FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/741

(2004/C 78 E/0790)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2464/03

esittäjä(t): Piia-Noora Kauppi (PPE-DE) komissiolle

(23. heinäkuuta 2003)

Aihe: Postin peruspalvelujen hinnoittelu

Eurooppalaiset kuluttajat joutuvat usein maksamaan postin peruspalveluista kohtuuttoman korkeita hintoja. Näin on erityisesti Saksassa, jossa postimerkki maksaa kuluttajille yli kaksi kertaa niin paljon kuin Espanjassa. Vaikuttaa siltä, että vaikka Saksan sääntelyviranomainen velvoitti aiemmin tänä vuonna Deutsche Postin alentamaan hieman postimerkkien hintojaan (0,56 eurosta 0,55 euroon), DPWN:n (Deutsche Post World Net) 20 gramman vakiokirjeen postimerkistä veloittama hinta on yhä Länsi-Euroopan korkein, vaikka otettaisiinkin huomioon esimerkiksi palvelun laatu ja asukastiheys.

DVPT (Deutscher Verband für Post und Telekommunikation e.V.), Saksan posti- ja televiestintäjärjestö, jätti valituksen Euroopan komissiolle (Comp/37.821) kohtuuttomista hinnoista, joita Deutsche Post perii sille varatuista kirjepostipalveluista. DVPT väitti, että Deutsche Post käyttää korkeaa hinnoitteluaan sille varatulla alalla tukeakseen ristiin muita palveluja, ja viittasi tähän perustamissopimuksen 82 artiklan rikkomuksena (määräävän aseman väärinkäyttö).

Komissio on aiemmin tehnyt tärkeitä päätöksiä, jotka ovat käsitelleet joidenkin postioperaattorien tekemiä rikkomuksia. Voiko komissio kertoa, mikä on tämänhetkinen tilanne edellä mainitussa DVPT:n tapauksessa ja mihin toimiin se aikoo ryhtyä tilanteen ratkaisemiseksi?

Voiko komissio ilmoittaa, miten se aikoo varmistaa, että postidirektiiveissä ja postitiedonannossa (Komission tiedonanto kilpailusääntöjen soveltamisesta postialalla ja tiettyjen postipalveluja koskevien valtion toimenpiteiden täytäntöönpanemisesta (1)) esitettyjä vaatimuksia postioperaattorien tilinpidon avoimuudesta noudatetaan, ennen kaikkea kun on kyse varatun ja kaupallisen toiminnan erottamisesta toisistaan?

Voiko komissio ilmoittaa, aikooko se ja miten se aikoo laatia postidirektiiveihin ja postitiedonantoon sisältyvien säännösten lisäksi kansallisille sääntelyviranomaisille tarkoitetut yksityiskohtaiset suuntaviivat hinnoittelun valvomisesta, yleispalvelun kustannusten määrittämisestä (soveltuvilta osin) ja siitä, miten vakiintuneet toimijat hyödyntävät monopoleista saamansa tuoton, mukaan lukien ehdotukset vaihtoehtoisten menetelmien, kuten sidotun pääoman tuoton menetelmän soveltamiseksi?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(4. syyskuuta 2003)

Arvoisan parlamentin jäsenen ensimmäinen kysymys liittyy komission tutkinnan edistymiseen asiassa, joka koskee DVPT:n tekemää valitusta tietyistä Deutsche Post AG:n Saksassa veloittamista postimaksuista (2). Valitettavasti komissio ei tällä hetkellä voi luovuttaa tutkimuksiaan koskevia tietoja, koska tutkimukset ovat kesken. Komissio haluaa kuitenkin korostaa parlamentin jäsenen tavoin sitä, että jäsenvaltioilla on itsellään ensisijainen vastuu varmistaa, että monopoliasemassa olevan toimijan veloittamat maksut ovat oikeassa suhteessa todellisiin kustannuksiin. Saksan sääntelyviranomaisella — Regulierungsbehörde für Telekommunikation und Post (RegTP) — on Saksan postilain mukaisesti laajat oikeudet päättää postimaksuista toimijan kustannusanalyysin perusteella.

