ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
KIRJALLINEN KYSYMYS P-2103/99 esittäjä(t): Marie-Noëlle Lienemann (PSE) komissiolle. Joukkoirtisanomiset Michelinin tehtailla.



Virallinen lehti nro 219 E , 01/08/2000 s. 0091 - 0091



KIRJALLINEN KYSYMYS P-2103/99 esittäjä(t): Marie-Noëlle Lienemann (PSE) komissiolle (12. marraskuuta 1999) Aihe: Joukkoirtisanomiset Michelinin tehtailla Ottaen huomioon joukkoirtisanomisiin liittyvät lukuisat skandaalit (muistakaamme, mitä tapahtui Renaultin Vilvorden tehtailla) ja ennen kaikkea ne tapaukset, joiden ainoana perusteena on ollut osakkeenomistajien palkkioiden korottaminen, mitä komissio aikoo tehdä saattaakseen joukkoirtisanomisia koskevan direktiivin ajan tasalle siten, että palkansaajien edut voidaan taata ja suojata paremmin ja työpaikkojen lakkauttaminen estää? Mitä komissio aikoo tehdä erityisesti Michelin-yhtymän tapauksessa, jotta tämä noudattaisi käytännössä yllä mainitun direktiivin säännöksiä? Eikö komission mielestä olisi tarpeen antaa säännöksiä, joiden nojalla työntekijöillä olisi oikeus ryhtyä vastatoimiin ennen irtisanomisen täytäntöönpanoa, jos irtisanominen perustuu taloudellisiin syihin? Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus (30. marraskuuta 1999) Komissio muistuttaa arvoisaa parlamentin jäsentä siitä, että komission 11. marraskuuta 1998 tekemällä ehdotuksella neuvoston direktiiviksi työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevista yleisistä puitteista(1) pyritään nimenomaan täydentämään ja tehostamaan tätä alaa koskevia kansallisia ja yhteisön sääntöjä, erityisesti työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20. heinäkuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin 98/59/EY(2) säännöksiä. Parlamentti on antanut direktiiviehdotuksesta lausuntonsa ensimmäisessä käsittelyssä, ja neuvoston yhteistä kantaa odotellaan. Komissio kiirehtii asian käsittelyä neuvostossa. Komission tiedossa olevien seikkojen perusteella ei voida päätellä, että kyseinen yritys on rikkonut direktiivin 98/59/EY säännöksiä ja niitä säännöksiä, jotka on annettu saatettaessa direktiiviä osaksi Ranskan lainsäädäntöä, koska ilmoitus 7500 työpaikan vähentämisestä seuraavien kolmen vuoden kuluessa on yleisluonteinen. Joukkoirtisanomisten perusteiden valvonnan osalta komissio muistuttaa kysyjälle, että kaikissa jäsenvaltioissa on sääntöjä, joiden perusteella työntekijät voivat ryhtyä vastatoimiin, jos irtisanominen on perusteeton tai epäoikeudenmukainen. Asia mainitaan komission 25. marraskuuta 1998 antamassa tiedonannossa Työn organisoinnin uudistaminen Myönteinen lähestymistapa muutokseen(3) niiden aiheiden joukossa, joita työmarkkinaosapuolten olisi hyödyllistä käsitellä, kun pohditaan sitä, miten voidaan antaa uudenlaisten työsuhteiden ja uramallien kehittyä, mutta samalla turvata esimerkiksi työntekijöiden työsuhteen jatkuvuus (tiedonannon kohta 2.1.3). (1) EYVL C 2, 5.1.1999. (2) EYVL L 225, 12.8.1998. (3) KOM(98) 592 lopullinen.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-2633/99 esittäjä(t): Maria Berger (PSE) komissiolle. Kaapelitelevisiodirektiivin 93/83/ETY soveltaminen.



