ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/948

(2004/C 84 E/1047)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1109/04

esittäjä(t): Paul Rübig (PPE-DE) komissiolle

(14. huhtikuuta 2004)

Aihe: Ulkomaantulojen verovähennysosuuden rajoittaminen

Vuonna 1988 annetun Itävallan tuloverolain (EStG) 33 §:n 10 momentissa todetaan (Liittotasavallan asetuskokoelma 818/1993), että jos veron suuruutta määritettäessä sovelletaan keskimääräistä verokantaa, verokannassa on ensin otettava huomioon 3—7 momentissa tarkoitetut vähennykset (4 momentin 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja lapsivähennyksiä lukuun ottamatta) eikä näitä vähennyksiä oteta enää huomioon keskimääräisen verokannan soveltamisen jälkeen. Säännökset suovat kotimaassa tuloja saavalle verovelvolliselle täysimääräiset vähennykset, kun taas ulkomaantuloja saaneet verovelvolliset voivat hyödyntää vain osan vähennyksistä.

Itävallan hallintoylioikeus (Verwaltungsgerichtshof) on todennut Liittotasavallan asetuskokoelman 818/1993 oikeusperustasta, että verovähennyksen määrää ei oteta huomioon keskimääräistä verokantaa laskettaessa, vaan vähennykset tehdään vasta verosta, joka on määritetty kotimaassa verotettavien tulojen keskimääräistä verokantaa soveltamalla. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin totesi oikeuskäytännössään 12. joulukuuta 2002 (asia C-385/00, F.W.L. de Groot), että vähennettävä osuus on hyväksyttävä vähennyskelpoiseksi asuinjäsenvaltio Itävallassa, ellei kyetä varmistamaan, että vähennykset voidaan toteuttaa lähteellä työskentelyvaltiossa.

Mitä toimia komissio aikoo toteuttaa, jos vuonna 1988 annetun Itävallan tuloverolain 33 §:n 10 momentissa tarkoitettu progressioehtoisen vapautusmenetelmän ja hyvityksen enimmäismäärän yhteydessä sovellettavan keskimääräisen verokannan laskentamalli on vastoin EY:n perustamissopimuksen 39 artiklaa?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(30. huhtikuuta 2004)

Vuonna 1988 annetun Itävallan tuloverolain (EStG) 33 §:n 10 momentin (Liittotasavallan asetuskokoelma 818/1993) alustava tarkastelu antaa aihetta epäillä, onko se sopusoinnussa EU:n oikeuden kanssa.

Näin ollen komissio ottaa yhteyttä Itävallan hallitukseen lisätietoja varten ja ryhtyy tarvittaessa lisätoimiin varmistaakseen, että Itävallan verolain sääntö on EU:n oikeuden mukainen.
1.

Komissio on Yhdysvaltojen viranomaisten kanssa käymissään, matkustajatietojen (Passenger Name Record, PNR) siirtämistä koskevissa neuvotteluissa sopinut, että EU:sta saatuja PNR-tietoja voidaan käyttää CAPPS II -järjestelmän testaamiseen, mutta ainoastaan hyvin tiukoin ja rajoitetuin edellytyksin. Arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemien edellytysten lisäksi kaikki arkaluonteiset tietoluokat on poistettava, ennen kuin testaus voi tapahtua. Sisämarkkinoista vastaavan komissaarin tätä asiaa koskevassa, 18. joulukuuta 2003 päivätyssä Yhdysvaltain sisäisen turvallisuuden ministeriön (Department of Homeland Security) ministeri Tom Ridgelle osoitetussa kirjeessä, joka on saatavissa komission Internet-sivustolla (1), tehdään selväksi, että komissio on periaatteessa valmis tekemään yhteistyötä sisäisen turvallisuuden ministeriön kanssa CAPPS II -järjestelmän osalta, mutta ainoastaan mikäli CAPPS II -järjestelmä on ensin saanut tarvittavat kotimaiset luvat Yhdysvalloissa. Mitään tällaista testausta matkustajatiedoilla ei kuitenkaan ole nyt käynnissä, kuten Yhdysvaltain viranomaiset ovat vahvistaneet komissiolle. Komissio katsoo, että sen saamiin poliittisiin sitoumuksiin sovittujen edellytysten noudattamisesta voidaan luottaa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/352

