkinä voin mainita, että Tanska on irtisanonut kaksoisverotusta koskevan sopimuksen Portugalin osalta, mikä merkitsee sitä, että Portugalissa asuvien tanskalaisten eläkeläisten on nyt maksettava tanskalaisen eläkkeensä vero Tanskaan, kun taas Espanjassa asuvat tanskalaiset eläkeläiset maksavat edelleen tanskalaisen eläkkeensä veron Espanjaan. Pitääkö komissio kohtuullisena sitä, että jäsenvaltio näin menetellen kohtelee ulkomailla asuvia eläkeläisiään eläkkeiden verottamisoikeuden osalta eriarvoisella tavalla? Onko yhteisöllä ulkomailla asuvien eläkeläisten eläkkeiden verottamisoikeutta koskevia suuntaviivoja? Jos edellä näitä eläkkeitä koskevia määräyksiä on olemassa, mitä ne ovat? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (3. helmikuuta 1999) Eläketulojen verotusoikeudesta ei ole annettu yhteisön lainsäädäntöä. Useimmat kahdenväliset verotusta koskevat sopimukset kuitenkin sisältävät asiaa koskevia määräyksiä. Nämä määräykset noudattavat usein Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) tulojen ja pääoman verotusta koskevan mallisopimuksen 18 artiklan määräyksiä. Kyseisten määräysten mukaan verotusoikeus on verovelvollisen asuinmaalla. Jos maiden välillä ei ole kahdenvälistä sopimusta, molemmilla mailla on periaatteessa verotusoikeus. Kyseisten maiden kansallisen lainsäädännön tehtäväksi jää varmistaa, ettei kaksinkertaista verotusta pääse tapahtumaan. Jos kaksinkertainen verotus on tapahtunut, kyseisen verotuksen yhdenmukaisuutta Euroopan yhteisön perustamissopimuksella taattujen perusvapauksien kanssa olisi tutkittava. Niin kauan kuin yhteisössä voimassa olevaa lainsäädäntöä ei yhdenmukaisteta tai yhteensoviteta, se yksinkertainen tosiasia, että ulkomaille eri jäsenvaltioihin muuttaneisiin eläkkeensaajiin sovelletaan eri verotuskäytäntöjä, ei ole perustamissopimuksen määräysten vastainen. Komissio toivoo arvoisan parlamentin jäsenen kiinnittävän huomiota komission tämänhetkisiin ponnisteluihin työntekijöiden vapaata liikkuvuutta ja rahoituspalvelujen vapaata tarjoamista haittaavien esteiden poistamiseksi; kyseiset esteet nimittäin johtuvat yhteisössä voimassa olevista monimutkaisista ja keskenään erilaisista lisäeläkkeiden ja henkivakuutusten verotusjärjestelmistä sekä tähän alaan liittyvän veropolitiikan riittämättömästä yhteensovittamisesta.
Virallinen lehti nro C 207 , 21/07/1999 s. 0150



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3957/98 esittäjä(t): Marjo Matikainen-Kallström (PPE) komissiolle (4. tammikuuta 1999) Aihe: Venäjälle annettavan ruoka-avun perillemeno Euroopan unioni on lupautunut antamaan Venäjälle ruoka-apuna 2,4 miljardin markan arvosta viljaa, riisiä, lihaa ja maitojauhetta. Ruoka-avun perillemenon varmistamista pidetään kuitenkin ongelmana, sillä valvonta Venäjän päässä on vaikea toteuttaa. Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä yhteistyössä Venäjän viranomaisten kanssa, jotta ruoka-avun perillemeno saadaan varmistettua? Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus (27. tammikuuta 1999) Venäjän federaatiolle toimitettavan elintarvikeavun jakelun valvomiseksi toteutetaan useita eri toimenpiteitä. Yhteisön ja Venäjän kesken tehdyn yhteisymmärryspöytäkirjan liitteessä luetellaan kohdealueet sekä määritellään, kuinka tuotteet jaetaan alueiden kesken. Venäjän federaation hallitus tekee tästä liitteestä virallisen päätöksen, joka julkaistaan. Kaikki alueiden ylimmät hallintoviranomaiset voivat siten tarkistaa, että alue saa sille osoitetut määrät. Ohjelmaan kuuluvat tuotteet jaetaan useassa peräkkäisessä vaiheessa. Venäjän hallitus on velvollinen toimittamaan komissiolle kuukausittain kertomuksen ohjelman täytäntöönpanosta. Kertomuksissa on annettava yksityiskohtaiset tiedot ohjelman täytäntöönpanosta (tuotteittain ja alueittain) sekä selvitys toimea varten avatun erityisen tilin käytöstä. Yhteisön tilintarkastustuomioistuimella on oikeus toteuttaa Venäjän federaatiossa elintarvikeapuohjelmaan liittyviä tarkastuksia. Joulukuun 17 päivänä 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) 2802/98 1 artiklan 4 kohdan mukaisesti yhteisymmärryspöytäkirjassa määrätään seuranta-, tilintarkastus-, valvonta- ja arviointitoimien toteuttamisesta Venäjän alueella. Niiden toteuttamisesta vastaa erityisesti yhteisön tilintarkastustuomioistuin tai jokin komission näihin tehtäviin nimeämä ulkopuolinen elin. Komissio aikoo käyttää myös ulkopuolista teknistä apua toimien moitteettoman täytäntöönpanon seurannassa, tilintarkastuksessa, valvonnassa ja arvioinnissa. Jos komissio saa tietoja, jotka antavat aihetta epäillä elintarvikeapuohjelman täytäntöönpanon asianmukaisuutta, se voi keskeyttää toimet.
Virallinen lehti nro C 207 , 21/07/1999 s. 0064



