KIRJALLINEN KYSYMYS E-1281/03 esittäjä(t): María Sornosa Martínez (PSE) komissiolle. Asuntojen asumiskelpoisuutta koskeva Euroopan unionin lainsäädäntö.



Virallinen lehti nro 242 E , 09/10/2003 s. 0225 - 0226



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1281/03 esittäjä(t): María Sornosa Martínez (PSE) komissiolle (4. huhtikuuta 2003) Aihe: Asuntojen asumiskelpoisuutta koskeva Euroopan unionin lainsäädäntö Ympäristöä koskevaan yhteisön säännöstöön sisältyy useita tekstejä, joissa säädetään asumiskäyttöön tarkoitettujen rakennusten asumiskelpoisuutta koskevista seikoista. Euroopan unionin lainsäädännössä on säädetty muun muassa asbestin käytöstä rakennuksissa, ympäristömelun arvioinnista ja hallinnasta sekä rakennusten energiataloudesta. Muista asumiskäyttöön tarkoitetuille rakennuksille asetetuista ehdoista kansalaisten hyvinvoinnin ja turvallisuuden takaamiseksi, kuten asunnon vähimmäiskoosta, eristyksestä, asuntoon pääsystä ja asunnon ympäristöstä, ei kuitenkaan ole säädetty yhdessäkään direktiivissä tai suosituksessa. Espanjassa käydään tällä hetkellä voimakasta keskustelua asumiskelpoisuuden ehtojen, erityisesti lämmitystä ja melua koskevien säännösten, puuttumisesta. Asumiskelpoisuuden ehdoista olisi hyvä säätää yhteisön lainsäädännössä voimassa olevien erilaisten kansallisten lainsäädäntöjen yhtenäistämiseksi ja Euroopan unionin kansalaisten hyvinvointia, saastumiselta suojelua ja turvallisuutta koskevien vähimmäisvaatimusten määrittämiseksi. Aikooko komissio laatia ehdotuksen asumiskäyttöön tarkoitettujen rakennusten asumiskelpoisuuden ehtoja koskevaksi lainsäädännöksi? Onko komissio siinä tapauksessa valmis selvittämään, olisiko kyseisessä suunnitelmassa mahdollista säätää myös myyjän vastuusta kiinteistössä ilmenneistä vioista? David Byrnen komission puolesta antama vastaus (16. toukokuuta 2003) Rakennusalan tuotteita varten on olemassa yhteisön erityisdirektiivi,(1) mutta rakennuskohteita koskeva säännöstö kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan. Yhteisö ei voi perustamissopimuksen nojalla säännellä rakennusten asumiskelpoisuuden ehtoja (asunnon vähimmäiskoko, asuntojen eritykset, sisäänkulkuväylät, ympäristö jne.), ja näin ollen komissio ei voi tehdä tähän liittyvää lainsäädäntöaloitetta. Ei myöskään ole varmaa, että sellainen aloite toisi lisäarvoa. Myyjän vastuusta myydyssä asunnossa ilmenneistä vioista ei säädetä yhteisön lainsäädännössä. Kulutustavaroiden kauppaa ja niihin liittyviä takuita koskevista tietyistä seikoista annetun direktiivin1999/44/EY(2) säännöksiä sovelletaan ilmenneisiin vikoihin mutta ei rakennuksiin. Vastuusta viallisista tuotteista annettu direktiivi 85/374/ETY(3) koskee puolestaan vain sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta, eikä sitä sovelleta rakennuksiin, joten sitäkään ei voida soveltaa tässä tapauksessa. Komission mielestä ei ole syytä tehdä erityistä ehdotusta tässä asiassa, mutta se aikoo laatia piakkoin puitedirektiivin vilpillisistä kauppatavoista. Tällaisella direktiivillä suojeltaisiin todennäköisesti asunnonostajien etuja. (1) Neuvoston direktiivi 89/106/ETY, annettu 21. joulukuuta 1988, rakennusalan tuotteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä, EYVL L 40, 11.2.1989. (2) EYVL L 171, 7.7.1999. (3) EYVL L 210, 7.8.1985.