(2004/C 84 E/0409)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-0283/04

esittäjä(t): Caroline Lucas (Verts/ALE) komissiolle

(2. helmikuuta 2004)

Aihe: Julkinen puutavaraa koskeva hankintapolitiikka

Voiko komissio tarkentaa, mitä puuta käytetään materiaalina turva- ja palo-ovissa Brysselissä sijaitsevaa Euroopan unionin yhteistä tutkimuskeskusta kunnostettaessa? Mistä maista puut on toimitettu ja mitkä puuyhtiöt ne ovat toimittaneet? Mitä todisteita on saatu sen varmistamiseksi, että kaikki käytetty puumateriaali on peräisin laillisista ja kestävistä lähteistä?

Neil Kinnockin komission puolesta antama vastaus

(16. maaliskuuta 2004)

Yhteisen tutkimuskeskuksen (YTK) käytössä olevan rakennuksen vuosina 1995—1996 tehdystä kunnostuksesta vastasi komission kanssa vuonna 1994 allekirjoitetun vuokrasopimuksen mukaisesti rakennuksen omistaja, joka on yksityinen yritys.

Vuonna 1997 komissio tarkisti vuodelta 1992 peräisin olevan Immeuble Type -asiakirjan (1) ja lisäsi siihen vaatimuksen, jonka mukaan tarjouspyynnöissä on täsmennettävä, että kestävän metsänhoidon periaatteet on otettava huomioon.

Koska YTK:n rakennus kunnostettiin ennen vuotta 1997, kunnostuksen aikana turva- ja palo-oviin käytettävälle puulle asetetut vaatimukset — siten kuin ne on määritelty vuokrasopimuksessa — eivät sisältäneet erityisvaatimusta, jonka mukaan puun olisi oltava peräisin kestävästä lähteestä (mikä voitaisiin osoittaa esimerkiksi metsäsertifiointimerkinnöin).

Rakennuksen kunnostussopimuksen myöntämisestä päätti rakennuksen omistaja. Komissiolla ei tästä syystä ole käytettävissään tarkkaa tietoa siitä, millaista puuta kunnostuksen aikana käytettiin.

Kuten Immeuble Type -asiakirjan tarkistaminen osoittaa, komissio pitää erittäin tärkeänä sen varmistamista, että puu on peräisin ympäristön kannalta kestävästä lähteestä. Komissio on nyt ottanut käyttöön järjestelyitä, joilla varmistetaan, että tätä vaatimusta myös noudatetaan.

(1) Immeuble Type -asiakirja sisältää komission standardimääritelmät rakennuksille, ja siinä esitetään tilaa, materiaalien käyttöä ja teknisten asennusten tasoa koskevat standardit.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/203

(2004/C 84 E/0247)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0366/04

esittäjä(t): Proinsias De Rossa (PSE) komissiolle

(12. helmikuuta 2004)

Aihe: Kuluttajien oikeudet Irlannissa

Millaisen vastauksen komissio sai Irlannin hallitukselta tammikuussa 2003 lähettämäänsä perusteltuun lausuntoon (komission lehdistötiedote IP/03/3), jossa todettiin, että Irlanti ei ole ottanut lainsäädäntöönsä kulutustavaroiden kauppaa ja niihin liittyviä takuita koskevaa direktiiviä (1999/44/EY (1)), jossa kuluttajille annetaan tiettyjä vähimmäisoikeuksia EU:n alueella ostettujen tuotteiden suhteen?

Mihin toimiin komissio on ryhtynyt tai aikoo ryhtyä asiassa?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(25. helmikuuta 2004)

Komissio lähetti Irlannille 19 päivänä joulukuuta 2002 perustellun lausunnon, jonka aiheena oli, että Irlanti ei ole pannut täytäntöön direktiiviä 1999/44/EY (2).

Irlannin hallitus vastasi komissiolle perusteltuun lausuntoon, että asiaa koskeva säädös ”European Communities (Certain Aspects of the Sale of Consumer Goods and Associated Guarantees) Regulations 2003 — (S.I. No 11, 2003)” on annettu 10 päivänä helmikuuta 2003 ja että kyseinen direktiivi on näin pantu täytäntöön.

Tämän seurauksena komissio päätti Irlantiin kohdistuneen rikkomisesta johtuvan menettelyn 9. heinäkuuta 2003.

(1) EYVL L 171, 7.7.1999, s. 12.