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3409/98 esittäjä(t): Roberta Angelilli (NI) komissiolle (17. marraskuuta 1998) Aihe: Crisafullin perheen vakavat vaikeudet Tunnetun italialaisen rikosasianajajan Anselmo Crisafullin perhe joutui häädön seurauksena muuttamaan Ranskaan, jossa kaikki perheen varat käytettiin maatilan ostoon. Kauppa osoittautui huijaukseksi, ja oikeudenkäyntiprosessi on meneillään Ranskassa. Tämän petoksen johdosta Crisafullit ovat nyt varattomia ja joutuivat palaamaan Italiaan, mikä oli asiaan puuttuneen Italian presidentin ansiota, joka tarjosi perheelle paluurahat ja auttoi saamaan asunnon, josta he kuitenkin joutuivat rahavaikeuksien takia jälleen häädetyiksi. Tällaiset vakavat tapahtumat ovat luonnollisesti aiheuttaneet myös psyykkisiä ja perheeseen liittyviä ongelmia, osittain perheen kahden neljissäkymmenissä olevan pojan työttömyydenkin vuoksi. Tähän liittyen kysyn komissiolta: 1. Onko olemassa mahdollisuus, että Italian lakimiesten eturiviin kuuluvan henkilön perhe saisi konkreettista tukea yhteisöltä? 2. Onko Crisafullin veljeksillä mahdollisuus saada työtä tapauksen erityinen laatu huomioon ottaen? Komission jäsenen Pádraig Flynninkomission puolesta antama vastaus (13. tammikuuta 1999) Sosiaaliturvan alalla ainoa sitova yhteisön lainsäädäntö koskee miesten ja naisten tasa-arvoista kohtelua(1) sekä sosiaaliturvajärjestelmien soveltamista yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä(2). Sosiaaliturvajärjestelmien ja sosiaaliavun rakenne ja toiminta sekä sosiaalietuuksien (esimerkiksi työttömyysetuuksien) myöntäminen näiden järjestelmien puitteissa kuuluvat jäsenvaltioiden viranomaisten toimivaltaan, edellyttäen, että noudatetaan edellä mainittua lainsäädäntöä. Komissio ei voi ottaa kantaa yksittäisten henkilöiden työllistymismahdollisuuksiin. (1) EY:n perustamissopimuksen 119 artikla, direktiivi 79/7/ETY (EYVL L 6, 10.1.1979) ja direktiivi 86/378/ETY (EYVL L 225, 12.8.1986), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 96/97/EY (EYVL L 46, 17.2.1997). (2) Asetus (ETY) 1408/71, muutettuna asetuksella (EY) 118/97, (EYVL L 28, 30.1.1997).
Virallinen lehti nro C 207 , 21/07/1999 s. 0038



