FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/244

(2004/C 88 E/0247)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0908/04

esittäjä(t): Paolo Bartolozzi (PPE-DE) komissiolle

(24. maaliskuuta 2004)

Aihe: Yleishyödylliset palvelut

Komissio on julkaissut vihreän kirjan yleishyödyllisistä palveluista (1), josta Euroopan parlamentti antoi päätöslauselman 14. tammikuuta 2004.

Komissio katsoi vihreässä kirjassa, että terveydenhuolto kuuluu muihin kuin taloudellisiin yleishyödyllisiin palveluihin ja määritteli lisäksi taloudellisten ja muiden kuin taloudellisten palveluiden välisen eron perustavanlaatuiseksi, sillä niitä koskevat eri säännöt perussopimuksissa.

On selvää, että ” … muiden kuin taloudellisten yleishyödyllisten palvelujen”, kuten terveydenhuollon tai sosiaalipalveluiden, ”tulevaisuus nostaa esiin kysymyksiä Euroopan tasolla” samoin kuin eurooppalaisen yhteiskuntamallin sisältökin.

Tähän liittyen on huomattava, että

— eettiset ja sosiaaliset arvot erottavat terveydenhuoltoalan muista, sillä oikeus terveyden suojeluun on subjektiivinen ja luovuttamaton oikeus, mikä ei kuitenkaan tarkoita, että siihen tarkoitetut palvelut olisivat luonteeltaan muita kuin taloudellisia organisoinnin ja hallinnon näkökulmasta;

— ”taloudellisia ja muita kuin taloudellisia palveluja voi esiintyä yhtä aikaan samalla alalla” ja lisäksi ”jako taloudellisiin ja muihin kuin taloudellisiin toimintoihin on ollut dynaaminen ja kehittyvä”;

— useissa jäsenvaltioissa toteutetuissa uudistuksissa yhteisenä tavoitteena on ollut turvata hyvinvointivaltion periaatteet ”yhteiskunnan tekemänä valintana” ottamalla käyttöön kilpailullisia elementtejä julkisten ja yksityisten palveluntarjoajien välille, jolloin kansalaisilla on täysi valinnanvapaus.

Edellä mainituista syistä terveydenhuollon lukeminen muuksi kuin taloudelliseksi yleishyödylliseksi palveluksi, ja sellaiseksi, johon ”ei sovelleta erityisiä yhteisön sääntöjä eikä myöskään perustamissopimuksen sisämarkkinasääntöjä” on rajoittavaa.

— Miksi terveydenhuoltoa ei ole luettu taloudelliseksi yleishyödylliseksi palveluksi, ottaen huomioon, että myös niihin sovelletaan kansalaisten turvallisuuden takaavia velvoitteita kuten yleispalvelu, jatkuvuus, palvelun laatu, kohtuuhintaisuus sekä käyttäjien ja kuluttajien suoja?

— Jos terveydenhuolto jätetään sisämarkkinoiden ulkopuolelle, eikö silloin vaarana ole, että hylätään monien jäsenvaltioiden vahvistama tavoite markkinoiden tehokkuudesta saatavien etujen hyödyntämisestä unohtamatta sosiaalista oikeudenmukaisuutta, josta huolehtii valtio ohjaamalla, valvomalla ja ottamalla vastuuta?

— Millä perusteella terveydenhuolto on jätetty komission tiedonannossa ”Palvelujen sisämarkkina-strategia” annettujen suuntaviivojen ulkopuolelle? Eikö terveydenhuollon tunnustaminen taloudelliseksi yleishyödylliseksi palveluksi siten, että kilpailua edistämällä parannetaan palvelun laatua, auttaisi saavuttamaan yhteisön tavoitteen, joka on terveyden suojelun korkea taso?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(30. huhtikuuta 2004)

