ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0022



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2083/98 esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle (10. heinäkuuta 1998) Aihe: Kuolonkolarit Kreikassa EUROSTATin (N:o 1298, 2. kesäkuuta 1998) mukaan Kreikan tilanne liikenneonnettomuuksien suhteen on Euroopan unionin huolestuttavimpia. Kreikka on EUROSTATin tietojen mukaan ainoa maa, jossa kuolemaan johtaneet liikenneonnettomuudet ovat lisääntyneet 29 %:lla vuosien 1989 ja 1995 välisenä aikana; useimmissa maissa nämä onnettomuudet ovat vähentyneet. Mitkä ovat komission mielestä pääasialliset syyt tämän huolestuttavan tilanteen syntymiseen? Mitä toimenpiteitä komissio aikoo toteuttaa yhteistyössä Kreikan hallituksen kanssa kyseisen tilanteen korjaamiseksi? Komission jäsenen Neil Kinnockinkomission puolesta antama vastaus (16. syyskuuta 1998) Kreikka on ainoa jäsenmaa, jossa liikenneonnettomuudet ovat lisääntyneet viime vuosina, kuten parlamentin jäsen kysymyksessään mainitsee. Komissio katsoo, että liikenneonnettomuuksien lisääntymisen syiden analysointi ja määritteleminen kuuluvat ensisijaisesti jäsenvaltion kansallisille viranomaisille. Komissio antaa kuitenkin jäsenvaltioiden käyttöön välineitä ja tilastotietoja (esimerkiksi tieliikenneonnettomuuksia koskeva yhteisön CARE-tietokanta), jotka mahdollistavat jäsenvaltioita koskevien tietojen vertaamisen keskenään. Vertailussa on kuitenkin otettava huomioon kullekin jäsenvaltiolle ominaiset olosuhteet ja erityisesti riskeille altistumiseen vaikuttavat tekijät, joihin esimerkiksi autojen lukumäärällä, väestörakenteella ja infrastruktuurilla on huomattava vaikutus. Komissio on edelleenkin valmis keskustelemaan liikenneonnettomuuksiin liittyvistä kysymyksistä kansallisten viranomaisten kanssa, jos jäsenvaltiot katsovat, että sillä voisi olla myönteinen vaikutus liikenneturvallisuuteen.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0058



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2331/98 esittäjä(t): John McCartin (PPE) komissiolle (27. heinäkuuta 1998) Aihe: EU:n naudanlihan vientiä koskeva WTO:n sopimus Voiko komissio ilmoittaa onko EU vienyt kolmansiin maihin koko WTO:ssa 1992 tehdyssä sopimuksessa sallitun määrän naudanlihaa viimeisten kolmen vuoden aikana? Jos koko määrää ei ole viety, miten naudanlihan myyntiä kolmansiin maihin on edistetty interventiovarastoissa pidettävän naudanlihan määrän vähentämiseksi? Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus (8. syyskuuta 1998) Ensimmäisenä GATT:n naudanlihasopimuksen voimassaolovuotena 1995/1996 (1.7.1995-30.6.1996) yhteisöllä oli oikeus viedä vientituen avulla 1 137 000 tonnia naudanlihaa. Viety määrä oli lopulta kuitenkin BSE:n aiheuttaman kriisin kaupallisten seurausten vuoksi vain 1 019 090 tonnia. GATT-sopimuksen toisena voimassaolovuotena 1996/1997 vientikatto saavutettiin kesäkuun lopussa. GATT-sopimuksen kolmantena voimassaolovuotena 1997/1998 vientikatto oli 1 010 900. Alustavat luvut osoittavat, että yhteisö vei 957 253 tonnia naudanlihaa, josta 950 007 tonnia vientituen avulla ja 7 246 tonnia interventionaudanlihaa. Jäljellä oleva määrä voidaan käyttää interventionaudanlihan vientiin GATT-sopimuksen neljäntenä voimassaolovuotena. Tätä varten on voimassa useita myyntisäännöksiä, joihin sisältyy sekä luullinen että luuton naudanliha.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0056



