KIRJALLINEN KYSYMYS E-1887/00

esittäjä(t): Olivier Dupuis (TDI) komissiolle

(9. kesäkuuta 2000)

Aihe: Lasten oikeuksia koskevan New Yorkin yleissopimuksen rikkominen

Lucio Congiu muutti Italiaan 25. syyskuuta 1999 kaksospoikiensa Antoinen ja Charlesin kanssa sen jälkeen kun äiti oli lähtenyt perheen La Bastidonnessa, Ranskassa sijaitsevasta kodista. Samalla äiti jätti lapset isän huostaan, jonka kanssa hän ei ollut naimisissa. Myöhemmin lasten äiti kääntyi Ranskan perhetuomioistuimen puoleen. Tuomioistuin antoi 26. syyskuuta 1999 Lucio Congiuta koskevan kansainvälisen pidätysmääräyksen sillä perusteella, että hän kieltäytyi luovuttamasta lapsia, vaikka tätä tapahtumaa ennen oikeus ei ollut päättänyt myöntää äidille lasten huoltajuutta tai tapaamisoikeutta. Ranskan perhetuomioistuin syytti 30. marraskuuta 1999 isää lasten kidnappaamisesta ja tuomitsi isän oikeudet menetetyksi. Vaikka lapset palautettiin myöhemmin äitinsä huostaan, tuomioistuin päätti jatkaa tapauksen käsittelyä ja vaati, että Lucio Congiuta vastaan on nostettava syyte lapsenryöstöstä.

Käytetyt oikeustoimet vanhempien välisen huoltajuuskiistan ratkaisemisessa rikkovat selkeästi New Yorkin kansainvälistä lasten oikeuksia koskevaa sopimusta.

Eikö komission mielestä ole tarpeen Amsterdamin sopimuksen myötä saamiensa uusien toimivaltuuksien valossa saada tässä tapauksessa asianosaiset jäsenvaltiot noudattamaan kansainvälisiä sitoumuksia ja tarkastella uudelleen Lucio Congiuta koskevia päätöksiä? Eikö komission mielestä olisi ryhdyttävä pikaisiin toimiin, jotta tilanne ei kärjistyisi entisestään ottaen huomioon, että vanhemmat ovat eri jäsenvaltioiden kansalaisia?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(25. heinäkuuta 2000)

Komissio huomauttaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että se ei voi ottaa kantaa kyseiseen tapaukseen tai kyseisen henkilön saamiin tuomioihin.

Euroopan yhteisön perustamissopimuksen uudet määräykset eivät myöskään anna komissiolle oikeutta lähestyä kyseisiä jäsenvaltioita, Ranskaa ja Italiaa, aikomuksena ehdottaa tehtyjen päätösten muuttamista. Ainoastaan se henkilö, jota asia suoranaisesti koskee, voi viedä asian oikeuteen, esittää puolustuksensa tosiasiallisesti ja oikeudellisesti asiaankuuluvassa tuomioistuimessa ja tarvittaessa valittaa tuomioista.

Komissio on arvoisan parlamentin jäsenen tapaan huolissaan siitä, että usein jätetään huomiotta Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimus lapsen oikeuksista, ja erityisesti sen 9 artikla, jossa määrätään erikseen, että jokaisella lapsella on oikeus ylläpitää säännöllisiä henkilökohtaisia suhteita ja suoria yhteyksiä kumpaankin vanhempaansa.

Komission ei ole kuitenkaan tarkoitus tehdä lähiaikoina ehdotuksia lapsikaappauksiin liittyvistä yhteisön säännöistä. Kaikki jäsenvaltiot ovat jo allekirjoittaneet kansainvälisestä lapsikaappauksesta tehdyn yksityisoikeuden alaa koskevan Haagin yleissopimuksen vuodelta 1980. Sopimuksen päätavoitteena on tehostaa keskeisten viranomaisten muodostaman verkoston yhteistyötä johonkin sopimusvaltioon luvattomasti viedyn tai sieltä palauttamatta jätetyn lapsen pikaisen palauttamisen turvaamiseksi, sekä varmistaa, että kunkin sopimusvaltion oikeusjärjestykseen perustuvia lasten huoltoa ja tapaamista koskevia oikeuksia kunnioitetaan muissa sopimusvaltioissa. Tähän liittyy myös vuonna 1980 tehty Euroopan neuvoston yleissopimus lasten huoltoa koskevien päätösten tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta ja lasten palauttamisesta, jonka sekä Italia että Ranska ovat allekirjoittaneet. Lisäksi Euroopan neuvosto valmistelee lapsiin liittyvää yleissopimusta, jossa ehdotetaan sääntöjä edellä mainitun Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen 9 artiklan täytäntöönpanemiseksi.

Asiaa on käsitelty myös yhteisön lainsäädännössä. Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa koskevissa asioissa 29 päivänä toukokuuta 2000 annetussa asetuksessa säädetään, että muiden jäsenvaltioiden tulee tunnustaa ja vahvistaa jonkin jäsenvaltion viranomaisten tunnustamat tai avioliiton purkamisen yhteydessä vanhemmille myöntämät lasten huoltoa ja tapaamista koskevat oikeudet. Kehitys on selvästi menossa parempaan suuntaan, ja tulevaisuudessa jossakin jäsenvaltiossa tehdyt, erityisesti yhteisten lasten huoltoa koskevat päätökset voidaan panna välittömästi täytäntöön sellaisenaan, mutta kuitenkin riittävin takuin.

Lasten huollosta ja tapaamisoikeuksista päättävät yhteisön sääntöjen, kansainvälisten sopimusten tai kansainvälisen yksityisoikeuden nojalla kansalliset viranomaiset. Jokainen jäsenvaltio päättää itsenäisesti siitä, myönnetäänkö huoltoa tai tapaamista koskeva oikeus ja siitä, kummalle vanhemmista oikeus myönnetään. Jäsenvaltio päättää myös näiden oikeuksien väärinkäytön siviilioikeudellisista tai rikosoikeudellisista seuraamuksista.