KIRJALLINEN KYSYMYS E-3443/00

esittäjä(t): Carmen Fraga Estévez (PPE-DE) komissiolle

(7. marraskuuta 2000)

Aihe: Grönlannin kanssa tehty neljäs kalastuspöytäkirja: neuvoston neuvotteluvaltuudet

Euroopan komissio allekirjoitti 13. syyskuuta 2000 Grönlannin kanssa uuden, neljännen kalastuspöytäkirjan, jonka 11 artiklassa määrätään yhteisön maksamasta 42 820 000 euron taloudellisesta korvauksesta. Pöytäkirjan tekstissä ei kuitenkaan täsmennetä, mikä osa kyseisestä korvauksesta on tarkoitettu maksuksi Grönlannin myöntämistä pyyntimahdollisuuksista ja mikä kehitysyhteistyöhön. Näin

siitä huolimatta, että neuvostolle annetuissa neuvotteluvaltuuksissa tähdennettiin, että nämä kaksi käsitettä on erotettava toisistaan, koska taloudellista korvausta pidetään ylimitoitettuna todellisiin pyyntimahdollisuuksiin nähden. Vaikka kyseinen erottelu esitetään yhteisessä julistuksessa loppumääräyksistä, se ei ole osa varsinaista sopimustekstiä, kuten neuvotteluvaltuuksissa edellytettiin.

Voisiko komissio siis kertoa, millä perusteella se allekirjoitti pöytäkirjan, jonka teksti ei vastaa neuvotteluvaltuuksissa vahvistettuja edellytyksiä, varsinkin kun muissa sopimuksissa ja pöytäkirjoissa tehdään selvä ero pyyntimahdollisuuksista maksettavan korvauksen sekä yhteistyöhön ja muihin tarkoituksiin osoitettujen määrien välillä?

Franz Fischlerin komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-3443/00, E-3444/00, E-3445/00, E-3446/00, E-3447/00 ja E-3448/00

(19. joulukuuta 2000)

Komissio katsoo, että Grönlannin kanssa tehty neljäs kalastuspöytäkirja vastaa neuvoston 4. elokuuta 2000 hyväksymiä neuvotteluohjeita. Taloudellisen korvauksen osalta yhteisö yritti sisällyttää pöytäkirjaan eron suoraan kalastukseen liittyvien ja muiden korvausten välille. Grönlannin valtuuskunta vastusti alusta lähtien järkähtämättömästi tätä vaihtoehtoa ja perusteli sitä taloudellisen suhteen vakaudella ja sillä, ettei pöytäkirjan 14 artiklan mukaisen tarkistuksen tulosta pidä arvioida ennakolta. Tässä tilanteessa yhteisö antoi yksipuolisen lausunnon, jossa se arvioi suoraan kalastukseen liittyvän osuuden olevan 28 miljoonaa euroa tämänhetkisessä tilanteessa. Grönlannin valtuuskunta kysyi, onko sopivaa yrittää laskea tiettyjen kiintiöiden arvoa valikoivasti. Valtuuskunnan mukaan kiintiöt eivät vastaisi tähän mennessä tiedossa olevan suhteen kokonaisluonnetta.

Neljännen pöytäkirjan taloudelliset korvaukset jätettiin siis tosiasiassa samalle tasolle kuin kolmannessa pöytäkirjassa. Neuvoston ohjeissa todettiin kuitenkin selvästi, että yksi neuvottelujen tavoitteista oli varmistaa yhteisön ja Grönlannin välisen yhteistyön läheisyys ja vakaus.

Taulukko lajikohtaisista saaliista, jäsenvaltioista ja pyyntivuodesta on lähetetty suoraan kysymyksen esittäjälle ja parlamentin sihteeristöön.

Kalastussopimuksessa ei vaadita Grönlantia toimittamaan yhteisön rahoitukseen liittyviä tietoja. Yhteisö ei saavuttanut tavoitettaan antaa taloudelliselle tuelle sellainen rakenne, että sen suoraan kalastukseen tarkoitettu osuus olisi erotettu korvauksen muista osuuksista. Niinpä ei ollut mahdollista viitata kehitysyhteistyöhön liittyviin korvauksiin. Näitä asioita käsitellään joka tapauksessa neljännen pöytäkirjan mukaisessa väliarvioinnissa. On selvää, että Grönlannin valtuuskunta ei halunnut ennakoida väliarvioinnin tulosta sopimalla näin perustavanlaatuisista muutoksista tässä vaiheessa.

Pohjoisen ja eteläisen pallonpuoliskon maiden kanssa tehtyjen sopimusten historialliset juuret ovat hyvin erilaiset. Grönlannin tapauksessa lisenssimaksujen käyttöönotto olisi merkinnyt sitä, että myös norjalaisten, islantilaisten ja färsaarelaisten kalastajien olisi pitänyt maksaa lisenssimaksuja, sillä he kuuluvat Grönlantia koskevan järjestelyn myötä samaan järjestelmään kuin yhteisöön kuuluvat kalastajat. Tämä olisi puolestaan saattanut aiheuttaa sen, että kyseiset maat olisivat ottaneet käyttöön sellaisia yhteisön kalastajia koskevat lisenssimaksut, jotka kalastavat näiden maiden vesillä yhteisön kanssa tehtyjen sopimusten nojalla. Tämä kuvaa hyvin sitä, että yksipuoliset lisenssimaksujärjestelmät eivät ole sopivia, kun kyseessä on vastavuoroinen samoilla vesillä tapahtuvaa kalastusta koskeva järjestely, jossa yhteisten kantojen hallinta on keskeisessä asemassa. Toisaalta, jos lisenssimaksuja vaadittaisiin vain yhteisön kalastajilta, nämä ja muut samoilla vesillä kalastavat ja saman järjestelmän alaiset kalastajat olisivat eriarvoisessa asemassa.

Komissio vastaanottaa ja ottaa huomioon erilaisista kanavista tulevia mielipiteitä ja kommentteja useilta eri sosiaalisilta aloilta.

Grönlanti vastusti lisenssimaksujen käyttöönottoa periaatteellisena asiana ja lukuisista käytännön syistä, mutta lähinnä siksi, että ne asettaisivat Grönlannin epävarmaan asemaan sopimuksen mukaisen kokonaiskorvauksen kannalta.

10 artiklassa (toisessa kohdassa) viitataan tässä yhteydessä paikallisten kalastajajärjestöjen yhteistyöhön, jossa molemmat osapuolet voivat olla jäseninä. Tämän artiklan ajatuksena on varmistaa ja vahvistaa yhteistyöpyrkimyksiä.

Grönlannin viranomaiset harjoittavat Grönlannin yksinomaisella talousvyöhykkeellä kaikkia itsemääräämiseen liittyviä oikeuksia, kuten valvonta- ja toimeenpano-oikeuksia. Artiklassa ei määrätä mistään yhteisön tai jäsenvaltioiden uusista valvonta- tai toimeenpanovelvollisuuksista tai niiden lisäämisestä Grönlannin yksinomaisella talousvyöhykkeellä.