Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0064



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2490/98 esittäjä(t): Undine-Uta Bloch von Blottnitz (V) ja Edith Müller (V) komissiolle (30. heinäkuuta 1998) Aihe: EU-tuet ja ydinalan turvallisuuden parantaminen Keski- ja Itä-Euroopassa EU myöntää Phare- ja Tacis-ohjelmien yhteydessä huomattavia määrärahoja parantaakseen ydinalan turvallisuutta KIE-maissa. Euroopan parlamentin tutkimuksessa (STOA, PE 166.083/fin.) arvioitiin näiden varojen käyttöä. Komissio on teettänyt vastaavanlaisen tutkimuksen, jonka tulokset eivät kuitenkaan ole olleet Euroopan parlamentin saatavilla. Nykyisistä Phare- ja Tacis-hankkeista saadut kokemukset viittaavat siihen, että jo STOA-tutkimuksessa havaitut EU:n rahoittamien tukiohjelmien heikkoudet ovat joko täysin tai lähes ennallaan. 1. Pitääkö paikkansa, että Phare- ja Tacis-ohjelmien yhteydessä toteutettuja tutkimuksia ja/tai niiden tuloksia ei ole toimitettu edelleen tuensaajavaltioiden asianosaisille tahoille, ja miten tarkoituksenmukaisina komissio pitää tässä yhteydessä syntyneitä suuria menoja? 2. Tietääkö komissio, että länsieurooppalaiset sopimuspuolet siirtävät toimeksiannot edelleen tuensaajavaltioissa toimiville aliurakoitsijoille, jotka pystyvät tekemään työt paljon halvemmalla, ja että täten syntyvä erotus päätyy länsieurooppalaisille konsulteille, ja mitä mieltä komissio on tällaisesta EU-määrärahojen käytöstä? 3. Kuinka Phare- ja Tacis-ohjelmien yhteydessä suoritetut maksut jakaantuvat prosentuaalisesti (ja konkreettisina lukuina), kun otetaan huomioon länsieurooppalaiset konsultit ja heidän keski- ja itäeurooppalaiset aliurakoitsijansa? 4. Milloin komissio aikoo viimeinkin toimittaa Euroopan parlamentille teettämänsä tutkimukset Keski- ja Itä-Euroopan sekä entisen Neuvostoliiton alueella olevien valtioiden ydinalan turvallisuuden parantamiseen tarkoitettujen EU-määrärahojen käytöstä? Komission jäsenen Hans van den Broekinkomission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiinE-2488/98, E-2489/98 ja E-2490/98 (6. lokakuuta 1998) Komissio on myöntänyt noin 720 miljoonaa ecua ydinturvallisuuteen Phare- ja Tacis-ohjelmista vuosina 1990-1997. Välivaiheen arviointi on vahvistanut ohjelmien myönteisen vaikutuksen. On selvää, että ohjelmilla on luotu läheinen yhteistyö kumppanuusmaiden kaikkien turvallisuudesta vastaavien kansallisten viranomaisten ja ydinvoimalaitoksista vastaavien kanssa. Ydinturvallisuustoimien tehokkuutta parantavia toimenpiteitä on pantu täytäntöön ilman, että säännöstöä olisi muutettu. Tältä osin komissio pyytää arvoisaa parlamentin jäsentä tarkastelemaan Hoffin mietintöä(1). Komissio osallistuu aktiivisesti kaikkiin asiaa käsitteleviin kansainvälisiin foorumeihin ja pitää säännöllisesti yhteyttä kahdenvälisiin ja monenvälisiin tuenantajiin. Jotta Tacis-ohjelman täytäntöönpano ei viivästyisi, komissio on tehnyt sopimuksia vuoden 1991 ohjelman mukaisesti, johon sisältyi voimassaolevaa vastuujärjestelmää koskevien epäilysten takia tutkimustulosten antamista tuensaajille rajoittavia lausekkeita. Komissio pyrki löytämään ongelmaan väliaikaisen ratkaisun odotettaessa Venäjän ratifioivan Wienin yleissopimuksen. Vuonna 1995 Venäjän federaation kanssa allekirjoitettiin yhteisymmärryspöytäkirja, johon sisältyi säännös ydinvoiman rauhanomaista käyttöä koskevasta vastuusta. Pöytäkirjan allekirjoittamisen jälkeen kaikki sopimuspuolten ehdottamat rajoittavat lausekkeet on järjestelmällisesti poistettu. Vuoden 1997 aikana löydettiin ratkaisu myös ennen pöytäkirjan allekirjoittamista tehtyihin sopimuksiin. Asianomaiset sopimuspuolet ja Venäjän federaation ydinenergiaministeriö (Minatom) aloittavat kirjeenvaihdon, jonka myötä tutkimusten tulokset välitetään tuensaajille. Hankintatoimistoja käytetään tehtävissä, jotka eivät kuulu julkiselle viranomaiselle. Phare- ja Tacis-sopimusten hintarakenne estää kumppanuusmaiden asiantuntijoiden laskuttamisen yhtei-sön hintatason mukaisesti. Kumppanuusmaiden asiantuntijoiden alihankintasopimuksilla tekemän työn määrä vaihtelee kyseessä olevan hankkeen luonteen perusteella. Ydinreaktoreiden suunnittelun turvallisuutta koskevat tutkimukset edellyttävät yleensä huomattavaa osuutta reaktoreiden alkuperäisiltä suunnittelijoilta (joissakin tapauksissa 50 prosenttia). Paikan päällä annettavaa apua koskevissa sopimuksissa paikallisten alihankkijoiden osuus on paljon pienempi. (1) EP 223.140.