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3217/98 esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle (26. lokakuuta 1998) Aihe: Piraiki-Patraiki-yhtymästä irtisanottujen korvaukset Puuvillateollisuuden alalla toiminut Piraiki-Patraiki-yhtymä on vuodesta 1992 julistettu Kreikan lainsäännösten mukaiseen erityiseen selvitystilaan. Yhtymään kuuluvista yrityksistä irtisanotuille henkilöille maksetaan 2,5 miljoonan drakman suuruinen korvaus (alueellisen kehityksen ministeriön päätös 863/14.1.97). Komissiolta kysytään: 1. Osallistuuko EU näiden korvausten maksamiseen ja minkä ohjelman kautta? 2. Mikäli vastaus edelliseen on myönteinen, onko komissio tarkistanut, onko korvausten maksuehtoja sovellettu yhdenmukaisella tavalla kaikkien työntekijöiden kohdalla? Komission jäsenen Padraig. Flynninkomission puolesta antama vastaus (13. tammikuuta 1999) 1. Komissio ei osallistu kyseessä olevien korvausten maksamiseen. 2. Yhteisön lainsäädännössä ei ole säädetty irtisanomisen yhteydessä maksettavien korvausten määristä. Työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin N:o 75/129/ETY muuttamisesta 24 päivänä kesäkuuta 1992 annetulla neuvoston direktiivillä 92/56/ETY(1), joka on saatettu ajan tasalle 20 päivänä heinäkuuta 1998 annetulla direktiivillä N:o 98/59/EY1998(2), ensi sijassa parannetaan työntekijöiden suojaa joukkovähentämisten yhteydessä. Tämän päämäärän saavuttamiseksi direktiivissä pyritään lähentämään toisiinsa kansallisten lainsäädäntöjen menettelytapasääntöjä ja toimenpiteitä, jotka ovat omiaan lieventämään irtisanomisten vaikutuksia työntekijöihin. Näin ollen työntekijälle työsopimuksen purkamisen yhteydessä maksettavasta korvauksesta ja sen määrittämiseen käytettävästä asteikosta säädetään yksinomaan kansallisessa lainsäädännössä. (1) EYVL L 245, 26.8.1992. (2) EYVL L 225, 12.8.1998.
Virallinen lehti nro C 207 , 21/07/1999 s. 0133



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3836/98 esittäjä(t): Eva Kjer Hansen (ELDR) komissiolle (7. joulukuuta 1998) Aihe: Sisäistä ja ulkoista hävikkiä tutkivan toimiston perustaminen Komissiota pyydetään esittämään oikeudellinen selvitys siitä, minkä perustamissopimuksen kohdan (sekä Maastrichtin sopimus että Amsterdamin sopimus) nojalla on tarkoitus perustaa sisäistä ja ulkoista hävikkiä tutkiva toimisto, joka on täysin riippumaton ja komissiosta erillään (kuten Santer totesi Bösch-mietinnöstä käydyn täysistuntokeskustelun yhteydessä 6.10.1998), vai vaatiiko tällaisen toimiston perustaminen perustamissopimuksen muutoksen. Komissiota pyydetään myös selvittämään, miten tällainen ehdotus on yhdistettävissä niihin velvoitteisiin, joita komissiolle aiheutuu Amsterdamin sopimuksen 280 artiklan mukaisesti, kun otetaan huomioon keskustelu, jota monissa jäsenvaltioissa käydään edellä mainitun artiklan ratifioinnin laajuudesta. Lopuksi pyydän komissiolta oikeudellista selvitystä nykyisen perustamissopimuksen 235 artiklan (Tanskassa tunnettu myös "kumiartiklana") soveltamisesta edellä mainitun toimiston perustamisen mahdollisena oikeudellisena perustana sekä suhteessa Amsterdamin sopimuksen uuteen 280 artiklaan että suhteessa siihen, että monet jäsenvaltiot suhtautuvat varauksellisesti "kumiartiklan" käyttöön. Komission puheenjohtajan Jacques Santerinkomission puolesta antama vastaus (2. helmikuuta 1999) Tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaisesti toiminnan oikeusperustan valinnan on perustuttava objektiivisille seikoille, jotka voidaan oikeudellisesti tarkistaa(1). Tällaisia ovat etenkin toiminnan tarkoitus ja sen sisältö. Komissio teki 1. joulukuuta 1998 ehdotuksen neuvoston asetukseksi Euroopan petostentorjunnan tutkimusosaston perustamisesta(2). Huomioon ottaen tämän ehdotuksen tarkoituksen ja sisällön, joka perustuu EY:n perustamissopimuksen 235 artiklaan ja Euratomin perustamissopimuksen 203 artiklaan komissio katsoo, etteivät yhteisön sopimukset vielä tässä vaiheessa sisällä sellaista oikeusperustaa, jonka pohjalta kyseisenlainen säädös voitaisiin antaa. Komissio ilmoitti ehdotuksen perusteluissa (kohta 16), että sen mukaan Amsterdamin sopimus loi tällaisen erityisen perustan. Itse asiassa EY:n perustamissopimuksen 280 artiklassa (uusi) säädetään siitä, että yhteisö voi yhteispäätösmenettelyllä ottaa käyttöön "petostentorjunnan alalla tarvittavia keinoja, joilla suojellaan yhteisön taloudellisia etuja ja taistellaan petoksia vastaan". Komissio ilmoitti, että se tekee ehdotukseen muutoksen heti kun Amsterdamin sopimus astuu voimaan niin, että se tulee olemaan osa tätä uutta säädöstä. Koska tämä asetusehdotus on parhaillaan parlamentin käsittelyssä, tarkemmat, oikeusperusteiden valintaan liittyvät selonteot tullaan antamaan tässä yhteydessä. (1) Tuomio 13.5.1997, asia C-233/94, Saksa vastaan Euroopan parlamentti ja neuvosto, Kok. 1997, I-2405, kohta 12. (2) KOM(98) 717 lopullinen.
Virallinen lehti nro C 207 , 21/07/1999 s. 0120



