1.

Huomattavaa kehitystä on tapahtunut sen jälkeen, kun EU:n vesialoite käynnistettiin Maailman kestävän kehityksen huippukokouksessa vuonna 2002. Kaksi strategista kumppanuutta, jotka kattavat Afrikan ja 12 Itä-Euroopan, Kaukasuksen ja Keski-Aasian maata (EECCA), on perustettu ja lisäksi on suunnitteilla kaksi maantieteellistä osa-aluetta, joista toinen kattaa Välimeren alueen ja toinen Latinalaisen Amerikan. Sen jälkeen kun edellä mainitussa huippukokouksessa Johannesburgissa sovittiin strategisesta kumppanuudesta, Euroopan ja Afrikan osapuolten välillä on laajalti vaihdettu teknisiä tietoja vesiviikon aikana Tukholmassa elokuussa 2003 jatkuneessa vuoropuhelussa, vesiasioita käsittelevän Afrikan ministerineuvoston (AMCOW) teknisessä kokouksessa Ouagadougoussa lokakuussa 2003 ja yleisafrikkalaisessa vesikonferenssissa Addis Abebassa joulukuussa 2003. Kehitys on johtanut seuraavaan neljään saavutukseen: — EU:n ja Afrikan välisen vesialaa ja sanitaatiopalveluja koskevan strategisen kumppanuuden täytäntöönpanosta annetun yhteisen julistuksen hyväksyminen; — Työohjelman luonnoksen, joka sisältää suuntaviivat EU:n Afrikkaa koskevan vesialoitteen tulevien kehitysvaiheiden ohjaamiseksi, hyväksyminen; — Ensimmäisten Euroopan unionin alustavaa tukea (10 milj. euroa) saavien valuma-alueiden valitseminen; — Ensimmäisten maakohtaisiin vesivaroja ja sanitaatiopalveluja koskeviin vuoropuheluihin osallistuvien maiden esivalinta. Työ jaettiin siten, että perustettiin kaksi työryhmää, joista toinen käsittelee veden ja sanitaatiopalvelujen saatavuutta (Tanskan ja Lesothon johtamana) ja toinen integroituun vesivarojen hoitoon liittyviä kysymyksiä, myös rajat ylittävillä valuma-alueilla (Ranskan ja Tansanian johtamana). Niiden lisäksi on Yhdistyneen kuningaskunnan johdolla luonnosteltu rahoitussuunnitelma. Näissä työryhmissä ovat edustettuina kaikki asianomaiset sidosryhmät. Työryhmät kehittävät toimia kansallisella ja alueellisella tasolla soveltaen vesialoitteen tavoitteita (ts. poliittisen omavastuun vahvistaminen, kysynnän kasvattaminen kansallisten strategioiden ja köyhyyden vähentämissuunnitelmien perusteella, kehitysavun koordinoinnin ja tehokkuuden vahvistaminen, kaikki toimijat huomioivien kumppanuuksien edistäminen). Toimia toteutetaan AMCOW:in ensimmäisiksi valitsemissa maissa ja valuma-alueilla. EU:n vesialoitteen Afrikan osa-alueen kehittämistä koskeva yksityiskohtaisempi ohjelma, johon sisältyy erityistoimia (perustuvat kunkin ohjelmatavoitteen ja kunkin työryhmän tuloksiin), vahvistetaan yhdessä lähikuukausien aikana. Tanskan johdolla on edistytty merkittävästi Euroopan unionin ja EECCA-maiden välisessä vesihuoltoa ja kestävää kehitystä koskevassa strategisessa kumppanuudessa siitä, kun kumppanuus aloitettiin Maailman kestävän kehityksen huippukokouksessa syyskuussa 2002 osana unionin vesialoitetta. Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission viides yleiseurooppalainen ympäristöministerien konferenssi, joka pidettiin Kiovassa toukokuussa 2003, oli merkittävä askel. Konferenssiin osallistuneiden 55 maan edustajat olivat erittäin kiinnostuneita Euroopan unionin vesialoitteen EECCA-osa-alueesta, mikä tuli esille ministerien antamassa julistuksessa. Konferenssissa hyväksyttiin ohjelma-asiakirja unionin ja EECCA-maiden vettä koskevan strategisen kumppanuuden kehittämiseksi ja toteuttamiseksi. Seuraavassa vaiheessa siirrytään kohti konkreettista käytännön toimintaa, joka perustuu luetteloon yksilöidyistä ”rakennusosista”, kansainvälisten tavoitteiden saavuttamiseksi EECCA-maiden vesihuollossa ja sanitaatiopalveluissa. Välimeren alueella on Kreikan johdolla päästy jo lähelle vesialoitteen Välimeren osa-aluetta koskevan suunnitelman viimeistelyä. Samoin ovat Meksikon kanssa tiiviissä yhteistyössä toimineet Espanja ja Portugali lähellä aloitteen Latinalaisen Amerikan osa-alueen viimeistelyä. Rahoituskysymysten tärkeyden vuoksi on perustettu Yhdistyneen kuningaskunnan johtama rahoitusvarojen työryhmä, ja komissio puolestaan johtaa tutkimusaloitetta. Kansainvälisissä toimielimissä kehitetään Euroopan unionin vesialoitteen mukaisia seurantavälineitä, joiden avulla pitäisi olla mahdollista tarkastaa, miten vesihuollon ja sanitaatiopalvelujen tavoitteiden saavuttamisessa on edistytty.