Virallinen lehti nro 219 E , 01/08/2000 s. 0183 - 0183



KIRJALLINEN KYSYMYS P-2633/99 esittäjä(t): Maria Berger (PSE) komissiolle (22. joulukuuta 1999) Aihe: Kaapelitelevisiodirektiivin 93/83/ETY soveltaminen Kaapelitelevisiodirektiivin 93/83/ETY(1) soveltamisesta on ollut itävaltalaisille kaapelilähetystoiminnan harjoittajille ainoastaan kielteisiä seurauksia; esimerkiksi tällä hetkellä on olemassa yhden yleissopimuksen sijaan 927 erillistä sopimusta, oikeudellinen varmuus on vähentynyt sekä kaapeli- ja satelliittilähetystoiminnan välinen kilpailu on vääristynyt entistä voimakkaammin. 1. Milloin komissio antaa parlamentille, neuvostolle sekä talous- ja sosiaalikomitealle kertomuksen direktiivin 93/83/ETY soveltamisesta? 2. Aikooko komissio noudattaa käytettävän teknologian suhteen puolueetonta lähestymistapaa, mikä varmistaisi satelliittivälityksen ja kaapelilähetyksen tasapuolisen kohtelun? 3. Aikooko komissio tarkistaa direktiiviä 93/83/ETY ja ottaa näin huomioon kaapelitelevisiotoiminnan harjoittajien Euroopan laajuisesti esittämät vastalauseet? (1) EYVL L 248, 6.10.1993, s. 15. Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (20. tammikuuta 2000) Komissio ei ole saanut itävaltalaisilta kaapelilähetystoiminnan harjoittajilta valituksia niiden toimenpiteiden käytännön soveltamisesta, joilla Itävallassa on pantu täytäntöön tiettyjen satelliitin välityksellä tapahtuvaan yleisradiointiin ja kaapeleitse tapahtuvaan edelleen lähettämiseen sovellettavien tekijänoikeutta sekä lähioikeuksia koskevien sääntöjen yhteensovittamisesta 27 päivänä syyskuuta 1993 annettu neuvoston direktiivi 93/83/ETY. Ulkopuoliset konsultit valmistelevat parhaillaan tutkimusta direktiivin 93/83/ETY soveltamisesta käytännössä. Tutkimuksessa käsitellään tekijänoikeuden ja tiettyjen lähioikeuksien suojan voimassaoloajan yhdenmukaistamisesta 29 päivänä lokakuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/98/ETY(1), vuokraus- ja lainausoikeuksista sekä tietyistä tekijänoikeuden lähioikeuksista henkisen omaisuuden alalla 19 päivänä marraskuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/100/ETY(2) sekä neuvoston direktiivin 93/83/ETY soveltamista. Tutkimuksen odotetaan valmistuvan vuoden 2000 maaliskuun loppuun mennessä, ja komissio antaa sen perusteella arvoisan parlamentin jäsenen mainitseman kertomuksen. Harkitessaan tässä yhteydessä mahdollisia muutosehdotuksia komissio ottaa huomioon asiaan liittyvien tahojen tekemät ehdotukset. (1) EYVL L 290, 24.11.1993. (2) EYVL L 346, 27.11.1992.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-2138/99 esittäjä(t): Didier Rod (Verts/ALE) neuvostolle. Tšadin ja Kamerunin öljyputki.



