KIRJALLINEN KYSYMYS E-2365/00

esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle

(13. heinäkuuta 2000)

Aihe: Matkaoppaan ammatin harjoittamisluvan myöntäminen Kreikassa

Monissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa kreikkalaisille matkaoppaille määrätään hallinnollisia ja rikosoikeudellisia rangaistuksia heidän harjoittaessaan ammattiaan. Tämä johtuu siitä, että heille ei ole myönnetty ammatin harjoittamislupaa, koska Kreikassa ei ole tätä asiaa koskevia arviointiperusteita eikä toimivaltaista viranomaista.

Kuitenkin kysymykseeni E-2775/99(1) saamani vastauksen mukaan on presidentin asetuksella 33/1993 prefektit määrätty toimivaltaisiksi viranomaisiksi antamaan näitä todistuksia. Kreikan kehitysministeriö ja erityisesti Kreikan valtion matkailutoimisto ovat kuitenkin tähän asti itsepintaisesti kieltäytyneet määräämästä arviointiperusteita, jotka täyttämällä saa todistuksen matkaoppaan ammatista, ja ehtoja, jotka on täytettävä saadakseen erityisen kortin, joka todistaa haltijansa olevan matkaopas.

Kun otetaan huomioon, että luvan puuttuminen estää kreikkalaisia matkaoppaita harjoittamasta vapaasti ammattiaan muissa jäsenvaltioissa, kysytään: Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä, jotta matkaoppaan ammatin todistamistavasta ja tämän ammatin harjoittamista koskevan luvan myöntämisestä säädettäisiin laki, ja sitä ryhdyttäisiin soveltamaan mahdollisimman pian?

(1) EYVL C 225 E, 8.8.2000, s. 204.

Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(21. syyskuuta 2000)

Kreikkalaisille matkaoppaille useissa jäsenvaltioissa määrättyjen hallinnollisten ja rikosoikeudellisten seuraamusten osalta on muistutettava, että vaikka matkaoppaan ammattia sääntelevillä jäsenvaltioilla on velvollisuus sallia ammatin harjoittaminen ammattihenkilöille, jotka täyttävät ne ammattikokemusta koskevat edellytykset, joista säädetään tutkintotodistusten tunnustamisjärjestelmän perustamisesta vapauttamisdirektiivien ja siirtymätoimenpiteistä annettujen direktiivien soveltamisalaan kuuluvan ammatillisen toiminnan osalta sekä tutkintotodistusten yleisen tunnustamisjärjestelmän täydentämisestä 7 päivänä kesäkuuta 1999 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 1999/42/EY(1) (jolla kumotaan ja korvataan 16 päivänä kesäkuuta 1975 annettu neuvoston direktiivi 75/368/ETY(2)), näiden ammattihenkilöiden on kuitenkin myös täytettävä muut vastaanottavassa maassa säädetyt muodollisuudet, kuten kirjoittautuminen ammattirekisteriin tai ammattiluvan saaminen, siinä määrin kuin nämä vaatimukset ovat palvelujen tarjoamisen kannalta oikeutettuja yhteisön oikeuden mukaan. Siten vaatimus ammattiluvasta vastaanottavassa jäsenvaltiossa ei ole riippuvainen siitä, onko henkilöllä tällainen lupa alkuperämaassaan.

Kreikan viranomaisten eli tässä tapauksessa prefektien myöntämät todistukset, jotka koskevat alkuperämaassa harjoitetun toiminnan luonnetta ja kestoa, taas ovat välttämättömiä, jotta kreikkalaiset matkaoppaat voisivat hyötyä direktiivistä. Näiden viranomaisten tehtävänä on määrittää kyseisten todistusten myöntämisedellytykset. Koska kysymys kuuluu Kreikan viranomaisten sisäiseen organisaatioon, komissio ei voi velvoittaa näitä ottamaan käyttöön matkaoppaan lupaa alueellaan. Viranomaiset eivät kuitenkaan voi sisäisillä organisaatio-ongelmilla perustella kyseisten todistusten epäämistä kreikkalaisilta matkaoppailta, jotka haluavat harjoittaa ammattiaan toisessa jäsenvaltiossa. Tällainen epääminen aiheuttaisi sen, että Kreikan kansalaiset eivät voisi hyötyä direktiivistä, ja olisi siten yhteisön lainsäädännön vastaista. Komission tietoon ei ole tähän mennessä tullut, että Kreikassa harjoitetun ammattitoiminnan luonteesta ja kestosta olisi kieltäydytty antamasta todistusta. Komissio on luonnollisesti valmis tutkimaan arvoisan parlamentin jäsenen sille ilmoittamat tapaukset ja käyttämään sille EY:n perustamissopimuksella myönnettyjä välineitä tämänkaltaisen tilanteen korjaamiseksi.

(1) EYVL L 201, 31.7.1999.

(2) EYVL L 167, 30.6.1975.