ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 310 , 09/10/1998 s. 0084



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0547/98 komissiolle esittäjä(t): Roberta Angelilli (NI) (4. maaliskuuta 1998) Aihe: Meijeri Ottaen huomioon kysymykseeni E-3408/97 ((EYVL C 158, 25.5.1998, s. 103. )) Fischerin 27. marraskuuta 1997 antaman vastauksen haluan antaa lisätietoja. Näinä päivinä Italian lehdistössä on julkistettu uusia tietoja Rooman meijerin huonosta hoidosta, jonka takia se on kärsinyt 57 miljardin liiran lisätappiot yhtiön kassaan. Tämä asia, tilintarkastustuomioistuimenkin toteama, on vienyt oikeuteen 20 johtajaa, jotka ovat olleet vuoden 1978 yrityksen myynnin jälkeen sen johdossa. Tämä määrä on seurausta meijerin maitoa myyneille Cada ja Sicedas -jakeluyhtiöille myönnettyjen velkojen maksun jatkuvasta lykkäämisestä. Tilanteen selvittämiseksi tehtiin useita yrityksiä jo vuodesta 1978 alkaen, meijerin, Cadan ja Sicedabin välillä velan tunnustamiseksi ja maksujen suorittamiseksi. Kaikki tämä on tapahtunut suojelutakavarikkojen kiinnelainojen, toimiluvan jatkamisten, asiakkaiden arvopapereiden ja ajoneuvojen luovutusten sekä tarjouskilpailujen muodossa. Sillä välin vuosien kuluessa meijerin laillinen asema muuttui ja siitä tuli erityisyhtiö kun se yksityistettiin. Kysyn komissiolta, 1. onko se nyt valmis esittämään kantansa näiden tuoreimpien tietojen valossa; 2. voiko Rooman meijerin luovuttaminen Ciriolle aiheuttaa yhden yhtiön johtavan markkina-aseman liiallisen vahvistumisen, joka on uhkana vapaata kilpailua. Komission jäsenen Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (3. huhtikuuta 1998) Kyseisten asiakirjojen käsittelyssä vaadittujen teknisten tietojen monimutkaisuuden vuoksi komissio ei ole vielä voinut ottaa asiaan kantaa. Centrale del Latte di Roma -yrityksen vuosikertomuksessa olevien yrityksen kasaantuneita velkoja koskevien tietojen lisäksi komissiolla ei ole tietoja mahdollisesta 57 miljardin liiran lisävelasta, josta parlamentin jäsen mainitsi. Mitä tulee aseman vahvistumiseen markkinoilla, komission on ilmoitettava parlamentin jäsenelle, että asiassa tutkitaan tällä hetkellä lähinnä kansallisten tukien myöntämistä Centrale del Latte di Roma -yrityksen toimintamenojen kattamiseen sekä Rooman kaupungin toteuttaman yksityistämismenettelyn yhdenmukaisuutta alaa koskevien komission käytäntöjen kanssa.
Virallinen lehti nro C 323 , 21/10/1998 s. 0113



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1096/98 komissiolle esittäjä(t): John Cushnahan (PPE) (30. maaliskuuta 1998) Aihe: Kuluttajansuoja Irlannissa Irlannin kuluttajaliitto on aatteellinen kansalaisjärjestö, joka on toiminut irlantilaisten kuluttajien hyväksi vuodesta 1996. Tietääkö komissio, että PO XXIV ei ole myöntänyt kuluttajaliitolle rahoitusta vuodeksi 1998? Ottaen huomioon, että Amsterdamin sopimuksessa painotetaan kuluttajansuojan edistämistä, mihin toimenpiteisiin komissio aikoo ryhtyä varmistaakseen, että kuluttajien oikeuksista Irlannissa huolehtii itsenäinen kuluttajajärjestö kuten kaikissa muissa jäsenvaltioissa? Komission jäsenen Emma Boninon komission puolesta antama vastaus (27. huhtikuuta 1998) Komissio voi vahvistaa, että Irlannin kuluttajaliitolta (CAI) saatiin komission järjestämässä yleisessä ehdotuspyynnössä rahoitushakemus, joka koski kolmea toisiinsa liittyvää projektia. Komissio sai tällöin noin 380 hakemusta. Niistä valittiin noin 60 saamaan rahoitustukea. Budjettirajoitusten vuoksi ei ollut mahdollista rahoittaa useampia projekteja. CAI:n hakemus liittyi Consumers Choice -lehden rahoittamiseen. Komissio on rahoittanut tätä lehteä vuosien ajan, mutta nyt päätettiin, että yhteisön kuluttajapolitiikan tavoitteena ei ole tukea jatkuvaluonteisesti samaa toimintaa. Tämä saattaisi nimittäin johtaa mahdolliseen riippuvuuteen yhteisön rahoituksesta, mikä ei ole komission eikä budjettivallan käyttäjän mielestä suotavaa. Päätös olla rahoittamatta CAI:n projektia on nähtävä tässä yhteydessä. Komission päätöksen perustelut esitettiin CAI:n johdolle äskettäin järjestetyssä kokouksessa. Komissio haluaisi kuitenkin tuoda esiin, että Irlannista on hyväksytty kaksi kuluttajajärjestöjen projektia. Ne vastasivat paremmin niitä ensisijaisia tavoitteita, joille myönnetään tukea vuonna 1998. Komissio aikoo myös osallistua suuren konferenssin järjestämiseen tänä vuonna Irlannissa aiheena Amsterdamin sopimuksen uudet määräykset kuluttajapolitiikan alalla.