Virallinen lehti nro 203 E , 18/07/2000 s. 0142 - 0142



KIRJALLINEN KYSYMYS P-2138/99 esittäjä(t): Didier Rod (Verts/ALE) neuvostolle (15. marraskuuta 1999) Aihe: Tadin ja Kamerunin öljyputki Saamiemme tietojen mukaan seuraavassa Maailmanpankin toimenpanevan komitean kokouksessa marraskuun puolivälissä käsitellään öljyputken rakentamisesta T:sadiin ja Kameruniin. Maailmanpankin puheenjohtaja Wolfensohn esitti Maailmanpankin tuen hankkeelle 30. syyskuuta 1999 pidetyssä lehdistötilaisuudessa. Tietääksemme Tadin ja Kamerunin hallitusten tarvitsema laina tullaan myöntämään. Euroopan parlamentti pyysi joulukuussa 1998 hankkeen lykkäämistä siihen saakka, kunnes on mahdollista taata muun muassa tulojen oikeudenmukainen jakaminen, väestön siirtäminen ja korvausten maksaminen asuinpaikoiltaan siirtymään joutuville, öljyputken ympäristövaikutusten huomioiminen ja kansalaisyhteiskunnan todellinen mukaanottaminen päätöksentekoon. Miten asia on neuvoston mielestä kehittynyt? Julkisuuteen tulleesta sisäisestä kirjeenvaihdosta käy ilmi, että Maailmanpankki lähettää edustajiaan neuvotteluihin vaimentamaan hankkeeseen kohdistuvia arvosteluja samalla, kun hankkeen aloittamista valmistellaan ylemmällä tasolla. Onko neuvosto tietoinen tästä sekä siitä, että 30. syyskuuta pidetyssä julkisessa kokouksessa Maailmanpankki esitteli Kamerunin kansalaisyhteiskunnan edustajina kaksi henkilöä, jotka työskentelevät Maailmanpankin neuvonantajina? Keskustellaanko neuvostossa jäsenvaltioiden toimeenpanevassa komiteassa esittämistä kannoista? Jollei, mikä tähän on syynä? Mikäli näin tapahtuu, onko öljyputkesta neuvoteltu? Mikä on 15 jäsenvaltion kanta Tadin ja Kamerunin öljyputken rahoittamisesta tehdystä päätöksestä? Vastaus (24. tammikuuta 2000) Neuvosto ei ole saanut käsiteltäväkseen arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemaa asiaa, ja näin ollen sillä ei ole tietoja Tadin ja Kamerunin öljyputkihankkeen rahoitusta koskevista keskusteluista. Neuvosto ei järjestä virallisia neuvonpitokokouksia jäsenvaltioiden Maailmanpankin toimeenpanevassa komiteassa esittämistä kannoista, koska kaikki jäsenvaltiot eivät ole jäseniä, vaan joitakin edustaa toinen maa, joka ei välttämättä ole yhteisön jäsenvaltio. Lopuksi voidaan todeta, että edellä mainituista syistä johtuen neuvostolla ei ole kantaa kyseisen öljyputken rahoittamispäätöksestä.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-1791/99 esittäjä(t): Patricia McKenna (Verts/ALE) komissiolle. Asevienti.



Virallinen lehti nro 203 E , 18/07/2000 s. 0049 - 0050



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1791/99 esittäjä(t): Patricia McKenna (Verts/ALE) komissiolle (30. syyskuuta 1999) Aihe: Asevienti Viime aikoina on keskusteltu Yhdistyneen kuningaskunnan ja muiden EU:n jäsenvaltioiden harjoittamasta aseviennistä valtioihin, jotka ovat osallisia ihmisoikeusloukkauksiin tai joissa on esiintynyt vakavia konflikteja. Esimerkkinä voi mainita Indonesian ja Itä-Timorin kriisin. Aikooko komissio tulevaisuudessa tiukentaa aseiden myyntiä koskevaa lainsäädäntöä? Voiko komissio vahvistaa tai kumota tiedot siitä, että Yhdistynyt kuningaskunta rikkoi 13. syyskuuta asevientikieltoa, johon Indonesia on asetettu? On esitetty kertomuksia, joiden mukaan Indonesiaan toimitettiin viime viikolla salaa kolme brittiläistä Hawk-taistelulentokonetta. Jos nämä kertomukset pitävät paikkansa, mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan vientikiellon rikkomisen vuoksi? Pitääkö komissio tarpeellisena tiukentaa kiireesti vuonna 1998 laadittuja EU:n asevientiä koskevia menettelysääntöjä ja hyväksyä toimia, joilla estetään yritykset olla noudattamatta menettelysääntöjä? Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus (20. lokakuuta 1999) Asekauppaan ei ole tähän mennessä EY:n perustamissopimuksen 296 artiklan (ent. 223 artikla) nojalla sovellettu perustamissopimuksen määräyksiä, mikä on estänyt yhteisön toiminnan. Asekaupasta keskustellaan parhaillaan yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan (YUTP) yhteydessä, ja komissio osallistuu keskusteluihin täysivaltaisena jäsenenä. Komissiolla ei ole sen paremmin valtaa kuin keinojakaan vahvistaa tai kieltää vientikiellon mahdollisia rikkomuksia. Kansallisilla hallituksilla on täysi vastuu aseiden vientiluvista. Asevientiä koskevat menettelysäännöt ovat olleet voimassa vuoden, ja kuten ensimmäisessä vuosiraportissa mainitaan, jäsenvaltioiden ensimmäiset kokemukset niiden toiminnasta tänä aikana ovat positiivisia. Sääntöjä ja niiden soveltamista on kuitenkin jatkuvasti tehostettava. Vuosittaisen uudelleentarkastelun tavoitteena on sopia mahdollisista parannuksista. Sääntöjen tarkistukset vaativat tietysti kaikkien jäsenvaltioiden tuen.
Virallinen lehti nro C 297 , 15/10/1999 s. 0159



