KIRJALLINEN KYSYMYS E-2312/01

esittäjä(t): Pere Esteve (ELDR) komissiolle

(31. heinäkuuta 2001)

Aihe: Saarialueet, jotka eivät kuulu syrjäisimpiin alueisiin

Euroopan unionissa on yli 26 saarialuetta, joissa asuu yli 14 miljoonaa ihmistä. Yhteensä ne edustavat 3,5 prosenttia EU:n pinta-alasta ja 3,5 prosenttia unionin väestöstä. Saarialueet kärsivät haittaa siitä, että ne eivät ole osa Euroopan mannerta.

Haitat voidaan tiivistää seuraaviin kolmeen kohtaan:

1. Kuljetuskustannukset nostavat hintoja ja syövät saarilla toimivien yritysten kilpailukykyä.

2. Tietyillä alueilla yhteisen maatalouspolitiikan soveltaminen johtaa maatalouselinkeinon häviämiseen. Se johtuu maanomistuksen rakenteesta ja siitä, että suurien viljelypinta-alojen puuttuessa viljely ja karjankasvatus eivät kannata.

3. Luonnonvarojen, kuten maan, veden ja energian puute.

Tietoisina näistä haitoista komissio ja Euroopan parlamentti hyväksyivät(1) äskettäin syrjäisimpiä alueita ja saaria koskevia uusia toimenpiteitä jotka jo tunnen pyrkien siten korjaamaan näiden alueiden epäedullista asemaa.

Mutta muut saarialueet, jotka eivät kuulu syrjäisimpiin alueisiin (kuten Baleaarit, joka kuuluu tavoitteeseen 2), eivät saa mitään erityistä etua saariasemansa takia. Komissio on tämän jo tunnustanut. Baleaaarit saavat kuitenkin (samoin kuin yhteisön muut alueet, jotka eivät ole saaria) etua yhteisön tavanomaisista rahastoista, joita ovat EAKR, ESR, EMOTR, Leader+, jne.

Onko komissio tietoinen, että Euroopan saarialueet, jotka eivät kuulu syrjäisimpiin alueisiin, kärsivät myös saariasemasta johtuvista haitoista? Aikooko komissio toteuttaa näillä alueilla, jotka eivät kuuluu syrjäisimpiin alueisiin, saariasemaan liittyviä korjaavia toimenpiteitä?

Jos aikoo, miten rakennerahastoja koskevissa erityismääräyksissä otetaan huomioon niiden saarialueiden, jotka eivät kuulu syrjäisimpiin alueisiin, epäedullinen asema? Kenelle kuuluu poliittisen päätöksen tekeminen tästä asiasta ja kenellä on toimivalta?

(1) KOM(2000) 774 EYVL C 96 E, 27.3.2001.

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(18. lokakuuta 2001)

Komissio on tietoinen saarialueisiin liittyvistä ongelmista ja haluaa muistuttaa, että 95 prosenttia niiden väestöstä on rakennerahastojen tavoitteen 1 tai tavoitteen 2 perusteella tukikelpoista. Komissio mainitsikin jo kirjalliseen kysymykseenne E-2303/01(1) annetussa vastauksessa panneensa alulle tutkimuksen unionin saarialueiden tilanteesta. Tämän tutkimuksen yhteydessä on tarkoitus perustaa saarialueiden tietokanta ja tehdä tilanteesta objektiivinen analyysi, jossa saariasemaan liittyvät ongelmat ja saarien erityistarpeet luokitellaan ja arvioidaan. Samalla analysoidaan myös jäsenvaltioiden ja unionin kehittämiä toimia ja politiikkaa, joiden tarkoituksena on saariasemasta mahdollisesti aiheutuneen jälkeenjääneisyyden torjuminen.

Tutkimuksen ensimmäiset tulokset saataneen vuoden 2002 alkupuoliskolla. Tutkimus on vuoden pituinen. Komissio toivoo, että keskustelu käynnistyy heti, kun tulokset on julkistettu.

Komissio huolehtii todella saarialueiden kysymyksistä, mutta aikoo käsitellä niitä laajemmassa yhteydessä käsitellessään luonnonhaitoista ja vaikeasta maantieteellisestä sijainnista kärsiviä alueita, joihin kuuluvat myös vuoristoalueet ja väestökatoalueet. Nämä haitoista kärsivät alueet ovat yksi tulevan koheesiopolitiikan kuudesta tärkeimmästä painopistealueesta, jotka on hyväksytty taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvutta koskevassa toisessa kertomuksessa.

Komissio aikoo tässä tarkoituksessa järjestää vuoden 2002 alkupuoliskolla seminaareja kustakin toisessa kertomuksessa hyväksytystä tärkeimmästä aiheesta, joihin kuuluvat myös luonnonhaitoista kärsivät alueet. Tässä seminaarissa määritetään toimet, joilla olisi suurta lisäarvoa näille alueille ja se mikä olisi sopivin (yhteisön, kansallinen vai alueellinen) toimivalta näiden toimien toteuttamisessa.

Nämä keskustelut ja mainitun tutkimuksen tulokset ovat hyödyllisiä ja välttämättömiä taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevan kolmannen kertomuksen laatimiseksi vuoden 2004 alussa.

(1) EYVL C 81 E, 4.4.2002, s. 148.