KIRJALLINEN KYSYMYS E-2307/02

esittäjä(t): Erika Mann (PSE) neuvostolle

(25. heinäkuuta 2002)

Aihe: Pakollinen tietojen säilyttäminen

Tietosuojasta vastaavien komission jäsenten näkemysten mukaan pakollinen tietojen säilyttäminen, kuten Euroopan parlamentti päätti äskettäin, on selvä muutos nykyiseen käytäntöön nähden, jossa toimijat tekevät yhteistyötä lainvalvontaviranomaisten kanssa tapauskohtaisesti noudattamalla saamaansa lupaa tai valtuutusta.

Voiko neuvosto ilmoittaa, miten edellä mainittua asiaa käsitellään tulevaisuudessa ensimmäisen ja kolmannen pilarin yhteydessä, ja miten se aikoo varmistaa, että kaikki tietojen säilyttämistä koskevat Euroopan unionin aloitteet toteutetaan koordinoidusti ja avoimuuden periaatetta noudattaen eli siten, että asianomaisia osapuolia (lainvalvontaviranomaisia, tietosuojasta vastaavia viranomaisia, käyttäjiä ja teollisuudenaloja), yksiköitä (oikeus- ja sisäasioiden pääosastoa, tietoyhteiskunnan pääosastoa, sisämarkkinoiden pääosastoa ja terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosastoa) sekä Euroopan parlamenttia kuullaan kyseisissä asioissa?

Miten neuvosto aikoo käsitellä kustannuksia, jotka aiheutuvat tietojen suojaamisesta ulkoiselta ja sisäiseltä väärinkäytöltä?

Miten neuvosto aikoo käsitellä pakolliseen tietojen säilyttämiseen liittyvää korvausvelvollisuutta viestintäalan yritysten tapauksessa, jos tietoja käytetään väärin, tai tapauksissa, joissa tiedot, jotka lähetetään edelleen lainvalvontaviranomaisille, osoittautuvat vääriksi ja johtavat vääriin tulkintoihin ja mahdollisesti jopa vääriin tuomioihin?

Miten neuvosto aikoo varmistaa, että vaatimusten noudattamisen aiheuttamat kustannukset eivät muodostu esteeksi uusille markkinoille tulijoille ja pienille Internet-palvelujen tarjoajille?

Vastaus

(16.19. joulukuuta 2002)

Euroopan parlamentti ja neuvosto antoivat 12. heinäkuuta 2002 direktiivin 2002/58/EY henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla (sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivi). Direktiivillä korvataan direktiivi 97/66/EY sen uudistamiseksi vastaamaan muuttuneita markkinoita ja teknologioita.

Uusi direktiivi ei muuta kysyjän mainitsemaa tietojen säilyttämistä koskevien voimassa olevien säännösten perusteita. Direktiivin 97/66/EY tavoin uuden direktiivin 6 artiklassa säädetään periaatteesta, jonka mukaan liikennetiedot on poistettava, kun niitä ei enää tarvita viestinnän välittämiseen. Direktiivissä säädetään kuitenkin joistakin poikkeuksista edelliseen. Niihin kuuluu muun muassa jäsenvaltioiden oikeus hyväksyä lainsäädännöllisiä toimenpiteitä, joilla rajoitetaan direktiivissä säädettyjen oikeuksien ja velvollisuuksien soveltamisalaa, jos tällaiset rajoitukset ovat välttämättömiä, asianmukaisia ja oikeasuhteisia demokraattisen yhteiskunnan toimenpiteitä kansallisen turvallisuuden sekä puolustuksen, yleisen turvallisuuden tai rikosten torjunnan, tutkinnan, selvittämisen ja syyteharkinnan varmistamiseksi. Tärkeimmät asiaa koskevat direktiivin 2002/58/EY (15 artikla) tuomat muutokset ovat ensiksi, että liikennetietojen säilyttäminen rajoitetun ajan on yksi mahdollinen toimenpide, ja toiseksi, että kaikkien rajoittavien toimenpiteiden on oltava yhteisön oikeuden yleisten periaatteiden mukaisia. On myös todettava, että direktiivin johdanto-osan 11 kappaleessa asetetaan tiukat ehdot mainituille toimenpiteille. Direktiivin säännökset eivät näin ollen velvoita säilyttämään liikennetietoja.

Perustamissopimuksen mukaisesti direktiivin säännösten soveltamisen valvominen kuuluu komissiolle.

Neuvostolla ei ole tietoa mahdollisista suunnitelmista asiaa koskeviksi uusiksi lakiehdotuksiksi.