KIRJALLINEN KYSYMYS P-2305/98 esittäjä(t): Luigi Florio (PPE) komissiolle (13. heinäkuuta 1998) Aihe: Italian hallituksen aikeet laillistaa laittomasti maassa oleskelevia Italian hallitus on ilmoittanut aikovansa laillistaa noin 200 000 EU:n ulkopuolelta laittomasti Italiaan saapunutta. Tässä on kyse varsinaisesta lainvastaisuuden lailliseksi tekemisestä. Sitä ei ole otettu uuteen, viime maaliskuussa hyväksyttyyn maahanmuuttoa koskevaan lakiin, vaan asia ehdotetaan nyt hoidettavaksi yksinkertaisena hallintotoimena. Katsooko komissio, että tämä Italian hallituksen päätös on sopusoinnussa maahanmuuttoa koskevien Euroopan unionin sääntöjen kanssa? Aikooko komissio ryhtyä virallisesti toimiin, jotta vältytään siltä, että alituisesti toistuva laittomasti Italiaan saapuneiden oleskelun laillistaminen johtaa yleistä turvallisuutta ja järjestystä koskeviin ongelmiin myös muissa unionin maissa? Komission jäsenen Anita Gradininkomission puolesta antama vastaus (14. syyskuuta 1998) Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston mukaan jäsenvaltiot pitävät kolmansien maiden kansalaisten luvattoman maahanmuuton, oleskelun ja työskentelyn vastustamista yhteistä etua koskevana asiana. Tämä ei estä jäsenvaltioita toteuttamasta kansallisen tason toimenpiteitä, esimerkiksi laillistamasta luvattomia maahanmuuttajia. Neuvosto on antanut joitakin suosituksia, jotka liittyvät luvattoman maahanmuuton vastustamiseen ja kolmansien maiden kansalaisten karkottamiseen, mutta missään niistä ei kosketella jäsenvaltion suorittamaa luvattomien maahanmuuttajien aseman laillistamista. Komissio ei suunnittele aloitteiden tekemistä tässä asiassa.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0121



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2695/98 esittäjä(t): Marie-Noëlle Lienemann (PSE) komissiolle (1. syyskuuta 1998) Aihe: Rahanpesu ja euron käyttöönotto Kun 11 EMU-jäsenvaltion valuutat vaihdetaan euroiksi (minkä on määrä tapahtua 1. tammikuuta 2002 alkaen, mutta mihin valmistaudutaan jo), miten komissio aikoo torjua rahanpesun, sillä suuret määrät näitä kansallisen valuutan muodossa olevia pääomia joudutaan vaihtamaan? Komission jäsenen Yves-Thibault de Silguynkomission puolesta antama vastaus (6. lokakuuta 1998) Kaikissa jäsenvaltioissa on olemassa järjestelmät, joilla estetään rikollisesta toiminnasta koituvan hyödyn pesu rahoitusjärjestelmän avulla. Nämä järjestelmät perustuvat erityisesti rahoitusjärjestelmän rahanpesutarkoituksiin käyttämisen estämisestä annettuun neuvoston direktiiviin N:o 91/308/ETY(1). Yhteisön direktiivissä kielletään nykyisellään ainoastaan huumausaineiden kaupasta saatujen rahojen pesu, mutta kaikki jäsenvaltiot ovat kriminalisoineet myös laajemmasta rikollisesta toiminnasta koituvan hyödyn pesun. Komissiossa tutkitaan parhaillaan direktiivin päivittämistä ja sen soveltamisalan laajentamista. Direktiivistä johtuvia velvoitteita sovelletaan täysimääräisesti euroon siirryttäessä ja vaihdettaessa kansallisena rahayksikkönä olevia seteleitä ja kolikoita euroiksi. Komissio toivoo pankkien säilyttävän tavanmukaisen tarkkaavaisuutensa euroseteleiden ja -kolikoiden käyttöönottoa edeltävällä kaudella sekä siirtymäkaudella, jotta kaikki epäilyttävät liiketoimet pystyttäisiin havaitsemaan. Komissio tarkastelee edelleen euron käyttöönoton vaikutuksia rahanpesun torjumiseen ja on sovittu, että tästä kysymyksestä keskustellaan mainitun direktiivin mukaisesti perustetussa yhteyskomiteassa. (1) EYVL L 166, 28.6.1991.
Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0004



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1445/98 esittäjä(t): Pierre Lataillade (UPE) komissiolle (11. toukokuuta 1998) Aihe: Direktiivi koneisiin liittyvän jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä Euroopan komissio on valmistellut "konedirektiiviin" liittyvän, vuonna 1993 julkaistun oppaan (89/392/ETY(1), muutettu 1991 ja 1993) ajan tasalle saattamista. Oppaasta on ollut valtavan suurta hyötyä koneiden valmistajille ja käyttäjille, ja aivan erityisesti pk-yrityksille. Oppaan tarkistamisesta vallitsee laaja yksimielisyys teollisuuden piirissä ja useimmissa jäsenvaltioissa ja sen valmistumista on odotettu erittäin suurella mielenkiinnolla jo yli vuoden ajan. 1. Mistä viivästyminen johtuu? 2. Aikooko komissio julkaista oppaan? 3. Kuinka pian? Komission jäsenen Martin Bangemanninkomission puolesta antama vastaus (1. lokakuuta 1998) Komissio on tyytyväinen tukeen, jota parlamentin jäsen osoittaa sen yhteisön oikeuden avoimuuden lisäämiseen tähtäävää toimintaa kohtaan. Komissio haluaa edelleen tukea oppaan julkaisemista tulevaisuudessa. Vuonna 1993 opas vaikutti tehokkaimmalta vastaukselta teollisuuspiirien tarpeisiin. Tämän jälkeen tekniikka on kehittynyt. Opasluonnoksen sivumäärä on kolminkertaistunut, ja sen sisältö on saatettava ajan tasalle säännöllisin väliajoin. Koska jakelu sähköisessä muodossa on halvempaa, nopeampaa ja tehokkaampaa, komissio aikoo julkaista oppaan tietosivuillaan Internetissä(2). Oppaan tarkoituksena on pikemminkin helpottaa koneita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 14. kesäkuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/392/ETY soveltamista kuin esittää siitä sitovaa oikeudellista tulkintaa. Oppaan julkaiseminen paperiversiona riippuu talousarviossa käytettävissä olevista määrärahoista, jotka komission on varattava ensisijassa omien asiakirjojensa julkaisua varten. (1) EYVL L 183, 29.6.1989, s. 9. (2) http://europa.eu.int/en/comm/dgiii/directs/dg3/index.htm.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0143



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3371/98 esittäjä(t): James Nicholson (I-EDN) neuvostolle (16. marraskuuta 1998) Aihe: Bahaiden vaino Iranissa Bahai-uskontoa Euroopassa edustavien tahojen mukaan tämän uskonnon harjoittajia on vainottu Iranissa jatkuvasti vuosikymmenten ajan, ja vainon tuloksena on kuollut ehkä yli 20 000 ihmistä. Samojen lähteiden mukaan bahait eivät nauti Iranissa kansalaisoikeuksia, uskonnonvapautta eivätkä ihmisoikeuksia. Uskonnon edustajat ovat myös huolestuneita Ruhollah Rowhanin kuolemasta, sillä heidän mukaansa hänet teloitettiin 21. heinäkuuta 1998 ilman lainmukaista oikeudenkäyntiä. Samoin levottomuutta ovat herättäneet väitetyt kuolemantuomiot kahdelle muulle bahaille ja kymmenen vuoden vankeus eräälle bahaille. Mitä mieltä neuvosto on Iranin bahai-uskoisten väitetystä jatkuvasta vainosta? Yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiinE-2792/98 ja E-3371/98 (30. marraskuuta 1998) Neuvosto, joka on useissa tilaisuuksissa ottanut esille Iranin viranomaisten kanssa Baha'i-yhteisön tilanteen Iranissa, ilmaisi niille huolestuneisuutensa Mashadissa 21. heinäkuuta 1998 täytäntöönpannun Ruhu'llah Rawhanin teloituksen ja kolmelle muulle Baha'i-yhteisön jäsenelle langetetun