KIRJALLINEN KYSYMYS E-3334/01

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(30. marraskuuta 2001)

Aihe: Torjunta-aineilla saastutettujen vihannesten ja hedelmien tuotanto ja mahdollisuudet vastustaa niiden myyntiä muissa jäsenvaltioissa

1. Onko komissio tietoinen, että Alankomaiden tuotetarkastuslaitos on ilmoittanut, että vuonna 2000 Alankomaissa kaupan olleista vihanneksista ja hedelmistä otetuista 2 600:sta näytteistä 9,2 prosenttia sisälsi lakisääteistä enemmän torjunta-aineita?

2. Onko komissio lisäksi tietoinen, että tämä saastuminen oli lähes puolet vähäisempää kotimaisissa tuotteissa (4 prosenttia) ja että suurimmat ylitykset (50 prosenttiin asti) löytyivät italialaisista viinirypäleistä ja espanjalaisesta salaatista, paprikasta ja appelsiineista, vaikka osa näistä tuotteista jäljitettiin ja tuhottiin ennen niiden asettamista myyntiin?

3. Mitä mieltä komissio on Alankomaiden ympäristöjärjestöjen Nederlandse stichting Natuur en Milieu ja Milieudefensie vaatimuksista, joiden mukaan viranomaisten ja jakelijoiden on jäljitettävä ja poistettava tällaiset saastuneet elintarvikkeet ajoissa ennen kuin ne päätyvät kulutukseen, ja kuluttajayhdistyksen ja ympäristöjärjestöjen kuluttajille antamasta suosituksesta syödä vain luomuvihanneksia ja -hedelmiä?

4. Millä tavoin voidaan vaikuttaa siihen, että tällaisten elintarvikkeiden tuotanto estetään EU:ssa?

5. Millä tavoin EU:n jäsenvaltiot voivat estää sisämarkkinoilla vähemmän tiukkoja vaatimuksia noudattavista jäsenvaltioista peräisin olevien saastuneiden vihannesten ja hedelmien pääsyn alueelleen, kun otetaan huomioon, että tällaiset tuotteet aiheuttavat sairauksia ja niiden jäljittäminen ja poistaminen korkeita kustannuksia?

6. Miten ja mistä alkaen kuluttajat voivat olla varmoja siitä, että EU:ssa tuotetut ja myydyt vihannekset ja hedelmät eivät enää voi sisältää rajat ylittäviä määriä myrkkyjä?

Lähde: Alankomaalainen sanomalehti De Volkskrant, 2. marraskuuta 2001.

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(4. helmikuuta 2002)

1. Komissio on tarkastanut Alankomaiden vuoden 2000 seurantaraportin ja todennut, että vain osa Alankomaiden raportissa mainituista näytteistä otettiin satunnaisesti ja että monet näytteistä kohdistettiin sellaisiin tuote/torjunta-aineyhdistelmiin, joista voitiin olettaa löytyvän sääntöjenvastaisuuksia muun muassa siksi, että niitä oli esiintynyt jo aiemmin. Näytteiden ottaminen ja analysointi on kallista, joten on perusteltua käyttää tehokasta näytteenottomenetelmää, jonka avulla voidaan todentaa mahdollisimman monta sääntöjenvastaisuutta, vaikka se merkitsisi samalla näytteiden edustavuuden heikentymistä. Edustavan kuvan saamiseksi näytteistä komissio toteuttaa vuosittain yhteensovitettuja valvontatoimia, joiden tuloksista voidaan päätellä, että joka vuosi noin 34 prosentissa Euroopassa markkinoitavista elintarvikkeista on torjunta-ainejäämiä yli sallitun enimmäismäärän.

2. Useimpien jäsenvaltioiden asiaa koskevissa raporteissa todetaan, että kotimaisten tuotteiden torjunta-ainejäämäarvot ovat tuotujen tuotteiden vastaavia arvoja alhaisemmat. Jäsenvaltiot eivät ole antaneet asiasta selvitystä komissiolle.

3. Komissio katsoo, että torjunta-ainejäämien enimmäismääriä on noudatettava. Tämä ei kuitenkaan komission mielestä tarkoita sitä, että kaikki tuotteet, jotka ylittävät torjunta-ainejäämien enimmäismäärät, olisi hävitettävä poikkeuksetta, koska osa tällaisista tuotteista ei aiheuta vaaraa terveydelle ja koska saatavilla voi olla vaihtoehtoisia menetelmiä niiden jalostamiseksi, käsittelemiseksi tai hävittämiseksi. Tällaisten menetelmien käyttöönottoa voitaisiin harkita tapauskohtaisesti edellyttäen, että ne eivät vaaranna kuluttajien terveyttä. On selvää, että kuluttajille ei saa tarjota terveydelle vaarallisia tuotteita. Jos kuluttajia neuvottaisiin käyttämään ainoastaan luonnonmukaisesti tuotettuja tuotteita, voisi syntyä se harhakuva, että muilla menetelmillä laillisesti tuotetut elintarvikkeet eivät olisi turvallisia. Tämä voisi myös johtaa markkinaongelmiin, koska luonnonmukaisesti tuotettuja tuotteita on saatavilla vain rajoitetusti. Toimille, jotka vähentäisivät terveydelle tunnetusti hyväksi olevien tuoreiden hedelmien ja vihannesten kulutusta, olisi esitettävä vankat perusteet. Komissio ei siis ole samaa mieltä arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemien järjestöjen kanssa. Komissio katsoo, että perinteisillä menetelmillä laillisesti tuotetut tuotteet ovat yhtä lailla terveydelle harmittomia kuin luonnonmukaisesti tuotetut tuotteet ja että valvontatoimien tavoitteena on varmistaa molempien tuotantotapojen jatkuminen.

4. Komissio tutkii parhaillaan kaikkien torjunta-aineiden tehoaineiden turvallisuutta. Komissio on esittänyt parlamentille ja neuvostolle asiaa koskevan kertomuksen(1), joka sisältää ehdotuksia valvonnan parantamiseksi. Komissio aikoo esittää neuvoston ja parlamentin kyseisestä kertomuksesta esittämiin näkemyksiin perustuvan ehdotuksen asiaa koskevan direktiivin muuttamiseksi.

5. Käyttämällä enemmän varoja valvontaan ja tarkastusnäytteiden ottamiseen sekä toteuttamalla tehokkaita ja kohdistettuja näytteenottotoimia tuotantoprosessin kaikissa vaiheissa jäsenvaltiot voivat estää sellaisten tuotteiden markkinoille saattamisen, joissa on torjunta-ainejäämiä yli sallitun enimmäismäärän.

6. Kuluttajansuojan varmistamiseksi on jo nyt olemassa useita säädöksiä. Torjunta-aineiden mahdollista väärinkäyttöä ei kuitenkaan voida sulkea pois kokonaan. Muun muassa tästä syystä seuranta- ja valvontatoimet ovat välttämättömiä. Valvonnan toteuttaminen ja seuraamusten asettaminen kuuluvat jäsenvaltioiden vastuualaan.

(1) COM(2001) 444 lopullinen.