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0561/99 esittäjä(t): Graham Mather (PPE) komissiolle (12. maaliskuuta 1999) Aihe: Vähittäiskaupan alalla noudatettava kilpailupolitiikka Voiko komissio antaa yksityiskohtaiset tiedot viime aikoina tehdyistä tai lähitulevaisuudessa tehtävistä aloitteista, jotka koskevat vähittäiskaupan alalla noudatettavaa kilpailupolitiikkaa? Tarkistetaanko komission tällä alalla noudattamaa politiikkaa? Jos tarkistetaan, millä perusteella? Komission jäsenen Karel Van Miertinkomission puolesta antama vastaus (29. maaliskuuta 1999) Julkaistuaan vuonna 1997 vihreän kirjan kilpailupolitiikan vertikaalisista rajoituksista(1) komissio käynnisti politiikan uudelleentarkastelun, jonka tavoitteena on harkita uudelleen yhteisön kilpailusääntöjen soveltamista jakelusopimuksiin myös vähittäiskaupassa. Laajasta julkisesta kuulemisesta saatujen viitteiden mukaisesti komissio antoi 30. syyskuuta 1998 tiedonannon yhteisön kilpailusääntöjen soveltamisesta vertikaalisiin rajoituksiin(2), jossa selitetään, millaista politiikkaa komissio aikoo tällä alalla noudattaa. Ehdotetun uuden politiikan tarkoitus on siirtyminen taloudellisempaan lähestymistapaan, jolloin vertikaaliset sopimukset katettaisiin paljon laajemmin yhdellä ryhmäpoikkeusasetuksella. Tällainen politiikka johtaa säädösmäärän vähenemiseen, sovellettavien sääntöjen yksinkertaistamiseen ja merkittävän markkinavoiman hankkineiden yritysten asettamien vertikaalisten rajoitusten tehokkaampaan valvontaan. Komissio seuraa myös vähittäiskaupassa tapahtuvaa kehitystä ottaen erityisesti huomioon ne seuraamukset, joita ostajan valta-aseman käytöllä voi olla yhteisön kilpailusääntöjen soveltamiseen. (1) KOM(96) 721 lopullinen. (2) KOM(98) 544 lopullinen.
Virallinen lehti nro C 370 , 21/12/1999 s. 0029