Virallinen lehti nro C 323 , 21/10/1998 s. 0100



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0972/98 komissiolle esittäjä(t): Mary Banotti (PPE) (30. maaliskuuta 1998) Aihe: Bhutanilaiset pakolaiset ja EU:n reaktio Tietääkö komissio, että 100 000 bhutanilaista pakolaista asuu tällä hetkellä leireillä Nepalissa Jhapan ja Morangin alueilla? Mitä apua Euroopan unioni antaa näille pakolaisille? Uskooko komissio, että Bhutanin hallitus tunnustaa velvoitteensa näitä pakolaisia kohtaan? Komission jäsenen Manuel Marínin komission puolesta antama vastaus (21. huhtikuuta 1998) Komissio on tietoinen siitä, että Itä-Nepalissa Jhapan ja Morangin alueilla on noin 100 000 bhutanilaista pakolaista. Yhteisö on tärkein avunantaja. Yhteisön antamat avustukset yhteensä edustavat suurinta prosenttiosuutta kokonaisavusta. Vuosien 1992 ja 1997 välisenä aikana on myönnetty 13,4 miljoonaa ecua pääasiassa hoito- ja kunnossapitohankkeisiin, samalla kun avustusta on annettu myös humanitaariseen tukeen ja elintarvikeapuun. Tärkeintä tällä hetkellä ei ole velvoitteiden tunnustaminen vaan sellaisen ratkaisun löytäminen, jolla pakolaisten ahdinko saadaan vihdoinkin loppumaan. Komissio, joka jatkaa vuoropuheluaan Bhutanin ja Nepalin hallitusten kanssa vakuuttaakseen ne sovinnon tarpeellisuudesta, on kuitenkin tietoinen siitä, että tähän ongelmaan ei ole yksinkertaista ratkaisua. Päätöksiä syntyy ainoastaan syvällisestä vuoropuhelusta asianomaisten osapuolten kesken.
Virallinen lehti nro C 310 , 09/10/1998 s. 0121



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0739/98 komissiolle esittäjä(t): Klaus Lukas (NI) (18. maaliskuuta 1998) Aihe: ABTA-järjestön ulkopuolisten jäsenten syrjintä Saamien tietojen mukaan koulupiiriviranomaiset Isossa-Britanniassa syrjivät niitä matkanjärjestäjiä, jotka eivät kuuluu Britannian matkatoimistojärjestöön (ABTA) tai joiden toimistot eivät sijaitse Isossa-Britanniassa. Sen vuoksi näiden koulupiireissä työskenteleviä opettajia neuvotaan Itävaltaan suuntautuvia koulujen hiihtomatkoja järjestäessään, etteivät he valitse missään tapauksessa ulkomaisia matkanjärjestäjiä tai sellaisia yrityksiä, jotka eivät kuulu ABTA-järjestöön. Jos tätä neuvoa ei noudatettaisi, koulun hiihtomatkaa ei hyväksyttäisi. Tätä käytäntöä on vaikea ymmärtää myös sen vuoksi, että perusteena ei voida pitää sitä, että ABTA:n jäsenet antaisivat ¨paremman¨ takuun asiakkaan rahoille, sillä kyseessä oleva yritys kuuluu itävaltalaisen matkatoimistoja koskevan asetuksen piiriin (asiakkaan rahojen turvaaminen), joka vastaa brittiläistä säännöstä (Package Travel, Package Holidays and Package Tours Regulations 1992), joka on myös täytäntöönpantu EU-direktiivin mukaisesti. Voidakseen järjestää koulujen hiihtomatkoja, kyseinen itävaltalainen yritys haki (suurista kustannuksista huolimatta) ABTA:n jäsenyyttä. Se ei kuitenkaan onnistunut, koska ABTA:n perussäännöt on laadittu niin, että jäseneksi pääsee tosiasiassa ainoastaan brittiläiset yritykset. Koulupiiriviranomaisten käyttäytyminen eli ABTA:n jäsenten suosiminen pilaa nyt kaikki sisämarkkinoiden perustamiseen liitetyt hyvät aikomukset. 