FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/605

(2004/C 84 E/0680)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0489/04

esittäjä(t): Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) komissiolle

(23. helmikuuta 2004)

Aihe: Naisiin kohdistuva väkivalta EU:ssa — asianomaisten yhteisön lainsäädäntötoimien tarve

Naisiin kohdistuvaa väkivaltaa vastustavien naisjärjestöjen valtakunnallisen verkoston antamien tietojen mukaan naisiin kohdistuneiden pahoinpitelyjen määrä kasvoi Espanjassa vuosina 1999—2003 ja niistä kuolemaan johtaneita tapauksia oli 315.

Joidenkin tietojen mukaan Euroopan unionissa väkivallan uhreiksi joutuvista 98 prosenttia on naisia ja yksi viidestä naisesta on joutunut ruumiillisen väkivallan kohteeksi perhepiirissä.

Komissio on tehnyt vuodesta 1996 lähtien jäsenvaltioissa toteutettavia toimia koskevia aloitteita tämän ongelman ratkaisemiseksi (Euroopan laajuinen tiedotuskampanja naisiin kohdistuvasta väkivallasta EU:ssa, 7. kesäkuuta 2000 hyväksytty sukupuolten tasa-arvoa koskeva yhteisön puitestrategia, jonka tavoitteisiin kuuluu naisiin kohdistuvan väkivallan torjumista ja ehkäisemistä koskevien toimien tehostaminen ja tukeminen, Daphne-aloite ja muut asianomaiset aloitteet), mutta on ilmeistä, että useat jäsenvaltiot eivät toimi asianmukaisesti ja komission vastuulla ei ole säätää lakeja, jotka suojelevat naisia pahoinpitelyn kaikilta muodoilta.

Koska tietyt jäsenvaltiot, kuten Espanja, ovat passiivisia tämän vakavan ongelman ratkaisemisessa ja asia herättää suurta yleistä huomiota, eikö komission olisi aiheellista tehdä lainsäädäntöaloitteita naisiin kohdistuvan väkivallan torjumiseksi ja sen jyrkäksi vähentämiseksi EU:ssa?

Stavros Dimasin komission puolesta antama vastaus

(13. huhtikuuta 2004)

Naisiin kohdistuvan väkivallan vastustaminen on yksi Euroopan sosiaalisen toimintaohjelman perustavan-luonteisista kysymyksistä. Varsinkin perheväkivaltaa esiintyy kaikissa valtioissa ja kaikissa sosiaaliluokissa.

Pekingissä 1995 pidetyn neljännen naisten maailmankonferenssin strategisiin tavoitteisiin kuului naisiin kohdistuvan väkivallan kitkeminen, erityisesti perheen sisäisen fyysisen, seksuaalisen ja psyykkisen väkivallan osalta. Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot ovat laatineet politiikkoja vastatakseen tähän pyyntöön ja vastustaakseen naisiin kohdistuvaa väkivaltaa eri tyyppisten toimenpiteiden avulla.

Vastauksena parlamentin antamalle päätöslauselmien sarjalle ja naisiin kohdistuvan väkivallan vastustamiseksi komissio järjesti vuosina 1999—2000 eurooppalaisen tiedotuskampanjan, ”nollatoleranssikampanjan”, joka painottui erityisesti perheväkivaltaan.

Jäsenvaltiot ovat osittain vuosina 1999—2000 pidetyn kampanjan seurauksena ryhtyneet viime vuosina monenlaisiin toimiin: useimmat valtiot ovat perustaneet ympärivuorokautisia auttavia puhelimia ja hätäkeskuksia olemassa olevien palvelujen, esimerkiksi naisten turvakotien, lisäksi. Toiset valtiot ovat järjestäneet kansallisia tiedotuskampanjoita sekä koulutustoimenpiteitä ammattilaisille, jotka ovat tekemisissä perheväkivallan kanssa. Useissa tapauksissa myös lakia tai sen valvontaa on parannettu jäsenvaltioissa, erityisesti ennalta ehkäisevien toimenpiteiden ja poliisitoimenpiteiden osalta, joihin kuuluu myös lähestymiskielto, mutta myös rikosoikeudellisten menettelyjen osalta.

Mitä tulee komissioon, se ei ole aikeissa laatia lainsäädäntöehdotuksia sukupuoleen liittyvän väkivallan torjumiseksi ja vähentämiseksi jyrkästi, sillä on otettava huomioon, ettei perustamissopimuksessa ole asianmukaista oikeusperustaa. On kuitenkin pantava merkille, että perustamissopimuksen kansanterveyteen liittyvän 152 artiklan perusteella on toteutettu useita toimia, erityisesti Daphne-ohjelma, joka on merkittävin ehkäisevä toimintaohjelma lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvan väkivallan vastustamiseksi yhteisön alueella.

Daphne perustuu siihen, että väkivalta tunnustetaan rikokseksi. Ohjelmassa puututaan tähän ilmiöön rahoittamalla toimenpiteitä, joilla ennalta ehkäistään väkivaltaa ja suojellaan uhreja. Väkivalta ymmärretään laajimmassa mahdollisessa merkityksessä, seksuaalisesta hyväksikäytöstä perheväkivaltaan, kaupallisesta hyväksikäytöstä koulukiusaamiseen, laittomasta kaupankäynnistä syrjintään perustuvaan väkivaltaan vammaisia, vähemmistöjä, maahanmuuttajia tai muita suojattomassa asemassa olevia kohtaan.

Vuodesta 1997 lähtien 303 hanketta on saanut rahoitusta, ja näistä 61 prosenttia liittyy naisiin kohdistuvan väkivallan torjumiseen. Näiden hankkeiden yksityiskohdista on saatavilla tietoa jatkuvasti päivitettävästä tietokannasta Daphnen Internet-sivustossa: (http://europa.eu.int/comm/justice_home/ funding/daphne/funding_daphne_en.htm).

Tästä sivustosta on myös saatavilla lisätietoa esimerkiksi tilastoista ja analyysejä saavutetuista tuloksista ja niiden vaikutuksista.

Vastikään Pekingin toimintaohjelman täytäntöönpanon yhteydessä neuvosto hyväksyi joulukuussa 2002 seitsemän perheväkivallan indikaattoria, joita voi jatkuvasti käyttää pohjana, kun jäsenvaltioissa mitataan säännöllisesti perheväkivallan torjumista koskevaa edistymistä.