FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 33/235

(2004/C 33 E/241)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2215/03

esittäjä(t): Cristiana Muscardini (UEN) komissiolle

(2. heinäkuuta 2003)

Aihe: Vapaiden ammattien tunnustaminen

Parlamentissa on käynnissä tavanomainen menettely lausunnon hyväksymiseksi ammattipätevyyden tunnustamista koskevasta direktiiviehdotuksesta (KOM(2002)119 (1). Kyseinen asiakirja koskee jäsenvaltioissa jo säänneltyjä ammatteja, ja sillä pyritään edistämään ammattipätevyyden vastavuoroista tunnustamista sijoittautumisvapauden edistämiseksi. On kuitenkin olemassa uusia ammatteja, joita ei ole vielä millään tavalla tunnustettu kansallisella saati sitten Euroopan tasolla, vaikka näitä ammatteja, esimerkiksi kääntäjien ja tulkkien ammatteja, harjoitetaankin kummallakin tasolla. Olisi erittäin hyödyllistä ja tarpeellista, ennen muuta kyseisiä palveluja käyttävien etujen varjelemiseksi, että otettaisiin käyttöön näitä ammatteja koskevat vähimmäissäännökset.

1. Onko komissio toteuttanut tutkimuksia, joissa selvitetään tällaisten sääntelemättömien ammattien olemassaoloa maittain ja ammattialoittain?

2. Eikö komissio katso, että olisi otettava käyttöön näitä vapaita ammatteja koskevat vähimmäissäännökset esimerkiksi puitelailla, jossa asetetaan ammatin harjoittamisen vähimmäisedellytykset?

3. Eikö komissio pidä vaihtoehtoisesti tarpeellisena, että ainakin näitä ammatteja edustavat ammattijärjestöt tunnustetaan virallisesti?

4. Eikö komissio katso, että kääntäjien ja tulkkien ammattikunnalla olisi alan viime vuosikymmenien kehityksen ja erikoistuneen korkeamman asteen ammattikoulutuksen olemassaolon ansiosta oikeus toivoa virallista tunnustamista myös kyseisten palvelujen käyttäjien etujen varjelemiseksi?

5. Koska tässä tapauksessa ei ole kyse sijoittautumisvapaudesta, eikö komissio katso, että tällaisen tunnustuksen antaminen edustaisi uudenlaista joustavaa sääntelymallia sellaisten vaativien ammattien kohdalla, joita tällä hetkellä voi harjoittaa kuka hyvänsä, myös ilman asianmukaista pätevyyttä, kaikkialla unionin alueella, mistä aiheutuu kielteisiä seurauksia kyseisten palvelujen käyttäjille ja mikä vahingoittaa pätevien ammatinharjoittajien ammatti-imagoa?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(4. syyskuuta 2003)

Ammattipätevyyden tunnustamisen osalta kääntäjän ja tulkin ammatit kuuluvat vaadittavan koulutustason mukaan joko direktiivin 89/48/ETY (2) tai direktiivin 92/5l/ETY (3) piiriin. Näitä direktiivejä sovelletaan ainoastaan silloin, kun kyseinen ammatti on säännelty siinä jäsenvaltiossa, jossa ammatinharjoittaja haluaa sitä harjoittaa, ja kun hän on hankkinut ammattipätevyytensä jossain toisessa jäsenvaltiossa. Näiden direktiivien periaatteet on sisällytetty ehdotukseen direktiiviksi ammattipätevyyden tunnustamisesta (4), ja ne perustuvat vastavuoroiseen tunnustamiseen eivätkä koulutuksen vähimmäisvaatimusten ja ammattiin pääsyn edellytysten yhteensovittamiseen.

1. Jos ammatti ei ole säännelty jossain jäsenvaltiossa, ammatinharjoittajien vapaalle liikkuvuudelle ei ole juridista estettä, sillä heihin sovelletaan ainoastaan markkinasääntöjä. Koska yhteisöllä ei ole toimivaltaa asiassa, komissio ei ole teettänyt tutkimuksia tästä aiheesta.

2. On periaatteessa jäsenvaltioiden asia säännellä ammatteja alueellaan. Jos ammattiin pääsyn edellytysten yhteensovittamiseksi jonkin jäsenvaltion on muutettava lailla säädettyjä periaatteitaan, asia vaatii EY:n perustamissopimuksen 47 artiklan 2 kohdan mukaisesti neuvoston yksimielisesti antamaa direktiiviä. Komissiolla ei ole tietoa ammattialojen tai jäsenvaltioiden aloitteista, jotka voisivat saavuttaa tällaisen kannatustason.

3. Komissiolla ei ole toimivaltaa tunnustaa ammattialajärjestöjä. Parlamentissa ja neuvostossa neuvoteltavana olevan ammattipätevyyden tunnustamista koskevan direktiiviehdotuksen mukaan ammattiala-järjestöillä olisi mahdollisuus esittää Euroopan laajuisesti vahvistamiaan yhteisiä vähimmäisvaatimuksia, joissa määriteltäisiin kaikkia jäsenvaltioita tyydyttävät pätevyysvaatimukset. Jos vaatimukset sisällytettäisiin komiteamenettelyä (sääntelymenettelyä) noudattaen tehtyyn päätökseen, ne helpottaisivat vaatimukset täyttävien ammatinharjoittajien vapaata liikkuvuutta.

4. ja 5. Yhteisöllä ei ole toimivaltaa ammattien tunnustamisen alalla eikä myöskään toimivaltaa ottaa kantaa mahdollisuuteen säännellä jotain ammattia yhteisön oikeutta noudattaen. Komissio on vastuussa niiden yhteisön sääntöjen soveltamisesta, jotka koskevat jo jossain jäsenvaltiossa säänneltyihin ammatteihin liittyvän ammattipätevyyden tunnustamista.

(1) EYVL C 181 E, 30.7.2002, s. 183.

(2) Neuvoston direktiivi 89/48/ETY, annettu 21 päivänä joulukuuta 1988, vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä, EYVL L 19, 24.1.1989.

(3) Neuvoston direktiivi 92/51/ETY, annettu 18 päivänä kesäkuuta 1992, direktiiviä 89/48/ETY täydentävästä ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskevasta toisesta yleisestä järjestelmästä, EYVL L 209, 24.7.1992.

(4) KOM(2002) 119 lopullinen.