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0327/99 esittäjä(t): Alexander Falconer (PSE) komissiolle (23. helmikuuta 1999) Aihe: EU:n tietopalvelukustannukset Mitkä ovat tiedotushankkeiden EUROLIB, BREL, CASE, ECHO ja EURONET yksittäiset vuosi- ja kokonaiskustannukset hankkeiden aloittamisesta alkaen, mukaan lukien henkilöstön työaika, tutkimus, kehitys, ohjelmointi, laitteistot (jakelijoiden ja käyttäjien), mainostus, koulutus ja matkat sekä juoksevat kustannukset? Mitkä ovat kunkin hankkeen kustannukset Euroopan unionille? Komission jäsenen Marcelino Orejankomission puolesta antama vastaus (7. toukokuuta 1999) Eurolib on parlamentin pääsihteerin aloitteesta vuonna 1988 perustettu Euroopan unionin toimielinten kirjastojen yhtymä. Ryhmän kokouksiin ja työskentelyyn osallistumista ei ole milloinkaan rahoitettu erityisestä budjettikohdasta tai -määrärahoista, koska kyseiset kustannukset sisältyvät työskentelyyn osallistuvien toimielinten yleisiin toimintamenoihin. Komissio ja muut toimielimet katsovat, että koska kirjastoala on etenkin viime vuosina muuttunut nopeasti, nykyisin kahdesti vuodessa toteutuvat tapaamiset, joissa virkamiehet voivat tavata kollegojaan, rikastavat heidän toimenkuvaansa. Esimerkkinä tästä on Eurolib-sivujen perustaminen Internettiin toimielinten väliselle Europa-palvelimelle. Kirjastojen erityisesti Eurolib-työskentelyyn käyttämän osuuden eritteleminen mielekkäällä tavalla on jokseenkin mahdotonta, sillä yhteistyöhön osallistuu 18 kirjastoa. Näihin kuuluu myös Euroopan parlamentin kirjasto, joka vastasi Eurolibin sihteeristön toiminnasta vuosina 1988-1994. BREL (Bibliothèque de recherches européennes de Luxembourg): Kirjaston toiminnasta vastaavat yhdessä Euroopan parlamentti ja Luxemburgin kansalliskirjasto. ECHO (Electronic case handling in offices) on RACE-hanke, ja Euronett (uusia eurooppalaisia kuljetusteknologioita koskevan käyttäjäpalautteen arviointi) oli DRIVE 1 -hanke, jota toteutettiin vuosina 1980-1984. Kunkin hankkeen määrärahojen käyttöä koskeva yksityiskohtainen erittely on lähetetty arvoisalle kysyjälle ja parlamentin sihteeristölle. Komissio ei tunnista CASE-lyhennettä minkään eurooppalaisen tiedotushankkeen lyhenteeksi.
Virallinen lehti nro C 370 , 21/12/1999 s. 0086



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0684/99 esittäjä(t): Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) komissiolle (26. maaliskuuta 1999) Aihe: Tonnikalafileiden kiintiöt vuodeksi 1999 Tonnikalafileitä toimitetaan tullietuuskohtelun piiriin kuuluvista maista ja AKT-maista noin 129 500 tonnia; niiden määrä on näin ollen riittävä täyttämään yhteisön markkinoiden kysynnän sen nykyisen kulutuksen mukaan. Verrattaessa myös tätä tietoa yhteisön tonnikalafileiden tuontiin, joka oli 38 940 metristä tonnia vuonna 1997, käy ilmi, että kysyntä on täysin tyydytetty. Voiko komissio ilmoittaa, minkä määrällisten kriteerien perusteella se ehdottaa uutta kiintiötä vuodeksi 1999, koska sitä ei voi perustella nykyisillä määrillä, varsinkin kun vielä jotkut EU:n jäsenvaltioiden valtuuskunnat olisivat halukkaita löytämään sovintoratkaisun Italian tonnikala-alan ja -jalostusteollisuuden välisen sopimusjärjestelmän edistämiseksi raaka-aineen saatavuuden varmistamiseksi? Komission jäsenen Emma Boninonkomission puolesta antama vastaus (4. toukokuuta 1999) Komissiolla ei ole mahdollisuuksia vahvistaa arvoisan parlamentin jäsenen antamia yhteisöstä tai huumeiden torjuntaa tukevaan yleiseen tullietuusjärjestelmään kuuluvista maista sekä Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioista (AKT) peräisin olevia selkäfileitä koskevia lukuja. Selkäfileitä tuottavien jäsenvaltioiden komissiolle toimittamat luvut ovat paljon alhaisemmat kuin arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemat luvut. Komissio teki ehdotuksensa yksipuolisten tariffikiintiöiden avaamisesta jäsenvaltioiden esittämien pyyntöjen ja yhteisön markkinatilanteen perusteella. Tonnikalan selkäfileiden tariffikiintiö perustuu siihen komission havaintoon, ettei tonnikalan selkäfileiden yhteisön tuotanto riitä kattamaan yhteisön tarpeita. Yhteisön säilyketeollisuus joutuu enenevässä määrin turvautumaan kolmansista maista lähtöisin olevaan tuontiin. Espanjalainen tuottajaryhmittymä Asociación Nacional de Fabricantes de Conservas de Pescado y Marisco (Anfaco) vahvisti 15. tammikuuta 1999 toimittamillaan luvuilla tämän havainnon. Ryhmittymän tilastoista käy ilmi, että tonnikalan selkäfileiden pääasiallinen tuottaja, Espanja, ei itsekään kykene tyydyttämään teollisuutensa raaka-ainetarpeita. Komissio on myös todennut, että tullietuusjärjestelmään kuuluvista maista (AKT-maista ja huumeiden torjuntaa tukevaan yleiseen tullietuusjärjestelmään kuuluvista maista) lähtöisin oleva tuonti ei, jos siinä noudatetaan alkuperää koskevia sääntöjä - joiden merkitystä arvoisa parlamentin jäsen perustellusti korostaa - riitä tyydyttämään yhteisön säilyketeollisuuden hankintatarpeita.
Virallinen lehti nro C 325 , 12/11/1999 s. 0124



