KIRJALLINEN KYSYMYS E-3072/01

esittäjä(t): Hiltrud Breyer (Verts/ALE) komissiolle

(8. marraskuuta 2001)

Aihe: Epäammattimaisista eläinkuljetuksista ja laajaperäisestä eläintenkasvatuksesta johtuvat salmonellatartunnat

Vuosittain pelkästään Saksassa yli 150 000 ihmistä sairastuu salmonellaan ja yli 200 ihmistä kuolee siihen. Luvut saattavat olla vielä huomattavasti suurempia.

Tautitapausten syynä ovat epäammattimaiset eläinkuljetukset ja laajaperäinen eläintenkasvatus.

1. Miten komissio aikoo torjua lukuisia salmonellatartuntoja?

2. Mitä varoja komissio asettaa laajaperäistä kanankasvatusta varten?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(21. joulukuuta 2001)

Komissio ei ole tietoinen, että Saksassa yli 150 000 ihmistä sairastuisi vuosittain virallisten lukujen mukaan salmonellaan. Yhteisönlaajuisen zoonoosien seurantajärjestelmän(1) kautta toimitettujen tietojen mukaan jäsenvaltioissa ilmoitettiin vuonna 1999 yhteensä 165 659 tapausta (tuoreimmat tiedossa olevat lopulliset määrät), joista Saksan osuus oli 85 146 tapausta. Salmonellaa voi esiintyä useantyyppisissä elintarvikkeissa, kuten raaoissa kananmunissa, siipikarjassa, sianlihassa, naudanlihassa, muissa lihavalmisteissa ja maitotuotteissa. Joissakin jäsenvaltioissa tehtyjen arvioiden mukaan munat ovat elintarvikkeista aiheutuvan salmonellan pääasiallinen lähde ennen siipikarjanlihaa.

Direktiivin 92/117/ETY mukaisesti jalostusparvissa on jo vuosien ajan toteutettu valvontatoimenpiteitä. Ihmisten salmonellatapausten määrä, vaikka se näyttäisikin vakiintuneen tai jopa vähentyneen joissakin jäsenvaltioissa on liian suuri, ja sitä on vähennettävä. Euroopan komissio antoi 1. elokuuta 2001 raportin ja kaksi ehdotusta Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Ehdotuksissa(2) pyritään vahvistamaan zoonoosien ehkäisyä ja valvontaa ja erityisesti salmonellan valvontaa elintarvikeketjussa. Asetuksessa määritellään yhteisönlaajuiset tavoitteet patogeenien vähentämiseksi tietyissä eläinpopulaatioissa ja tarvittaessa muissa elintarvikeketjun vaiheissa. Munien ja siipikarjanlihan pitämiseen kaupan sovelletaan siirtymävaiheen jälkeen tiettyjä rajoituksia.

Laajaperäisellä kotieläintuotannolla on useita hyötyjä eläinten suojelun ja hyvinvoinnin kannalta. Neuvosto antoi näin ollen 19. heinäkuuta 1999 direktiivin 1999/74/EY(3) munivien kanojen suojelun vähimmäisvaatimuksista. Siinä kielletään asteittain perinteisten häkkien käyttö munivien kanojen osalta. Komissio tutkii tähän liittyen mahdollisuutta ottaa vuonna 2002 käyttöön erityissäännökset broilerien suojelemiseksi. Mitä tulee salmonellan ehkäisyyn, komissiolla ei kuitenkaan ole käytössään tieteellistä näyttöä siitä, että salmonellatartunnan ja tietyn kasvatusmenetelmän välillä olisi selvä yhteys. Vaikka pienempi eläintiheys ja eläinten mahdollisuus päästä ulos saattavat vähentää joidenkin tartuntojen voimakkuutta, ulkonaoloon liittyy kuitenkin mahdollisuus saada tartuntoja luonnonvaraisilta eläimiltä.

Kotieläintuotannon laajaperäistämiselle annettava yhteisön tuki on mahdollista jäsenvaltioiden ja alueiden maaseudunkehittämisohjelmien kautta asetuksen (EY) N:o 1257/1999 nojalla. Näihin ohjelmiin kuuluviin maatalouden ympäristötoimenpiteisiin saattaa kuulua esimerkiksi laajaperäistämistoimia eläintiheyden vähentämiseksi, mutta tällaiset toimet kohdistuvat tavallisesti laiduntaviin eläimiin. Tukea voidaan myöntää myös investointihankkeisiin hygieniaolojen ja eläinten hyvinvoinnin parantamiseksi maatilainvestointeja koskevan toimenpiteen kautta. Tähän saattaa tietyin edellytyksin sisältyä investointeja, joilla autetaan siirtymään häkeistä vaihtoehtoisiin järjestelmiin. Maaseudunkehittämistoimenpiteissä on

omaksuttu hajautettu toimintamalli, joten on jäsenvaltioiden tai alueiden vastuulla päättää, haluavatko ne tarjota tämäntyyppisiä mahdollisuuksia maaseudunkehittämisohjelmissaan.

(1) Neuvoston direktiivi 92/117/ETY, annettu 17. joulukuuta 1992, tiettyjä eläimissä ja eläinperäisissä tuotteissa esiintyviä zoonooseja ja zoonoosien aiheuttajia koskevista suojatoimenpiteistä elintarvikkeista aiheutuvien tartunta- ja myrkytyspesäkkeiden ehkäisemiseksi (EYVL L 62, 15.3.1993). Direktiiviä on muutettu 29. heinäkuuta 1999 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 1999/72/EY (EYVL L 210, 10.8.1999).

(2) EYVL C 304 E, 30.10.2001.

(3) EYVL L 203, 3.8.1999.