1. Onko komissio tietoinen näistä tapahtumista? 2. Mitä mieltä komissio on Ison-Britannian matkatoimistojärjestön (ABTA:n) tai brittiläisten koulupiiriviranomaisten käyttäytymisestä? 3. Mihin toimenpiteisiin komissio aikoo ryhtyä kyseisen järjestön (ABTA) tai brittiläisten koulupiirien menettelyä vastaan? Komission jäsenen Mario Montin komission puolesta antama vastaus (08. toukokuuta 1998) Komissio tekee parhaillaan yksityiskohtaista tutkimusta kunnianarvoisan jäsenen esittämästä ongelmasta ja ilmoittaa hänelle tuloksesta mahdollisimman pian.
Virallinen lehti nro C 323 , 21/10/1998 s. 0084



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0850/98 komissiolle esittäjä(t): Johanna Maij-Weggen (PPE) (26. maaliskuuta 1998) Aihe: Raja-alueiden huomioon ottaminen kaikessa kansallisessa lainsäädännössä Onko komissio tietoinen, että Euregiosin raporttien mukaan jäsenvaltiot säätävät usein säädöksiä, jotka ovat ristiriidassa naapurimaiden säädösten kanssa ja että se aiheuttaa haittaa raja-alueiden ihmisille ja yrityksille ja Euroopan unionin avoimien rajojen positiivinen vaikutus heikkenee tai häviää kokonaan? Miten komissio suhtautuu ajatukseen siitä, että laaditaan yhteisön asetus, jolla jäsenvaltiot velvoitetaan arvioimaan kaikkien oleellisten kansallisten säädösten yhteensopivuus naapurivaltioiden säädösten kanssa tavoitteena negatiivisten vaikutusten välttäminen? Komission jäsenen Mario Montin komission puolesta antama vastaus (5. kesäkuuta 1998) Komissio tekee parhaillaan yksityiskohtaista tutkimusta kunnianarvoisan jäsenen esittämästä ongelmasta ja ilmoittaa hänelle tuloksesta mahdollisimman pian.
Virallinen lehti nro C 323 , 21/10/1998 s. 0095



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0908/98 komissiolle esittäjä(t): Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) (26. maaliskuuta 1998) Aihe: Tonnikalan selkäfileiden tuonti kolmansista maista Voiko komissio kertoa, kuinka paljon kolmansista maista tuodaan tonnikalan selkäfileitä Euroopan unioniin, ja eritellä tuontimäärät alkuperämaittain? Komission jäsenen Emma Boninon komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-0907/98, E-0908/98, E-0909/98, E-0910/98, E-0911/98, E-0912/98, E-0913/98, E-0914/98 ja E-0915/98 (30. huhtikuuta 1998) Taulukoita sisältävän vastauksen pituuden vuoksi komissio lähettää vastauksen suoraan arvoisille jäsenille ja parlamentin pääsihteeristölle.