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3739/98 esittäjä(t): David Thomas (PSE) komissiolle (25. marraskuuta 1998) Aihe: Agenda 2000 -asiakirjan budjetti Äskettäisessä tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa väitetään, että komissio on arvioinut erittäin väärin Agenda 2000 -asiakirjaa koskevien ehdotustensa kustannukset ja että ne saattavat ylittää EU:n talousarvion miljardeilla punnilla. Voiko komissio kertoa, onko tämä oikea arvio siitä, mitä todennäköisesti tapahtuu? Komission jäsenen Erkki Liikasenkomission puolesta antama vastaus (27. tammikuuta 1999) Neuvosto pyysi 29. toukokuuta 1998 tilintarkastustuomioistuinta ilmoittamaan niistä mahdollisista huomautuksista, jotka koskevat komission Agenda 2000 -asiakirjan yhteydessä esittämien lainsäädäntöehdotuksien rahoituksellista puolta ja jotka liittyvät yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) uudistuksiin, rakennerahastoihin, liittymistä valmistelevaan apuun ja ulkosuhteisiin liittyvien hankkeiden takuurahastoon. Tilintarkastustuomioistuin antoi aiheesta 29. lokakuuta 1998 lausunnon nro 10/98. Tässä tuomioistuimen antamassa lausunnossa ei esitetä sellaisia huomioita, joihin arvoisa parlamentin jäsen kysymyksessään viittaa. Siinä tehdään ainoastaan kaksi huomautusta, jotka koskevat yksinomaan YMP:n uudistuksia. Tilintarkastustuomioistuin muistuttaa vehnän maailmanmarkkinahinnan mahdollisesta laskukehityksestä alle esitetyn interventiohinnan (lausunnon 82 §) ja arvioi optimistiseksi naudanlihan kysynnän kehitystä koskevat ennusteet (83 §). Komission arvioiden mukaan tässä vaiheessa ei ole ilmennyt näkökohtia, joiden perusteella näitä oletuksia olisi tarkistettava. Tilintarkastustuomioistuin viittaa myös tapaukseen, jossa unionin laajentumisen seurauksena uusissa jäsenvaltioissa olisi maksettu suoria tukia (89 §). Komissio on lakialoitteissaan tuonut selvästi esille, ettei se jatkossa hyväksy tällaisia maksusuorituksia uusissa jäsenvaltioissa, ottaen huomioon näiden maiden maataloustuotteiden nykyisen keskihintatason ja talouden toimintahäiriöiden vaaran, joihin näiden tukien myöntäminen johtaisi.
Virallinen lehti nro C 207 , 21/07/1999 s. 0087