kuolemantuomion jälkeen. Saatuaan myöhemmin selostuksia siitä, että Sirus Dhabihi-Muqaddamin ja Hidayat-Kashifi Najafabadin kuolemantuomiot oli vahvitettu, neuvosto kehotti EU:n Teheranin edustuston päällikön välityksellä Irania toteuttamaan välittömästi toimenpiteitä sen varmistamiseksi, ettei kyseisiä henkilöitä teloiteta. Neuvosto toisti myös huolestuneisuutensa neljän muun Baha'i-yhteisön jäsenen eli Bihnam Mithaqin, Kayvan Khalajabadin, Musa Talibin ja Dhabihu'llah Mahramin puolesta, jotka on myös tuomittu kuolemaan. Neuvosto toisti näissä yhteyksissä EU:n kannan kuolemantuomioihin yleisesti ottaen ja vetosi Iranin hallitukseen, jotta tämä suojelisi Baha'i-yhteisöä ja kunnioittaisi uskonnollisten vähemmistöjen oikeuksia. Neuvosto palautti mieleen YK:n ihmisoikeustoimikunnan päätöslauselman 1998/80, jossa ilmaistaan huolestuneisuus Baha'i-yhteisön ihmisoikeuksien vakavan loukkaamisen jatkumiseen ja jossa kehotetaan Irania olemaan langettamatta kuolemantuomioita uskonnollisten vakaumusten tai uskosta luopumisen perusteella. Neuvosto korosti lisäksi, kuinka merkittävää rakentavalle yhteistyölle ihmisoikeuksien alalla on, että Iranin hallitus sallii YK:n ihmisoikeusraportoijan Maurice Copithornen Iranin vierailun. YK:n ihmisoikeusvaltuutettu Mary Robinson on esittänyt vastalauseensa Ruhu'llah Rawhanin teloitukseen ja kehottanut Teherania olemaan teloittamatta kolmea muuta Baha'i-yhteisön jäsentä.
Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0156



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3037/98 esittäjä(t): John Iversen (PSE) komissiolle (8. lokakuuta 1998) Aihe: TV ilman rajoja Valko-Venäjällä pelattu Tanskan ja Valko-Venäjän välinen jalkapallon EM-karsintaottelu näytettiin Tanskassa ainoastaan TV3-kanavalla, koska DR ja TV2 eivät halunneet maksaa kallista hintaa. Tämä merkitsi sitä, että vain 60 % katsojista pystyi näkemään ottelun. Tämä on vastoin neuvoston direktiiviä, jonka mukaan tiettyjä kansallisia urheilutapahtumia ei pidä esittää ainoastaan kanavilla, jotka ovat vain pienen väestönosan nähtävissä. Onko direktiivissä porsaanreikä? Mikä merkitys direktiivillä on TV-oikeuksien hinnanmuodostuksen kannalta? Komission jäsenen Marcelino Orejankomission puolesta antama vastaus (4. joulukuuta 1998) Televisio ilman rajoja -direktiivin 89/552/ETY(1), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/36/EY(2), 3 a artiklan 1 kohdan nojalla jokainen jäsenvaltion voi - mutta sen ei ole pakko - toteuttaa yhteisön lainsäädännön mukaisesti toimenpiteitä, joilla pyritään siihen, että merkittävä osa yleisöstä voi seurata yhteiskunnallisesti merkittäviä tapahtumia suorana tai nauhoitettuna lähetyksenä maksuttoman television kautta. Jäsenvaltioiden toimenpiteissä on otettava tasapuolisesti huomioon oikeutettu yleinen etu, joka tunnustetaan 3 a artiklan 1 kohdassa, ja vapaa kilpailu maksuttomien ja maksullisten kanavien välillä sekä rajatylittävien palvelujen vapaa tarjoaminen. Kaiken kaikkiaan komissio on sitä mieltä, että televisio ilman rajoja -direktiivin hengessä voidaan maksuttomille tv-kanaville antaa markkinahinnoin oikeus televisioida yhteiskunnallisesti merkittäviä tapahtumia, sillä kyseisessä direktiivissä ei säädetä hintojen määräämisestä. Direktiivin 3 a artiklan 2 kohdan mukaisesti Tanskan viranomaiset ovat ilmoittaneet komissiolle asetusluonnoksesta, jossa säädetään tanskalaiskatsojille merkittävien tapahtumien televisiointia sääntelevistä vaatimuksista. Komissio tutkii parhaillaan, ovatko kyseiset toimenpiteet yhteisön oikeuden mukaisia. (1) EYVL L 298, 17.10.1989. (2) EYVL L 202, 30.7.1997.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0173



