KIRJALLINEN KYSYMYS E-3935/00 esittäjä(t): Klaus-Heiner Lehne (PPE-DE) komissiolle. Italian poliisin harjoittaman syrjinnän kohteeksi joutunut saksalainen freelance-opintomatkaopas.



Virallinen lehti nro 163 E , 06/06/2001 s. 0229 - 0230



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3935/00 esittäjä(t): Klaus-Heiner Lehne (PPE-DE) komissiolle (13. joulukuuta 2000) Aihe: Italian poliisin harjoittaman syrjinnän kohteeksi joutunut saksalainen freelance-opintomatkaopas Italian hallitus vaatii, että ulkomaisten matkaoppaiden on suoritettava paikallinen opastutkinto kaikissa italialaisissa kaupungeissa, jotka sisältyvät heidän matkasuunnitelmiinsa, jotta he voivat toimia niissä matkaoppaina. Tämä koskee myös niiden matkailijaryhmien opastusta, jotka tulevat oppaan kotimaasta (joka on tässä tapauksessa Saksa). Italian poliisi kielsi tästä syystä saksalaiselta opintomatkaoppaalta saksalaisen ryhmän opastuksen jatkamisen Luccan tuomiokirkossa, Italiassa, 17. toukokuuta 2000. Poliisi kirjasi oppaan henkilötiedot ja työnantajan yhteystiedot ylös, minkä jälkeen se määräsi hänet ryhmineen poistumaan välittömästi tuomiokirkosta sekä katkaisemaan kaikenlaisen yhteydenpidon kyseiseen ryhmään. Lisäksi poliisi langetti oppaalle 1 666 666 liiran suuruisen sakon. Saksalainen matkaopas on sitä mieltä, että paikalliset matkaoppaat eivät useinkaan pysty opastamaan asianmukaisella tavalla sellaista ryhmää, jota hän itse oli opastanut, koska he eivät yleensä tunne vierailun kohteena olevien paikkojen välistä asiayhteyttä eivätkä opaskierrokselle osallistuvien matkailijoiden intressejä tai aikaisempia tietoja näistä kohteista. Lisäksi paikallisen opastutkinnon suorittaminen on hänelle käytännön syistä mahdotonta, koska opaskurssit kestävät useita kuukausia ja niitä tarjotaan hyvin epäsäännöllisin väliajoin (joka kahdeksas vuosi). Voiko komissio tästä syystä vastata seuraaviin kysymyksiin: 1. Mitä mieltä komissio on edellä mainitusta Italian hallituksen antamasta määräyksestä ja poliisiviranomaisten menettelytavasta, kun otetaan huomioon perustamissopimuksen 49 artiklaan sisältyvä palvelujen alaa koskeva syrjintäkielto ja yhteisöjen tuomioistuimen pitkäaikainen oikeuskäytäntö? 2. Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä, jos se toteaa, että Italian hallitus ja viranomaiset ovat rikkoneet edellä mainitussa tapauksessa perustamissopimuksen 49 artiklaa? 3. Jos taas italialaisten menettelytapa on komission mielestä lainmukainen, voiko se selittää, mikä on se yleiseen etuun nojautuva peruste, joka oikeuttaa palveluiden vapaan liikkuvuuden rajoittamisen? Mistä syystä komissio katsoo, että muut yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön edellyttämät ehdot, jotka sallivat tällaisen rajoittamisen, täyttyvät tässä tapauksessa? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (29. tammikuuta 2001) 1. ja 2. Komissio pyytää arvoisaa parlamentin jäsentä tutustumaan vastauksiin, jotka se on antanut Richard Evansin esittämään kirjalliseen kysymykseen P-0901/00(1) ja Karin Riis-Jørgensenin esittämään kirjalliseen kysymykseen E-1004/00(2). Saksalaiselle matkaoppaalle määrätty sakko ei näytä olevan ristiriidassa yhteisön lainsäädännön kanssa. Italiassa turistioppaan ammatti on säännelty. Toisin sanoen ammatin harjoittamisen aloittamiseen ja sen harjoittamiseen tarvitaan lupa. Yhteisöjen tuomioistuin on selkeästi vahvistanut, että ammatinharjoittamisluvan edellyttäminen turistiopaspalvelujen tarjoajalta on palvelujen tarjoamisen vapauden vastaista, jos palvelut koostuvat turistien opastamisesta muissa kohteissa kuin museoissa tai historiallisissa monumenteissa, joihin voidaan tutustua ainoastaan erikoistuneen ammattioppaan opastuksella. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöä noudattaakseen Italian viranomaiset ovat antaneet alueellisia luetteloja, joissa yksilöidään tämän poikkeuksen kattamat kohteet. Tämän seurauksena muista jäsenvaltioista tuleviin turistioppaisiin, jotka haluavat opastaa ryhmiä näissä kohteissa, voidaan soveltaa Italian lainsäädännön mukaisia ammatillisia pätevyysvaatimuksia. Toisin sanoen heidän olisi hankittava vaadittu lupa joko Italian kansallisen koulutusjärjestelmän kautta tai toisessa jäsenvaltiossa hankitun ammattipätevyyden tunnustamisen kautta. Italian viranomaisilla on vapaus panna lainsäädäntönsä täytäntöön määräämällä sakkoja. Italian lainsäädännössä säädetään näitä säännöksiä rikkovien matkaoppaiden rankaisemisesta kansallisuudesta riippumatta. Sen vuoksi sakot eivät vaikuta syrjiviltä. Näin ollen millään seikalla ei voida perustella komission toimimista asiassa. 3. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan yleinen etu, joka saattaa oikeuttaa tällaisen rajoittamisen, liittyy historian rikkauksien arvoon saattamiseen ja jäsenvaltion taiteellista ja kulttuuriperintöä koskevien tietojen mahdollisimman laajaan levittämiseen(3). (1) EYVL C 374 E, 28.12.2000, s. 181. (2) EYVL C 374 E, 28.12.2000, s. 199. (3) Ks. asia C-154-89, tuomio 26.2.1991, 21 kohta.