Virallinen lehti nro C 310 , 09/10/1998 s. 0124



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0761/98 komissiolle esittäjä(t): Hiltrud Breyer (V) (18. maaliskuuta 1998) Aihe: Radioaktiiviselle säteilylle altistuneilta Itä-Euroopan alueilta peräisin olevan maidon ja maitotuotteiden tuonti ja jalostus 1. Kuinka monta tonnia maitoa ja maitotuotteita on tuotu Euroopan unioniin vuodesta 1992 alkaen niiltä Itä-Euroopan alueilta, jotka ovat altistuneet voimakkaalle radioaktiiviselle säteilylle, erityisesti Valko-Venäjältä? Tietääkö komissio, mistä meijereistä nämä tuotteet ovat peräisin ja mihin yrityksiin ne on viety? Jos tietää, mitkä ne ovat? 2. Mitä rajoituksia komissio asettaa hyväksyessään maidon ja maitotuotteiden tuonnin? Mitkä tuojat ovat saaneet komission luvan? 3. Tietääkö komissio mikä on tuotavien tuotteiden tarkoitus ja jalostustapa? 4. Voiko komissio antaa takeet siitä, etteivät kyseiset tuotteet päädy pikkulasten ruokiin? 5. Mitä komissio on tehnyt sen takaamiseksi, että neuvoston asetuksen 737/90 ((EYVL L 82, 29.3.1990, s. 1. )) ja komission asetuksen 3034/94 ((EYVL L 321, 14.12.1994, s. 25. )) mukaisia tarkastuksia tehdään? Kuinka monta tarkastusta on tehty ja mitkä ovat tulokset? 6. Kuinka suuria tullimaksujen myönnytyksiä ja tukia komissio on hyväksynyt voimakkaalle radioaktiiviselle säteilylle altistuneilta alueilta peräisin olevalle maidolle ja maitotuotteille? Kuka niitä on saanut? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardin komission puolesta antama vastaus (24. huhtikuuta 1998) Vastauksensa pituuden vuoksi komissio lähettää sen suoraan kunnianarvoisalle jäsenelle ja parlamentin sihteeristölle.
Virallinen lehti nro C 323 , 21/10/1998 s. 0054



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0610/98 komissiolle esittäjä(t): Esko Seppänen (GUE/NGL) (9. maaliskuuta 1998) Aihe: Tshernobylin ydinvoimala ja uusien ydinvoimaloiden rahoitus Ukrainassa Tshernobylin ydinvoimala on suuri turvallisuusriski koko Euroopalle. Ilmeisesti se jatkaa toimintaansa, koska EU ja EBRD eivät ole toteuttaneet kaikkia velvoitteitaan Ukrainan vaihtoehtoisten energiantuotantotapojen rahoittamisessa. Mitä komissio aikoo tehdä tässä asiassa ja onko se valmis rahoittamaan Ukrainan uusia, keskeneräisiä ydinvoimaloita, jotta Tshernobyl voitaisiin sulkea? Komission jäsenen Hans Van den Broekin komission puolesta antama vastaus (30. maaliskuuta 1998) Komissio on yhtä mieltä Tshernobylin ydinvoimalan reaktoreiden jatkuvaan toimintaan liittyvästä uhkasta. On erittäin tärkeää sulkea Tshernobylin ydinvoimala vuoteen 2000 mennessä. Tässä yhteydessä komissio antaa täyden tukensa G7-maiden ja Ukrainan joulukuussa 1995 allekirjoittaman, Tshernobylin ydinvoimalan sulkemista vuoteen 2000 mennessä koskevan aiesopimuksen täytäntöönpanolle. Aiesopimuksen täytäntöönpanossa on jo edistytty hyvin. Miljardi Yhdysvaltain dollaria (925 miljoonaa ecua) on annettu käytettäväksi enimmäkseen lainoina polttoaineen hankintaan, voimaloiden kunnostamiseen ja energiatehokkuustoimenpiteisiin. 500 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria (435 miljoonaa ecua) on annettu avustuksina Tshernobylin ydinvoimalan käytöstä poistoon ja sarkofagia varten. Parlamentti tutkii parhaillaan komission ehdotusta neuvoston päätökseksi 100 miljoonan ecun suuruisen rahoitusosuuden myöntämisestä uutta Tshernobylin suojarahastoa ((EYVL C 364, 2.12.1997.)) varten. Yhteisön ja Ukrainan huippukokouksessa 5. syyskuuta 1997 presidentti Kutsma vahvisti jälleen sen, että Tshernobylin ydinvoimalan sulkemisen ja kahden Rovnossa ja Khmelnitskissä sijaitsevan ydinreaktorin valmistumisen välillä on selvä yhteys. Komissio suostuu periaatteessa rahoittamaan jopa 50 prosenttia Rovno 4 ja Khmelnitsky 2 -hankkeista Euratom-lainana, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: - reaktoreiden turvallisuustaso vastaa kansainvälisiä standardeja, - olisi saatava tarvittava lisärahoitus esimerkiksi Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankilta (EBRD), - Ukraina täyttää neuvoteltavassa lainasopimuksessa esitetyt tekniset, rahoitukseen liittyvät ja muut edellytykset.