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2964/98 esittäjä(t): Gerardo Fernández-Albor (PPE) komissiolle (8. lokakuuta 1998) Aihe: Espanjan kielen opetus Brasiliassa Brasiliassa on äskettäin säädetty espanjan kielen opetuksen pakollisuudesta kouluissa. Tämä on välittömästi tuonut esille vaikeudet, joita opetuksen toteuttaminen käytännössä aiheuttaa, koska maassa ei ole riittävästi espanjan kielen opettajia. Jotta eteläamerikkalaisten talouksien integraatioprosessia voitaisiin jatkaa, on välttämätöntä, että kaikilla brasilialaisilla on mahdollisuus opiskella espanjaa koulussa. Täten näyttää tarpeelliselta suunnitella, miten Euroopan unioni voi auttaa ratkaisemaan opettajien puutetta koskevan ongelman. Mercosurin ja muiden samanlaisten sopimusten kautta tuetaan Etelä-Amerikan talousintegraatiota. Katsooko komissio, että eräänä keinona tukea tätä talousintegraatiota on ehdotettava ohjelmaa, joka on tähdätty kannustamaan yhteisön espanjan kielen opettajia, jotta he aloittaisivat työskentelyn Brasiliassa maan opettajavajeen täyttämiseksi? Komission jäsenen Manuel Maríninkomission puolesta antama vastaus (30. lokakuuta 1998) Brasilian viranomaisten aivan äskettäin tekemä päätös, joka koskee espanjankielen oppimisen ja käytön laajentamista määräämällä espanjan kielen opetus pakolliseksi, herättää useita päätöksen täytäntöönpanotapoja koskevia kysymyksiä. On epäilemättä liian aikaista päätellä kuinka ja miten nopeasti kyseinen prosessi kehittyy itse Brasiliassa puhumattakaan tarvitaanko siinä ulkoista apua nyt tai tulevaisuudessa. Joka tapauksessa, ja syrjäyttämättä mitenkään arvoisan parlamentin jäsenen ehdotusta, yhteistyön edellytyksenä on edunsaajamaan edeltä käsin tekemä pyyntö.
Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0010



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1990/98 esittäjä(t): Mary Banotti (PPE) komissiolle (30. kesäkuuta 1998) Aihe: Toimet perheen ja lasten hyväksi Tiedustelisin Euroopan unionin tuomioistuimen tapauksessa C-106/96 (12. toukokuuta 1998) antaman päätöksen perusteella, mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä tai mitä toimia se aikoo ehdottaa varmistaakseen niiden hankkeiden täytäntöönpanon, jotka rahoitetaan budjettikohdasta B3-4108: Toimet perheen ja lasten hyväksi? Komission jäsenen Erkki Liikasenkomission puolesta antama vastaus (6. lokakuuta 1998) Komissio on päättänyt vapauttaa osan perheen ja lasten hyväksi toteuttavia toimia koskevan budjettikohdan B3-4108 määrärahoista vuoden 1998 osalta. Noin 810 000 ecun suuruiset maksusitoumukset on jo tehty. Vielä voidaan rahoittaa noin 2,19 miljoonalla eculla muita hankkeita, jotka liittyvät väestökertomuksen laatimiseen ja komission ennen 10. päivää kesäkuuta 1998 hyväksymien hankkeiden täytäntöönpanoon, ja joihin kohdistuu tiettyjä odotuksia. Näiden toimenpiteiden tulevia rahoitusmahdollisuuksia tarkastellaan toimielinten välisessä sopimuksessa, joka koskee Amsterdamin sopimuksessa käyttöön otettuja oikeusperustoja ja muutoksia.
Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0128



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2837/98 esittäjä(t): Niall Andrews (UPE) komissiolle (28. syyskuuta 1998) Aihe: Turvapaikanhakijat Voiko komissio kertoa, kuinka monta turvapaikanhakijaa eri jäsenvaltioissa on? Kuinka moni luokitellaan "elintasopakolaisiksi" ja kuinka moni poliittisiksi pakolaisiksi? Komission jäsenen Anita Gradininkomission puolesta antama vastaus (10. marraskuuta 1998) Komissio lähettää suoraan parlamentin jäsenelle ja parlamentin sihteeristölle kaksi taulukkoa. Taulukosta A selviää kussakin jäsenvaltiossa tehtyjen turvapaikkahakemusten määrä vuosina 1987-1997. Taulukosta B käy ilmi kunkin jäsenvaltion kyseisenä ajanjaksona tekemien sellaisten päätösten määrä, joissa henkilö on tunnustettu pakolaisten asemasta vuonna 1951 tehdyn Geneven yleissopimuksen mukaiseksi pakolaiseksi. On tärkeää huomata, että turvapaikkapäätökset liittyvät usein aikaisempina vuosina tehtyihin hakemuksiin. Nämä kaksi taulukkoa eivät siis korreloi suoraan keskenään. Saatavilla olevien tietojen perusteella ei voida siten tehdä päätelmiä eri jäsenvaltioissa tehtyjen perusteettomien turvapaikkahakemusten määrästä. Komissio huomauttaa myös, että monet henkilöt, joita ei tunnusteta vuoden 1951 yleissopimuksen mukaisiksi pakolaisiksi, tarvitsevat siitä huolimatta kansainvälistä suojelua. Eräissä tapauksissa jäsenvaltioilla on velvollisuuksia muiden ihmisoikeuksia koskevien sopimusten nojalla. Näitä sopimuksia ovat ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi vuonna 1950 tehty Euroopan yleissopimus tai vuonna 1984 tehty kidutuksen ja muun julman, epäinhimillisen tai halventavan kohtelun tai rangaistuksen vastainen Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimus. Muissa tapauksissa voi olla humanitaarisia syitä olla palauttamatta kyseistä henkilöä alkuperämaahan. Eräät jäsenvaltiot myöntävät kyseisille henkilöille niin sanotun B-statuksen. Unionissa ei ole vielä otettu käyttöön pakolaisasemaa täydentävää suojelua koskevia yhteisiä vähimmäisvaatimuksia, mutta Amsterdamin sopimuksen 73 k artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaan neuvosto toteuttaa toimenpiteet kyseisellä alalla viiden vuoden kuluessa Amsterdamin sopimuksen voimaantulosta.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0186



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3207/98 esittäjä(t): Livio Filippi (PPE) komissiolle (16. lokakuuta 1998) Aihe: Solvayn tehtaan sulkeminen Ferrarassa Solvay on päättänyt sulkea Ferrarassa 200 työntekijää työllistävän tehtaan, mikä on herättänyt ay-liikkeen ja paikallisten viranomaisten oikeutettuja vastalauseita. Tällaiset tapaukset, joissa monikansalliset yritykset yhteiskunnallisista seurauksista välittämättä irtisanovat henkilöstöään tai sulkevat tuotantolaitoksia, ovat nykyään liian yleisiä. Pyydän komission jäsen Flynniä tarkastamaan, onko kyseinen yritys noudattanut velvollisuutta neuvotella työntekijöiden kanssa, kuten eurooppalaisia yritysneuvostoja koskevassa direktiivissä esitetään? Entä miten komissio aikoo edistää työelämän perusoikeuksien kunnioittamista ja työllisyyden turvaamista? Komission jäsenen Pádraig Flynninkomission puolesta antama vastaus (16. marraskuuta 1998) Komissio on tietoinen niistä ongelmista, joita liittyy Solvayn tuotantolaitoksen sulkemiseen Ferrarassa (Italiassa). Eurooppalaisen yritysneuvoston perustamisesta tai työntekijöiden tiedottamis- ja kuulemismenettelyn käyttöönottamisesta yhteisönlaajuisissa yrityksissä tai yritysryhmissä annetun neuvoston direktiivin 94/45/EY(1) 13 artiklassa annetaan työmarkkinaosapuolille mahdollisuus tehdä vapaaehtoinen sopimus eurooppalaisen yritysneuvoston perustamisesta direktiivissä esitettyjen velvoitteiden täyttämiseksi. Solvay-ryhmässä on käytössä tällainen 13 artiklan mukainen sopimus, mutta komissio ei tällä hetkellä tiedä, noudatettiinko tätä sopimusta täysimääräisesti Ferraran laitoksen sulkemisen yhteydessä. Asiasta pyritään löytämään lisätietoja. On korostettava, että vastuu yhteisön direktiivien täytäntöönpanosta ja soveltamisesta on ensi kädessä jäsenvaltioilla. (1) EYVL L 10, 16.1.1998.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0177



