KIRJALLINEN KYSYMYS E-1141/02

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) neuvostolle

(22. huhtikuuta 2002)

Aihe: Häädöt, asunnottomuus ja etnisen vastakkainasettelun pahentuminen ulkovaltojen puuttumisen Bosnia-Hertsegovinan molempien osatasavaltojen asioihin seurauksena

1. Voiko neuvosto vahvistaa, että vuonna 2002 on Bosnia-Hertsegovinan tasavallan sekä serbialaisessa että muslimilais-kroaattilaisessa osavaltiossa käynnistetty aktiivinen kodeista häätämispolitiikka, jonka mukaisesti ihmisten on lyhyellä varoitusajalla jätettävä kotinsa, jos he eivät voi osoittaa olevansa sen laillinen omistaja, ja että kyseinen politiikka koskee erityisesti sellaisia ihmisiä, jotka menettivät kotinsa tai joutuivat jättämään sen, koska se sijaitsi alueella, jossa heidän edustamansa väestöryhmä oli vähemmistön asemassa, ja jotka sen jälkeen löysivät turvallisemman asumuksen sillä hetkellä tyhjillään olevasta talosta, joka puolestaan sijaitsi alueella, jossa kyseisten ihmisten edustama väestöryhmä muodosti enemmistön?

2. Voiko neuvosto vahvistaa myös sen, että kyseiset häädöt pannaan täytäntöön siitä huolimatta, että talo jää sen jälkeen asumattomaksi, koska sen alkuperäiset asukkaat, jos he ylipäätään selvisivät sodasta hengissä, jäävät mieluummin asumaan alueille, jossa he tuntevat olonsa turvallisemmaksi, koska heidät etninen ryhmänsä ei ole vähemmistönä siellä?

3. Kuinka paljon Bosnian ja Hertsegovinan sisäisten pakolaisten määrä, joita on nyt 450 000, kasvaisi, jos kyseistä häätämispolitiikkaa sovellettaisiin johdonmukaisesti kaikkiin niihin asuntoihin, joita se koskee?

4. Missä määrin ovat tämän maan asioihin ulkoapäin puuttuvat tahot, kuten Euroopan unioni, vastuussa tästä kaikkiin etnisiin ryhmiin kuuluvien asianomaisten ihmisten vihaamasta politiikasta, jolla syöstään ihmisiä uudelleen kurjuuteen osin heidän etnisen taustansa perusteella ja joka tarjoaa kasvualustan muita väestönosia edustavia ihmisiä kohtaan tunnetulle katkeruudelle?

5. Näkeekö neuvosto mahdollisuuksia edistää sitä, että omistusoikeudet selvitettäisiin kaikkien osapuolten hyväksymällä tavalla neuvottelemalla ja kiinteistöjen vapaaehtoisella vaihtamisella ja myymisellä, jotta mahdollisimman monet ihmiset voivat jäädä rauhassa asumaan siinä paikassa, jossa he itse nyt haluavat elää?

6. Millä muilla aloitteilla neuvosto aikoo pyrkiä auttamaan uusien asunnottomuuteen, pakolaisvirtoihin ja etniseen vastakkainasetteluun liittyvien ongelmien ehkäisemisessä?

Lähde: Alankomaiden TV 3 -aseman ajankohtaisohjelma Nova, 5. huhtikuuta 2002.

Vastaus

(30. syyskuuta 2002)

Neuvostolla ei ole tietoja siitä, että Bosnia ja Hertsegovinan osavaltioissa olisi toteutettu aktiivista kodeista häätämisen politiikkaa. Neuvosto panee kuitenkin tyytyväisenä merkille arvoisan parlamentin jäsenen kiinnostuksen pakolaisten paluuta koskevaan kysymykseen.

DaytonanPariisin yleisen puitesopimuksen liitteessä 7 käsitellään pakolaisia ja kotiseudultaan siirtymään joutuneita henkilöitä. Allekirjoittajat, jotka olivat selkkauksen osapuolia, sopivat, että kaikilla pakolaisilla ja kotiseudultaan siirtymään joutuneilla henkilöillä on oikeus palata vapaasti alkuperäisiin koteihinsa ja että heillä on oikeus saada takaisin omaisuuteensa, joka on heiltä riistetty vihollisuuksien aikana vuodesta 1991, tai saada korvaus siitä, jos palauttaminen ei ole mahdollista. Osapuolet sopivat, että pakolaisten ja kotiseudultaan siirtymään joutuneiden henkilöiden paluu oli merkittävä tavoite ratkaistaessa Bosnia ja Hertsegovinan selkkausta.

EU tukee tätä näkemystä ja on toistuvasti todennut, viimeksi 15. huhtikuuta 2002 pidetyssä istunnossa, pitävänsä paluuoikeutta tärkeänä. Muunlaisen politiikan toteuttaminen vain vahvistaisi sodan aikana toteutettujen etnisten puhdistusten tuloksia. Vaikka henkilöt, jotka pakotetaan poistumaan kiinteistöistä, joita he eivät omista, voivatkin olla asiasta pahoillaan, ne, jotka eivät pääse omistamiinsa kiinteistöihin, joista heidät pakotettiin poistumaan sodan aikana, tuntevat varmasti olonsa vieläkin katkerammaksi.

