KIRJALLINEN KYSYMYS E-2054/97 esittäjä(t): John Iversen (PSE) - komissiolle (16. kesäkuuta 1997)

Aihe: Myrkkysumutteet

Suurta tanskalaista Cheminova-yritystä on viime viikkojen aikana syytetty siitä, että se on vienyt EU:ssa kiellettyjä myrkkysumutteita kolmansiin maihin. Näitä aineita käytetään mm. Keski-Amerikassa. Tanskan televisiossa esitetyssä dokumentissa kerrotaan maatyöläisistä, jotka sairastuvat ja kuolevat näiden aineiden myrkyttäminä.

Onko komissio sitä mieltä, että EU:ssa kiellettyjen myrkkysumutteiden vienti EU:n rajojen ulkopuolelle on kiellettävä?

Onko komissio sitä mieltä, että tuottajan vastuuta on sovellettava siten, että tuottaja voidaan asettaa vastuuseen vaikutuksista, joita näillä aineilla voi olla sekä ympäristöön että ihmisiin?

Komission jäsenen Ritt Bjerregaardin komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-2013/97 ja E-2054/97 (7. elokuuta 1997)

Komissio ei aio ryhtyä toimiin kieltääkseen yhteisössä kiellettyjen myrkyllisten sumutteiden tai muiden vaarallisten kemikaalien viennin yhteisön ulkopuolelle.

Kansainvälisillä foorumeilla, kuten YK:n ympäristöohjelmassa UNEP:ssa, YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestössä FAO:ssa sekä taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestössä OECD:ssä, on jo vuosia keskusteltu sellaisten vaarallisten kemikaalien viennistä, joiden markkinointi ja käyttö on viejämaassa kielletty. Tavoitteena on ollut suojella terveyttä ja ympäristöä muissa maissa. Keskustelujen tuloksena on syntynyt kaksi kansainvälistä suositusta eli ns. Lontoon yleisohjeet kemikaalien kansainvälistä kauppaa koskevasta tiedonvaihdosta (UNEP) sekä tuholaismyrkkyjen levitystä ja käyttöä koskevat kansainväliset menettelysäännöt (FAO). Kumpaakin näistä on myöhemmin täydennetty lisäämällä niihin kansainvälinen ennakkotiedotukseen perustava suostumusmenettely (PIC) (UNEP 1989; FAO 1990).

Suositusten tarkoituksena on antaa tuojamaille tietoa niiden kemikaalien vaaroista, joiden käyttö viejämaassa on kielletty tai tiukasti rajoitettu terveys- tai ympäristösyistä. Tällaisella tiedolla pyritään lisäämään riskien tunnettuutta tuojamaissa ja siten auttamaan näitä haitallisten kemikaalien tuonnin valvonnassa. Kansainvälisessä PIC-menettelyssä viranomaisia kehotetaan päättämään tiettyjen vaarallisten kemikaalien tuonnista vasta kemikaalia koskevien ennakkotietojen perusteella. FAO ja UNEP laativat PIC-kemikaaleista päätöksenteko-ohjeita ja toimittavat niitä viranomaisille auttaakseen maita arvioimaan kemikaalin käsittelyyn ja käyttöön liittyvät riskit ja tekemään aikaisempaa asiantuntevampia päätöksiä tulevasta tuonnista ja käytöstä huomioon ottaen paikalliset olosuhteet. Tältä pohjalta maan pitäisi pystyä päättämään, haluaako se kieltää kyseisten kemikaalien tuonnin tai asettaa ehtoja niiden käytölle.

Euroopan yhteisö on pannut kansainväliset suositukset täytäntöön tiettyjen vaarallisten kemikaalien viennistä ja tuonnista annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2455/92 ((EYVL L 251, 29.8.1992. )), jossa tiedonvaihto ja PIC-menettely tehdään pakollisiksi yhteisössä. Lisäksi vaarallisten kemikaalien ja valmisteiden viejien on pakattava ja merkittävä tuotteensa samalla tavalla kuin niitä yhteisössä markkinoitaessa.

