KIRJALLINEN KYSYMYS E-1942/03

esittäjä(t): Kyösti Virrankoski (ELDR) komissiolle

(13. kesäkuuta 2003)

Aihe: Suomalaisen työttömän työnhakijan mahdollisuudet työnhakuun ulkomailla

Suomen lain ja hallintokäytännön mukaan henkilöllä ei ole oikeutta työttömyysetuuteen, jos hän on estynyt olemasta työmarkkinoilla ulkomaanmatkan tai muun siihen rinnastettavan syyn johdosta. Jos henkilö haluaa säilyä työnhakijana ja säilyttää sosiaaliturvansa, hänen on ilmoitettava matkastaan työvoimatoimistolle etukäteen ja matkan pituus saa olla vain yksi viikko.

Suomen lainsäädäntö ja hallintokäytäntö estää tosiasiassa työtöntä kansalaista etsimästä työtä ulkomailta. Samalla se sinänsä rajoittaa huomattavasti kansalaisten vapaata liikkumista EU:n alueella. Se ei myöskään ole puolusteltavissa työn tarjoamisen vaikeutumisena, koska nykyaikana esim. matkapuhelimen avulla työhakija on helposti tavoitettavissa mistä osasta EU:ta tahansa ja jopa EU:n ulkopuolelta.

Onko komission mukaan EU-lainsäädännön mukaista, että kansalaisten vapaata liikkumista EU:n alueella rajoitetaan tällä tavoin ja samalla rajoitetaan työhön hakeutumismahdollisuutta?

Mitä komissio aikoo tehdä taatakseen työttömälle työnhakijalle yhtäläiset oikeudet työnhakuun myös toisessa EU-maassa ja liikkumiseen EU-maissa?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(29. heinäkuuta 2003)

Arvoisa parlamentin jäsen on tuonut esiin kysymyksen, joka koskee Suomen lainsäädännön ja hallintokäytännön soveltamista työttömyysetuuksiin, jos työtön suomalainen haluaa oleskella väliaikaisesti ulkomailla esimerkiksi lomalla ja säilyttää kuitenkin oikeutensa työttömyyskorvaukseen. Parlamentin jäsen epäilee Suomen lainsäädännön ja hallintokäytännön olevan ristiriidassa yhteisön oikeuden kanssa, joka koskee oikeutta etuuksiin tällaisissa tilanteissa.

Sosiaaliturvaa koskevan yhteisön lainsäädännön mukaan ei ole olemassa yhtenäistä eurooppalaista sosiaaliturvajärjestelmää. Kukin jäsenvaltio vastaa omasta sosiaaliturvajärjestelmästään ja päättää, mitä etuuksia on olemassa, millä edellytyksin niitä voidaan myöntää ja minkä arvoisia etuudet ovat. Neuvoston asetuksissa (ETY) N:o 1408/71 ja 574/72(1) on kuitenkin annettu kyseisten järjestelmien koordinointia koskevia yhteisön säännöksiä sen takaamiseksi, että siirtotyöntekijät ja heidän perheenjäsenensä eivät menetä sosiaaliturvaansa muuttaessa yhteisössä ja että noudatetaan niitä perusperiaatteita, joiden mukaan kaikkia on kohdeltava yhdenvertaisesti ja ketään syrjimättä.

Edellä todetut seikat huomioon ottaen työttömyysetuuksien saantiedellytykset, kuten oleminen työmarkkinoiden käytettävissä, kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan ja ovat niiden päätettävissä. Näin ollen parlamentin jäsenen esittämissä tapauksissa oikeus työttömyysetuuteen ei periaatteessa kuulu komission toimivaltaan, vaan se on yksinomaan Suomen kansallisen lainsäädännön nojalla ratkaistava kysymys.

Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 69 artiklassa on kuitenkin säännöksiä, joiden nojalla työtön voi tietyin edellytyksin etsiä työtä toisessa jäsenvaltiossa ja säilyttää työnhakuajan oikeutensa lähtöjäsenvaltionsa myöntämään työttömyyskorvaukseen. Työnhaun aikana etuuden maksaa asianomainen laitos siinä jäsenvaltiossa, johon työtön on mennyt työnhakuun. Lähtöjäsenvaltion laitoksen on korvattava etuudet ne maksaneelle laitokselle.

Jos parlamentin jäsen katsoo, että Suomi ei pane asianmukaisesti täytäntöön asetuksen (ETY) N:o 1408/71 69 artiklan säännöksiä, komissio pyytää häntä toimittamaan asiasta yksityiskohtaisempaa tietoa suoraan työllisyyden ja sosiaaliasioiden pääosastoon, jotta se voi tarkastella kysymystä suhteessa yhteisön oikeuteen.

(1) Viimeisin konsolidoitu versio: Neuvoston asetus (EY) N:o 118/97, annettu 2. joulukuuta 1996, sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä annetun asetuksen (ETY) N:o 1408/71 sekä asetuksen (ETY) N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 574/72 muuttamisesta ja saattamisesta ajan tasalle. EYVL L 28, 30.1.1997.