KIRJALLINEN KYSYMYS E-0932/03 esittäjä(t): Jorge Moreira Da Silva (PPE-DE) komissiolle. Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanon toinen vaihe.



Virallinen lehti nro 011 E , 15/01/2004 s. 0156 - 0157



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0932/03 esittäjä(t): Jorge Moreira Da Silva (PPE-DE) komissiolle (26. maaliskuuta 2003) Aihe: Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanon toinen vaihe Ottaen huomioon Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanon toista vaihetta koskevien neuvottelujen valmistelujen tarpeellisuuden, voisiko komissio vastata seuraaviin kysymyksiin: 1. Mikä komission mielestä pitäisi olla kasvihuonekaasupäästöjen vähentämisen kokonaistavoite Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanon toisessa vaiheessa? 2. Millä tavoin kansainvälisen kuljetusliikenteen, erityisesti ilma- ja meriliikenteen, aiheuttamat päästöt tulisi sisällyttää Kioton pöytäkirjan toiseen vaiheeseen? 3. Pitäisikö päästöjen vähentämisen sitovien tavoitteiden koskea kehitysmaita toisin kuin pöytäkirjan täytäntöönpanon ensimmäisen vaiheen aikana? Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus (19. toukokuuta 2003) 1. Komissio katsoo, että kasvihuonekaasutavoitteita koskevia neuvotteluja valmisteltaessa on tärkeää ottaa huomioon saatavissa oleva tieteellinen todistusaineisto, kuten hallitusten välisen ilmastonmuutospaneelin (IPCC) kolmannessa arviointikertomuksessa todetaan. Tässä vaiheessa on ennenaikaista ja tarpeetonta yrittää päättää mikä pöytäkirjan kokonaistavoitteen tulee olla ilmakehässä olevien kasvihuonekaasujen tason osalta pitkällä aikavälillä. Komissio on kuitenkin vahvasti sitä mieltä, että seuraavan vaiheessa on harkittava tarkkaan maailmanlaajuisten päästöjen tasoa ottaen huomioon ohjelmaan osallistumattomat valtiot ja alueet sekä saavutettavissa oleva ilmakehän kasvihuonekaasujen taso. Tieteelliset tutkimukset osoittavat, että pitkällä aikavälillä päästöjä on vähennettävä noin 70 prosentilla vuoden 1990 tasoista. Näiden tutkimusten seurauksena komissio esitti kuudennessa ympäristöä koskevassa yhteisön toimintaohjelmassa tavoitteensa vähentää 20 prosentilla maailmanlaajuisia päästöjä vuoteen 2020 mennessä. 2. Komissio kannattaa ajatusta, että kansainvälisen ilma- ja meriliikenteen aiheuttamat päästöt jaettaisiin sopimuspuolille Kioton pöytäkirjan toisesta velvoitekaudesta alkaen. Komissio katsoo, että tärkeintä on ottaa huomioon kansainvälisen ilma- ja meriliikenteen päästöt samalla tavalla kuin muidenkin taloussektoreiden päästöt. Tämän edellytyksen on oltava etusijalla Yhdistyneiden kansakuntien ilmastonmuutosta koskevan puiteyleissopimuksen (UNFCCC) sallimiin päästöjenjakovaihtoehtoihin nähden. Mitä tulee ilmaliikenteen aiheuttamiin päästöihin, liikennemuodon aiheuttama kokonaissäteilymäärä olisi otettava huomioon, kuten IPCC:n vuoden 1999 ilmailua ja maailman ilmakehää koskevassa erikoiskertomuksessa todetaan. Tämä on otettava huomioon kaikissa UNFCCC:n puitteissa tehtävissä kasvihuonekaasuja koskevissa päätöksissä. On tärkeää, että Euroopan unioni aloittaa asiaa koskevat neuvottelut liitteessä I esitettyjen sopimuspuolten kanssa siinä vaiheessa kun seuraavan velvoitekauden tavoitteita aletaan harkitsemaan. Erityisiä toimia on toteutettava Yhdysvaltojen mukaan saamiseksi ja rasitusten tasapainottamiseksi kannattavalla tavalla. 3. Komissio katsoo, että pöytäkirjan kokonaistavoitteet voidaan saavuttaa ainoastaan, jos ajan myötä kaikki valtiot osallistuvat ohjelmaan ottaen kuitenkin huomioon teollisuus- ja kehitysmaiden yhteiset vaikkakin erilaiset velvollisuudet ja valmiudet. Sen vuoksi kehitysmaiden kanssa on aloitettava vuoropuhelu, joka koskee mahdollisuuksia lisätä tulevaisuudessa niiden osallistumista ohjelmaan. Kehitysmaiden välisten olosuhde- ja kehitystasoerojen vuoksi komissio ei kuitenkaan usko, että kaikkien kehitysmaiden olisi kerralla liityttävä sitovia tavoitteita sisältävään ilmastonsuojeluohjelmaan. Ottaen huomioon, että monet kehitysmaat (etenkin vähemmän kehittyneet maat) myötävaikuttavat hyvin vähän maailman päästöihin, päästöjen vähentämiseen liittyvät yleiset sitovat tavoitteet eivät tällä hetkellä tule kysymykseen kehitysmaiden osalta. Muita vaihtoehtoja olisi tutkailtava tarkasteltaessa objektiivisia ehtoja ja aikatauluja laajentuvaa osanottajamäärää varten. Kehitysmaat etenkin vähemmän kehittyneet maat saattavat myös tarvita apua varmistaessaan, että ne voivat vastata mahdollisiin niitä koskeviin uusiin velvoitteisiin.