(2) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 1999/44/EY, annettu 25 päivänä toukokuuta 1999, kulutustavaroiden kauppaa ja niihin liittyviä takuita koskevista tietyistä seikoista, EYVL L 171, 7.7.1999.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/354

(2004/C 84 E/0411)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0290/04

esittäjä(t): Caroline Jackson (PPE-DE) komissiolle

(6. helmikuuta 2004)

Aihe: Direktiivin 97/11/EY soveltamisala

Voiko komissio vahvistaa, kattaako direktiivin 97/11/EY (1) liitteessä I oleva 7 kohdan a alakohta suurten televiestintäverkkojen rakentamisen nykyisten linjojen rinnalla?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(12. maaliskuuta 2004)

Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 1985 annetussa neuvoston direktiivissä 85/337/ETY (2) (YVA-direktiivi), sellaisena kuin se on muutettuna 3 päivänä maaliskuuta 1997 annetulla neuvoston direktiivillä 97/11/EY, säädetään, että jäsenvaltioiden on varmistettava, että ennen luvan myöntämistä arvioidaan niiden hankkeiden vaikutukset, joilla etenkin laatunsa, kokonsa tai sijaintinsa vuoksi todennäköisesti on merkittäviä ympäristövaikutuksia. Hankkeet määritellään 4 artiklassa, jossa viitataan direktiivin liitteisiin I ja II. Liitteessä I olevassa 7 kohdan a alakohdassa mainitaan kaukoliikenteen rautateiden sekä lentokenttien rakentaminen, kun pääkiitorata on vähintään 2 100 metriä pitkä. Liitteessä II olevaan 13 kohtaan sisältyvät kaikki muutokset tai laajennukset liitteessä I tai liitteessä II mainittuihin sellaisiin hankkeisiin, joille on jo myönnetty lupa, jotka on jo toteutettu tai joita parhaillaan toteutetaan, jos muutoksesta tai laajennuksesta voi olla merkittävää haittaa ympäristölle.

Parlamentin jäsen pyytää komissiota vahvistamaan, kattaako liitteessä I oleva 7 kohdan a alakohta suurten televiestintäverkkojen rakentamisen nykyisten linjojen rinnalle. Suurten televiestintäverkkojen rakentamishankkeita ei ole erikseen mainittu liitteissä. Ratkaisevaa on kuitenkin se, voidaanko kyseinen hanke katsoa nykyisten linjojen muutokseksi tai laajennukseksi, siinä tapauksessa että linjat ylipäätään muodostavat liitteessä I olevassa 7 kohdan a alakohdassa tarkoitetun rakennelman. Parlamentin jäsenen kysymys ei sisällä tietoja, joiden perusteella tätä voitaisiin pohtia tarkemmin. Liitteessä II oleva 13 kohta tuskin kuitenkaan kattaa kyseistä hanketta, ellei olemassa olevan rakennelman fyysisiin ominaisuuksiin tehdä muutoksia.

(1) EYVL L 73, 14.3.1997, s. 5.

(2) EYVL L 175, 5.7.1985.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/683

(2004/C 88 E/0702)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0120/04

esittäjä(t): Adriana Poli Bortone (UEN) komissiolle

(26. tammikuuta 2004)

Aihe: Kahdenkymmenen Albanian kansalaisen kuolema

Jälleen yksi Albaniasta tulossa ollut kumivene haaksirikkoutui äskettäin ja 20 albanialaista kuoli.

Italian lehdistö on vihjannut, että Albanian viranomaiset katsovat pakolaisten lähtöä maasta läpi sormiensa. Jos tämä pitää paikkansa, kyseenalaistetaan ne hyvät suhteet, joita Italia pyrkii edistämään Albanian todellisen demokratisointiprosessin yhteydessä.

Aikooko komissio (ja kuinka) selvittää tätä traagista tilannetta, jossa kuitenkin parhaassa tapauksessa on tullut ilmi valvonnan puute Albanian alueella ja sen rannikolla?

Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus

(25. helmikuuta 2004)

Komissio pahoittelee 9. tammikuuta 2004 tapahtunutta onnettomuutta, jossa yli 20 Albanian kansalaista sai surmansa Joonianmerellä yrittäessään päästä laittomasti Italiaan. Vaikka Albanian hallitus on aiemmin vakuuttanut meritse moottori- tai kumiveneillä Italiaan pyrkivien henkilöiden määrän vähenevän huomattavasti, tämä tapaus osoittaa, että Albanian viranomaisten on ehdottomasti puututtava asiaan tehokkaammin. Komission puheenjohtaja ilmoitti tämän selkeästi pääministeri Nanolle heidän tapaamisessaan Brysselissä 20. tammikuuta 2004.

