KIRJALLINEN KYSYMYS P-2769/98

esittäjä(t): Xaver Mayer (PPE) komissiolle

(7. syyskuuta 1998)

Aihe: Toisessa EU-maassa asuvien eläkeläisten verotus

Ranskassa pysyvästi asuva Saksan kansalainen on naimisissa ranskalaisen naisen kanssa. Molemmat saavat oman maansa eläkettä. Saksan veroviranomaiset määräävät miehen maksamaan tuloveroa naimattomiin sovellettavan veroluokan mukaan, vaikka hänen pysyvä asuinpaikkansa on Ranskassa. Tätä perustellaan sillä, että kyseessä on valtion eläkekassan (Saksan puolustusministeriön) maksama eläke.

Hänen Saksasta saamansa eläketulot ilmoitetaan vielä ranskalaisessa veroilmoituksessa ja otetaan huomioon laskentaperusteissa yhdessä hänen vaimonsa tulojen kanssa. Näin ollen avioparin verorasitus on suurempi kuin pelkkä ranskalainen verotus.

Voiko komissio kertoa, sopiiko esitetty tilanne yhteen syrjimättömyyden periaatteen kanssa ja näkeekö komissio aihetta ryhtyä yhteisön toimiin? Onko komission mielestä hyväksyttävää, että aviopari maksaa enemmän veroja kuin eläketuloja saava ranskalainen aviopari?

Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus

(12. lokakuuta 1998)

1. Saksan ja Ranskan kahdenvälisiin verosuhteisiin kuuluvaa verotustoimivallan jakoperusteita säädellään vuoden 1959 verosopimuksella, jonka 14 artiklan mukaan laillisten sosiaalivakuutusten mukaiset eläkkeet ovat veronalaisia jäsenvaltiossa, jossa kyseinen eläkekassa sijaitsee, tässä tapauksessa Saksassa.

Mitä tulee siihen, että kyseisen henkilön verotettava tulo otetaan Ranskassa huomioon yhdessä hänen Ranskassa asuvan vaimonsa tulojen kanssa, on todettava, että verosopimuksen mukaan kyseiset tulot ovat veronalaisia myös Ranskassa. Jotta tuloja ei kuitenkaan verotettaisi kahdesti, on sovittu, että Ranskassa tuloista maksettavan veron osalta myönnetään verohyvitys (sopimuksen 20 artikla). Tämä kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi käytetty menetelmä sisältyy OECD:n mallisopimukseen, ja se on kansainvälisessä käytössä.

Mitä taas tulee kyseisen verosopimuksen määräysten ja yhteisön säädösten yhteensopivuuteen, komissio katsoo tarpeelliseksi tähdentää, että nykyisellään jäsenvaltiot voivat periaatteessa itse määrätä yleisistä verotusperiaatteista ja erityisesti verotustoimivallan jakoperusteista kahdenvälisissä suhteissa muiden jäsenvaltioiden kanssa. Yhteisön lainsäädäntöön vedottaisiin vasta, mikäli kyse olisi perustamissopimuksen perusvapauksiin kuuluvasta syrjimättömyysperiaatteesta. Siinä suhteessa komissio ei sallisi rikkomuksia. Lisäksi tuomioistuin on päättänyt asiassa C-336/96 (Annette Gilly ja Robert Gilly v. Directeur des services fiscaux du Bas-Rhin), että edellä mainittu verohyvitysjärjestelmä ei ole ristiriidassa Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 48 artiklan kanssa.

2. Arvoisa parlamentin jäsen esittää lisäksi käsityksen, että kyseinen aviopari maksaa enemmän veroja kuin jos heidän tulojaan verotettaisiin pelkästään Ranskassa.

Komissio haluaa huomauttaa, että yleisesti ottaen tuloverotusta ei ole yhtenäistetty yhteisössä, ja siksi verokanta ja -prosentit voivat merkittävästi vaihdella jäsenvaltioiden välillä. Saattaa käydä niin, että kun tulot jaetaan verotettaviksi soveltaen kahden jäsenvaltion välistä verosopimusta, verotus on raskaampi kuin jos kaikkia tuloja verotettaisiin asuinvaltiossa.

Komissio katsoo, että edellä kuvailtu tilanne ei ole ristiriidassa yhteisön voimassa olevan lainsäädännön kanssa, mikäli syrjimättömyysperiaatetta on kunnioitettu.

3. Lopuksi komissio huomauttaa, että yhteisössä ei suunnitella luonnollisten henkilöiden tuloverotuksen yleistä yhtenäistämistä.