UNEPin ja FAOn johdolla neuvotellaan parhaillaan oikeudellisesti sitovan kansainvälisen sopimuksen laatimisesta PIC-menettelyn soveltamiseksi. Neuvottelujen kolmas istunto pidettiin Genevessä 26.-30. toukokuuta 1997.

Myös Maailman kauppajärjestön WTOn kauppa- ja ympäristökomitean työjärjestykseen sisältyy yleisen tiedotusmenettelyn perustaminen. Komissio on järjestelmällisesti ilmoittanut komitealle katsovansa, että WTO voisi täydentää alan toimintaansa perustamalla ilmoitusjärjestelmän, joka toimisi turvaverkkona. Tarpeettoman päällekkäisyyden ja sääntelyyn liittyvän epäselvyyden välttämiseksi ilmoitusjärjestelmää sovellettaisiin vain viejämaassa kiellettyihin tuotteisiin, joita nykyiset kansainvälisten sopimukset eivät koske, sekä niistä WTOn jäsenmaista tuotaviin tuotteisiin, jotka eivät ole kyseisten sopimusten sopimuspuolia. Tällaista järjestelmää perustettaessa pitäisi lisäksi huolehtia, ettei se saisi WTOn jäsenmaita olemaan liittymättä alan nykyisiin ja tuleviin ympäristösopimuksiin.

Viejämaassa kiellettyjen kemikaalien viennin kieltämisestä tai vaiheittaisesta lopettamisesta keskusteltiin vaarallisten kemikaalien kansainvälistä kauppaa käsitelleessä konferenssissa, jonka komissio järjesti parlamentin aloitteesta Brysselissä 5.-7. heinäkuuta 1995. Konferenssin loppuraportti on lähetetty suoraan arvoisalle parlamentin jäsenelle sekä parlamentin sihteeristölle. Yksi konferenssin päätelmistä oli, että nykyiset toimenpiteet kunnioittavat tuojamaiden riippumattomuutta niiden päättäessä tarpeistaan tuoda kasvinsuojeluaineita ja muita vaarallisia aineita.

Komissio uskoo, että kemikaalien turvallisen käsittelyn varmistamiseksi kehitysmaissa tai markkinatalouteen siirtyvissä maissa on tärkeää parantaa menetelmiä, joilla kemikaaleja käsitellään näissä maissa. Komissio rahoittaa parhaillaan useita Yhdistyneiden Kansakuntien koulutus- ja tutkimusinstituutin hankkeita, joiden tarkoituksena on edistää tuholaisten integroidun torjuntajärjestelmän kehittämistä.

Valmistajalla on jo nyt vastuu sellaisten aineiden mahdollisista terveys- ja ympäristövaikutuksista, joiden käyttö on kielletty yhteisössä. Valmistaja (tai ainetta käyttävä yritys tai henkilö) voidaan kansallisen lainsäädännön nojalla velvoittaa vastaamaan tällaisten aineiden käytön kielteisistä seurauksista yhteisössä, koska käytöllä rikotaan voimassa olevaa lainsäädäntöä.

Komissio katsoo, että aiheutetusta vahingosta pitäisi olla tiukat vastuumääräykset, joiden pitäisi sisältyä yhteisön tulevaan ympäristövastuuta koskevaan lainsäädäntöön. Aiheesta ollaan laatimassa valkoista kirjaa.

Yhteisön lainsäädännöllä ei yleensä kuitenkaan voi olla eksterritoriaalista vaikutusta, joten se ei voisi koskea yhteisön ulkopuolella aiheutettua vahinkoa. Kansainvälisen sopimuksen tekeminen on ehkä ainoa keino tällaisen vaikutuksen aikaansaamiseksi. Tästä syystä komissio asettaa suuria toiveita tulevaan PIC-yleissopimukseen, joka vahvistettaneen vuoden 1997 loppuun mennessä. Siitä tulee tehokas kansainvälisen kaupan väline, jolla voidaan parantaa alan kauppajärjestelyitä sekä kemikaalien käsittelyn ja käytön turvallisuutta kehitysmaissa.