Alustavissa tutkimuksissa on ilmennyt, että Albanian poliisi on toiminnallaan suoraan edesauttanut kyseistä liikennettä. Albanian viranomaiset ryhtyivät tässä tapauksessa välittömästi vastatoimiin ja pidättivät toimintaa organisoineita ja siihen osallistuneita henkilöitä sekä toteuttivat viipymättä muita heihin kohdistuvia toimia. Albanian viranomaisten on kuitenkin vielä osoitettava pystyvänsä suorittamaan laajahkoja tutkimuksia ja varmistamaan kaikkien toimintaan osallistuneiden henkilöiden asianmukainen syytteeseenpano. Viranomaisten on myös osoitettava, että tämän tragedian jälkireaktiot ovat alku varteenotettaville ja määrätietoisille järjestäytyneen rikollisuuden ja ihmissalakuljetuksen torjuntatoimille.

Komissio myöntää, että on äärimmäisen tärkeää seurata Albanian edistymistä oikeus- ja sisäasioihin kuuluvilla aloilla. Samalla komissio seuraa tiiviisti tämän nimenomaisen tapaukseen kehittymistä sekä Albanian yleistä tilannetta käyttääkseen tarvittavaa poliittista painostusta, jolla se auttaa Albaniaa puuttumaan näihin vakaviin ongelmiin.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/637

(2004/C 84 E/0717)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0613/04

esittäjä(t): Glenys Kinnock (PSE) komissiolle

(1. maaliskuuta 2004)

Aihe: Myanmar

Haluaisin tietää tarkalleen, mikä on komission kanta Myanmarin demokratiasuunnitelmaan (Road Map)?

Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus

(29. maaliskuuta 2004)

Komissio on tietoinen pääministeri Khin Nyuntin elokuussa 2003 esittämästä demokratiaan siirtymistä koskevasta toimintasuunnitelmasta.

Vaikka komissio on tyytyväinen siihen, että Burman hallitus on halunnut esittää demokratiaan siirtymistä koskevat suunnitelmansa, toimintasuunnitelmassa ei mainita lainkaan eräitä kohtia, joita komissio pitää ratkaisevina pysyvän rauhan saavuttamiseksi Burmassa. Ensimmäinen näistä vaatimuksista on kaikkien asianomaisten osapuolten, poliittisten puolueiden ja etnisten ryhmien ottaminen mukaan poliittiseen prosessiin.

Tämä edellyttää Daw Aung San Suu Kyin ja kaikkien Kansallisen demokraattisen liiton (NLD) jäsenten välitöntä ja ehdotonta vapauttamista, poliittisten vankien vapauttamista sekä kaikkien poliittisten ryhmien ja puolueiden vapautta harjoittaa poliittista toimintaa ilman ehtoja.
1.