Kansainvälinen yhteisö käsittelee näitä kysymyksiä korkean edustajan toimiston johtamassa jälleenrakentamista ja paluumuuttoa käsittelevässä asiantuntijaryhmässä, joka on vuonna 1997 perustettu järjestöjen välinen elin. Sen muodostavat korkean edustajan toimisto, YK:n pakolaisasiain päävaltuutetun virasto, Euroopan komissio, Euroopan yhteisön humanitaarisen avun toimisto, Saksan, Yhdysvaltojen ja Alankomaiden hallitukset, Maailmanpankki, YK:n rauhanturvaoperaatio Bosnia ja Hertsegovinassa ja sen kansainväliset poliisijoukot, Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestö, YK:n kehitysohjelma, kansainvälinen johtoryhmä (IMG), kansainvälinen siirtolaisuusjärjestö (IOM), siirtymään joutuneiden henkilöiden ja pakolaisten omaisuusvaatimuksia käsittelevä toimikunta (CRPC) ja SFOR-joukot. Selvyyden vuoksi todettakoon, ettei neuvosto ole tämän elimen jäsen.

Vaikka neuvosto ei kuulukaan tähän elimeen, se pyrkii kuitenkin vastaamaan parhaansa mukaan arvoisan parlamentin jäsenen kysymyksiin.

Omaisuuslakien voimaantulon jälkeen vuonna 1998 kaikkien henkilöiden, jotka asuvat kiinteistöissä, jotka kuuluvat kotiseudultaan siirtymään joutuneille henkilöille ja pakolaisille ja joita nämä vaativat takaisin, on vapautettava kyseiset kiinteistöt tiettyyn määräaikaan mennessä. Nämä määräajat riippuvat kiinteistössä olevan tilanteesta ja vaihtelevat 90 päivästä (yhdistettynä toisinaan oikeuteen saada kaupungin viranomaisten järjestämä vaihtoehtoinen asunto riippuen henkilöiden sosiaalisesta tilanteesta) 15 päivään (niiden osalta, jotka hallitsevat omaisuutta laittomasti ja/tai jotka voivat itse huolehtia asunnon hankkimisesta). Korkean edustajan toimiston mukaan ehdottomasti suurin osa niistä henkilöistä, joita pyydetään vapauttamaan kiinteistöjä, pystyvät itse huolehtimaan asunnon hankinnasta (joko heillä on käytössään oma asunto tai sukulaisten asunto tai heillä on riittävästi varoja asunnon vuokraamiseen).

Paikalliset viranomaiset, jotka eivät välttämättä osoittaneet riittävää aktiivisuutta sodan lopputuloksen korjaamisessa, eivät aina soveltaneet lakia moitteettomasti. W. Petrisch, joka on korkea edustaja Bosnia ja Hertsegovinassa, muutti joulukuussa 2001 omaisuuslakeja tiukentamalla perusteita, jotta viranomaiset eivät voisi yhtä helposti muokata hallinnollista prosessia mieleisekseen tai estää sen toteutumista.

Omaisuuslakien tavoitteena on, että kaikki asianomistajat voisivat saada kiinteistöt uudelleen haltuunsa lopettamalla koko sodan ajan toteutettu laajamittainen kodeista häätäminen. Jos asianomistaja päättää olla palaamatta kiinteistöönsä, hän voi myydä tai vuokrata sen. Neuvostolle ei ole tähän mennessä toimitettu todisteita siitä, että kyseinen lainsäädäntö johtaisi kysyjän kuvaamaan tilanteeseen.

Omaisuuslainsäädännön täytäntöönpanoprosessi on päässyt vauhtiin kuluneiden vuosien aikana sen vuoksi, että se on hyväksytty ja sitä on tuettu paikallisella tasolla. EU pitää tätä myönteisenä kehityksenä. Tämän politiikan toteuttaminen ei kuitenkaan johda kysyjän esittämään 450 000 sisäisen pakolaisen määrän kasvuun, sillä kyseinen luku sisältää jo ne henkilöt, jotka pitävät hallussaan toisten takaisin vaatimia kiinteistöjä.

Jälleenrakentamista ja paluumuuttoa käsittelevä asiantuntijaryhmä pyrkii omaisuuden palauttamisen lisäksi edistämään sitä, että paluumuuttajat pääsisivät osallisiksi kaikista tarvittavista eduista ja palveluista kuten terveydenhuollosta, eläkkeistä, asianmukaisesta koulutuksesta, kannattavista työllisyysmahdollisuuksista voidakseen sopeutua yhteisöön normaalilla tavalla. Kysyjä voisi esittää kysymyksensä uudelleen suoraan kyseiselle elimelle saadakseen asiasta yksityiskohtaisempia tietoja.