KIRJALLINEN KYSYMYS E-1877/99

esittäjä(t): Daniela Raschhofer (NI) komissiolle

(29. lokakuuta 1999)

Aihe: Työpaikkojen luomiseen käytettävät varat

Koska EU:ssa ja jäsenvaltioissa on hyvin erilaisia numerotietoja työpaikkojen luomiseen käytettävistä varoista, kysyn seuraavaa:

1. Kuinka paljon rahaa EU:ssa käytetään vuosittain uusien työpaikkojen luomiseen EU:n ohjelmien (ESR jne.) tai vastaavasti päätettyjen suuntaviivojen avulla?

2. Kuinka paljon rahaa jäsenvaltioissa käytetään uusien työpaikkojen luomiseen EU:n ohjelmien (ESR jne.) taivastaavasti päätettyjen suuntaviivojen avulla?

3. Mitä numerotietoja tästä asiasta on olemassa ja missä niihin voi tutustua?

4. Mitä numerotietoja jäsenvaltioilla on asiasta tai mitä tietoja niiden on julkaistava?

5. Mitä tietoja komissiolla on asiasta Itävallan osalta?

6. Onko aiheesta tehty tutkimuksia? Jos on, mitä tutkimuksia ja missä niihin voi tutustua?

7. Toimiiko aiheen parissa asiantuntijoita? Jos toimii, mitkä henkilöt tai instituutiot ovat kyseessä ja mitkä ovat yhteystiedot?

8. Mitä muita työpaikkojen luomiseen liittyviä hankkeita on olemassa ja millä varoilla niitä rahoitetaan?

9. Mitä muuta työpaikkojen luomiseen liittyvää komission toimintaa on olemassa?

10. Onko aiheesta esitetty kysymyksiä aikaisemmin? Jos on, voiko komissio antaa käyttöön ne ja niistä annetut vastaukset?

11. Onko EU:lla kokemuksia, jotka todistavat, että yksittäiset jäsenvaltiot ovat ryhtyneet erityisen menestyksekkäisiin toimiin työpaikkojen luomiseksi (parhaat menettelytavat)? Jos on, mitkä jäsenvaltiot ovat esittäneet parhaat esimerkit?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(20. joulukuuta 1999)

Rakennerahastot ovat yhteisön tärkein talousarvioväline, jolla tuetaan jäsenvaltioiden tasapainoisempaa alueellista kehitystä, avustetaan niitä rakenneuudistuksissa ja siis edistetään työpaikkojen luomista. Euroopan sosiaalirahastosta (ESR) tuetaan erityisesti jäsenvaltioiden aloitteita, joilla edistetään välillisesti työpaikkojen luomista yhteisön työmarkkinoiden paremman ja joustavamman toiminnan kautta.

Vuosina 19941999 ESR:n päätavoitteina on ollut pitkäaikaistyöttömyyden ja syrjäytymisen torjuminen, mahdollisten työnhakijoiden ammattitaidon ja pätevyyksien kehittäminen sekä yhtäläisten mahdollisuuksien edistäminen työmarkkinoille pääsyssä. Uutena ohjelmakautena (20002006) vahvistetaan ESR:n asemaa työllisyysstrategian tukemisen keskeisenä välineenä yhteisön tasolla, ja siten ESR:n toiminta kohdistuu jäsenvaltioiden tukemiseen näiden soveltaessa kansallisia työllisyyssuunnitelmiaan.

1. ja 2. Komissio voi esittää lukuja ainoastaan ESR:sta yhteisrahoitettujen ohjelmien kautta kanavoiduista talousarviomenoista. Nyt käynnissä olevana ohjelmakautena (19941999) ESR:n kokonaisosuus menoista oli noin 43 miljardia euroa kuuden vuoden aikana. Seuraavan ohjelmakauden (20002006) osalta ei vielä voida antaa ESR:n osuutta koskevia lopullisia lukuja, koska ne riippuvat lopullisista kansallisista suunnitelmista, joista käydään parhaillaan keskusteluja jäsenvaltioiden kanssa. Kokonaismäärän tulisi kuitenkin olla vähintään 56 miljardia euroa.