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3059/98 esittäjä(t): Michèle Lindeperg (PSE) komissiolle (8. lokakuuta 1998) Aihe: Bosnian pakolaisten paluu Yleisessä puitesopimuksessa Bosnia-Hertsegovinan rauhasta (nk. Daytonin sopimus), joka allekirjoitettiin Pariisissa joulukuussa 1995, määrätään, että pakolaisille on korvattava konfliktin vuoksi suoritettujen massiivisten karkotusten seurauksena aiheutuneet vääryydet ja taattava erityisesti oikeus palata vapaasti koteihinsa. Useimmissa maissa, jotka ovat vastaanottaneet Bosnia-Hertsegovinan pakolaisia, heille myönnetty väliaikainen suoja tai oleskeluoikeus on keskeytetty tai siihen ollaan ryhtymässä. Vastaanottajamaat perustavat toimintansa Daytonin sopimukseen ja perustelevat sillä näiden henkilöiden palauttamista alueille, joilla heidän kansallisuutensa on nykyään enemmistönä, riippumatta siitä, mistä kyseiset henkilöt ovat lähtöisin. Aluetta koskevan rauhansopimuksen olemassaolo ei kuitenkaan merkitse sitä, että paluun kannalta välttämättömät turvallisuusedellytykset täyttyvät tai että vähemmistöjen oikeudet taataan. Huolimatta siitä, että suurin osa näistä kotiseudultaan siirtymään joutuneista henkilöistä on ilmoittanut haluavansa palata koteihinsa, suoranainen väkivalta, hallinnolliset esteet ja asuinpaikan löytäminen tekevät paluusta erittäin vaikeaa. Rankaisematta jääneiden sotarikollisten läsnäolo tietyillä alueilla lisää turvattomuuden tunnetta ja paluuseen liittyvää pelkoa. Pakolaisasiain päävaltuutettu on pyytänyt, että pakolaisten annetaan päättää täysin vapaaehtoisesti paluusta kotimaahan tai entisille asuinalueilleen, joissa he olisivat nykyisin vähemmistöryhmän jäseniä. Tietyt jäsenvaltiot pitävät alueellaan olevia Bosnian pakolaisia taakkana ja pyrkivät kiertämään tätä suositusta ja nopeuttamaan pakolaisten paluuta. Lähettäessään pakolaisia takaisin alueille, joilta he eivät ole lähtöisin, nämä maat, jotka vastustivat Bosnia-Hertsegovinan etnistä jakoa, itse asiassa vahvistavat sitä. Mitä komissio aikoo tehdä estääkseen pakkopalauttamiset ja saadakseen jäsenvaltiot lopettamaan pakolaisten painostuksen? Komission jäsenen Hans van den Broekinkomission puolesta antama vastaus (11. marraskuuta 1998) Komissio ei voi puuttua yhteisön jäsenvaltioiden kahdenvälisiin politiikkoihin eikä päätöksiin, joita ne tekevät pakolaisten Bosniaan ja Hertsegovinaan palaamisen suhteen. Komission rahoittamat paluuhankkeet ovat täysin Daytonin rauhansopimuksen mukaiset, ja niiden tavoitteena on pakolaisten ja hätäsiirtolaisten vapaaehtoinen paluu alkuperäisille asuinseuduilleen. Kansainvälinen yhteisö on julistanut vuoden 1998 pakolaisten kotiinpaluun vuodeksi, ja komission vuonna käynnistämässä 1998 paluuohjelmassa keskitytään yhdennettyihin hankkeisiin, joilla pyritään edistämään vähemmistöryhmien paluuta alkuperäisille asuinseuduilleen. Näihin toimiin on varattu yhteensä 114 miljoonaa ecua, josta 89 prosenttia on jo käytetty maksusitoumuksiin; loput 11 prosenttia käytetään vuoden loppuun mennessä. Tämän tuen lisäksi komissio on jatkanut vuonna 1998 jälleenrakentamiseen ja paluuseen liittyvien toimiensa rahoittamista 40 miljoonalla eculla.