KIRJALLINEN KYSYMYS E-1519/99

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(1. syyskuuta 1999)

Aihe: Jätedirektiivien soveltaminen tekstiiliteollisuudessa syntyvään ylijäämämateriaaliin Pratossa

Italian hallitus on äskettäin laatinut määräyksen, jolla tekstiiliteollisuudessa syntyvät ylijäämämateriaalit luokitellaan hävitettäviksi erityisjätteiksi. Määräyksessä ei oteta kuitenkaan huomioon Praton tekstiilintuotantoalueen erityispiirteitä ja sen liian tiukka noudattaminen saattaa aiheuttaa ongelmia kymmenille paikallisille pienyrityksille.

Tällaisia tekstiilijätteitä voidaan hyvinkin pitää jätteinä, jos ne viedään pois yrityksistä, mutta todellisuudessa suurin osa alueen tuotantolaitoksista käyttää niitä raaka-aineenaan.

On selvää, että direktiivejä 91/0156/ETY(1) ja 91/0689/ETY(2) ei voi soveltaa tekstiilijätteisiin.

1. Eikö komissio katso, että sen pitäisi pyytää lykkäämään sekä ensi vuoden kesäkuun 30. päiväksi suunniteltua määräyksen muuttamista laiksi että mahdollista asiaa koskevien direktiivien kansalliseen lainsäädäntöön sisällyttämättä jättämisen vuoksi Italiaa vastaan käynnistettävää rikkomusmenettelyä?

2. Katsooko se, että ns. tekstiiliteollisuudessa syntyvän ylijäämämateriaalin luonnetta ja sen luokittelemista erityisjätteeksi olisi tarkasteltava uudelleen kuulemalla asiasta kansalaisia, yrityksiä ja työmarkkinajärjestöjä?

3. Mikä on sen yleisnäkemys asiasta?

(1) EYVL L 78, 26.3.1991, s. 32.

(2) EYVL L 377, 31.12.1991, s. 20.

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(8. lokakuuta 1999)

Jätteistä annetun neuvoston direktiivin 75/0442/ETY(1), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/0156/ETY, 1 artiklassa säädetään seuraavasti: Tässä direktiivissä tarkoitetaan jätteellä mitä tahansa liitteessä I esitetyissä luokissa mainittua ainetta tai esinettä, jonka haltija hävittää, aikoo hävittää tai on velvollinen hävittämään. Vaarallisista jätteistä annetun direktiivin 91/0689/ETY 1 artiklan 3 kohdassa viitataan juuri tähän määritelmään.

Tämän määritelmän perusteella ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tästä määritelmästä antaman tulkinnan perusteella tekstiilijätteitä ei voida jättää yhteisön jätelainsäädännön soveltamisalan ulkopuolelle. Tuomioistuin totesi 25. kesäkuuta 1997 asioissa C-304/94, 330/94, 342/94 ja 224/95 antamassaan tuomiossa seuraavaa: Direktiivissä 75/0442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/0156/ETY, oleva jätteen käsite, johon vaarallisista jätteistä annetun direktiivin 91/0689/ETY 1 artiklan 3 kohdassa ja Euroopan yhteisössä, Euroopan yhteisöön ja Euroopan yhteisöstä tapahtuvien jätteiden siirtojen tarkastamisesta ja valvonnasta annetun asetuksen (EY) 0259/93 2 artiklan a kohdassa viitataan, on ymmärrettävä siten, että käsitteen alaan kuuluvat aineet ja esineet, joita voidaan käyttää taloudellisesti uudelleen, riippumatta siitä, että tällainen aine voi olla kaupan kohteena tai noteerattu julkisissa tai yksityisissä tavarapörsseissä.

Yllä esitetyn ja parlamentin jäsenen antamien tietojen ja selitysten perusteella komissio ei katso Italian asetusluonnoksen, jossa tekstiilijätteet määritellään erityisjätteiksi, olevan yhteisön jätelainsäädännön vastainen. Kuitenkin vasta tutustuttuaan asetuksen lopulliseen tekstiin komissio kykenee arvioimaan, sisältääkö asetus yhteisön lainsäädännön vastaisia määräyksiä. Yritykset ja työmarkkinaosapuolet, joita asia koskee, tuntevat tuomioistuimen edellä mainitun kannan. Yhteisöjen tuomioistuimella on ensisijainen oikeus tulkita yhteisön oikeutta määriteltäessä jätteen käsitettä yhteisön lainsäädännössä.

(1) EYVL L 194, 25.7.1975.