KIRJALLINEN KYSYMYS E-3894/00 esittäjä(t): Robert Goebbels (PSE) komissiolle. Julkisen liikenteen palveluja koskevan asetusehdotuksen vaikutus työllisyyteen.



Virallinen lehti nro 187 E , 03/07/2001 s. 0078 - 0078



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3894/00 esittäjä(t): Robert Goebbels (PSE) komissiolle (13. joulukuuta 2000) Aihe: Julkisen liikenteen palveluja koskevan asetusehdotuksen vaikutus työllisyyteen Komission innostus säännöstelystä luopumiseen on edennyt niin pitkälle, että komissio on ehdottanut julkisten palvelujen piirissä toteutettavien henkilökuljetuspalvelujen kilpailuttamista viiden vuoden välein. Komission jäsenen Loyola de Palacion mukaan ehdotettu uudistus tähtää siihen, että joukkoliikenteen toimijoita kilpailutetaan enemmän, jotta voidaan tarjota parempia palveluja matkustajille, valvoa maksujen kehitystä ja taata mahdollisimman korkea turvallisuustaso. Komission jäsen de Palacio on luonut mahdottoman yhtälön. Julkisen liikenteen maksuja nostamalla tapahtuva julkisen liikenteen toimijoiden kilpailuttaminen toteutettaisiin väistämättä joko palvelujen laatua heikentämällä (lakkauttamalla kannattamattomia linjoja, supistamalla palveluja) tai turvallisuuden kustannuksella (palkkaamalla vähemmän ammattitaitoista, alipalkattua ja näin ollen myös vähemmän motivoitunutta henkilökuntaa). Useissa maissa kaupungit ja kuntainliitot ovat jo kauan tarjonneet omia joukkoliikennepalvelujaan, joita hoitavat usein virkamiehet tai kaupunkien tai kuntainliittojen työntekijät. Näiden palvelujen kilpailuttaminen yksityisten kuljetuspalvelujen tarjoajien kanssa johtaisi yleensä siihen, että vakinaisen henkilökunnan varassa toimivat kunnalliset yksiköt joutuisivat lopettamaan toimintansa, kun taas yksityisyrittäjät voisivat palkata henkilökuntaa, jolla on vähemmän työkokemusta (ja joka on usein alipalkattua). Eikö komission ehdotus johdakin siihen, että jos kaupungit ja muut julkisyhteisöt pakotetaan huutokauppaamaan vähintään viiden vuoden välein kaikki julkiset kuljetuspalvelut (joiden arvo on yli 800 000 euroa vuodessa), ne joutuvat lakkauttamaan toimintojaan ja irtisanomaan työntekijöitään? Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus (5. maaliskuuta 2001) Komissio pyytää parlamentin jäsentä kiinnittämään huomiota siihen, että 26. heinäkuuta 2000 annetun julkiseen liikenteeseen liittyviä julkisen palvelun vaatimuksia koskevan asetusehdotuksen(1) 9 artiklan 3 kohdassa taataan viranomaisille mahdollisuus suojella olemassa olevaa henkilöstöä, kun sopimuksia siirretään toisille liikenteenharjoittajille. Joissakin tapauksissa suojan antaa jo työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 14. helmikuuta 1977 annettu neuvoston direktiivi 77/187/ETY(2). Komission ehdotus antaa viranomaisille mahdollisuuden edellyttää tällaista suojaa silloinkin, kun sitä ei vaadita yhteisön lainsäädännössä. Asetusehdotus ei siis missään nimessä pakota viranomaisia irtisanomaan olemassa olevaa henkilöstöä. Komission ehdotuksessa ei myöskään edellytetä, että viranomaisten on tehtävä sopimukset halvimman tarjouksen tehneiden kanssa. Viranomaiset voivat tehdä sopimuksen myös laadun eikä pelkästään hinnan perusteella. Ehdotuksessa luetellaan lukuisia laatu- ja turvallisuuskriteerejä, jotka on otettava huomioon sopimuksia tehtäessä. Myös julkisen sektorin sisäiset liikenteenharjoittajat ovat yhteisön oikeuden mukaan yrityksiä. Niitä koskevat valtiontukea ja yksinoikeuksia koskevat yhteisön säännöt. Monikansallisten liikenteenharjoittajien tultua kuvaan mukaan näiden sääntöjen rikkomiseen liittyy nykyisin yhteisöulottuvuus. Komission aikomuksena ei ole lopettaa julkisen sektorin sisäisten yksikköjen harjoittamaa julkista liikennettä tai muiden julkisessa omistuksessa olevien liikenteenharjoittajien toimintaa. Ehdotuksessa todetaan ainoastaan, että tällaisten liikenteenharjoittajien on kaikkien muiden tavoin osoitettava aika ajoin, että ne ovat edelleen paras vaihtoehto kyseessä olevan alueen ja yhteisön palvelun kannalta. Tällainen toimintatapa on hyödyllinen matkustajille, ja samoin se lisää oikeusvarmuutta. (1) EYVL C 365 E, 19.12.2000. (2) EYVL L 61, 5.3.1977, sellaisena kuin direktiivi on muutettuna 29 päivänä kesäkuuta 1998 annetulla direktiivillä 98/50/EY (EYVL L 201, 17.7.1998).