Virallinen lehti nro C 354 , 19/11/1998 s. 0030



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0836/98 komissiolle esittäjä(t): Esko Seppänen (GUE/NGL) (26. maaliskuuta 1998) Aihe: Taloudellinen yhdistys ja jäsenille myönnetyt käyttäjäalennukset Suomessa on herättänyt hämmästystä komission nimissä lähetetty kirje, jonka mukaan taloudellinen yhdistys ei saa jakaa jäsenilleen etuja yhdistykseen kuulumisen perusteella. Kysymyksessä on Helsingin Puhelinyhdistys, jossa on puoli miljoonaa jäsentä ja jonka jäseneksi kuka tahansa on oikeutettu ryhtymään. Puhelinyhdistys perii jäseniltään pienempää kiinteää kuukausimaksua kuin muilta puhelinpalvelujen käyttäjiltä. Maksualennus, joka on vapaasti tarjolla samojen perusteiden mukaan kaikille, rajoittaa komission mielestä kilpailua. Tällä kannanotollaan komissio hyökkää vakavalla tavalla muussa kuin osakeyhtiön muodossa harjoitettavaa osuuskunnallista tai muulla tavalla yhteisöllistä liiketoimintaa vastaan. Komission mielestä EU olisi näin ollen vain osakeyhtiöiden unioni. Kysynkin, kuinka komissio suhtautuu lailliseen osuuskunnalliseen yritysmuotoon ja sen jäsenilleen myöntämiin käyttäjäalennuksiin? Komission jäsenen Karel Van Miertin komission puolesta antama vastaus (6. toukokuuta 1998) Komission tehtäviin kuuluu EY:n perustamissopimukseen sisältyvien kilpailusääntöjen täytäntöönpano. Tässä yhteydessä komissio on monilla aloilla tarkastellut määräävässä asemassa olevien yritysten myöntämiä kumulatiivisia alennuksia, joilla estetään uusia kilpailijoita tulemasta markkinoille. Komissio on aiemmin puuttunut alennuksiin, joita myönnettiin asiakkaan tekemistä kokonaisostoista samalta tavarantoimittajalta tiettynä ajanjaksona, mikäli alennuksen ehtona on ollut kaikkien ostojen tekeminen samalta toimittajalta. Yhteisöjen tuomioistuin on vahvistanut useissa tuomioissaan, että tällaiset alennukset voivat merkitä määräävän aseman väärinkäyttöä (esimerkiksi Michelinin asiassa 9. marraskuuta 1983 annettu tuomio ((Kok. 3461. ))). Komissio suhtautuu samoin kaikkiin määräävässä asemassa oleviin kaupallisiin organisaatioihin niiden oikeudellisesta muodosta riippumatta. Arvoisan parlamentinjäsenen mainitsemassa kirjeessä komissio korostaa erityisesti, että ¨tämä ei liity siihen seikkaan, että paikalliset operaattorit ovat päättäneet tarjota puhelinpalveluja osuuskuntina¨. Arvio ei koske organisaatiomuotoa, vaan yksinomaan paikallisten telepalvelujen tarjoajien asemaa markkinoilla entisinä monopoleina, joilla edelleen näyttää olevan määräävä markkina-asema. Samassa kirjeessä komissio ilmaisi Suomen hallitukselle huolensa siitä, että vaikka paikallisten teleoperaattoreiden yksinoikeudet oli muodollisesti poistettu, ei ollut toteutettu mitään toimenpiteitä, joilla estettäisiin kyseisiä yhtiöitä suojaamasta teleliikenteen vapauttamisen jälkeenkin määräävää markkina-asemaansa kytkemällä edelleen jäsentensä palkitsemisen puhelimen todelliseen käyttömäärään. Jotta uusille kilpailijoille annettaisiin reilut mahdollisuudet, tämä palkitseminen ei saa sitoa asiakasta vain yhteen asemansa varmistaneeseen operaattoriin. Komissio uskoo, että Suomen viranomaisten on ryhdyttävä tässä asiassa lisätoimiin. Komission kirjeessä ei mitenkään erotella yhtiöitä ja osuuskuntia. On varmasti väärin sanoa, että komission mielestä voidaan sallia vain yhtiöiden olemassaolo yhteisössä. Toisaalta osuuskunnatkin kuuluvat yhteisön kilpailusääntöjen soveltamisalaan. Jos määräävässä asemassa oleva yhtiö ei saa myöntää alennuksia osakkeenomistajilleen Suomen paikallisyritysten kaltaisessa tilanteessa, eivät niitä saa myöntää osuuskunnatkaan.