Virallinen lehti nro C 323 , 21/10/1998 s. 0028



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0197/98 neuvostolle esittäjä(t): Karin Riis-Jørgensen (ELDR) (11. helmikuuta 1998) Aihe: Teräsvaijereiden vienti EU:sta Puolaan EY:n tuottamien teräsvaijereiden vienti Puolaan on ollut pysähdyksissä marraskuusta 1996 lähtien kaupan esteiden vuoksi. Olen myös saanut tietooni, että Puola on äskettäin kieltäytynyt alentamasta tuontitulleja Euroopan unionin vaatimusten mukaisesti. Voin todeta, että kaivosteollisuuden tarjouskilpailuissa suositaan puolalaisia tuotteita ja että hallinnolliset ja taloudelliset rasitteet tekevät tällä hetkellä kaiken viennin Euroopan yhteisöstä mahdottomaksi. Tämän lisäksi toimituksia jarruttaa Puolan sertifiointijärjestelmä, jota sovelletaan EU:sta tuotaviin teräsvaijereihin. Ottaen huomioon, että tulliesteet rikkovat Puolan Eurooppa-sopimuksessa antamia sitoumuksia, mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä poistaakseen nämä esteet jo lähitulevaisuudessa? Vastaus (6. heinäkuuta 1998) Neuvosto on tietoinen arvoisan parlamentin jäsenen esiin tuomista ongelmista. Kyseiset ongelmat ovat osa sitä laajaa ongelmakenttää, joka liittyy Puolan koko terästeollisuuden rakenneuudistukseen ja jota käsitellään parhaillaan neuvoston yksiköissä. Kuten arvoisa parlamentin jäsen muistuttaa, osa ongelmista liittyy tulleihin ottaen huomioon sen, että Puola on yksipuolisesti määrännyt yhteisön terästeollisuuden tuotteille Eurooppa-sopimuksen mukaisia tulleja korkeammat tuontitullit vuodeksi 1998. On kuitenkin huomattava, että teräsvaijerit eivät kuulu niihin tuotteisiin, jota kyseinen toimenpide koskee. On myös olemassa muita kuin tulliesteitä, jotka haittaavat merkittävästi teräsvaijereiden pääsyä Puolan markkinoille. Yhteisö on useaan otteeseen ja erityisesti viimeisimmän, 4. maaliskuuta 1998 pidetyn assosiaatiokomitean yhteydessä korostanut Puolan viranomaisille sitä, kuinka tärkeänä se pitää toisaalta kyseisten tuotteiden poistamista pakollisesta sertifiointijärjestelmästä ja toisaalta kaivosalan tarjouskilpailujen vapauttamista. Komissio on parhaillaan yhteydessä Puolan viranomaisiin tässä asiassa ja neuvosto seuraa säännöllisesti tilanteen kehittymistä. Tarvittaessa asia annetaan ministerien käsiteltäväksi seuraavassa EU:n ja Puolan assosiaationeuvostossa, joka on suunniteltu pidettäväksi vuoden 1998 loppupuoliskolla.
