KIRJALLINEN KYSYMYS E-0251/03 esittäjä(t): Sergio Berlato (UEN), Cristiana Muscardini (UEN),Mauro Nobilia (UEN), Roberta Angelilli (UEN), Roberto Bigliardo (UEN),Antonio Mussa (UEN), Sebastiano Musumeci (UEN),Adriana Poli Bortone (UEN), Mariotto Segni (UEN)ja Franz Turchi (UEN) komissiolle. Belgiassa asuvien Italian kansalaisten sairausvakuutus.



Virallinen lehti nro 161 E , 10/07/2003 s. 0203 - 0205



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0251/03 esittäjä(t): Sergio Berlato (UEN), Cristiana Muscardini (UEN),Mauro Nobilia (UEN), Roberta Angelilli (UEN), Roberto Bigliardo (UEN),Antonio Mussa (UEN), Sebastiano Musumeci (UEN),Adriana Poli Bortone (UEN), Mariotto Segni (UEN)ja Franz Turchi (UEN) komissiolle (5. helmikuuta 2003) Aihe: Belgiassa asuvien Italian kansalaisten sairausvakuutus Voimassa olevan Belgian lainsäädännön mukaan Belgiassa asuvilla italialaisilla on oltava riittävä sairausvakuutus. Tämä on ehdoton vaatimus, jotta heille voitaisiin taata tietyt perusoikeudet, ja että heidät voidaan esimerkiksi kirjata kuntien väestörekisteriin, ja näin ollen heidät voidaan kirjata ulkomailla asuvien Italian kansalaisten rekisteriin (AIRE). Monia Italian kansalaisia koskee kansainvälinen E 128 -sopimus (josta säädetään asetuksen (ETY) N:o 1408/71(1) 22 b ja 22 c artiklassa). Tässä sopimuksessa määrätään erilaisista sairausvakuutuksen muodoista ja todetaan, että EU:n kansalaisten hoitokustannuksista vastaa näiden kansalaisten kotimaa, joka korvaa suoraan belgialaisen toimintaelimen, joka on tässä tapauksessa INAMI. Saadakseen korvauksen tietyltä sairausvakuutuslaitokselta (yhtenäiset vakuutuslaitokset) Italian kansalaisten on maksettava itse kaikki hoitokustannuksensa. Belgiassa asuvien Italian kansalaisten kustannukset korvataan valitettavasti vain osittain. Korvaus on 75 prosenttia taulukkoperusteisesta kustannusindeksistä (INAMI-koodi). Todelliset kustannukset ovat mainittua taulukkoperusteisia kustannuksia suuremmat. Tietyissä sairaaloissa työskentelee myös lääkäreitä, jotka eivät kuulu INAMI-järjestelmän piiriin ja he veloittavat tästä syystä palveluistaan enemmän. Lisäksi on syytä korostaa, että lääkärit, jotka eivät kuulu INAMI-järjestelmän piiriin, jättävät usein kertomatta asiakkailleen tästä asiasta, josta heidän Belgian lain mukaan olisi tiedotettava potilailleen odotushuoneen ilmoitustaululla. Ne Italian kansalaiset, jotka kuuluvat E 128 -sopimuksen piiriin, joutuvat näin ollen maksamaan huomattavasti enemmän hoitopalveluistaan. Edellä mainitun perusteella tiedustelisin komissiolta seuraavaa: - Voisiko komissio ottaa yhteyttä Belgian viranomaisiin ja pyytää, että Belgiassa asuvat Italian kansalaiset, jotka kuuluvat E 128 -sopimuksen piirin, saavat täydet korvaukset todellisista hoitokustannuksista? - Voisiko komissio ottaa yhteyttä Belgian viranomaisiin ja pyytää, että ne luovat INAMI-maksujärjestelmään kuulumattomia lääkäreitä koskevan järjestelmän ja vaatii, että lääkärit veloittavat palveluistaan voimassa olevan Belgian lainsäädännön mukaisesti siten, että tämä hyödyttää kaikkia Belgiassa asuvia EU:n kansalaisia? (1) EYVL L 149, 5.7.1971, s. 2. Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus (12. maaliskuuta 2003) Komissio ilmoittaa arvoisille parlamentin jäsenille, että sosiaaliturvajärjestelmiä ei ole yhdenmukaistettu yhteisön tasolla. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on moneen otteeseen todennut, että yhteisön oikeus ei vaikuta jäsenvaltioiden toimivaltaan säätää sosiaaliturvajärjestelmistään. Koska alaa ei ole yhteisön säännöksillä yhdenmukaistettu, kunkin jäsenvaltion lainsäädännössä voidaan vapaasti vahvistaa edellytykset oikeudelle tai velvollisuudelle liittyä johonkin sosiaaliturvajärjestelmään ja edellytykset, joiden täyttyessä oikeus etuuksiin syntyy. () Jäsenvaltioiden on kuitenkin tätä toimivaltaa käyttäessään noudatettava yhteisön oikeutta.