KIRJALLINEN KYSYMYS P-3483/02 esittäjä(t): Eryl McNally (PSE) komissiolle. Pankkitakuiden vaatiminen Save/Altener -hankkeisiin mukaan pyrkiviltä pienorganisaatioilta.



Virallinen lehti nro 155 E , 03/07/2003 s. 0159 - 0160



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3483/02 esittäjä(t): Eryl McNally (PSE) komissiolle (29. marraskuuta 2002) Aihe: Pankkitakuiden vaatiminen Save/Altener -hankkeisiin mukaan pyrkiviltä pienorganisaatioilta Olen saanut valituksia Save/Altener -hankkeisiin mukaan pyrkiviltä pieniltä organisaatioilta. Vaikka komissio on hyväksynyt heidän ehdotuksensa hankkeiksi ja vaikka heidän sopimuksensa on hyväksytty, kyseisille organisaatioille ei ole annettu suuremmille organisaatioille myönnettävää ennakkomaksua (40 prosenttia EU:n tuesta). Jos pienet organisaatiot haluavat komissiolta ennakkomaksun, niiden on toimitettava pankkitakuu, josta niille aiheutuisi raskas hallinnollinen ja taloudellinen taakka. Vaikuttaa kohtuuttomalta vaatia pankkitakuita organisaatioilta niiden pienuuden vuoksi, koska pankit perivät korkeita maksuja tällaisista palveluista ja edellyttävät yleensä varojen sulkemista tilille. Pankeilla on lisäksi vastaavat rahoitustestit lainoille EU:n hakiessa ennakkomaksuja, joten niillä ei sinänsä ole syytä tukea sopimuksen kattamaa toimintaa. Kyseiset pienorganisaatiot joutuvat ilman ennakkomaksuja toimittamaan varat etukäteen ja siten vastaamaan itse erittäin suuresta osasta sopimuksen kustannuksista ja henkilöstökuluista voidakseen toteuttaa EU:n tilaamia töitä. Onko tämä sitä komission uutta pk-yrityksiä tukevaa politiikkaa? Vai pyrkiikö komissio keventämään EU:n byrokratiaa ja karsimaan nämä ehdotukset asettamalla niille mahdottomia taloudellisia vaatimuksia? Onko komissio tietoinen, että pankkitakuiden toimittaminen velvoittaa pienorganisaatioita sulkemaan varoja tileille, jolloin niiden taloudellinen taakka kasvaa rajusti? Pyrkiikö komissio jatkuvuuden turvaamiseen vain itsensä ja sellaisten tahojen suhteen, joiden taloudellinen tila on niin vakaa, etteivät ne tarvitse tällaista tukea? Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus (7. tammikuuta 2003) Komissio on luonnollisesti täysin tietoinen muun muassa kirjallisessa kysymyksessä mainituista pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) ongelmista ja rasitteista. Komission ohjelmien moitteeton taloushallinto vaatii kuitenkin tiukkojen sääntöjen noudattamista ja julkisten varojen hoitoa koskevien tehokkaiden toimenpiteiden toteuttamista. Näin tehdessään komission henkilöstö on velvollinen toimimaan budjettivallan käyttäjän ja siten myös Euroopan parlamentin vaatimusten mukaisesti. Lisäksi tilintarkastustuomioistuin on toistuvasti vaatinut yhteisön varojen tehokkaampaa suojelua muun muassa pankkitakuita käyttämällä. Taloudellisen elinkelpoisuuden vaatimus sekä pankkitakuun vaatimus tuloksen ollessa epätyydyttävä on yksi näistä säännöistä, joita on nyt noudatettu johdonmukaisesti ilman alihankkijoiden välistä syrjintää, oli kyseessä sitten suuryritys tai pk-yritys, kaikkien tarjoajien taseisiin sovellettavien objektiivisten kriteerien perusteella. Komissio on tietoinen siitä, että pankkitakuita pyydettäessä pankit arvioivat organisaatioiden taloudellista asemaa käyttäen samankaltaisia kriteereitä. Pankkitakuita koskeva määräys merkitsee kustannuksia ja saattaa sitoa yrityksen taloudellisia mahdollisuuksia enimmillään kyseisestä hankkeesta maksettavan ennakkomaksun suuruisella määrällä. Vaikka komissio pitääkin pankkitakuun kustannuksia sopimukseen liittyvinä hyväksyttävinä kustannuksina, joissakin tapauksissa voi siis olla, ettei pk-yrityksen kannata hankkia takuuta. Näin ollen kyseiset organisaatiot eivät näissä tapauksissa pääse hyötymään muille alihankkijoille maksettavan ennakkomaksun tuomasta kassavirtaedusta. Komissio on aikaisemmin törmännyt siihen ongelmaan, että projektit ovat epäonnistunet jo alkuvaiheessaan, ja toisinaan tämä on johtunut ongelmista siinä organisaatiossa, joka on saanut hankkeen toteutettavakseen. Joissakin näistä tapauksista on ollut ongelmia ennakkomaksun perimisessä siltä osin, kuin sitä ei ole vahvistettu sopimuksen ehtojen mukaisesti. Joskus komissio on joutunut toteamaan tämän ennakkomaksun perimisen jopa mahdottomaksi, esimerkiksi kun jokin alihankkijoista on mennyt konkurssiin. Siksi on välttämätöntä toteuttaa asianmukaiset varotoimet näiden julkisten varojen menetyksen välttämiseksi. Jos alihankkijan taloudellinen tilanne on epätyydyttävä, pankkitakuu on ainoa turvallinen tapa tällaisen tappion välttämiseksi.