KIRJALLINEN KYSYMYS E-0066/01

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(22. tammikuuta 2001)

Aihe: Pelastustoimien hidastuminen liikenneonnettomuuksien yhteydessä autojen teknisten uudistusten salaamisen vuoksi

1. Onko komissio tietoinen siitä, että autonvalmistajat useimmiten salaavat uudet tavat, joilla he suojaavat tuotteensa törmäysten varalta, esimerkiksi korirakenteita vahvistamalla, ilmatyynyillä ja turvavyön kiristimillä, minkä seurauksena palokuntien ja muiden pelastuspalveluiden on vaikea tietää, miten he voivat vapauttaa puristuksiin jääneet matkustajat romuttuneesta autosta mahdollisimman nopeasti?

2. Jakaako komissio näkemykseni, että kysymyksessä 1 tarkoitetun salaamisen syynä on todennäköisesti se, että autonvalmistajat haluavat pitää tuotteidensa tekniset uutuudet mahdollisimman tarkoin salassa kilpailijoiltaan, mutta että kyseinen salailun muoto on asianosaistenkin kannalta mieletön, koska kukaan ei voi estää heidän kilpailijoitaan ostamasta autoa ja purkamasta sitä?

3. Onko komissio kanssani samaa mieltä siitä, että salaamiskäytännön jatkuminen voi johtaa ihmishenkien menetykseen ja pysyvien vammojen lisääntymiseen lääketieteellisen hoidon viipymisen seurauksena?

4. Miten komissio aikoo osaltaan vaikuttaa siihen, että mahdollisimman pian perustetaan keskustietokanta, jonka avulla autojen valmistajat ja maahantuojat voivat jakaa kaikkien jäsenvaltioiden palontorjunta- ja muille pelastustahoille hyvissä ajoin ja yksityiskohtaisesti tietoa siitä, miten onnettomuuksiin joutuneet autot voidaan avata mahdollisimman nopeasti?

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(8. maaliskuuta 2001)

Komissio on samaa mieltä arvoisan parlamentin jäsenen kanssa siitä, että pelastustoimien nopeus on tärkeä tekijä liikenneonnettomuuksien aiheuttamien vahinko-seuraamusten minimoinnissa.

Komissiolla ei ole kuitenkaan tiedossa sellaisia tosiseikkoja tai oletuksia, jotka todistaisivat auton-valmistajien salailuhalusta tai -politiikasta tässä asiassa. Autonvalmistajilla on vakiintunut tapa purkaa kilpailijoiden ajoneuvoja ottaakseen selvää viimeisimmistä uutuuksista, kuten arvoisa parlamentin jäsen tuo esille.

Valmistajien noudattama menettelytapa liikesalaisuuksien tai innovaatioiden suojaamiseksi on pikemminkin seuraavanlainen: kun valmistaja haluaa suojata tuotetta parantavan innovaation (mistä arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemassa turvalaiteasiassa on kyse) ja saavuttaa tai säilyttää tietyn kilpailuedun, tämä patentoi innovaation.

Mitä tulee kuljettajan ja matkustajien vapauttamiseen autosta mahdollisimman nopeasti onnettomuuden tapahduttua, voidaan tehdä seuraavat oletukset:

- Onnettomuus on vakavuudeltaan sellainen, josta säädetään kahdessa direktiivissä: sivutörmäykseen sovellettavassa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 96/27/EY, joka on annettu 20 päivänä toukokuuta 1996, matkustajien suojaamisesta moottoriajoneuvojen sivutörmäyksessä ja direktiivin 70/156/ETY muuttamisesta(1) ja etutörmäykseen sovellettavassa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 96/79/EY, joka on annettu 16 päivänä joulukuuta 1996, moottoriajoneuvojen kuljettajan ja matkustajien suojaamisesta etutörmäyksessä ja direktiivin 70/156/ETY muuttamisesta(2). Tässä tapauksessa vaaditaan, että kuljettaja ja matkustajat voidaan kiskoa ulos käyttämättä työkaluja (avaamalla ovet, irrottamalla alaraajat polkimilta, avaamalla turvavyö, ilmatyynyn, oli se avautunut onnettomuudessa tai ei, estämättä mitenkään matkustajien vapauttamista).

- Onnettomuus on ollut erittäin vakava, ja ajoneuvo on siinä määrin romuttunut, että on käytettävä tarpeen mukaan erityistyökaluja, kuten hydraulisia leikkureita tai sähkösahoja rungon leikkaamiseksi, sekä veitsiä tai saksia turvavöiden hihnojen aukileikkaamiseksi.

Komission tietojen mukaan ei voida antaa esimerkkiä teknisestä innovaatiosta, joka tekisi edellä kuvattujen työkalujen tai menetelmien käytön tarpeettomaksi.

(1) EYVL L 169, 8.7.1996.

(2) EYVL L 18, 21.1.1997.