KIRJALLINEN KYSYMYS P-2044/00

esittäjä(t): Ilda Figueiredo (GUE/NGL) komissiolle

(16. kesäkuuta 2000)

Aihe: EU:n ja Grönlannin välistä kalastussopimusta koskevat neuvottelut

Portugalin avomerikalastuslaivasto on pienentynyt huomattavasti 1990-luvun alusta lähtien. Vuonna 1990 laivastoon kuuluneesta 52 aluksesta on jäljellä enää 14. Tämä johtuu ennen kaikkea kyseisen laivaston osan hyödyntämisen kannalta välttämättömien kiintiöiden puuttumisesta, millä on merkittäviä vaikutuksia myös työllisyyteen, jalostusteollisuuden hankintaan ja kalastuselinkeinosta riippuvaisiin alueisiin. Portugali tuo nykyisin kalaa jo noin 150 miljardin escudon arvosta. Kun tiedetään, että kunkin aluksen on käsiteltävä vähintään noin kaksi tuhatta tonnia kalaa vuodessa ollakseen kannattava ja että Portugalilla on 16 tuhannen tonnin kiintiö (NAFO, Irminger Sea, Norja ja Svalbard), voidaan todeta, että tarvittaisiin vielä 12 tuhannen tonnin kalastusmahdollisuudet, jotta nykyisen laivaston toiminta olisi kannattavaa.

Portugalin laivasto on kalastanut Grönlannin vesillä jo 1930-luvulta lähtien, mutta tilanne muuttui Portugalin EU:hun liittymisen ja EU:n ja Grönlannin välisen vuonna 1985 allekirjoitetun kalastussopimuksen myötä. Tämä sopimus, joka on toiseksi kallein, mahdollistaa 140 tuhannen tonnin kalastuskiintiön, josta Saksan osuus on 112 tuhatta tonnia (80 %) ja loppuosa jakautuu Yhdistyneen kuningaskunnan, Saksan ja Ranskan kesken. Erittäin vakava ongelma on, että Saksalla ei ole kapasiteettia käyttää kiintiötään täysimääräisesti, joten sopimuksen mukaisten kiintiöiden hyödyntämisaste jää noin 12 prosenttiin. Tämän tilanteen vuoksi Grönlanti voi myydä hyödyntämättömät kiintiöosuudet yhteisön ulkopuolisille maille.

Ottaen huomioon tämän vuoden lopussa päättyvän sopimuksen uusimista koskevat neuvottelut ja 30. lokakuuta 1997 kokoontuneen kalastusneuvoston päätelmät ja erityisesti päätelmän, joka koskee järjestelyjä, joiden ansiosta kalastusmahdollisuuksia voidaan siirtää jäsenvaltiolta toiselle, mikäli niitä ei ole täysin hyödynnetty, eikö komissio katso aiheelliseksi muuttaa tämän sopimuksen sallimien kalastusmahdollisuuksien jakoa kiintiöiden täysimääräisen hyödyntämisen ja paremman kustannustehokkuuden takaamiseksi? Eikö komissio katso, että Portugalille on taattava sellainen kiintiö, joka mahdollistaa avomerikalastusalan säilymisen? Missä vaiheessa neuvottelut nyt ovat?

Franz Fischlerin komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin P-2042/00 ja P-2044/00

(10. heinäkuuta 2000)

Kalastussopimuksen mukainen kalastusmahdollisuuksien jakautuminen jäsenvaltioiden kesken on yhteisön sisäisesti ratkaistava asia, eikä siitä neuvotella kolmannen maan kanssa.

Yleisesti komissio on sitä mieltä, että käytettävissä olevat kiintiöt kolmannen maan vesillä on käytettävä järkevästi ja optimaalisesti ja että on suunniteltava asianmukainen mekanismi käyttämättä jääneiden kiintiöiden siirtämiseksi muille kiinnostuneille jäsenvaltioille suhteellisen vakauden periaatteen mukaisesti.

Yhteisöjen tuomioistuin on 13. lokakuuta 1992 antamassa tuomiossaan(1) todennut, että suhteellisen vakauden periaatteen mukaisesti kiintiöiden hyödyntämättä jääminen ei yksin ole riittävä peruste kiintiöiden siirtämiseen toiselle jäsenvaltiolle. Lisäksi tuomioistuin totesi, että hyväksyttyään yhteisön säännöstön liittymissopimuksessaan Portugali ei voi enää vedota aiempiin perinteisiin kalastusoikeuksiinsa Grönlannin vesillä saadakseen itselleen kiintiöitä suhteellisen vakauden periaatteen mukaisesti.

Komissio on tietoinen siitä, että Portugalin viranomaiset edelleen toivovat Grönlannin vesien kiintiöiden uudelleen jakamista. Viime aikoina he eivät kuitenkaan ole esittäneet virallista pyyntöä tämän osalta.

Koska yhteisön ja Grönlannin välinen vuonna 1985 tehty kalastussopimus ei ole päättymässä, tulevissa neuvotteluissa keskitytään neljänteen kalastuspöytäkirjaan vuosille 20012006. Komissio arvioi esittävänsä lähiviikkoina suosituksen neuvoston päätökseksi neljättä kalastuspöytäkirjaa koskevien neuvottelujen aloittamisesta. Aikanaan komissio tulee esittämään neuvottelujen tulosten perusteella neuvostolle ehdotuksen neljännen pöytäkirjan hyväksymisestä.

(1) Asia C-63/90, Portugali v. neuvosto.