KIRJALLINEN KYSYMYS E-3619/01

esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle

(8. tammikuuta 2002)

Aihe: Laajentumisneuvottelut

Voiko komissio vahvistaa, että tiettyjen jäsenvaltioiden ja erityisesti Saksan ja Itävallan perustellun huolen johdosta komissio käy neuvotteluja ehdokasmaiden kanssa niistä nykyisiin jäsenvaltioihin suuntautuvan työvoiman vapaan liikkuvuuden toteuttamisesta seitsemän vuoden siirtymäajan pohjalta?

Tunnustaako komissio myös sen, että eräät maat, muun muassa Puola, kantavat perustellusti huolta maan myynnistä? Jos tunnustaa, katsooko komissio, että näistä kahdesta huolenaiheesta voitaisiin tehdä vastavuoroisia sopimuksia, joissa siirtymäaika olisi enintään seitsemän vuotta, siten, että yksittäiset jäsenvaltiot voisivat lyhentää siirtymäaikoja keskinäisellä sopimuksella?

Günter Verheugenin komission puolesta antama vastaus

(7. helmikuuta 2002)

Komissio muistuttaa, että sen tehtävät liittymisneuvotteluissa rajoittuvat jäsenvaltioiden hyväksyttäväksi esitettävän Euroopan unionin kannan valmisteluun. Ehdokasmaiden kanssa neuvottelevat jäsenvaltiot. Komissio voi kuitenkin vahvistaa, että jäsenvaltiot käyvät parhaillaan neuvotteluja, joissa käsitellään työvoiman vapaata liikkuvuutta koskevaa seitsemän vuoden siirtymäaikaa. Tämän järjestelyn tärkeimmät yksityiskohdat esitellään jäljempänä.

Ensimmäisen kahden vuoden aikana kaikki jäsenvaltiot soveltavat uusiin jäsenvaltioihin kansallisia säännöksiä. Tämän jälkeen päätetään selvitysten perusteella, aletaanko yhteisön säännöstöä soveltaa. Siirtymäajan on määrä päättyä viiden vuoden jälkeen, mutta sitä voidaan jatkaa kahdella vuodella, jos nykyisten jäsenvaltioiden työmarkkinoilla on vakavia häiriöitä tai niille uhkaa muodostua sellaisia. Jäsenvaltiot voivat myös soveltaa suojauslausekkeita enintään seitsemännen vuoden loppuun asti.

Siirtymäjärjestelyihin sisältyy myös muita merkittäviä näkökohtia, kuten täytäntöönpanokielto, ehdokasmaiden kansalaisten etuoikeusasema yhteisön ulkopuoliseen työvoimaan nähden, jäsenvaltioiden julistus, jonka mukaan ne pyrkivät parantamaan työmarkkinoille pääsyä kansallisella lainsäädännöllä, sekä Itävallan ja Saksan oikeus toteuttaa kansallisia liitännäistoimenpiteitä joillakin erityisen aroilla palvelualoilla.

Euroopan unioni ei edellytä siirtymäajan soveltamista Maltaan ja Kyprokseen. Sen sijaan kaikkiin muihin ehdokasmaihin, joiden kanssa neuvotteluja käydään, sovelletaan yhteistä lähestymistapaa. Henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskeva neuvotteluluku on käsitelty tältä pohjalta alustavasti Tekin tasavallan, Unkarin, Puolan, Slovenian, Latvian, Liettuan ja Slovakian kanssa.

Komissio on myös tiedostanut erityisesti viljelysmaan hankintaan liittyvät poliittisesti arkaluonteiset kysymykset eräissä ehdokasmaissa. Unkarille, Tekin tasavallalle, Slovakialle ja Bulgarialle on myönnetty viljelysmaan hankkimista koskeva seitsemän vuoden siirtymäaika, jota tarkistetaan kolmen vuoden jälkeen. Kolmen Baltian maan lisäksi myöskään Slovenia, Kypros ja Malta eivät ole esittäneet neuvotteluissa viljelysmaata koskevia siirtymäaikavaatimuksia. Puolan ja Romanian kanssa käytävät neuvottelut ovat vielä kesken. Ehdokasmaissa asuviin itsenäisiin viljelijöihin, jotka voivat periaatteessa hankkia viljelysmaata liittymispäivästä lähtien, on kiinnitetty erityistä huomiota. Mikään ei estä ehdokasmaita lyhentämästä siirtymäaikaa tai luopumasta siitä.

Jokaisesta perustamissopimuksen luvusta neuvotellaan erikseen, ja kuhunkin mahdollisesti liittyvistä siirtymäjärjestelyistä sovitaan erikseen, jos jompikumpi osapuoli pitää sitä tarpeellisena. Tästä syystä henkilöiden vapaata liikkuvuutta ja pääoman vapaata liikkuvuutta koskevat sopimukset eivät liity toisiinsa. Lisäksi kutakin lukua koskevien siirtymäjärjestelyjen kesto määräytyy tapauskohtaisesti ja saattaa vaihdella maittain.