3. ja 4. Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) työllisyysnäkymiä koskevasta selvityksestä (Employment Outlook) saadaan yleisesti ottaen vertailukelpoista tietoa työmarkkinapolitiikkaan (aktiivisiin ja passiivisiin toimiin) käytetyistä varoista vuodesta 1993 lähtien ilmaistuna prosenttiosuutena bruttokansantuotteesta (BKT). Viime vuosina työllisyyden tukemisen kokonaiskustannukset (julkisella, voittoa tavoittelemattomalla ja yksityisellä sektorilla sekä yritysten käynnistystukina) ovat vaihdelleet jäsenvaltioittain: Irlannissa osuus on 0,88 % bruttokansantuotteesta, kun taas Kreikassa, Luxemburgissa ja Itävallassa se on alle 0,1 % BKT:stä. Jäsenvaltiot alkavat myös raportoida kansallisten toimintasuunnitelmien yhteydessä aktiivisiin työmarkkinapolitiikkoihin käyttämistään varoista osana Luxemburgin prosessia. Rakennerahastojen uutena ohjelmakautena (20002006) jäsenvaltioiden on ilmoitettava tiedot aktiivisiin työmarkkinapolitiikkoihin käytetyistä varoista osoittaakseen, että tavoitteiden 2 ja 3 täydentävyyttä noudatetaan. Komissio kehittää kaikkien jäsenvaltioiden työmarkkinapolitiikat kattavaa tietokantaa. Tiedot ovat saatavilla vuonna 2001.

5. Rakennerahastojen kymmenennestä vuosikertomuksesta (1998) otetuissa Itävaltaa koskevissa esimerkeissä korostuu merkittävä panostus työpaikkojen luomisen tavoitteen toteuttamiseen. Burgenland on ainoa tavoitteeseen 1 kuuluva Itävallan alue, ja tällä alueella oli vuoden 1998 loppuun mennessä luotu 2 100 uutta työpaikkaa ja turvattu yli 5 800 työpaikkaa rakennerahastojen avulla. Lisäksi yli 6 000 henkilöä sai ESR:n aloitteesta järjestettyä koulutusta. Yli 900 pientä yritystä sai pienille ja keskisuurille yrityksille (pk-yrityksille) suunnattua investointitukea, ja näin syntyi noin 1 700 uutta työpaikkaa. Tavoitteeseen 2 kuuluvan Steiermarkin aluetta koskevan ohjelman yhteydessä odotetaan syntyvän yli 2 000 uutta työpaikkaa. Ala-Itävallassa ennustetaan syntyvän noin 800 uutta työpaikkaa ja turvattavan noin 6 000 työpaikkaa. Tavoitteen 3 yhteydessä yli 30 000 ihmistä osallistui erilaisiin koulutustoimiin, ja kaksi kolmasosaa heistä löysi työtä kuuden kuukauden kuluessa koulutuksensa päättymisestä.

6.9. Työpaikkojen luominen on yksi rakennerahastojen kautta yhteisrahoitettujen toimien tavoitteista. Se on kohdennettu kuitenkin vain osittain suoraan työpaikkojen luomisen tukemiseen. Tämän vuoksi ei voida antaa lukuja rahastojen kokonaisvaikutuksista työpaikkojen luomiseen. Komissio, OECD ja tieteelliset asiantuntijat ovat julkaisseet joitakin osittaisia arvioita eri ohjelmien vaikutuksista työpaikkojen luomiseen jäsenvaltioissa. Ne osoittavat useissa tapauksissa selkeästi, että ohjelmien onnistuminen parantaa yksilöiden ja ryhmien sosiaalista tilannetta ja edesauttaa merkittävästi työpaikkojen luomista.

10. Tästä aiheesta ei ole esitetty kysymyksiä, jotka komissio voisi toimittaa arvoisalle parlamentin jäsenelle.

11. Kaikki jäsenvaltiot ovat ryhtyneet vuoden 1997 työllisyyden suuntaviivojen mukaisiin, maiden omien työmarkkinoiden erityispiirteisiin mukautettuihin toimiin. Vuosien 1998(1) ja 1999(2) yhteisissä työllisyysraporteissa on joitakin esimerkkejä suoraan työpaikkojen luomiseen liittyvistä jäsenvaltioiden parhaista käytänteistä sekä arvioita työpaikkojen luomisen vaikutuksista. Vuoden 1999 alussa komissio käynnisti yhdessä jäsenvaltioiden kanssa vertaisarviointiselvityksen, jossa parhaita käytänteitä arvioidaan perusteellisemmin. Raportti selvityksen tuloksista esitellään vuonna 2000. Myös ESR:n julkaisuissa on esitelty yhteisön työllisyysaloitteen yhteydessä kehitettyjä parhaita käytänteitä.

(1) SEC(98) 1688 lopullinen.

(2) SEC(1999) 1386 lopullinen.