KIRJALLINEN KYSYMYS E-2823/02

esittäjä(t): Kathleen Van Brempt (PSE) komissiolle

(8. lokakuuta 2002)

Aihe: Kehitysmaille annettava lisätalousapu ilmastosopimuksen täytäntöönpanemiseksi

Neuvosto (kehitysyhteistyö) totesi johtopäätöksissään 11. marraskuuta 1999, että EY:n virallinen kehitysapu tarjoaa eräitä toissijaisia etuja, joita voidaan käyttää ilmastonmuutosta koskevien aloitteiden edistämiseksi ja että kyseisellä avulla on tärkeä asema ilmastosopimuksen tavoitteisiin pyrkimisen kannalta ja neuvosto pyysi komissiota paneutumaan tähän kysymykseen syvemmin.

Neuvoston silloinen puheenjohtajavaltio Belgia antoi 23. heinäkuuta 2001, samalla kun ilmastosopimuksen sopimuspuolten konferenssi hyväksyi Bonnin sopimukset, EY:n ja sen jäsenvaltioiden ja myös Kanadan, Uuden Seelannin, Norjan, Islannin ja Sveitsin puolesta poliittisen julistuksen lisärahoitustuen antamisesta kehitysmaille ilmastosopimuksen täytäntöönpanoa silmällä pitäen. Kyseisessä julistuksessa EU ja nämä samanmieliset valtiot lupasivat antaa vuoteen 2005 mennessä yhdessä 450 miljoonaa euroa vuodessa lisää rahoitustukea eri järjestelyjen avulla, tarkemmin sanoen Maailman ympäristörahaston (GEF) kautta, kahden- ja monenvälisen lisätuen muodossa, myöntämällä varoja

niille kolmelle uudelle rahastolle, jotka perustettiin Bonnin sopimusten nojalla (vähiten kehittyneiden maiden rahasto, ilmastonmuutosta koskeva erityisrahasto ja Kioton pöytäkirjaa koskeva sopeuttamisrahasto) ja puhtaan kehityksen mekanismiin liittyviin hankkeisiin kohdistetun, Kioton pöytäkirjan mukaisesti käyttöön otetun maksun tuoton kautta.

Kehitysmaat ottavat epäilemättä CoP-8:ssa New Delhissä nämä lupaukset esille EU:n kanssa. Mihin toimiin komissio on ryhtynyt Bonnin kokouksen jälkeen toteuttaakseen neuvoston 11. marraskuuta 1999 esittämän pyynnön, joka koski EU:n kehitysyhteistyöpolitiikan puitteissa tapahtuvaa lisävarojen myöntämistä kehitysmaille näiden auttamiseksi ilmastosopimuksen täytäntöönpanossa?

Poul Nielsonin komission puolesta antamayhteinen vastauskirjallisiin kysymyksiin E-2823/02 ja E-2826/02

(26. marraskuuta 2002)

Komissio on vuodesta 1999 lähtien ollut hyvin aktiivinen ilmastonmuutoskysymyksessä. Komissio on erityisesti ottanut voimakkaasti osaa neuvotteluprosessiin yhdessä neuvoston kulloistenkin puheenjohtajien ja jäsenvaltioiden kanssa. Huomattavin tulos on ollut yhteisön hiljattain toteuttama Kioton pöytäkirjan ratifiointi. Monia toimeenpanotoimia on aloitettu ja on parhaillaan toteutettavina sekä sisä- että ulkopolitiikan alueilla.

Bonnin sopimusten hyväksymisen jälkeen heinäkuussa 2001 hyväksytyn poliittisen julistuksen osalta komissio osallistuu täysipainoisesti meneillään oleviin neuvoston keskusteluihin lopullisen yhteisymmärryksen saavuttamiseksi siitä, miten Euroopan unionin osuus 410 miljoonan Yhdysvaltain dollarin sitoumuksesta jaetaan yhteisön ja jäsenvaltioiden kesken. Kun otetaan huomioon, että silloisen ehdotuksen mukaan jakautuminen lasketaan maiden vuoden 1990 hiilidioksidipäästöjen eli saastuttaja maksaa -periaatteen mukaan, komission mielestä jäsenvaltioiden on kuitenkin vastattava sitoumuksen Euroopan unionin osuudesta, koska yhteisöllä ei ole omia hiilidioksidipäästöjä. Komissio osallistuu silti todennäköisesti sitoumuksen jakoon, vaikka määritelmän mukaisesti tosiasiallisia ylimääräisiä varoja nykyisten rahoitusnäkymien mukaan ei ole.

Heti Marrakeshin kokouksen päätösasiakirjan loppuun saattamisen jälkeen marraskuussa 2001 komissio alkoi valmistella tiedonantoa, jonka perusteella voidaan aloittaa keskustelu jäsenvaltioiden ja kansalaisyhteiskunnan välillä Euroopan unionin ilmastonmuutosta koskevasta strategiasta ja toimintasuunnitelmasta kehitysyhteistyön yhteydessä. Komissio aikoo hyväksyä tiedonannon viimeistään ensi vuoden alussa.