KIRJALLINEN KYSYMYS P-0605/99 esittäjä(t): Roberta Angelilli (NI) komissiolle (4. maaliskuuta 1999) Aihe: Maanviljelijöiden ja poliisin väliset yhteenotot Kaikkialta Euroopasta Brysseliin kokoontuneet maanviljelijät ottivat äskettäin yhteen poliisivoimien kanssa; Euroopan parlamentti oli kuin piiritystilassa ja keskeytti oman työnsä mielenosoitusten ajaksi. 1. Eikö komissio katso, että työn keskeyttäminen ja vihamielisyys mielenosoittajia kohtaan saattoi kärjistää tilannetta? 2. Eikö komissio katso, että tämä oli vastoin erään Euroopan merkittävän talouden alan edustajien vapaata ja demokraattista oikeutta osoittaa mieltään? 3. Mikä on komission yleinen kanta asiaan? Komission jäsenen Erkki Liikasenkomission puolesta antama vastaus (23. maaliskuuta 1999) Komissio ei voi ottaa kantaa Euroopan parlamentin päätökseen. Komissio ei ollut suljettuna 22. helmikuuta 1999.
Virallinen lehti nro C 297 , 15/10/1999 s. 0155



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0338/99 esittäjä(t): Karla Peijs (PPE) neuvostolle (25. helmikuuta 1999) Aihe: Eurokolikoiden kansalliset tunnukset 1. Onko neuvosto tietoinen euroalueeseen osallistuvien Euroopan unionin 11 jäsenvaltion eurokolikoiden kansallisten tunnusten määrästä? 2. Itävallalla ja Italialla on jo kahdeksan erilaista tunnusta. Katsooko neuvostokin, että kansallisten tunnusten suuri määrä tulee hämmentämään käyttäjiä? Miten neuvosto perustelee kantansa, jos se ei katso näin olevan? 3. Euroopan keskuspankki on todennut, että eurosetelien lisäksi myös eurokolikoita voidaan väärentää. Katsooko neuvostokin, että kansallisten tunnusten suuri määrä helpottaa väärentämistä? Miten neuvosto perustelee kantansa, jos se ei katso näin olevan? 4. Miksi neuvosto ei ole määrännyt, että jokainen EMU:un osallistuva maa saa luoda vain yhden kansallisen tunnuksen? 5. Mihin toimiin neuvosto aikoo ryhtyä, jotta kansallisten tunnusten määrä vähennettäisiin yhteen tunnukseen jäsenvaltiota kohti? Vastaus (26. huhtikuuta 1999) Liikkeeseen tarkoitettujen eurometallirahojen yksikköarvoista ja teknisistä eritelmistä 3 päivänä toukokuuta 1998 annetussa neuvoston asetuksessa N:o 975/98(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 22 päivänä helmikuuta 1999 annetulla neuvoston asetuksella N:o 423/1999(2), säädetään kyseisiä metallirahoja koskevista yhdenmukaisista säännöistä, joita sovelletaan kaikkiin asianomaisiin jäsenvaltioihin. Ainoa huomattava poikkeus näistä muuten yhdenmukaisista säännöistä koskee kolikoiden kansallista puolta, joka on erilainen kussakin jäsenvaltiossa. Tässä yhteydessä neuvosto totesi, että "antamalla metallirahoille sekä eurooppalainen että kansallinen puoli ilmennetään sopivalla tavalla Euroopan unionin jäsenvaltioiden välisen rahaliiton perusajatusta sekä voidaan merkittävästi parantaa metallirahojen hyväksyttävyyttä Euroopan kansalaisten keskuudessa" (asetuksen N:o 975/98 johdanto-osan 10. kappale). Neuvosto katsoo näin ollen, että erilaiset kansallisen puolen tunnukset eivät suinkaan hämmennä kuluttajia, vaan parantavat metallirahojen hyväksyttävyyttä - tuodaanhan niissä ainakin jossain määrin esiin jäsenvaltioiden erilaisia muotoiluperinteitä. Neuvosto ei myöskään usko, että se seikka, että eurometallirahojen kansallisella puolella käytetään useampaa kuin yhtä tunnusta, helpottaisi väärentämistä. On muistettava, että yhden ja kahden euron kolikoissa käytetään niiden korkean arvon vuoksi yhdenmukaisia erityisiä turvatekijöitä. Neuvosto ei katso tällä hetkellä tarpeelliseksi muuttaa asetusta N:o 975/98 tältä osin. (1) EYVL L 139, 11.5.1998, s. 6. (2) EYVL L 52, 27.2.1999, s. 2.
Virallinen lehti nro C 348 , 03/12/1999 s. 0129



