FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/772

(2004/C 78 E/0822)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-3008/03

esittäjä(t): Karin Riis-Jørgensen (ELDR) komissiolle

(6. lokakuuta 2003)

Aihe: EU:n jäsenvaltioiden kalanjalostusteollisuuden kilpailuehtojen erilaisuus

EU:n pohjoisten jäsenvaltioiden kalanjalostusteollisuus on täysin riippuvainen siitä, että se saa raaka-aineet käyttöönsä samoilla ehdoilla kuin EU:n ulkopuolella toimivat kilpailijansa. EU:n pohjoisilla jäsenvaltioilla ei monessakaan tapauksessa ole riittävästi kalavaroja omilla vesialueillaan, minkä vuoksi ne joutuvat tuomaan näitä raaka-aineita. Silli on raaka-aine, joka vaatii osakseen erityistä huomiota.

Norjan kalanjalostusteollisuus saa silliraaka-aineensa halvalla Norjan vesialueiden kalavarojen runsauden ansiosta, kun taas EU:n pohjoisten jäsenvaltioiden kalanjalostusteollisuus joutuu maksamaan korkeampia hintoja — sekä monessa tapauksessa myös 15 prosentin tullimaksun — saadakseen käyttöönsä samat raaka-aineet eli tuodakseen ne juuri Norjasta.

Erilaisten suosituimmuussopimusten ansiosta monet kolmansien maiden tuottajat — norjalaiset mukaan lukien — voivat entistä helpommin saattaa puolivalmisteita ja kalajalosteita EU:n markkinoille. Sen kääntöpuolena on edellä kuvattu erilainen mahdollisuus saada käyttöönsä raaka-aineita. Yhtäläisiä toimintaedellytyksiä ei ole olemassa.

Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä sen varmistamiseksi, että EU:n jäsenvaltioiden sillinjalostusteollisuus voi toimia yhtäläisillä kilpailuehdoilla EU:n naapurimaihin verrattuna Norjan sillinjalostusteollisuus mukaan lukien?

Valtava määrä suosituimmuussopimuksia ja tullikiintiöitä on vahingoittanut kalojen ja kalatuotteiden tullirakenteita tuomatta todennäköisesti hyötyä kenellekään. Sen seurauksena EU:n pohjoisten jäsenvaltioiden kalanjalostusteollisuus ei voi saada käyttöönsä tarvitsemiaan raaka-aineita, kun samaan aikaan tiettyjen maiden kalajalosteilla on vaivaton pääsy EU:n markkinoille.

Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä edistääkseen kalojen ja kalatuotteiden tuontia koskevien säännösten yksinkertaistamista ja niiden läpinäkyvyyden lisäämistä?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(31. lokakuuta 2003)

Komissio on tietoinen parlamentin jäsenen esittämistä huolenaiheista, jotka koskevat sillin saantia yhteisön kalanjalostusteollisuuden raaka-aineeksi. Itse asiassa on tarpeen ylläpitää ja tarvittaessa parantaa koko yhteisön kalanjalostusteollisuuden kilpailukykyä ottaen asianmukaisesti huomioon kaikki asiaan vaikuttavat tekijät.

Jäsenvaltioiden kanssa on useiden vuosien aikana keskusteltu varsin pitkään erilaisista aloitteista raaka-aineena käytettävään silliin sovellettavan tullin poistamiseksi. Tästä asiasta on kuitenkin jatkuvasti esitetty täysin vastakkaisia kantoja. Tanskan toistuvat vaatimukset laaja-alaisista tullin poistoista ovat aina kohdanneet tiukkaa vastustusta pääasiassa Irlannin, mutta myös Yhdistyneen kuningaskunnan taholta; kumpikin vastustajista on vedonnut saaristoalueiden kalastuksen erityispiirteisiin, kalastusyhteisöjensä riippuvuuteen näistä kalastusalueista ja yhteisön sisäisen kaupan suosituimmuusperiaatteeseen. Tilanteen seurauksena on syntynyt yksinkertaisen ja selkeän tullisäännöstön sijasta sekalainen toimenpidevalikoima (tullivapaa kausi, itsenäinen tullikiintiö ja tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen mukainen GATT-kiintiö), jonka avulla ristiriitaiset edut pyritään sovittamaan yhteen.

Kolmansien maiden kanssa sovitut tullimyönnytykset saattavat lisätä sovellettavan tullijärjestelmän monimutkaisuutta. Niinpä Euroopan talousalueen (ETA) laajentumisneuvottelujen yhteydessä Norjan ja Islannin kanssa sovittuja tullikiintiöitä on muokattu unionin tulevan laajentumisen ja tulevien uusien jäsenvaltioiden etujen huomioon ottamiseksi.

ETAn laajentumisneuvottelujen jälkeen on jo toisaalta esitetty uusia vaatimuksia tuoretta silliä ja makrillia koskevien tullien poistamiseksi kokonaan ja toisaalta ilmoitettu kaikkia mainittuja tuotteita koskevien tullien lisähelpotusten vastustuksesta. Vaikuttaa siltä, että tiettyjen jäsenvaltioiden kalanjalostusteollisuuden raaka-aineongelmaa pahentaa nykyisen tullitilanteen sijasta pikemminkin monien yhteisön kalastusalusten tapa purkaa sillisaaliinsa norjalaisissa satamissa. Tavan syynä ovat Koillis-Atlantilla sijaitsevien Atlantin-Skandinavian sillin kalastusalueiden maantieteelliset erityispiirteet. Onkin kysyttävä, onko tullipolitiikka asianmukainen väline ongelman ratkaisemiseksi.

Toinen asiaan vaikuttava tekijä on Pohjanmeren sillikannan merkittävä lisääntyminen. Useita vuosia sovelletut sillikantaa koskevat hätätoimenpiteet tuottavat nyt tulosta. Siten yhteisö saa tulevina vuosina käyttöönsä valtavat määrät silliä. Tässä tilanteessa tietyt jäsenvaltiot saattavat väittää, että yhteisössä saatavissa oleva sillin määrä takaa yhteisön kalanjalostusteollisuudelle riittävästi raaka-aineita.

On selvää, että Maailman kauppajärjestön WTO:n puitteissa meneillään olevat, markkinoille pääsyä ja tulleja koskevat neuvottelut johtavat lopulta yleisiin tullinalennuksiin. Tällä välin käydään jäsenvaltioiden kanssa alustavia keskusteluja uudesta monivuotisesta tullikiintiöjärjestelmästä kaudelle 2004—2006 lyhyen aikavälin tarpeiden tyydyttämiseksi. Komissio on aloittanut keskustelut avoimin mielin ja toivoo, että alustavasta prosessin tuloksena saadaan aikaan toimivia ehdotuksia, jotka saavat jäsenvaltioilta laajimman mahdollisen tuen.