KIRJALLINEN KYSYMYS E-0290/02 esittäjä(t): Christoph Konrad (PPE-DE) komissiolle. Sinisestä luvasta ja korkeista sakoista aiheutuva ulkomaalaisten linja-autoalan yrittäjien järjestelmällinen syrjintä Ranskassa.



Virallinen lehti nro 028 E , 06/02/2003 s. 0021 - 0022



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0290/02 esittäjä(t): Christoph Konrad (PPE-DE) komissiolle (11. helmikuuta 2002) Aihe: Sinisestä luvasta ja korkeista sakoista aiheutuva ulkomaalaisten linja-autoalan yrittäjien järjestelmällinen syrjintä Ranskassa 1. Mitä mieltä komissio on saksalaisten linja-autoalan yrittäjien yksipuolisesta velvollisuudesta pitää Ranskaan ajaessaan mukanaan erityislupaa (ns. sininen lupa), kun taas ranskalaiset eivät tarvitse vastaavaa lupaa Ranskassa tai Saksassa? Miten komissio reagoi tällaiseen tasa-arvoisen kohtelun periaatteen rikkomiseen? 2. Hyväksyykö komissio nykyisen käytännön, jossa Ranskan poliisi pysäyttää linja-autot, joilla ei ole sinistä lupaa tai joiden lupa on vanhentunut? Mitä mieltä komissio on suhteellisuusperiaatteen ja kohtuuttomuuskiellon kannalta siitä, että saksalainen linja-auto, jonka nelivuotinen lupa oli kulunut umpeen yhdeksän päivää aikaisemmin, sai jatkaa matkaansa vasta kun 5 000 frangin takuusumma oli maksettu? 3. Mitä mieltä komissio on asiasta, että asianomainen linja-autoyritys joutuu takuusumman maksamisen lisäksi vielä oikeuteen, jossa se todennäköisesti tuomitaan maksamaan takuusumman suuruinen sakko? Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus (25. maaliskuuta 2002) Parlamentin jäsenen mainitsema sininen lupa on yhteisön liikennelupa(1), joka oikeuttaa kaikilla liikenneyhteyksillä yhteisön alueella tehtävien matkojen osalta harjoittamaan toisen lukuun maanteitse kansainvälistä henkilöliikennettä. Lupaa kutsutaan siniseksi, koska sen alkuperäiskappaleen on oltava sinistä kartonkia. Yhteisön liikennelupa on oltava kaikilla yhteisön liikenteenharjoittajilla. Menettelyyn ei siis liity kansalaisuuteen perustuvaa syrjintää. Joulukuun 11. päivänä 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 11/98 mukaisesti liikenteenharjoittajan on säilytettävä luvan alkuperäiskappale. Yhteisön liikenneluvan oikeaksi todistettu jäljennös on pidettävä ajoneuvossa ja esitettävä aina valvontaviranomaisten sitä vaatiessa. Yhteisön sääntöjä rikotaan, jos ajoneuvossa ei ole yhteisön liikenneluvan oikeaksi todistettua jäljennöstä tai jos lupa on vanhentunut. Yhteisön lainsäädännössä ei säädetä yhteisön liikenneluvan oikeaksi todistetun jäljennöksen erityisestä väristä. Näin ollen ajoneuvossa säilytettävä oikeaksi todistettu jäljennös ei välttämättä ole sininen. Yhteisön lainsäädännön mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki valvontaa ja seuraamusjärjestelmää koskevat toimenpiteet. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan silloin kun yhteisön lainsäädännössä ei säädetä säännösten rikkomisesta aiheutuvasta erityisestä seuraamuksesta vaan viitataan kansallisiin säännöksiin, jäsenvaltioilla säilyy harkintavalta päättää seuraamuksista. Tuomioistuin kuitenkin lisää, että seuraamusten on joka tapauksessa oltava sekä tehokkaita ja varottavia että suhteessa tehtyyn rikkomukseen(2). Niiden on oltava tarkoituksenmukaisia ja tarpeellisia tavoitellun päämäärän saavuttamiseksi, ylittämättä kuitenkaan sitä, mikä on välttämätöntä päämäärän toteuttamiseksi(3). Todettakoon, että Pastoors-asiassa(4) yhteisöjen tuomioistuin myönsi, että jäsenvaltiot voivat varmuuden vuoksi vaatia sellaisia liikenteenharjoittajia, joilla ei ole kotipaikkaa jäsenvaltiossa, asettamaan vakuuden, mutta totesi toimenpiteen olevan mahdollinen vain, jos se on oikeassa suhteessa rikkomukseen. Lisäksi jäsenvaltioiden on sovellettava seuraamuksia ilman liikenteenharjoittajan kansalaisuuteen tai kotipaikkaan perustuvaa syrjintää. Kaikki tiettyjen seuraamusten rahallista määrää koskevat kysymykset, kuten parlamentin jäsenen mainitsema tapaus, ratkaisee kansallinen tuomioistuin, joka tekee päätöksensä edellä mainitun oikeuskäytännön ja asiaan liittyvien konkreettisten seikkojen perusteella. (1) Liikennetoiminnan valvonnan helpottamiseen tarkoitettu yhteisön liikennelupa, jota sovelletaan kaikkeen maanteitse toisen lukuun harjoitettavaan kansainväliseen henkilöliikenteeseen ja joka otettiin käyttöön yhteisistä säännöistä harjoitettaessa kansainvälistä henkilöliikennettä linja-autoilla 16. maaliskuuta 1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 684/92 (EYVL L 74, 20.3.1992), muutettu yhteisistä säännöistä harjoitettaessa kansainvälistä henkilöliikennettä linja-autoilla annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 684/92 muuttamisesta 11. joulukuuta 1997 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 11/98 (EYVL L 4, 8.1.1998). (2) Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 23.1.1997 asiassa C-29/95, Pastoors Oikeustapauskokoelma 1997, s. I-00285. (3) Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 23.1.1997 asiassa C-29/95, Pastoors Oikeustapauskokoelma 1997, s. I-00285. (4) Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 23.1.1997 asiassa C-29/95, Pastoors Oikeustapauskokoelma 1997, s. I-00285.