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0760/99 esittäjä(t): Roberto Speciale (PSE) komissiolle (29. maaliskuuta 1999) Aihe: Kansalaisoikeudet ja poliittiset oikeudet Kuubassa Kuubassa on viime päivien aikana käynnistetty "oikeudenkäynti" neljää poliittista toisinajattelijaa vastaan, jotka ovat olleet jo 18 kuukautta pidätettyinä ilman, että heidän oikeuksiaan olisi millään tavoin suojeltu. Samanaikaisesti on ennaltaehkäisevänä toimena pidätetty tai vangittu kymmeniä toisinajattelijoita, millä ilmeisesti pyritään estämään kaikki julkiset mielenosoitukset. Näitä henkilöitä (intellektuelleja ja toimittajia) syytetään mielipiteiden esittämisestä ja erityisesti siitä, että he ovat laatineet otsikoltaan paljonpuhuvan tekstin "Isänmaa kuuluu kaikille". 1. Mitä komissio on tehnyt ja mitä se aikoo tehdä ilmaistakseen Kuuban viranomaisille EU:n vahvan kielteisen kantansa menettelystä, joka rikkoo perustavaa laatua olevia kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia, ja vaatiakseen toisinajattelijoiden vapauttamista? 2. Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä ehdottaakseen uudelleen painokkaasti USA:n jo 40 vuotta sitten haluaman mielettömän ja haitallisen taloussaarron kumoamista tai Kuuban yhteiskunnan avaamista - kuten Euroopan parlamentti on useaan otteeseen selkeästi esittänyt - poliittiselle moniarvoisuudelle ja mielipiteen- ja sananvapaudelle? Komission jäsenen João de Deus Pinheironkomission puolesta antama vastaus (21. huhtikuuta 1999) Ns. sisäisen toisinajattelijaryhmän jäsenet Vladimiro Roca, Felix Antonio Bonne, René Gomez ja Marta Roque on tuomittu kuubalaisissa tuomioistuimissa järjestyksessä viiden, neljän, neljän sekä kolmen ja puolen vuoden vankeusrangaistuksiin. Kyseiset henkilöt on tuomittu, koska he olivat käyttäneet heille kuuluvaa sananvapautta, joka on yleismaailmallisesti tunnustettu oikeus. Välittömästi tuomion julistamisen jälkeen Euroopan unioni laati julistuksen, jossa se tuomitsi toisinajattelijoiden saamat rangaistukset ja olosuhteet, joissa oikeutta käytiin, ja vaati neljän tuomitun pikaista vapauttamista. Komissio jatkaa painostusta käytettävissään olevin välinein rohkaistakseen maan siirtymistä moniarvoiseen demokratiaan sekä ihmis- ja perusoikeuksien kunnioittamista 2. joulukuuta 1996 annetun yhteisen kannan mukaisesti. Tässä yhteydessä komissio seuraa tiiviisti tilanteen kehittymistä Kuubassa ihmis- ja perusoikeuksien osalta ja osallistuu unionin poliittiseen vuoropuheluun. Komissio antaa myös humanitaarista apua ja osallistuu kohdennettuun talousyhteistyön, jonka tavoitteena on Kuuban talouden avautuminen.