KIRJALLINEN KYSYMYS E-2580/01

esittäjä(t): Jules Maaten (ELDR) komissiolle

(24. syyskuuta 2001)

Aihe: Ympäristöä vahingoittavat tuet Rio+10-konferenssin, maatalouden ja kalastuksen kannalta katsoen

1. Ympäristöä vahingoittavat tuet ovat tukia, joita myönnetään tiettyä tarkoitusta varten (joka usein ei liity ympäristökysymyksiin), mutta joilla on arvaamattomia kielteisiä sivuvaikutuksia ympäristön ja sosiaalisen kudoksen kannalta. EU:n valmistautuessa syyskuussa 2002 Johannesburgissa pidettävään Rio+10-konferenssiin tämä herättää maatalouteen, energiaan, kalastukseen ja tieliikenteeseen liittyviä kysymyksiä. Onko komissio yleensä ottaen valmis harkitsemaan ympäristöä vahingoittavien tukien poistamista osana Rio+10:n kestävän kehityksen suunnitelmaa?

2. Van Beersin ja de Moorin tekemästä tutkimuksesta (Public Subsidies and Policy Failures. How Subsidies Distort the Natural Environment, Equity, and Trade, and How to Reform Them (julkiset tuet ja niitä koskevien politiikkojen epäonnistuminen. Miten tuet vääristävät luonnonympäristöä, oikeudenmukaisuutta ja kauppaa ja miten niitä on uudistettava). Edward Elgar Publishers, Cheltenham, UK, 2001) käy ilmi, että vuonna 1996 hintatuet muodostivat noin 50 prosenttia kaikesta EU:n maataloustuesta. Erityisesti hintatuet ovat syynä siihen, että maanviljelijät muokkaavat maaperää liian tehokkaasti keinolannoitteilla, torjunta-aineilla jne. voidakseen enimmäistää saamansa tuet. Onko komissio myös vakuuttunut maatalouden tulo- ja hintatukijärjestelmän tehottomuudesta ja siihen liittyvistä ympäristöä vahingoittavista seurauksista?

3. Yhtyykö komissio näkemykseen, jonka mukaan lakkauttamalla tehokalastusta ylläpitävät tuet vapautetaan varoja, joita voidaan käyttää kalastajien ulosostamiseen, mikä pienentäisi kalastajien määrää, ja aikooko EU käynnistää kalastuksen tukien laajuutta ja vahingollisia seurauksia koskevan tutkimuksen, jossa tarkastellaan myös niiden vaikutuksia kansainväliseen kauppaan?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(20. marraskuuta 2001)

Komissio korosti tiedonannossaan(1) Kestävä kehitys Euroopassa paremman maailman vuoksi: Kestävää kehitystä koskeva Euroopan unionin strategia tarvetta poistaa tukia, jotka edistävät luonnonvarojen tuhlaamista. Tukien poistaminen korjaisi hintoja ja vaikuttaisi yksittäisten henkilöiden käytökseen ja yritysten toimintaan.

Tiedonannossa ehdotettiin varsinkin seuraavia toimia:

- Fossiilisten polttoaineiden tuotantoa ja kulutusta koskevien tukien poisto vaiheittain vuoteen 2010 mennessä. Analyysi mm. siitä, onko tarpeen ylläpitää tuetun tuotannon vähimmäistasoa toimitusvarmuuden turvaamiseksi.

- Maatalouden ympäristötoimenpiteiden parantaminen yhteisen maatalouspolitiikan välitarkistuksessa niin, että toimet muodostavat selkeän järjestelmän, jossa maksetaan suoraan ympäristöpalveluista.

- Liikakalastukseen kannustavien haitallisten tukien lopettaminen vuonna 2002 tehtävässä yhteisen kalastuspolitiikan tarkistuksessa.

- Eri liikennemuotojen (myös ilmaliikenne) hinnoittelu vuoteen 2005 mennessä siten, että hinnat vastaavat eri muodoista yhteiskunnalle aiheutuvia kustannuksia, liikennemaksujärjestelmällä, jota komission on tarkoitus ehdottaa vuonna 2002.

Agenda 2000 -toimintaohjelmaan liittyvät yhteisen maatalouspolitiikan uudistukset vauhdittavat ympäristökysymysten integroimista maatalouspolitiikkaan ja tarjoavat useita kestävän maatalouden kehittämiseen tähtääviä keinoja. Agenda 2000 -tiedonannossa mm. esitellään yhteisen maatalouspolitiikan toinen pilari, joka käsittää rakennepolitiikan, maatalouden ympäristöpolitiikan ja maaseutupolitiikan.

Agenda 2000 -toimintaohjelmaan liittyvillä yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksilla vähennettiin edelleen hintatukia ja luotiin selvä yhteys tuottajille suoraan maksettavien tukien ja ympäristönsuojeluvaatimusten välille. Tuotantopanoksiin kohdistuvat tuet eivät enää kuulu yhteisen maatalouspolitiikan piiriin. Jäsenvaltioiden on toteutettava käytössä olevan maan tai kyseisen tuotannon tilanteen kannalta tarkoituksenmukaisiksi katsomansa ympäristötoimenpiteet, joilla on ympäristövaikutusta. Toimenpiteet voidaan toteuttaa monin eri tavoin, mm. asettamalla maatalouden ympäristövaatimuksia, yleisiä pakollisia ympäristövaatimuksia tai suoran tuen edellytyksenä olevia ympäristövaatimuksia. Jäsenvaltiot pystyvätkin nyt varmistamaan, että tuottajille suoraan maksettavat tuet eivät aiheuta ympäristöongelmia. Tulevaisuudessa voidaan tutkia, missä määrin jäsenvaltiot ovat sitoutuneet tavoitteisiin.

Komissio totesi tiedonannossaan Ympäristönsuojelua koskevien vaatimusten sisällyttäminen yhteiseen kalastuspolitiikkaan strategian keskeiset osat(2), että voidaan jo erottaa joitakin tukimuotoja, jotka ovat selvästi ristiriidassa kestävän käytön kanssa, sellaisista tuista, jotka auttavat myönteisten suojelutavoitteiden saavuttamisessa. Lyhyellä aikavälillä vääristyneet tuet tulisi poistaa ja muuttaa asteittain rahoitukseksi positiivisille toimille. Sen lisäksi komissio on todennut vihreässä kirjassa yhteisen kalastuspolitiikan tulevaisuudesta(3), että saattaa myös olla tarpeen, että yhteisö tarkastelee mahdollisuutta ja edellytyksiä luopua kalastuslaivastoille myönnettävästä investointituesta sen kalastuskapasiteetille aiheuttamien vääristymien poistamiseksi. Tällaisessa tapauksessa yhteisön tuki voitaisiin suunnata yksinomaan laivaston vähentämiseen .

Komissio on osallistunut aktiivisesti kansainvälisten organisaatioiden tekemiin selvityksiin, joissa on tutkittu kalastustukien määrää ja vaikutusta ympäristöön ja kalavarojen kestävään käyttöön. Hyvä esimerkki tällaisesta selvityksestä on Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) kalastusvaliokunnan selvitys kestävän kehityksen periaatteiden käyttöönoton vaikutuksista talouteen ja politiikkaan (Transition to Responsible: Economic and Policy Implications(4)).

(1) KOM(2001) 264 lopullinen.

(2) KOM(2001) 143 lopullinen.

(3) KOM(2001) 135 lopullinen.

(4) ISBN: 9264171606.