Julkisia tavoitteita täyttävät terveydenhuoltojärjestelmät ovat periaatteessa yleishyödyllisiä palveluja, olivatpa kyseessä taloudelliset tai muut kuin taloudelliset palvelut. On kuitenkin jäsenvaltioiden asia määrittää asianomaiset julkisen palvelun velvoitteet osana yleisesti vastuullaan olevaa terveyden- ja sairaanhoidon järjestämistä. Koska terveydenhuoltosektori on organisoitu eri tavoin eri maissa, myös oikeudellinen asema yhteisön lainsäädäntöön ja yleishyödyllisiä palveluja koskeviin säännöksiin nähden vaihtelee. Tässä yhteydessä on syytä tehdä ero terveydenhuoltopalvelujen tarjoamisen ja niiden rahoittamiseksi luotujen järjestelmien välillä. Korvausta vastaan tarjotut terveydenhuoltopalvelut ovat EY:n perustamissopimuksessa tarkoitettua taloudellista toimintaa riippumatta siitä miten ne rahoitetaan (ks. asia C-158/96, Kohll ja asia C-157/99, Smits-Peerbooms). Toisaalta yhteisvastuuseen perustuvat, voittoa tuottamattomat sosiaaliturvarahastot eivät ole EY:n perustamissopimuksen kilpailusäännöissä tarkoitettuja yrityksiä (ks. yhdistetyt asiat C-159/91 ja C-160/91, Poucet-Pistre ja uudemmat yhdistetyt asiat C-264/01, C-306/01, C-354/01 ja C-355/01, AOK Bundesverband, tuomio 16.3.2004). Se, miten erilaiset kansalliset terveydenhuoltojärjestelmät sopivat näihin luokkiin, riippuu kuitenkin niiden organisaatiosta ja asemasta.

Kaikkia unionin alueen terveydenhuoltojärjestelmiä yhdistävät niiden monimuotoisuudesta huolimatta kuitenkin yhteiset arvot, joita ovat palvelujen saatavuus, laatu ja taloudellinen kestävyys. Lisäksi Euroopan laajuisen liikkuvuuden ja yhteistyön tuomat edut ovat potilaiden, palveluntarjoajien ja terveydenhuoltojärjestelmistä vastaavien hyödynnettävissä. Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista koskevat säännökset (joita ollaan parhaillaan yksinkertaistamassa) ja käyttöön otettava eurooppalainen sairaanhoitokortti tarjoavat potilaille tehokkaan välineen terveydenhuoltopalvelujen saamiseksi koko unionin alueella sekä kulukorvauksen saamiseksi. Komissio on myös antanut ehdotuksen direktiiviksi palveluista sisämarkkinoilla (2), jonka avulla helpotetaan rajat ylittävää palvelujen tarjontaa ja joka sisältää nimenomaiset selvennykset terveydenhuoltopalveluista aiheutuvien kulujen korvaamisesta.

Terveydenhuollosta vastaavat ministerit ja muut terveydenhuollon sidosryhmät ovat kokoontuneet yhteen korkean tason pohdintaryhmään tarkastelemaan potilaiden liikkuvuutta ja terveydenhuollon kehityskulkuja Euroopan unionissa. Tämän pohdintaryhmän laatima raportti sisältää yhdeksäntoista suositusta, jotka koskevat eurooppalaisen yhteistyön edistämistä seuraavissa kysymyksissä: voimavarojen parempi käyttö, tiedottaminen potilaille, ammattihenkilöille ja palveluntarjoajille, hoidon saatavuus ja laatu, laajentumisen tuomiin haasteisiin vastaaminen investoimalla terveydenhuoltoon ja kansallisten tavoitteiden yhteensovittaminen eurooppalaisten velvoitteiden kanssa. Komissio on vastannut näihin suosituksiin ehdottamalla avoimen koordinaatiomenetelmän laajentamista koskemaan terveydenhuoltoa ja pitkäaikaishoitoa. Yhdessä kaikki nämä erilaiset aloitteet muodostavat yhtenäisen strategian, jonka avulla potilaat voivat käyttää eurooppalaisen lainsäädännön heille tarjoamia oikeuksia terveydenhuoltoon muissa jäsenvaltioissa ja jonka avulla helpotetaan eurooppalaista yhteistyötä terveydenhuoltojärjestelmien välillä samalla kunnioittaen jäsenvaltioiden vastuuta huolehtia terveydenhuoltopalvelujen ja sairaanhoidon organisoinnista ja toteuttamisesta.

(1) KOM(2003)270.

(2) KOM(2004) 2 lopullinen.