FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 33/122

(2004/C 33 E/122)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1468/03

esittäjä(t): Cristiana Muscardini (UEN) komissiolle

(30. huhtikuuta 2003)

Aihe: Lapsiporno internetissä

Verkkopedofilia on kasvanut uskomattomiin mittoihin ja kehittynyt laajalle levinneeksi, erikoistuneeksi ja kannattavaksi rikolliseksi toiminnaksi. Ns. kulttuuripedofilia, jota harjoitetaan rankaisematta verkossa, on vielä huolestuttavampaa, koska sivut toimivat asian kannattajien ja rahoittajien keskustelufoorumina. Viranomaisten on kiinnitettävä asiaan enemmän huomiota, samoin kuin pedofiilisen aineiston tuottamiseen ja levittämiseen. Italialainen kansalaisjärjestö löysi kesä—joulukuussa 2002 yhteensä 4 656 lapsipornografiaa sisältävää sivua, joista se ilmoitti FBI:lle, Interpolille ja eri maiden (Espanja, Brasilia, Sveitsi ja Ranska) poliisiviranomaisille. Joissakin tapauksissa sivuista ilmoitettiin myös Europolille. Kesäkuun 2002 ja maaliskuun 2003 välisenä aikana sivuja löytyi 1 322. Italiassa postista vastaava poliisiviranomainen on valvonut perustamisestaan (1998) lähtien noin 70 000:ta sivua. Edellä mainitun järjestön (Meter) tekemään ilmiötä koskevaan yhteiskunnalliseen tutkimukseen sisältyy julkaisemattomia tietoja, joiden mukaan pedofiileillä on olemassa ”kulttuurilobby”, joka pyrkii hankkimaan pedofiileille ”oikeuden olla pedofiili” ja oikeuttamaan pedofiiliset suhteet lapsille hyödyllisinä. Tämän rinnalla toimivat jatkuvasti rikolliset tahot, jotka tuottavat, levittävät ja myyvät lapsipornografista aineistoa. Toiminnan liikevaihdon suuruutta on vaikea arvioida (50 pedofiilisen kuvan viikkotilaus voi maksaa 35 dollaria, kun taas harvinaislaatuisesta pieniä, 2—6-vuotiaita lapsia, esittävästä valokuvasta voi joutua maksamaan 150 dollaria. Verkkopalvelimista 60 prosenttia on USA:ssa, 30 prosenttia Itä-Euroopassa).

1. Onko komissio tietoinen tilanteesta?

2. Voiko se saada Europolilta tuoreita, tarkkoja tietoja?

3. Pystyykö komissio jo kertomaan, millaisia tuloksia on saavutettu unionin tämän iljettävän ilmiön kitkemiseksi lupaamilla toimilla?

4. Miten tällaisen toiminnan jatkuminen voidaan estää sitten, kun sivut on jäljitetty ja toiminta todettu rikolliseksi?

5. Eikö jäsenvaltioiden olisi komission mielestä kiinnitettävä koulutuspolitiikassaan huomiota ns. kulttuuripedofilian seurauksiin, esim. valistamalla perheitä tiedotusvälineiden kautta?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(4. kesäkuuta 2003)

Komissio on täysin samaa mieltä parlamentin jäsenen kanssa siitä, että Internetin lapsipornografia on vakava ja alati kasvava ongelma. On selvästi tarvetta jatkaa hellittämättä kansainvälistä yhteistyötä hallitusten välillä — erityisesti lainvalvonta- ja oikeusviranomaisten välillä — sekä hallitusten ja Internet-teollisuuden, vihjelinjojen (”hotlines”) ja kansalaisjärjestöjen välillä, jotta tähän kauheaan toimintaan voidaan puuttua tehokkaasti.