Virallinen lehti nro C 323 , 21/10/1998 s. 0082



KIRJALLINEN KYSYMYS P-0841/98 komissiolle esittäjä(t): Anne-Marie Schaffner (UPE) (11. maaliskuuta 1998) Aihe: Tekijänoikeuksien yhdenmukaistaminen Tekijänoikeuksien yhdenmukaistamista koskevassa direktiivissä määrätään, että tekijänoikeus jatkuu 70 vuoden ajan tekijän kuoleman jälkeen (vrt. direktiivin 93/98/ETY ensimmäinen artikla) ((EYVL L 290, 24.11.1993, s. 9. )). Onko tämä yhteisön määräys, jota on laajennettava koskemaan myös muita sitä sivuavia oikeuksia, kuten jälleenmyyntiin liittyvät oikeudet (droits de suite), ehdoton eli merkitseekö se, etteivät jäsenvaltiot voi pidentää tekijänoikeuden kestoa? Vai voivatko jäsenvaltiot pidentää sitä yksipuolisesti tietyillä perusteilla? Jälkimmäinen vaihtoehto merkitsisi yhdenmukaistamisen puutteellisuutta ja erilaisten maksujen soveltamista eri jäsenvaltioissa, mikä on vastoin asetettuja päämääriä. Voisiko komissio selventää tätä asiaa? Komission jäsenen Mario Montin komission puolesta antama vastaus (5. toukokuuta 1998) Tekijänoikeuden ja tiettyjen lähioikeuksien suojan voimassaoloajan yhdenmukaistamisesta annettu direktiivi 93/98/ETY tuli voimaan 1. heinäkuuta 1995. Kuten arvoisa parlamentin jäsen toteaa, tässä direktiivissä määrätään, että tekijänoikeudet ovat voimassa koko tekijän elinajan ja 70 vuotta tämän kuolemasta. Muutetussa ehdotuksessaan direktiiviksi alkuperäisen taideteoksen tekijän hyväksi tulevasta jälleenmyyntikorvauksesta, joka annettiin 12. maaliskuuta 1998 ((KOM(98) 78. )), komissio muutti 8 artiklaa parlamentin lausunnon johdosta, jotta siinä ilmaistaisiin vieläkin selvemmin, että jälleenmyyntikorvausoikeuden suoja on voimassa 70 vuotta tekijän kuolemasta. Direktiivin 93/98/ETY 10 artiklan 2 kappaleessa määrätään, että tätä direktiiviä on sovellettava kaikkiin teoksiin ja kohteisiin, joita direktiivin voimaantulopäivänä suojataan ainakin yhdessä jäsenvaltiossa. Tämä on johtanut oikeuksien uudestaan syntymiseen joissakin jäsenvaltioissa. Direktiivi on siis ehdoton siinä merkityksessä kuin arvoisa parlamentin jäsen tarkoittaa. On kuitenkin syytä tarkentaa, että saman 10 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on annettava erityisesti ¨kolmansien saamien oikeuksien suojaamiseksi tarvittavat säännökset¨. Tämä säännös antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden antaa väliaikaisia säännöksiä, joiden tarkoituksena on noudattaa jäsenvaltioiden lainsäädäntöperinteitä erityisesti saavutettujen oikeuksien ja perustellun luottamuksen osalta. Saman direktiivin johdanto-osan 26 kappaleessa määrätään jo tehdyistä sopimuksista ja 27 kappaleessa määrätään jäsenvaltioiden toimien rajat. Tätä säännöstä on joka tapauksessa pidettävä poikkeuksena yleisestä periaatteesta, jonka mukaan direktiiviä sovelletaan välittömästi, ja sen tulkinnan on siten oltava suppea ja ajallisesti rajattu.
Virallinen lehti nro C 310 , 09/10/1998 s. 0036



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0200/98 komissiolle esittäjä(t): Hilde Hawlicek (PSE) (11. helmikuuta 1998) Aihe: Saksan ja Itävallan kirjahintojen sääntelyn vastaisen valitusmenettelyn aloittamisen ajankohta Euroopan komissio aloitti keskiviikkona 14. tammikuuta 1998 valitusmenettelyn rajat ylittävää Saksan ja Itävallan kirjahintojen sääntelyä vastaan. Koska asia voidaan tiivistää siihen, sovelletaanko EY:n perustamissopimuksen 85 vai 128 artiklaa, kysyn seuraavaa: Miksi komissio on jo aloittanut valitusmenettelyn, vaikka kulttuuriasioita käsittelevältä neuvostolta vaadittua, päätöksenteon tärkeän osan muodostavaa lausuntoa hintasääntelyn mahdollisesta puolustamisesta EY:n perustamissopimuksen 128 artiklan nojalla ei ole vielä lainkaan esitetty? Mitä mieltä komissio on kirjahintojen sääntelyn puolesta puhuvista argumenteista, joita ovat alueellinen ja kattava tarjonta, tuotannon ja jakelun moninaisuus sekä nuorten kirjailijoiden, kulttuurikustantamoiden ja kulttuurillisten vähemmistöjen tukeminen. Mitä mieltä se on