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3548/98 esittäjä(t): Ursula Stenzel (PPE) komissiolle (1. joulukuuta 1998) Aihe: Euroopan keskuspankki (EKP) Riippumattoman talouspolitiikan tutkimuskeskuksen (CEPR) uudessa tutkimuksessa todetaan, että kansallisten keskuspankkien pääjohtajilla on liikaa valtaa EKP:ssä heidän täytäntöönpanoasemaansa nähden. Tällöin on vaarana se, että keskuspankkien pääjohtajat ottaisivat toiminnassaan oman maansa edut liiaksi huomioon. Näin voisi käydä erityisesti silloin, kun on tehtävä nopeita päätöksiä. Miten komissio arvioi tätä tutkimusta, jossa arvostellaan mm. pankkivalvonnan puuttumista sekä selkeiden kriisinhallintarakenteiden puutteellisuutta? Komission jäsenen Yves-Thibault de Silguynkomission puolesta antama vastaus (5. helmikuuta 1999) Kysymyksessä mainittu tutkimus on muiden äskettäisten, samaa aihetta koskevien tutkimusten tapaan arvokas lisä julkiseen keskusteluun rahapolitiikan tekemisestä talous- ja rahaliitto EMU:ssa. Komission mielestä perussopimuksen määräykset ja Euroopan keskuspankkijärjestelmän(EKPJ) perussäännöt, jotka koskevat sen rakenteita, tehtäviä ja välineitä, ovat riittäviä harjoitettaessa tehokasta ja vakauteen tähtäävää yhtenäistä rahapolitiikkaa euroalueella.
Virallinen lehti nro C 207 , 21/07/1999 s. 0036



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3194/98 esittäjä(t): Joaquín Sisó Cruellas (PPE) komissiolle (27. lokakuuta 1998) Aihe: Eurooppalaiseen kulttuuriperinnön päivät Eurooppalaisen kulttuuriperinnön päiviä vietettiin 25.-26. syyskuuta 1998 44:ssä Euroopan maassa. Näiden päivien aikana katedraalikirkkoihin, joissa tavallisesti peritään pääsymaksu, oli ilmainen pääsy. Päivien tarkoitus on saada kansalaiset tutustumaan kulttuuriperintöönsä kuuluviin rakennuksiin ja saada heidät ymmärtämään niiden säilyttämisen merkitys. Osallistuiko Euroopan unioni eurooppalaisen kulttuuriperinnön päivien viettämiseen? Komission jäsenen Marcelino Orejankomission puolesta antama vastaus (14. joulukuuta 1998) Euroopan neuvoston aloitteesta vuodesta 1991 järjestetyt Euroopan kulttuuriperintöpäivät lisäävät vuosittain monien eurooppalaisten tietoisuutta kulttuuriperinnöstään tarjotessaan heille maksuttoman pääsyn paikkoihin, jotka on tavallisesti suljettu yleisöltä. Komissio pyrkii edistämään kulttuuritoiminnallaan muun muassa yleistä tietoisuutta Euroopan kulttuuriperinnöstä ja parantamaan yleisön mahdollisuuksia tutustua siihen. Komissio onkin jo useiden vuosien ajan osallistunut Euroopan kulttuuriperintöpäivien rahoitukseen ja arvostaa suuresti niiden vaikutusta yleisöön ja ulottumista koko Euroopan alueelle. Komissio on osallistunut rahoitukseen seuraavasti: - 1994: 70 000 ecua - 1995: 70 000 ecua - 1996: 70 000 ecua - 1997: 70 000 ecua - 1998: 80 000 ecua (edellyttäen, että talousarvio- ja hallintomenettelyissä ei tehdä muutoksia kyseiseen määrään).
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3117/98

esittäjä(t): Graham Watson (ELDR) komissiolle

(16. lokakuuta 1998)

Aihe: Kansainvälistä opiskelijavaihtoa koskevat säädökset

Onko komissio tietoinen lasten fyysisen ja seksuaalisen hyväksikäytön ongelmasta kansainvälisen vaihdon isäntäperhemajoituksessa, jota usein ei säädellä mitenkään?

Jos komissio on tietoinen ongelmasta, millaisiin toimiin on ryhdytty alaikäisten suojelemiseksi ja erityisesti onko tehty mitään kielikouluja ja isäntäperheitä koskevien sääntöjen laatimiseksi koko EU:n alueella?

Komission jäsenen Édith Cressoninkomission puolesta antama vastaus

(5. helmikuuta 1999)

Koulutus- ja nuoriso-ohjelmissa ei tarjota kansainvälisiä vaihtoja alle 14-vuotiaille lapsille. Komissiolle ei ole ilmoitettu vaihtotoimintaan osallistuvien nuorten hyväksikäytöstä, ja hyväksikäytön riskit ovat todennäköisesti varsin pienet, koska nuoria ei lähetetä ulkomaille yksinään.

