KIRJALLINEN KYSYMYS P-2109/01

esittäjä(t): Mihail Papayannakis (GUE/NGL) komissiolle

(10. heinäkuuta 2001)

Aihe: Hintaerot EU:ssa

Komissio esitti toukokuun lopulla ensimmäiset tulokset tutkimuksesta, jonka se on laatinut hintaeroista eurooppalaisilla markkinoilla kahdella eri alalla: sähkötarvikkeiden ja tuoreiden elintarvikkeiden markkinoilla. Kuten tutkimuksesta ilmenee, joidenkin sähkötarvikkeiden hinnassa voi usein esiintyä jopa 40 prosentin suuruisia eroja jäsenvaltioiden välillä, ja tuoreiden elintarvikkeiden hintaerot vaihtelevat niin, että enimmillään hinta saattaa olla jopa kolminkertainen vertailuhintaan nähden. Merkittävä on myös komission huomio, että eurooppalaisten kuluttajien säästöt olisivat keskimäärin 12 prosentin luokkaa, jos he ostaisivat jokaisen tuotteen sen halvimmalla myyntihinnalla EU:ssa.

Koska tämäntyyppisten toteamusten ei pitäisi olla tyypillisiä yhtenäismarkkinoilla, voisiko komissio määritellä näiden hinnoissa EU:n eri jäsenvaltioissa havaittavien poikkeamien syyt ja ilmoittaa meille niistä toimista, joita se aikoo toteuttaa tavoitteena hintojen suurempi lähentyminen kyseisillä aloilla?

Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(4. syyskuuta 2001)

Hintojen lähentyminen edellyttää kilpailukykyistä ja tehokasta taloutta, jossa kilpailu saa aikaan hintojen lähentymisen kohti alimpia hintatasoja. Tämä on olennaisen tärkeää, jotta sisämarkkinoiden kaikkia mahdollisuuksia hyödynnettäisiin kuluttajien etua ajatellen.

Komissio katsoo hintojen olevan parhaita markkinoiden tehokkuuden indikaattoreita etenkin kuluttajien näkökulmasta. Tämän vuoksi hinnanerojen seurantaa sisämarkkinoilla on parannettu. Kahdeksannessa sisämarkkinoiden tulostaulussa julkistettiin parantuneen seurannan ensimmäiset tulokset. Myöhempiä tuloksia julkaistaan vielä ennen tämän vuoden loppua komission kertomuksessa yhteisön tuote- ja pääomamarkkinoiden toiminnasta eli nk. Cardiff-raportissa. Tällä hetkellä tiedossa olevien tulosten mukaan tuoreiden hedelmien ja kulutuselektroniikan hintahajonta on huomattavan suuri.

Markkinakohtaisista hinnaneroista on saatava yksityiskohtaisia tietoja, jotta erojen alkuperä voidaan selvittää. Jopa täysin integroituneilla markkinoilla esimerkiksi kuluttajien mieltymykset, kuljetuskustannukset ja tiettyjen tuotteiden soveltuvuus kaupankäyntiin voivat johtaa hinnaneroihin. Nämä tekijät osaltaan selittävät joidenkin tuore-elintarvikkeiden kohdalla havaittuja suuria hinnaneroja.

Komissio ei voi tehdä lopullisia päätelmiä seurannan tässä vaiheessa. On kuitenkin saatu viitteitä myös muista, luonteeltaan rakenteellisista syistä, jotka ovat yhdenmukaisia EY:n perustamissopimuksen vaatimusten kanssa, mutta eivät yhteensopivia moitteettomasti toimivien sisämarkkinoiden kanssa. Näyttäisi siltä, että merkittävä osa vielä esiintyvistä hinnaneroista johtuu jakelujärjestelmien ja sääntelyn eroista. Näissä tapauksissa markkinoiden tehostamiseksi tarvitaan rakenneuudistuksia. Rakenneuudistukset on useimmiten toteutettava kansallisesti. Tähän pyritään myös talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa esitettyjen suositusten avulla.

Lissabonissa (23. ja 24. maaliskuuta 2001) kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisen talousuudistusohjelman täytäntöönpano ja kehittäminen ovat yhteisön tasolla paras tapa toteuttaa tarvittavat uudistukset, jotta sääntelyyn liittyvät ja rakenteelliset esteet saadaan poistettua. Kyseiset esteet haittaavat hintojen lähentymistä, minkä lisäksi ne myös heikentävät yhteisön markkinoiden tehokkuutta.