FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/327

(2004/C 88 E/0332)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0570/03

esittäjä(t): Freddy Blak (GUE/NGL) komissiolle

(28. helmikuuta 2003)

Aihe: Maahantuotujen autojen rangaistusmaksut

Käytettyjen moottoriajoneuvojen maahantuonnin yhteydessä Tanskan valtio perii erilaisia maksuja auton iästä riippuen.

2. joulukuuta 2002 vahvistetun lain nro 977 eli ”Moottoriajoneuvojen ym. rekisteröintikin” 4 pykälän 6 kohdan 1 ja 2 alakohdassa todetaan muun muassa, että mitä vanhempi auto on, sitä korkeammaksi maksujen kokonaismäärä nousee (vaihteluvälillä 180—105 prosenttia) suhteessa auton arvoon.

Käytännössä tämä merkitsee sitä, että käytettyjen moottoriajoneuvojen maahantuonti ja rekisteröinti nostaa moottoriajoneuvon hintaa monessa tapauksessa niin paljon, että tuonti on kalliimpaa kuin vastaavan käytetyn ajoneuvon ostaminen Tanskassa.

Tämä muodostaa teknisen kauppaesteen tuotujen tavaroiden vahingoksi.

Onko edellä mainittu järjestelmä komission mielestä sopusoinnussa niiden säännösten kanssa, jotka koskevat tavaroiden vapaata ja syrjimätöntä liikkuvuutta EU:ssa?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(8. huhtikuuta 2003)

Yhteisössä on toistaiseksi vain vähän lainsäädäntöä henkilöautojen verotuksen alalla ja sitä koskevaa jäsenvaltioiden kansallista vero säännöstöä on yhdenmukaistettu vain vähän. Lisäksi yhteisön lainsäädäntö ajoneuvojen verotuksesta on erittäin monimutkainen eikä se vastaa sisämarkkinoiden tarpeita. Tätä lainsäädäntöä voidaan kuitenkin muuttaa ainoastaan jäsenvaltioiden yksimielisellä sopimuksella eikä komissio käytännössä voi tehdä paljoakaan tilanteen muuttamiseksi lyhyellä aikavälillä.

Jäsenvaltioilla on periaatteessa vapaus soveltaa sisäistä verotusta moottoriajoneuvoihin silloin, kun ne tuodaan maahan ensi kertaa ja useimmat jäsenvaltiot kantavat tällaista veroa. Jäsenvaltioiden oikeuksia tällä alalla rajoitetaan kuitenkin merkittävästi sekä EY:n perustamissopimuksessa että yhteisön johdetussa lainsäädännössä.

EY:n perustamissopimuksen 90 artiklan mukaan jäsenvaltioilla ei ole oikeutta määrätä muiden jäsenvaltioiden tuotteille korkeampia veroja kuin samanlaisille kotimaisille tuotteille. Tämän vuoksi monet jäsenvaltiot määräävät verot käytetyille tuontiautoille mielivaltaisten arviointiperusteiden mukaan.

Tällainen arviointi saatettiin yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi asiassa C-393/98 (Gomes Valente), josta annettu tuomio vahvistettiin äskettäin asiassa C-101/00 (Antti Siilin). Yhteisöjen tuomioistuin totesi ratkaisussaan seuraavaa:

Se, että jäsenvaltio soveltaa toisista jäsenvaltioista tuotuihin käytettyihin ajoneuvoihin verojärjestelmää, jossa ajoneuvon arvon todellinen aleneminen lasketaan yleisellä ja abstraktilla tavalla laissa, asetuksessa tai hallinnollisessa määräyksessä määritettyjen arviomääräisten perusteiden tai asteikkojen nojalla, on perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäisen kohdan (josta on muutettuna tullut EY 90 artiklan ensimmäinen kohta) mukaan sallittua, kunhan näiden perusteiden tai asteikkojen avulla kyetään takaamaan, että tällaisesta ajoneuvosta kannettavan veron määrä ei missään tapauksessa ylitä vastaavan kyseisessä jäsenvaltiossa jo rekisteröidyn käytetyn ajoneuvon arvoon sisältyvää verosta jäljellä olevaa määrää.

Toisin sanoen käytetystä arviointijärjestelmästä riippumatta silloin kun käytetyistä tuontiautoista kannetaan veroa, arvo, josta veroa kannetaan, lisättynä kannetun veron määrällä ei saa ylittää jäsenvaltiossa jo olevan vastaavan käytetyn auton verollista hintaa. Tanska ei ole vielä saattanut lainsäädäntöään tämän ratkaisun mukaiseksi. Tästä johtuvaa lainsäädännöllistä kantaa tarkastellaan parhaillaan.

Jäsenvaltioiden oikeuksia soveltaa kulutusveroja kansalaisten muista jäsenvaltioista omaan käyttöönsä maahan tuomiin autoihin rajoitetaan EY:n perustamissopimuksen lisäksi kahdella neuvoston direktiivillä.

Näistä ensimmäinen on yhteisön alueella tiettyjen kulkuneuvojen väliaikaisessa maahantuonnissa sovellettavista verovapautuksista 28 päivänä maaliskuuta 1983 annettu neuvoston direktiivi 83/182/ETY (1). Toinen direktiivi on luonnollisten henkilöiden henkilökohtaisen omaisuuden lopullisessa maahantuonnissa jäsenvaltiosta sovellettavista verovapauksista 28 päivänä maaliskuuta 1983 annettu neuvoston direktiivi 83/183/ETY (1).

Komissio on tässä mielessä jo ryhtynyt toimiin Tanskaa vastaan edellä mainitun direktiivin 1 artiklan täytäntöönpanon vuoksi. Perusteltu lausunto asiasta lähetettiin äskettäin Tanskalle. Jollei komissio saa tyydyttävää vastausta kahden kuukauden kuluessa, asia voidaan saattaa yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Tässä yhteydessä viittaisin 23. tammikuuta 2003 julkaistuun lehdistötiedotteeseen.

Komissio on äskettäin esittänyt henkilöautojen verotuksesta unionissa tiedonannon (2), jonka tarkoituksena on käynnistää neuvottelut jäsenvaltioiden, muiden toimielinten ja tärkeiden asianomaisten kanssa yhteisön ja kansallisista tulevista toimista. Keskusteluja asiasta käydään parhaillaan. Komissio voi tiedonannon tärkeimpien periaatteiden ja neuvotteluprosessin perusteella tehdä vuonna 2004 ehdotuksia yhteisön lainsäädännöksi mm. jäsenvaltiosta toiseen siirrettyjen käytettyjen henkilöautojen rekisteröinnistä kannettavien verojen laskentamenetelmistä.

(1) EYVL L 105, 23.4.1983.

(2) KOM(2002)431 lopullinen.