Sokrates-ohjelmasta tuetaan yhteisiä Lingua-koulutusprojekteja, joihin tavallisesti osallistuu nuoria kahdesta ikäryhmästä, 14-vuotiaita ja vanhempia. Tärkeä osa yhteisprojektia on vähintään 14 vuorokauden vastavuoroisuusperiaatteeseen perustuva oleskelu toisessa projektiin osallistuvassa oppilaitoksessa. Oppilaiden olisi suotavaa oleskella toistensa perheissä eli yhteistyökumppaniryhmästä olevan nuoren perheessä, jotta he oppisivat mahdollisimman paljon isäntämaan kielestä ja kulttuurista. Oppilasryhmien mukana tulee aina opettajia, sekaryhmissä yksi mies- ja yksi naispuolinen opettaja, ja perheet ovat tavallisesti mukana projektissa.

Nuorten eurooppalaiseen vapaaehtoistyöhön voivat osallistua 18-25-vuotiaat nuoret ja Nuorten Eurooppa -ohjelmaan 15-25-vuotiaat nuoret. Nuorten oppilasvaihdot, jotka ovat Nuorten Eurooppa -ohjelman tärkein osatekijä, on tarkoitettu nuorisoryhmille, ja vaihtojaksojen pituus on rajattu (6-21 vuorokautta). Isäntäperheisiin majoittuminen ei nuoriso-ohjelmissa ole sääntö vaan pikemminkin poikkeus. Nuorten mukana tulee kuitenkin aina nuorisotyöntekijä tai ohjaaja.

Nuorisoprojektien vetäjät ovat tietoisia hyväksikäyttöongelmasta, ja jotkut heistä ovat kehittäneet erityistoimia tällä alalla. Komissio tukee nuoriso-ohjelmien yhteydessä projekteja, seminaareja ja työpajoja, joissa käsitellään nuorten liikkuvuuteen liittyviä sosiaalisia ja turvallisuuskysymyksiä.

Komissiolla on Daphne-aloite, jolla autetaan lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvaa väkivaltaa vastaan toimivia kansalaisjärjestöjä. Kansalaisjärjestöjen projekteille voidaan myöntää tukea tästä ohjelmasta.
Virallinen lehti nro C 182 , 28/06/1999 s. 0096



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3547/98 esittäjä(t): Hartmut Nassauer (PPE) komissiolle (1. joulukuuta 1998) Aihe: Eurostatin julkaisu Euroopan maiden väestöstä synnyinmaan mukaan eriteltynä Eurostatin julkaisussa "Statistics in focus - Population and Social Conditions" (10/1998) annetaan numerotietoja eräiden Eurooppalaisten valtioiden väestöstä synnyinmaan mukaan eriteltynä. Tällöin käsitellään erityisesti muualla kuin EU:ssa syntyneiden asukkaiden lukumäärää, maahanmuuttajien alkuperämaita, työvoiman rekrytointiin liittyviä numerotietoja sekä tietoja ulkomailla syntyneiden iästä. Eurostatin julkaisussa käsitellään Belgiaa, Tanskaa, Espanjaa, Suomea, Ranskaa, Irlantia, Luxemburgia, Alankomaita, Portugalia, Yhdistynyttä kuningaskuntaa ja Ruotsia koskevia tietoja - mutta siinä ei ole Saksaa koskevia tietoja. Millä perusteella Eurostat toteuttaa tutkimuksen jäsenvaltioiden ikärakenteesta ottamatta huomioon jäsenvaltiota, jossa on eniten asukkaita? Millaista yhteiskunnallista merkitystä on komission mielestä tutkimuksella, jossa ei ole tietoja Saksassa asuvista ulkomaalaisista ja ulkomailla syntyneistä? Komission jäsenen Yves-Thibault de Silguynkomission puolesta antama vastaus (5. helmikuuta 1999) Koska komissiolle on säännöllisesti osoitettu kyselyjä, jotka liittyvät syntymämaan mukaan eriteltyihin väestötietoihin, jäsenvaltioita pyydettiin vuonna 1996 toimittamaan Eurostatille tarvittavat tiedot. Monet jäsenvaltiot, Saksa näiden joukossa, eivät kyenneet toimittamaan kaikkia tarvittavia tietoja. Yleisen mielenkiinnon vuoksi katsottiin kuitenkin, että käytettävissä olevat tiedot on hyödyllistä sisällyttää Statistics in Focus -julkaisuun ja Eurostatin New Cronos -tietokantaan. Koko yhteisön kattavia kokonaismääriä ei ole laskettu, mikä johtuu puuttuvista tiedoista Saksan ja muiden jäsenvaltioiden osalta. Kun jäsenvaltioista saadaan käyttöön täydellisemmät tiedot (esimerkiksi väestönlaskennan jälkeen), nämä sisällytetään tietokantaan.