(1) Näin ollen Belgia on toimivaltainen päättämään omasta sairausvakuutusjärjestelmästään ja etuuksien saamisen edellytyksistä. Belgia on päättänyt tämän toimivaltansa puitteissa ottaa käyttöön järjestelmän, jota kutsutaan yleisesti korvausjärjestelmäksi. Tässä järjestelmässä potilas ottaa yhteyttä valitsemaansa hoitopalvelujen tarjoajaan, jolle hän maksaa suoraan. Potilas toimittaa sen jälkeen hoitopalvelujen tarjoajan antaman tositteen hoidosta keskinäiseen sairaskassaan, joka korvaa kustannukset potilaalle(2). Vakuuttajien ja terveydenhuollon ammattiliittojen kesken on tehty sopimuksia hoitomaksujen suuruudesta (sopimushinnat). Sopimuksen hyväksyneiden lääkäreiden on noudatettava näitä hintoja. Lääkäreiden ja sairaskassojen 19. joulukuuta 2002 tekemän sopimuksen mukaisesti lääkärit, jotka eivät ole ilmoittaneet jättävänsä sopimuksen hyväksymättä, on kiinnitettävä odotushuoneeseen tai hoitolaitoksissa vastaanotto- tai sisäänkirjoitushuoneeseen asiakirja, josta käy ilmi lääkärin tai hoitolaitoksen kuuluminen sopimuksen piiriin sekä minä päivinä ja kellonaikoina sopimuksen hintoja noudatetaan. Lisäksi on aina mahdollista kysyä keskinäiseltä sairausvakuutuslaitokselta tai kansalliselta työkyvyttömyysvakuutuslaitokselta (Institut national d'assurance maladie invalidité (INAMI)), kuuluuko jokin lääkärin sopimuksen piiriin. Keskinäinen sairaskassa maksaa potilaalle kiinteämääräisen korvauksen, joka on periaatteessa 75 prosenttia esimerkiksi yleislääkärin tavanomaisesta maksusta riippumatta siitä, kuuluuko lääkäri maksuista tehtyjen sopimusten piiriin. Belgian viranomaisilla on kiistaton oikeus valita käyttämänsä järjestelmä. Vaikka sosiaaliturvajärjestelmiä ei olekaan yhteisön tasolla yhdenmukaistettu, yhteisön oikeudessa määrätään kansallisten sosiaaliturvajärjestelmien koordinoinnista. Tämän tavoitteena on, että unionissa liikkuvat henkilöt saavat mahdollisimman hyvän sosiaaliturvan. Asetuksen (ETY) N:o 1408/71(3) säännökset mahdollistavat sen, että henkilöt, jotka oleskelevat tai asuvat toisessa jäsenvaltiossa kuin missä he ovat vakuutettuina, voivat saada sairaanhoitopalveluja oleskelu- tai asuinvaltiossa. Tätä varten on olemassa tietyt lomakkeet, jotka esittämällä henkilö voi saada tarvitsemaansa hoitoa oleskelu- tai asuinvaltiossa. Lomake E 128, jonka arvoisat parlamentin jäsenet mainitsivat, antaa tilapäisessä komennustyössä toisen jäsenvaltion alueella oleville henkilöille mahdollisuuden saada oleskelunsa aikana tarvitsemansa sairaanhoitopalvelut. Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 periaatteiden mukaisesti terveydenhoitopalveluja tarjotaan sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, jossa henkilö saa hoitoa aivan kuin hän olisi vakuutettu kyseisessä maassa. Hoidon kustannukset maksaa sen jäsenvaltion vakuutuslaitos, jossa henkilö on vakuutettuna. Periaatteessa järjestelmän avulla turvataan yhtäläinen kohtelu henkilöille, jotka asuvat tai oleskelevat toisen jäsenvaltion alueella. Italian kansalaiset, jotka asuvat Belgiassa voivat esittämällä lomakkeen E 128 saada tarvitsemansa hoidon Belgiassa Belgian lainsäädännön mukaisesti aivan kuin he olisivat siellä vakuutettuina. Heihin täytyy siten tasapuolisen kohtelun periaatteen mukaisesti soveltaa samoja hoitomaksuja kuin belgialaisiin vakuutettuihin, kuten tuomioistuin totesi äskettäin asiassa Ferlini(4) antamassaan tuomiossa. Koska kyseiset henkilöt kuuluvat Belgian lainsäädännön piiriin, heidän on belgialaisten vakuutettujen tavoin maksettava hoidon tarjoajalle saamastaan hoidosta ja sen jälkeen esitettävä korvausvaatimus keskinäiselle sairaskassalle. Komissio ei näin ollen voi pyytää Belgian viranomaisia antamaan Italian kansalaisille oikeutta täysimääräiseen korvaukseen sairauskuluista. Lisäksi sairausvakuutusjärjestelmä kuuluu täysin Belgian toimivaltaan, joten komissio ei voi puuttua asiaan voidakseen valvoa Belgiassa toimivia lääkäreitä. Sen sijaan komissio voi puuttua asiaan, jos käy ilmi, että lääkärit tai sairaalat soveltavat korkeampia maksuja muiden jäsenvaltioiden lainsäädännön perusteella vakuutettuihin henkilöihin kuin belgialaisiin vakuutettuihin. (1) Asia C-158/96, Kohll, tuomio 28.4.1998; asia C-120/95, Decker, tuomio 28.4.1998; asia C-157/99, Smits ja Peerbooms, tuomio 12.7.2001. (2) Yleissäännöstä on tehty poikkeuksia etenkin sairaalahoidon osalta. Tällöin vakuutuslaitos suorittaa sen maksettavaksi kuuluvan osuuden suoraan hoidon antaneelle taholle. (3) Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on viimeksi saatettuna ajan tasalle asetuksella (ETY) N:o 118/97, EYVL L 28, 30.1.1997. (4) Asia C-411/98, tuomio 3.10.2000.