Ensisijainen vastuu laittomasta sisällöstä (myös lapsipornografiasta) on jäsenvaltioiden asiasta vastaavilla lainvalvonta- ja oikeusviranomaisilla, jotka tekevät kansainvälistä yhteistyötä Internetin välityksellä leviävän lapsipornografian torjunnassa jo olemassa olevien yhteistyökanavien, kuten Europolin ja Interpolin, välityksellä. Vuodesta 1996 EU on ollut edelläkävijä laittoman ja haitallisen sisällön torjunnassa. Internetin käyttöturvallisuuden lisäämiseen tarkoitetusta ohjelmasta rahoitetaan toimia, joilla puututaan laittomaan ja haitalliseen sisältöön, osana Euroopan unionin yhtenäistä lähestymistapaa. 31. joulukuuta 2002 päättynyttä Internetin käyttöturvallisuutta parantavaa toimintasuunnitelmaa on jatkettu. Toimia voidaan näin ollen jatkaa vielä kaksi vuotta, ja samalla voidaan ottaa huomioon aiemmin opittu ja hyödyntää uutta tekniikkaa. Näin varmistetaan myös samanaikaisten toimien koordinointi verkko- ja tietoturvan alalla. Internetin käyttöturvallisuuden parantamisen tavoitteena on varmistaa laajemmat yhteydet kansallisiin ohjelmiin ja toimiin, tehokkaampi tietojen ja parhaiden käytäntöjen vaihto jäsenvaltioiden toiminnan sekä ohjelman toimintalinjojen välillä. Lisäksi tavoitteena on laatia turvallisemman Internet-yhteyden tarjoamiseen tarkoitettuja www-palveluja sekä tietokoneohjelma, jonka avulla vanhemmat ja/tai opettajat voivat rajoittaa lasten pääsemistä käsiksi sopimattomaan materiaaliin Internetissä.

Muita toimia lapsipornografian torjuntaan tähtäävässä unionin strategiassa ovat tietokonerikosten ja lapsipornografian vastaiset säädökset ja käytännön toimenpiteet. Näitä ovat komission ehdotus neuvoston puitepäätökseksi (1), jonka tavoitteena on lasten seksuaalista hyväksikäyttöä ja erityisesti Internetissä välitettävää pornografiaa koskevien lakien ja rangaistusten lähentäminen (2), alaikäisten ja ihmisarvon suojelusta 24. syyskuuta 1998 annettu neuvoston suositus (3) ja Internetissä välitettävän lapsipornografian vastaisista toimenpiteistä 29. toukokuuta 2000 tehty neuvoston päätös (4).

Tammikuussa 2003 komissiolle toimitettiin toteutettavuustutkimus kansainvälisestä lasten hyväksikäyttöä koskevasta tietokannasta. Tutkimus rahoitettiin STOP II -ohjelmasta yhteisrahoituksena, ja sen toteutti hanketyöryhmä, johon kuului asiantuntijoita useista jäsenvaltioista. Europol on osallistunut täysin hanketyöryhmän toimintaan. Työryhmä on antanut lukuisia suosituksia, joista tärkeimpiä on suositus, jonka mukaan Interpolin kokeellisen järjestelmän pohjalta on kiireesti perustettava pitkälle kehitetty verkotettu kansainvälinen lasten hyväksikäytön kuvatietokanta. Tietokannan perustaminen on mahdollista sekä teknisesti että oikeudellisesti. Hanketyöryhmä sopi siitä, että tietokannassa olisi otettava huomioon eri valtioiden lainsäädännöt, jotka koskevat kuvia lasten seksuaalisesta hyväksikäytöstä sekä henkilötietojen suojaa. Samoin sovittiin, että Europolilla olisi tietokannan käyttöoikeus tutkimustarkoituksissa.

Komissio ei vastaa kansainvälisen tietokannan varsinaisesta perustamisesta. Perustaminen on jätetty unionin jäsenvaltioiden ja muiden tietokantaan osallistumista havittelevien maiden harkintaan. Komissio otti vastaan 7. maaliskuuta 2003 hakemuksen monilta jäsenvaltioilta, Europolilta ja muutamilta kolmansilta mailta AGIS-ohjelman nojalla. Hakemuksessa pyydettiin rahoittamaan täytäntöönpanotutkimus käytännön jatkotoimena edellä mainitulle toteutettavuustutkimukselle. Hakemusta arvioidaan parhaillaan rahoitusohjelman sääntöjen mukaisesti. Lopullinen päätös ilmoitetaan kesäkuun puolivälissä vuonna 2003.

(1) EYVL C 62 E, 27.2.2001.

(2) Neuvosto sai aikaan yhteisen kannan komission ehdotuksesta 14. lokakuuta 2002. Kahdella jäsenvaltiolla (Alankomailla ja Ruotsilla) on edelleen ehdotusta koskevat parlamentaariset varaumat.

(3) EYVL L 270, 7.10.1998.

(4) EYVL L 138, 9.6.2000.