KIRJALLINEN KYSYMYS E-2220/01 esittäjä(t): Mogens Camre (UEN) komissiolle. Asianajajien matka-ajan korvaamista koskeva kielto.



Virallinen lehti nro 040 E , 14/02/2002 s. 0222 - 0223



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2220/01 esittäjä(t): Mogens Camre (UEN) komissiolle (24. heinäkuuta 2001) Aihe: Asianajajien matka-ajan korvaamista koskeva kielto Tanskassa rikosasiaa hoitamaan voidaan nimittää tietty asianajaja. Valtionkassa maksaa asianajajalle korvausta siitä ajasta, jonka tämä on käyttänyt asian käsittelyyn. Se, maksaako valtionkassa lopulta asianajajan palkan, riippuu asian ratkaisusta. Usein valtio korvaa myös matkakulut ja hyvittää asianajajan matkasta johtuvan tulonmenetyksen. Joissakin tapauksissa oikeus päättää, että asianajajalle ei makseta korvausta matkaan käytetystä ajasta, vrt. prosessilain 336c §:n 3 momentti. Näissä tapauksissa paikallisella asianajajalla on paremmat kilpailuedellytykset kuin toiselta paikkakunnalta tai ulkomailta tulevalla asianajajalla. Tämä ero voitaisiin tasoittaa asiakkaan ja muualta tulevan asianajajan välisellä sopimuksella. Esimerkki: Tanskalaisella asianajalla on toimisto Lontoossa. Hoitaakseen oikeusasian hovioikeudessa Kööpenhaminassa hän tekee 12 matkaa, jotka vastaavat 100 matkatuntia à 2 500 kruunua. Tehdään sopimus, että syytetty tai tämän perhe maksaa asianajajalle 250 000 kruunua korvauksena hänen tekemistään matkoista, koska oikeus on edeltä käsin kieltäytynyt maksamasta tätä summaa. Prosessilain 336c §:n 5 momentissa on kuitenkin säännöksiä, jotka voidaan tulkita siten, että niillä kielletään syytetyn/vastaajan ja asianajajan välisen, matka-ajan korvaamista koskevan sopimuksen tekeminen, riippumatta siitä, kieltäytyykö valtionkassa maksamasta tätä korvausta, ja myös riippumatta siitä, että syytetty/vastaaja ei missään vaiheessa yritä saada tätä summaa korvatuksi julkisista varoista. Kyseinen asianajaja on näillä ehdoin huomattavasti huonommassa asemassa kuin paikallinen asianajaja. Myös syytetty on huonommassa asemassa, koska hänen oikeutensa valita vapaasti asianajaja käytännöllisesti katsoen kumotaan näillä säännöksillä, mikäli hän ei itse pysty maksamaan sellaisen asianajajan matka-aikakuluja, jonka hän toivoo itselleen osoitettavan. Voidaanko tämän kiellon, jonka mukaan syytetty/vastaaja ei voi sopia asianajajansa kanssa siitä, että hän maksaa korvauksen asianajajan matka-ajasta, katsoa olevan yleisen kilpailuoikeuden ja erityisesti yhteisön kilpailu- ja sopimusoikeuden mukainen? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (24. syyskuuta 2001) Komissio katsoo, että sentyyppinen yleinen kielto, jota arvoisa parlamentin jäsen lyhyesti kuvaili kysymyksessään, voi itse asiassa haitata asianajopalvelujen vapaata tarjontaa tai tehdä siitä kalliimpaa. Palvelujen vapaa tarjonta on EY:n perustamissopimuksen 49-55 artiklan takaamaa toimintaa. Uuden palvelujen sisämarkkinastrategiasta(1) antamansa tiedonannon puitteissa komissio toteuttaa tällä hetkellä strategian ensimmäistä vaihetta, jossa tunnistetaan ja analysoidaan perusteellisesti jäsenvaltioiden rajatylittävien palvelujen vapaan liikkuvuuden esteitä. Strategian seuraavassa vaiheessa ehdotetaan asianmukaisia ratkaisuja havaittuihin ongelmiin. Komissiolla on aikomus tässä yhteydessä tarkastella Tanskan siviili- ja rikosprosessioikeuden säännöksiä, joihin parlamentin jäsen viittaa. Tällä pyritään määrittämään, onko mainitun tyyppinen säännös EY:n perustamissopimuksessa palvelujen vapaasta tarjonnasta annettujen määräysten vastainen ja ehdottamaan tarvittaessa asianmukaisia toimenpiteitä ongelman ratkaisemiseksi. (1) KOM(2000) 888.