Aluksi komissio haluaa muistuttaa, että sisäisen hajauttamisen perusperiaatteen mukaan kaikki, mikä voidaan paremmin hallinnoida ja päättää paikan päällä, pitäisi hallinnoida ja päättää paikan päällä eikä Brysselissä. Sisäisessä hajauttamisessa on siis kyse siitä, että lähetystöille luovutetaan yhteisön avun täytäntöön panemiseksi tarvittavat hallinnointivaltuudet (tekninen hallinnointi, varainhoito ja sopimus-hallinto), jotka aiemmin kuuluivat päätoimipaikalle. Jotta lähetystöt voisivat vastata niille uskotuista uusista tehtävistä, niitä on vahvistettava henkilöstöä lisäämällä. Intiassa nämä uudet tehtävät liittyvät pääasiassa kauppaan ja yksityissektorin kehittämiseen, kansalaisyhteiskuntaan, valtiosta riippumattomien järjestöjen hankkeisiin ja toimiin, institutionaaliseen tukeen, ihmisoikeuksiin, pakolaisiin, jälleenrakentamiseen (esim. Gujarat), ympäristöön ja luonnonvaroihin sekä sosiaalialoista terveyteen, koulutukseen ja sosiaaliseen sukupuoleen liittyviin kysymyksiin. On aiheellista huomauttaa, että myös Nepal, Sri Lanka ja Bhutan kuuluvat Intian lähetystön vastuualueeseen. Lähetystö vastaa siis kaikista varainhoitoon ja sopimusten hallinnointiin liittyvistä tehtävistä kaikkien sen vastuulle kuuluvien maiden osalta. Henkilöstön määrä on suhteutettu vastuita vastaavaksi. Sisäinen hajauttaminen aloitettiin vuonna 2001; sitä ennen Intian lähetystössä oli 39 vakinaista tointa (lukuun eivät sisälly kansalliset asiantuntijat eivätkä nuoret asiantuntijat, jotka työskentelevät jäsenvaltioiden kanssa solmittujen kumppanuuksien puitteissa eivätkä näin ollen kuulu vakituiseen henkilöstöön). Hajauttamisen seurauksena lähetystössä on tällä hetkellä 81 tointa. Uudet 42 tointa jakaantuvat seuraavasti: — 30 tointa avun hallinnoinnin hajauttamisen seurauksena (eli 5 virkamiestä, 13 paikallista toimihenkilöä, 11 teknisen avun paikallista toimihenkilöä ja 1 erillisasiantuntija), (+ 30); — 3 paikallista toimihenkilöä vastaamaan henkilöstön kasvun myötä lisääntyneistä hallintotehtävistä (eli 1 paikallinen toimihenkilö ja 2 teknisen avun paikallista toimihenkilöä), (+ 3); — 6 tointa teknisen avun kotiuttamisen seurauksena (eli 2 paikallista toimihenkilöä ja 4 teknisen avun paikallista toimihenkilöä), (+ 6); — 4 tointa, joista 3 virkamiehiä ja 1 teknisen avun paikallinen toimihenkilö, henkilöstön uudelleenjärjestelyn seurauksena: 1 Α-virka kaupallisten kysymysten, 1 Α-virka ja 1 teknisen avun paikallinen toimihenkilö poliittisten kysymysten sekä 1 Α-virka avun hallinnoinnin seurantaan, (+ 4); — sen sijaan 1 Α-virka siirrettiin Intian lähetystöstä Katmandun lähetystön avaamista silmällä pitäen, (- 1).
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/946

(2004/C 78 E/1001)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0249/04

esittäjä(t): Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) komissiolle

(3. helmikuuta 2004)

Aihe: Private Eye

Yhdistyneessä kuningaskunnassa julkaistavan satiirisen Private Eye -julkaisun äskettäiseen numeroon sisältyi anteeksipyyntö komission jäsenelle Kinnockille kyseisessä lehdessä julkaistun artikkelin vuoksi. Julkaisussa väitettiin myös, että lehti oli maksanut Kinnockille huomattavia vahingonkorvauksia.

Voiko komissio ilmoittaa, minkä verran komission jäsen Kinnock sai vahingonkorvauksia Private Eyelta?

Voiko komissio vahvistaa, että Kinnock on ryhtynyt oikeustoimiin toista julkaisua, The Sproutia vastaan saman artikkelin johdosta? Jos voi, onko komission jäsen saanut vahingonkorvauksia The Sproutilta?

Neil Kinnockin komission puolesta antama vastaus

(17. helmikuuta 2004)

Private Eye ja Sprout julkaisivat erittäin loukkaavia väitteitä, minkä johdosta komission varapuheenjohtaja Neil Kinnock haki kummaltakin julkaisulta oikeusteitse julkista anteeksipyyntöä sekä vahingonkorvauksia ja oikeudenkäyntikulujen korvaamista. Oikeuskäsittelyn jälkeen molemmat julkaisut julkaisivat anteeksipyynnöt, joissa ne myönsivät varauksetta, että Neil Kinnockia koskeville väitteille ei ole eikä ollut perusteita, ja ilmoittivat peruvansa poikkeuksetta häntä koskevat väitteet ja arvostelut ja esittävänsä hänelle anteeksipyynnön.

Lisäksi ne totesivat, että ottaen huomioon Neil Kinnockia koskevien väitteiden vakavuuden ja niiden täydellisen perusteettomuuden ne olivat sopineet huomattavien vahingonkorvausten maksamisesta Neil Kinnockille.

