KIRJALLINEN KYSYMYS E-0511/01 esittäjä(t): Karla Peijs (PPE-DE) neuvostolle. Euroopan laajuiset verkot ja sisävesireittien kehitys.



Virallinen lehti nro 340 E , 04/12/2001 s. 0041 - 0042



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0511/01 esittäjä(t): Karla Peijs (PPE-DE) neuvostolle (23. helmikuuta 2001) Aihe: Euroopan laajuiset verkot ja sisävesireittien kehitys Euroopan komissiolle on toimitettu selvitys vesireittien pullonkauloista (Lille, 23. marraskuuta 2000). Selvityksessä tarkastellaan Euroopan laajuisten sisävesiverkkojen tilaa viisi vuotta asiaa koskevien puitepäätösten tekemisen jälkeen. Selvityksessä tarkastellaan Euroopan laajuisia verkkoja koskevan politiikan historiaa alkaen vuoden 1992 valkoisesta kirjasta kasvusta, kilpailukyvystä ja työllisyydestä. Christophersenin ryhmä on arvioinut ja määritellyt tarkemmin alkuperäisistä hankkeista tehtyä luetteloa, jota neuvoston Essenin kokouksessa 1994 käyttöön otetut periaatteet ovat muovanneet. Kyseisen kokouksen tuloksena syntyi 14 ensisijaisen hankkeen luettelo, johon ei kuulu ainuttakaan sisävesireitteihin liittyvää hanketta. On valitettavaa, että vesireittien kehitys on tärkeysjärjestyksessä viimeisenä. Vesireittien verkoston infrastruktuuriin kaivataan kipeästi investointeja, jotta intermodaalinen kuljetus helpottuisi (meri-joki, joki-juna, joki-maantie), jotta monet nykyisistä pullonkauloista poistuisivat ja jotta verkoston toimivuutta parantavien puuttuvien linkkien rakentamiseen päästäisiin. Mihin toimiin Itävallan, Belgian, Ranskan, Saksan ja Alankomaiden liikenneministerit ovat ryhtyneet intermodaalisten kuljetusten lisäkehityksen suhteen Euroopan laajuisen integroidun vesireittiverkoston toteuttamiseksi? Ovatko ministerit tietoisia, että optimoitu kuljetusverkosto konttialuksilla tapahtuvia kuljetuksia varten edellyttää 7,1 metriä korkeita siltoja Euroopan laajuisten vesireittiverkostojen ylitse (kolmikerroskontit)? Euroopan liikenneministerit kokoontuvat Rotterdamissa 5. ja 6. syyskuuta 2001 käsitelläkseen sisävesikuljetuksia. Kokouksessa annetaan Rotterdamin julistus. Aikovatko ministerit sisällyttää julistukseensa luettelon vesireittien kehityksen kannalta ensisijaisista hankkeista, niiden talousarvioista ja aikatauluista? Ovatko ministerit valmiita ryhtymään lisätoimenpiteisiin, jotta rahtiliikennettä voitaisiin siirtää mahdollisimman paljon maanteiltä vesille ja siten vähentää tieliikenteen määrää (ja sen seurauksia, kuten melua ja ilman saastumista) tietyillä moottoriteillä? Euroopan unionin laajentumista koskien, mihin toimiin ministerit aikovat ryhtyä optimaalisen sisävesiliikenteen toteuttamiseksi Tonavalta Mustallemerelle (esim. esteet Straubingin ja Vilshofenin välillä)? Vastaus (10. heinäkuuta 2001) Arvoisan parlamentin jäsenen tekemä kysymys sisältää useita asiakohtia, joita neuvosto voi ainoastaan panna merkille. Neuvoston tehtävänä ei ole ottaa kantaa joidenkin jäsenvaltioiden yksittäisiin tai yhteisiin toimiin eikä Euroopan kuljetusministerikonferenssin hankkeisiin; konferenssiin osallistuu 30 Euroopan maata. Eräät arvoisan parlamentin jäsenen esille ottamat erityiskysymykset kuuluvat kansallisten, alueellisten tai jopa paikallisten viranomaisten toimivaltaan. On kuitenkin syytä todeta, että yksi Euroopan unionin liikennepolitiikan pääasiallisista tavoitteista on yhdistetyn kuljetuksen leviämisen edistäminen. Tavoitteena on päästä eri kuljetusmuotojen väliseen tasapainoon siten, että annetaan etusija turvallisimmille ja ympäristöystävällisimmille kuljetusmuodoille. Näin ollen sisävesiliikenteen kehittäminen on tärkeässä asemassa. Neuvosto myöntää Rein-Main-Tonava-yhteyden tärkeän merkityksen. Se määriteltiin ensisijaiseksi yleiseurooppalaiseksi reitiksi Kreetalla 1994 ja Helsingissä 1997 pidetyssä Euroopan kuljetusministerikonferenssissa. Laajentumista ajatellen Tonavalla on yhä kiistattomampi asema yhteydenpito- ja yhteysväylänä unionin alueen ja kyseisen alueen hakijavaltioiden välillä sekä Mustanmeren alueeseen. Lisäksi kuljetusverkon kehittämistä toivottuun yhdistetyn kuljetuksen suuntaan painotetaan säännöllisesti laajentumisprosessin yhteydessä Eurooppa-sopimuksiin liittyvissä elimissä, jotka kehittävät ja seuraavat liittymistä edeltävää strategiaa. Asiaan liittyen käsitellään myös Tonavan liikennöintikysymyksiä, jotka koskevat sekä joen kunnostusta hakijavaltioissa että jokiliikennöinnin palauttamista entiselleen Kosovon sodan jälkeen. Tämän osalta neuvosto on tukenut Tonavan kansainvälisen suojelukomission toimintaa joen liikennöintikelpoisuuden palauttamiseksi; se hyväksyi heinäkuussa 2000 yhteisön kansainväliseen rahastoon Tonavan väylän raivaamiseksi antaman osuuden, joka oli 85 prosenttia arvioiduista kokonaiskustannuksista.