siitä, että kirjahintojen sääntely on osoittautunut hyväksi käytännöksi saksankielisissä maissa? Mitä mieltä komissio on mahdollisista seurauksista? Asiantuntijoiden mukaan vain noin 150 vuosittain ilmestyvästä 70 000 uudesta kirjasta halpenisi, ja loput kallistuisivat selvästi. Pelkästään Itävallassa 200 kirjakauppaa nykyisestä 770:stä joutuisi sulkemaan ovensa. Komission jäsenen Karel Van Miertin komission puolesta antama vastaus (2. huhtikuuta 1998) Neuvoston aloite, jolla annettiin komission tehtäväksi laatia perustamissopimuksen 152 artiklassa tarkoitettu selonteko, on komission näkemyksen mukaan Saksan ja Itävallan kirjojen hinnoittelua koskevasta kilpailumenettelystä erillinen tapahtuma, eikä se saa viivyttää kilpailumenettelyn kulkua. Tässä kilpailuasiassa, josta kustantajat ovat tehneet ilmoituksen jo keväällä 1993 ja joka kuuluu komission yksinomaiseen vastuualueeseen, oli aloitettava muodollinen menettely, koska komissio kustantajien perusteluja yksityiskohtaisesti tutkittuaan päätyi alustavassa tarkastelussa siihen, että ne eivät oikeuttaneet poikkeuksen myöntämiseen. Komissio on osapuolille lähettämässään väitetiedoksiannossa arvioinut huolellisesti osapuolten perustelut, kuten muun muassa alueellisesti kattavan tarjonnan. Arvoisa kysyjä väittää, että asiantuntijoiden mielestä vain noin 150 vuosittain ilmestyvästä 70 000 uutuudesta olisi entistä huokeampia ja muut olisivat huomattavasti kalliimpia, ja että Itävallan 770 kirjakaupasta 200 joutuisi lopettamaan toimintansa. Valitettavasti kysyjä ei mainitse, keitä nämä asiantuntijat ovat ja mihin tutkimuksiin tai muihin lähteisiin heidän tietonsa perustuvat. Siksi komissio ei voi tällä hetkellä käsitellä tätä kysymystä lähemmin. Esimerkiksi Iso-Britanniassa ei vielä kahden vuoden kuluttua kirjojen hinnoittelujärjestelmän lopettamisesta ole edelleenkään havaittavissa kirjakauppojen määrän huomattavaa vähenemistä.
Virallinen lehti nro C 323 , 21/10/1998 s. 0036



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0419/98 komissiolle esittäjä(t): Günter Lüttge (PSE) (24. helmikuuta 1998) Aihe: Tiettyjen asematasopalvelujen sulkeminen kilpailun ulkopuolelle maahuolintapalveluja koskevassa direktiivissä 96/67/EY Maahuolintapalveluja koskevan direktiivin 96/67/EY ((EYVL L 272, 25.10.1996, s. 36. )) liitteen 5.1 - 5.3 kohdan alaviitteessä määrätään, että tietyt asematasopalvelut suljetaan kilpailun ulkopuolelle, jos lennonjohtopalvelu huolehtii niistä. Onko komissio sitä mieltä, että tässä tapauksessa lentoasemien maahuolintapalveluja koskevan Saksan lainsäädännön määräyksiä ei voida myöskään soveltaa näihin palveluihin, sillä ne eivät periaatteessa kuulu direktiivin soveltamisalaan ja siten direktiiviä ei tältä osin tarvitse panna täytäntöön? Tietääkö komissio, miten jäsenvaltiot tulkitsevat direktiiviä ja miten komissio aikoo varmistaa yhtenäisen soveltamisen? Komission jäsenen Neil Kinnockin komission puolesta antama vastaus (14. huhtikuuta 1998) Komissio katsoo, että yhteisön maahuolintapalveluita koskevat säännökset ja siten ne kansalliset säännökset, joilla pannaan täytäntöön direktiivi N:o 96/67/EY, eivät koske kysymyksessä mainittuja palveluita, jos näitä tarjoaa lennonjohtopalvelu. Kansallisessa lainsäädännössä on kuitenkin direktiivin mukaisesti nimettävä nämä erityiset palvelut, jotta säännöksiä voitaisiin soveltaa palveluiden tarjoajan vaihtuessa ja jotta käyttäjillä olisi valitusoikeus, elleivät he ole vakuuttuneita siitä, kuka palveluita todellisuudessa tarjoaa. Direktiivin 23 artiklan mukaisesti jäsenvaltiot ilmoittavat komissiolle direktiivin alaan kuuluvista kansallisista säännöksistään, ja täten komissio pystyy varmistamaan yhteisön säännösten yhtäläisen ottamisen osaksi kansallista lainsäädäntöä tarvittaessa käyttämällä EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan mukaista menettelyä. Kun direktiivin säännökset on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä, jäsenvaltioilla on päävastuu niiden soveltamisesta.