Kumpikin julkaisu on maksanut vahingonkorvaukset ja osuutensa oikeudenkäyntikuluista.

Neil Kinnockilla on tapana käyttää kunnianloukkausten perusteella maksetut vahingonkorvaukset itse valitsemiinsa hyväntekeväisyyskohteisiin ja hän luonnollisesti toimii siten tässäkin tapauksessa. Hänellä ei ole tapana julkistaa saamiaan korvaussummia eikä hyväntekeväisyyskohteita, vaikkakin toisinaan muut tahot ovat julkistaneet hyväntekeväisyyteen tehdyn lahjoituksen.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/523

(2004/C 88 E/0536)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0728/04

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(11. maaliskuuta 2004)

Aihe: Ansaldo-Breda -yhtiö: EU:n myöntämän rahoituksen mahdolliset valvontatoimet

Brysselissä viime viikolla pidetyssä ammattiliittojen edustajien ja Ansaldo-Breda -yhtiön työntekijöiden kokouksessa kävi ilmi, että mainittu yhtiö on aiemmin EU:n yhteisrahoituksella saanut italialaisten kehitysalueiden tuotannon edistämiseen tarkoitettuja etuuksia Italian lain N:o 488/92 mukaisesti. Erityisesti osoittautui, että rahoitusta on myönnetty yrityksen tehtaan eterniittilevyistä rakennetun katon vaihtamiseen, jotta työskentelytilat olisivat työntekijöiden suojelua koskevien yhteisön säännösten mukaiset.

Sen sijaan ei käynyt ilmi, että rahoitusta olisi pyydetty alueen ympäristönsuojeluun, vaikka tehtaan läheisyydessä sijaitsee tärkeä virtaama.

Voiko komissio edellä esitetyn perusteella vastata seuraaviin kysymyksiin:

1. Onko Ansaldo-Breda -yhtiö saanut rahoitusta ja jos on, millaista?

2. Mitä välineitä voidaan käyttää sen tarkistamiseen, että Ansaldo-Breda -yhtiölle mahdollisesti myönnetty rahoitus on todella käytetty?

Jacques Barroťn komission puolesta antama täydentävä vastaus

(22. kesäkuuta 2004)

Ohjelmakausina 1994—1999 ja 2000—2006 Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) on Italian lain nro 488/92 mukaisesti yhteisrahoitettu toimia, joiden tavoitteena on lujittaa Italian tukikelpoisten alueiden yrityspohjaa.

Tässä yhteydessä aluekehitysrahasto on yhteisrahoittanut arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemien yritysten tekemiä investointeja, jotka on suunnattu Basilicatan, Puglian, Campanian ja Sisilian teollisuuslaitosten rakenneuudistuksiin, nykyaikaistamiseen tai laajennuksiin (kysyjälle ja parlamentin pääsihteeristölle on lähetetty taulukko Italian viranomaisten toimittamista yksityiskohtaisista tiedoista).

Viidennessä tutkimusta ja teknologista kehitystä (TTK) koskevassa puiteohjelmassa Ansaldo Breda osallistuu neljään tutkimushankkeeseen 867 617 euron suuruisella rahoitusosuudella ja kuudennessa puiteohjelmassa kahteen tutkimushankkeeseen 822 115 euron suuruisella rahoitusosuudella.

Ohjelman hallintoviranomainen on Italian hallitus (kauppa- ja teollisuusministeriö), jonka vastuulla on näiden tukiohjelmien toimeenpano. Se on erityisesti vastuussa yksittäisten hankkeiden valikoinnista ja seurannasta. Kysyjän on siis käännyttävä Italian hallituksen puoleen saadakseen tarkempaa tietoa näistä asioista.

Yleisesti ottaen hajautetusti hallinnoitujen yhteisön toimenpiteiden osalta komission tehtävät rajoittuvat järjestelmätarkastuksiin ja paikan päällä otannalla tehtäviin tarkastuksiin.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/944

(2004/C 84 E/1043)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1093/04

esittäjä(t): Armin Laschet (PPE-DE) komissiolle

(5. huhtikuuta 2004)

Aihe: Saksalaisen TSV Alemannia -jalkapallojoukkueen (Aachen) pelaamien kansainvälisten otteluiden järjestäminen Kerkradessa (Alankomaat)

Aachenilainen TSV Alemannia -jalkapallojoukkue osallistuu todennäköisesti piakkoin kansainvälisiin otteluihin esim. UEFA-cupissa. Aachenin stadion ei kuitenkaan täytä kansainvälisille UEFA-tapahtumille asetettuja sääntöjä, koska istumapaikkojen osuus jää alle 80 prosentin. Niinpä seura joutuu järjestämään ottelunsa muualla.

