KIRJALLINEN KYSYMYS E-0309/03

esittäjä(t): Markus Ferber (PPE-DE) komissiolle

(10. helmikuuta 2003)

Aihe: Jäsenvaltioiden ja yhteisön säännökset ja niiden seuraukset mehiläishoitajille

1. Maitohapon käyttöön mehiläishoidossa liittyviä säännöksiä sovelletaan jäsenvaltioissa eri tavoin. Miten komissio suhtautuu säännösten soveltamisesta mehiläishoidolle aiheutuviin erilaisiin taloudellisiin ja ekologisiin seurauksiin?

2. Miksi komissio on tehnyt aloitteen toimialayhdistysjäsenyyden pakollisuudesta, vaikka asia kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan?

3. Mitä eri mahdollisuuksia jäsenvaltioilla on laillistaa maito- ja muurahaishapon käyttö ja sallia sen myynti apteekissa, ilman että tästä aiheutuu yhteisön säännösten kannalta haitallista kilpailun vääristymistä?

4. Miten komissio aikoo reagoida torjunta-aineiden käytön sallimiseen muunnetun tuotantotavan yhteydessä, kun geneettisesti muunnettujen kasvien viljely lisääntyy koko ajan?

5. Käsitelläänkö yhteisön lainsäädännössä mehiläisten sokerinsaannin turvaamista talvella? Missä sopimuksissa on tähän liittyviä määräyksiä? Missä määrin yhteisön on puututtava hintojen nousuun ja siihen liittyvään kilpailun vääristymiseen?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(13. maaliskuuta 2003)

1. Yhteisön lainsäädännössä ei ole orgaanisten happojen (maitohapon) käyttöä mehiläispesässä koskevia erityissäännöksiä tiettyjen mehiläistautien torjumiseksi. Orgaanisten happojen käyttö eläinlääkkeenä edellyttää kuitenkin ennakkolupaa. Näyttää kuitenkin siltä, että käytännössä eräissä jäsenvaltioissa tämäntyyppisten hoitomuotojen valintaan vaikuttavat suoraan sääolot.

2. Ministerineuvosto hyväksyi 1997 hunajan tuotannon ja kaupan pitämisen kehittämiseksi tarkoitettujen toimien soveltamista koskevista yleisistä säännöistä 25 päivänä kesäkuuta 1991 annetun asetuksen (EY) N:o 1221/97(1), jonka 4 artiklassa säädetään, että vapaaehtoisuuteen perustuvat kansalliset ohjelmat laaditaan läheisessä yhteistyössä mehiläishoidon tuotantoketjun edustavien järjestöjen ja osuuskuntien kanssa. Tämän velvoitteen mukaan jäsenvaltioiden on otettava nämä järjestöt mukaan kansallisten ohjelmien laadintaan.

3. Eläinlääkkeiden käyttöä mehiläistautien hoidossa ja torjunnassa koskevien kansallisten lupasääntöjen on oltava sopusoinnussa asiaa koskevan yhteisön lainsäädännön, direktiivin 2001/82/EY(2), asetuksen (ETY) N:o 2377/90(3) ja asetuksen (ETY) N:o 2309/93(4) kanssa. Nämä säädökset eivät estä jäsenvaltioita tiukentamasta tiettyjen eläinlääkevalmisteiden määräämistä ja luovuttamista koskevia sääntöjään ihmisten tai eläinten terveyden suojelemiseksi. Eläinlääkevalmisteiden luovuttaminen on jäsenvaltioiden vastuulla, joten niiden on toteuttava kaikki eläinten omistajia ja pitäjiä koskevan tukku- ja vähittäiskaupan valvontaan liittyvät aiheelliset toimenpiteet.

4. Kasvinsuojeluaineiden käyttöön liittyvää lupamenettelyä säännellään kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/414/ETY(5); luvananto kuuluu jäsenvaltioiden erityiseen toimivaltaan. Lupia myöntäessään jäsenvaltioiden on varmistettava, että direktiivin turvallisuusvaatimukset täyttyvät ja että direktiivin liitteessä I lueteltuja tehoaineita koskevia vaarojen hallinnan rajoituksia noudatetaan. Komissio perusti äskettäin yhdessä jäsenvaltioiden kanssa rikkaruohojen torjunta-aineille vastuskykyisiä kasveja käsittelevän työryhmän, jonka yhtenä tavoitteena on tutkia geneettisesti muunnettujen kasvien mahdollista vaikutusta rikkaruohojen torjunta-aineiden käyttöön.

5. Vastaus on kielteinen. Denaturoidun sokerin hankintaa koskeva tukijärjestelmä oli käytössä vuosina 19681974. Joidenkin muutosten jälkeen alaa koskevat tuet sokerin hankintatuki mukaan lukien poistettiin vuonna 1983 järjestelmän hallinnan aiheuttamien kustannusten vuoksi, jotka puolestaan johtuivat alan rakenteesta, edunsaajien suuresta määrästä ja heidän toimintansa hajanaisuudesta. Useimmissa tapauksissa mehiläishoito on osa-aikaista toimintaa. Näiden syiden vuoksi komissio ei aio antaa ehdotusta uudesta mehiläishoidon suoran tuen järjestelmästä.

(1) EYVL L 173, 1.7.1997.

(2) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/82/EY, annettu 6 päivänä marraskuuta 2001, eläinlääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä, EYVL L 311, 28.11.2001.

(3) Neuvoston asetus (ETY) N:o 2377/90, annettu 26 päivänä kesäkuuta 1990, yhteisön menettelystä eläinlääkejäämien enimmäismäärien vahvistamiseksi eläinperäisissä elintarvikkeissa, EYVL L 224, 18.8.1990.

(4) Neuvoston asetus (ETY) N:o 2309/93, annettu 22 päivänä kesäkuuta 1993, ihmisille ja eläimille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön luvananto- ja valvontamenettelyistä sekä Euroopan lääkearviointiviraston perustamisesta, EYVL L 214, 24.8.1993.

(5) EYVL L 230, 19.8.1991.