KIRJALLINEN KYSYMYS P-0863/02

esittäjä(t): Herman Vermeer (ELDR) komissiolle

(20. maaliskuuta 2002)

Aihe: Belgian suhteeton ja syrjivä liikennesakkojärjestelmä

Tämä kysymys on jatkoa parlamentin jäsenen Karla Peijsin 20. maaliskuuta 2001 esittämälle kysymykselle (E-0830/01(1)) liikennesakoista EU:ssa.

Tuolloin annetun vastauksen mukaan komissio halusi perehtyä paremmin Belgian lainsäädäntöön ennen kuin se antaa lausunnon Belgian ja yhteisön lainsäädäntöjen yhteensopivuudesta.

Muiden kuin belgialaisten tienkäyttäjien tilanne on tällä välin kuitenkin huonontunut. Belgian hallitus nosti äskettäin 200 euroon ylinopeussakon, jonka saa nopeusrajoituksen ylittämisestä 10 kilometrillä tunnissa. Belgiassa asuviin sovelletaan kuitenkin sakkoa, joka on 60 euroa vähemmän, kun muiden on siis maksettava täysi maksu. Muille kuin Belgiassa asuville sakot annetaan euroissa, kun taas Belgiassa asuvien kohdalla käytetään jo käytöstä pois jäänyttä Belgian frangia, mikä merkitsee, että jälkimmäisessä tapauksessa sakon periminen ei ole todennäköistä. Muiden kuin Belgiassa asuvien on maksettava sakko välittömästi paikan päällä. Tämä menettely on säädetty 10. kesäkuuta 1985 annetulla päätöksellä.

Onko tämä käytäntö yhdenmukainen yhteisöoikeuden ja siinä määritellyn syrjimättömyyden periaatteen kanssa? Eikö olisi jo aika aloittaa rikkomusmenettely Belgian hallitusta vastaan? Erotteleva kohtelu on myös Maastrichtin sopimuksen myötä käyttöön otetun Euroopan kansalaisuuden käsitteen vastainen. Lisäksi, koska sakkosumma on todella korkea, se on suhteellisuusperiaatteen, joka löytyy mm. yhteisön oikeuskäytännöstä, vastainen. Kun otetaan huomioon, että komissio pyrkii yhdenmukaistamaan sakot ja valvontatoimet EU:ssa liikennettä käsittelevän valkoisen kirjan yhteydessä, kysymyksen esittäjä kehottaa komissiota käsittelemään tätä asiaa pikaisesti.

(1) EYVL C 318 E, 13.11.2001, s. 129.

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(29. toukokuuta 2002)

Komission käytettävissä olevien tietojen mukaan liikennerikkomuksista määrättävistä sakoista ja niiden perimisestä annetussa Belgian lainsäädännössä asetetaan erilainen sakotusjärjestelmä Belgiassa asuville ja muille kuin Belgiassa asuville lainrikkojille. Belgiassa asuvilla on mahdollisuus maksaa sakko joko välittömästi tai kuninkaan määräysessä asetetun määräajan kuluessa, kun taas muut kuin Belgiassa asuvat joutuvat maksamaan vaadittavan summan välittömästi tai maksamaan takuusumman, joka sisältää sakotettavan määrän lisäksi myös oikeudenkäyntikulut kattavan summan.

Asiassa Pastoors(1) annetun yhteisöjen tuomioistuimen päätöksen perusteella silloin, kun ei ole olemassa sellaisia keinoja, joilla yhdessä jäsenvaltiossa annetun tuomion täytäntöönpano olisi varmistettu toisessa jäsenvaltiossa, erilainen kohtelu rikkomukseen syyllistyneiden henkilöiden asuinpaikan perusteella voidaan perustella objektiivisesti, ja jäsenvaltio voi velvoittaa ainoastaan muussa valtiossa asuvat lainrikkojat maksamaan takuusumman, jos he haluavat mielummin jatkaa heitä vastaan käytävää normaalia rikosoikeudellista menettelyä kuin maksaa sakon välittömästi.

Komissio tarkastelee ensin Belgian lainsäädäntöä yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-224/00, komissio vastaan Italia, 19. maaliskuuta 2002 antaman tuomion valossa ennen kuin se ilmaisee kantansa Belgian lainsäädännön yhdenmukaisuudesta yhteisön lainsäädännön kanssa. Mainittu tuomio koskee Italian vastaavaa lainsäädäntöä.

Belgian viranomaiset ovat joutuneet tekemään eron Belgiassa asuvien ja muiden kuin Belgiassa asuvien välille muun muassa siitä syystä, että belgialaisen tuomioistuimen antamaa sakkoa on vaikea periä toisessa jäsenvaltiossa. Tässä yhteydessä komissio kiinnittää huomion Yhdistyneen kuningaskunnan, Ranskan ja Ruotsin aloitteeseen neuvoston puitepäätöksen tekemiseksi vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisesta taloudellisiin seuraamuksiin(2). Ehdotetun puitepäätöksen mukaan yhdessä jäsenvaltiossa langetettu sakko on tunnustettava ja pantava täytäntöön muissa jäsenvaltioissa. Muutamissa jäsenvaltioissa liikennerikkomuksista langetetut sakot ovat pikemminkin hallinnollisia kuin rikosoikeudellisia seuraamuksia. Jos puitepäätöksen tarkoituksena on kattaa hallinnolliset sakot, mistä

keskustellaan parhaillaan, puitepäätöksen tekemisen pitäisi ratkaista suurelta osin ongelma, joka koskee sakkojen perimistä toisen jäsenvaltion alueella. Samalla poistuisi tarve kohdella eriarvoisesti oman maan asukkaita ja muita.

Mitä tulee sakkojen oikeasuhtaisuuteen, arvoisaa parlamentin jäsentä pyydetään katsomaan komission antamaa vastausta Piia-Noora Kaupin esittämään kirjalliseen kysymykseen P-3092/00(3): Komissio on periaatteessa sitä mieltä, että sakkojen olisi oltava oikeassa suhteessa rikokseen, josta niitä määrätään. Kuitenkin on myönnettävä, että yksittäistapauksissa on hyvin vaikeaa määritellä, toteutuuko oikeasuhtaisuus. Eri jäsenvaltioissa saatetaan arvottaa asioita eri tavalla, ja se, mitä yhdessä jäsenvaltiossa pidetään oikeasuhtaisena, ei sitä toisessa jäsenvaltiossa olekaan.

Komissio on tietoinen, että eri jäsenvaltioissa määrättävien ylinopeussakkojen välillä on huomattavia eroja. Sakkojen enimmäismäärää koskevaa unionin lainsäädäntöä ei ole.

Euroopan liikennepolitiikkaa koskevan valkoisen kirjan osalta komissio tutkii parhaillaan, mikä olisi kaikkein tehokkain tapa tiettyjen rangaistuksien ja valvontatoimien yhdenmukaistamiseksi (erityisesti ylinopeuden ja rattijuopumuksen yhteydessä).

(1) Yhteisöjen tuomioistuimen 23. tammikuuta 1997 antama tuomio asiassa C-29/95.

(2) EYVL C 278, 2.10.2001.

(3) EYVL C 136 E, 8.5.2001.