Lähin vaatimukset täyttävä stadion sijaitsee ainoastaan kymmenen kilometrin etäisyydellä Kerkradessa (Alankomaat), lähimmälle saksalaiselle stadionille taas on matkaa yli 80 km. Saksalaisseuran on kuitenkin UEFA-ohjeiden mukaan järjestettävä ottelunsa Saksassa.

1. Onko tämä yhteisten sisämarkkinoiden ja vapaan liikkuvuuden periaatteen mukaista?

2. Onko oikein, että UEFAn kaltainen urheilujärjestö luo uudelleen kansalliset rajat, jotka on jo aikoja sitten poistettu eurooppalaisella lainsäädännöllä?

Mario Montin komission puolesta antama vastaus

(30. huhtikuuta 2004)

Arvoisa parlamentin jäsen viittaa kysymyksessään Euroopan jalkapalloliiton (UEFA) sääntöihin, joiden mukaan saksalaisen jalkapallojoukkueen on pelattava kotiottelunsa Saksassa sijaitsevalla stadionilla.

Asiassa sovelletaan pelikauden 2003/2004 UEFA-cupin sääntöjä. Sääntöjen 3 artiklan 6 kohdan mukaisesti joukkue voi UEFAn luvalla pelata ottelunsa toisen UEFAn jäsenliiton alueella.

Komissio totesi jo päätöksessään, jolla hylättiin asiassa Mouscron (1) tehty kantelu, että sääntö, jonka mukaan joukkueen on pelattava kotiottelunsa omalla stadionillaan (”at home and away from home”), ja sen poikkeukset (jotka sallivat erityisesti otteluiden pelaamisen UEFAn luvalla jonkin toisessa maassa sijaitsevan kaupungin stadionilla) ovat tarpeellisia joukkueiden yhtäläisten mahdollisuuksien takaamiseksi. Komissio katsoi, että ottaessaan käyttöön kyseisen säännön ja sen poikkeukset UEFA käytti sille urheilujärjestönä kuuluvaa itsesääntelyoikeutta EY:n perustamissopimuksen kilpailusääntöjen mukaisesti. Säännössä ja sen poikkeuksissa ei ole kyse perustamissopimuksen 82 artiklan vastaisesta sääntelyoikeuden väärinkäytöstä, jos UEFA soveltaa poikkeuksia puolueettomasti ja ilman syrjintää.

(1) Asia COMP/36851, ks. lehdistötiedote IP/99/965.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/298

(2004/C 84 E/0345)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0039/04

esittäjä(t): Elspeth Attwooll (ELDR) komissiolle

(20. tammikuuta 2004)

Aihe: EU:n lainsäädännöllisten asiakirjojen määrät

Voisiko komissio kertoa, miten Euroopan unionin toimielinten vuonna 2003 hyväksymät lainsäädännölliset asiakirjat jakautuvat toimielimen mukaan (komissio, neuvosto ja EP/neuvosto) sekä asiakirjatyypin mukaan (suositus, päätös, direktiivi, asetus jne.)?

Romano Prodin komission puolesta antama vastaus

(6. helmikuuta 2004)

Arvoisalle parlamentin jäsenelle ja parlamentin sihteeristölle on toimitettu suoraan taulukko, josta ilmenee niiden säädösten lukumäärä, jotka on annettu, kumottu tai joiden voimassaolo on päättynyt vuonna 2003, lajiteltuna säädöstyypin ja kyseessä olevan toimielimen mukaan.

Nämä tiedot ovat peräisin yleiskertomuksesta Euroopan unionin toiminnasta vuonna 2003. Yleiskertomus toimitetaan joka vuosi parlamentille helmikuun toisena tiistaina EY:n perustamissopimuksen 212 artiklan mukaisesti.
1.

Katsooko komissio, että merkkityyppejä koskevaa direktiiviä on edellä esitetyn perusteella muutettava? Mikäli vastaus on myönteinen, aikooko komissio tehdä asiasta ehdotuksia? Mikäli vastaus on kielteinen, mikä on perusteluna?