Postipalveluja sääntelevät viranomaiset ovat ensisijaisesti vastuussa laskennan avoimuutta koskevien postidirektiivin säännösten noudattamisesta (direktiivin 97/67/EY (3) 14 artiklan 5 kohta). Komissio kääntyi kuitenkin vuonna 2001 monien jäsenvaltioiden puoleen varmistaakseen, että sovellettavia säännöksiä noudatetaan kaikilta osin. Lisäksi komission toimeksiannosta tehtiin tutkimus, jonka tavoitteena oli tarkastella yksityiskohtaisesti, miten jäsenvaltiot ovat panneet täytäntöön ja soveltavat laskennan avoimuutta koskevia direktiivin säännöksiä (”Study on the cost accounting systems of providers of the universal postal service”, CtCon, heinäkuu 2001). Tutkimuksessa todettiin, että direktiivin 97/67/EY 14 artikla on pantu täytäntöön ja sitä sovelletaan laajasti.

Komissio katsoo, että direktiivin säännösten ja kilpailusääntöjen tehokas soveltaminen muodostavat toistaiseksi riittävän perustan varattujen ja kaupallisten postipalvelujen erottamiselle. Asiakokonaisuuden monimutkaisuuden vuoksi komissio seuraa kuitenkin tarkasti tilanteen kehitystä alalla.

Komissiolla ei tässä vaiheessa ole aikomusta antaa kansallisille sääntelyviranomaisille yksityiskohtaisia suuntaviivoja parlamentin jäsenen tarkoittamista kysymyksistä. Komissio valvoo kaiken aikaa tilannetta, ja eräitä kysymyksiä koskeva ajoittainen mielipiteiden ja käytänteiden vaihto on jo käynnissä kansallisten sääntelyviranomaisten kanssa erilaisissa tilanteissa (esimerkiksi tutkimuksia pohjustavissa työryhmissä ja lautakunnissa sekä kahdenvälisissä kokouksissa). Lisäksi, kuten edellä todettiin, komissio on tilannut tutkimuksia, jotka sisältävät vertailun ja eräiden alojen toimintatapoja koskevia suosituksia ja jotka voivat muodostaa perustan kansallisten käytäntöjen yhdenmukaistetulle parantamiselle (esimerkiksi edellä mainittu kustannuslaskentaa koskeva tutkimus; joidenkin direktiivin 97/67/EY soveltamiseen liittyvien näkökohtien vaikutuksia koskeva tutkimus, Omega Partners, elokuu 2001; yleispostipalvelujen kustannuslaskentaa ja rahoittamista koskeva tutkimus, NERA, lokakuu 1998).

Direktiivin soveltamista koskevassa kertomuksessa, joka komission on esitettävä parlamentille ja neuvostolle 31. joulukuuta 2004 mennessä (direktiivin 2002/39/EY (4) 1 artiklan 5 kohta), komissiolla saattaisi olla tilaisuus ehdottaa lisätoimia, jos ne katsotaan tarpeellisiksi.

(1) EYVL C 39, 6.2.1998, s. 2.

(2) Asia N:o COMP/37.821 — Deutscher Verband für Post und Telekommunikation E.V./Deutsche Post AG.

(3) Yhteisön postipalvelujen sisämarkkinoiden kehittämistä ja palvelun laadun parantamista koskevista yhteisistä säännöistä 15 päivänä joulukuuta 1997 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/67/EY, EYVL L 15, 21.1.1998.

(4) Direktiivin 97/67/EY muuttamisesta yhteisön postipalvelujen kilpailulle avaamisen jatkamiseksi 10 päivänä kesäkuuta 2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/39/EY, EYVL L 176, 5.7.2002.