KIRJALLINEN KYSYMYS E-1549/00

esittäjä(t): Vitaliano Gemelli (PPE-DE) komissiolle

(18. toukokuuta 2000)

Aihe: Talous- ja rahapolitiikat

Euron jatkuva alamäki suhteessa dollariin on aiheuttanut vakavaa huolestuneisuutta eri puolilla Eurooppaa. Monelta eri taholta poliittiselta, taloudelliselta, sosiaaliselta, rahoitukseen liittyvältä vaaditaan tyhjentäviä selityksiä EU:n talous- ja rahastrategiasta. Samanaikaisesti komissio tekee parhaansa rauhoittavien tiedotteiden antamiseksi, ja neuvosto ei reagoi koko ongelmaan. EKP rajoittaa toimensa

jatkuviin korkojen korotuksiin, jotka ovat selvä merkki siitä, ettei talous- ja rahastrategiaa ole olemassa, juuri siksi, että turvaudutaan tavanomaisiin teknisiin toimiin, jotka ovat irrallaan laajemmasta taloudellisesta yhteydestä. Vaikka korkojen nostaminen pitää inflaatioriskin kurissa, se kuitenkin estää yrityksiä käyttämästä euroa investointeihin. Tämä rahoitus on ehdottoman välttämätöntä, jotta nopeutettaisiin talouden modernisointiprosessia ja voitaisiin ratkaista Euroopan laaja työttömyysongelma, jota ei voida pitää suhdanteista riippuvana vaan joka johtuu rakenteellisesta joustamattomuudesta ja EU:n jäsenvaltioiden talous-, raha-, verotus- ja sosiaalipolitiikkojen yhdenmukaistamisen puutteesta. Tähän asti näitä politiikkoja ovat luonnehtineet skeptisismi, protektionismi, lyhytnäköisyys ja vanhakantaisuus, jotka ovat estäneet kiihkottoman keskustelun pyrittäessä kilpailukykyiseen asemaan maailmanmarkkinoilla.

Näistä syistä haluan kysyä seuraavaa:

- mitä taloudellisia ja rahoitukseen liittyviä strategioita komissio aikoo toteuttaa?

- mikä on se Euroopan poliittinen vallankäyttäjä, joka päättää EU:n talous- ja rahapolitiikasta, kun otetaan huomioon EKP:n teknis-operatiivinen riippumattomuus?

- mitä EU ja sen jäsenvaltiot aikovat tehdä Euroopan talouden modernisoimiseksi ja kehittämiseksi?

- miten aiotaan ratkaista Euroopan laaja työttömyysongelma niiden sääntöjen vallitessa, joilla säännellään yhteisön ulkopuolisten kansalaisten yhteisöön tuloa ja siellä oleskelua?

- minkä roolin neuvosto on ajatellut ehdokasvaltioille siinä prosessissa, että laajentuminen toivon mukaan tapahtuu parhaiden olosuhteiden vallitessa ja mahdollisimman pian ja että kuljemme kohti unionia, jossa taataan positiiviset taloudelliset olosuhteet ja luodaan tunne turvallisuudesta ja vakaudesta ja parannetaan siten Euroopan kansalaisten elämänlaatua?

- minkälaisen ehdotuksen komissio aikoo tehdä Yhdysvalloille, Kanadalle, Japanille, Venäjälle, Kiinalle ja kaikille maailman talousmahdeille pyrittäessä aloittamaan neuvottelut raha- ja finanssimarkkinoiden vakauttamiseksi, jotta annetaan kansalaisille, sijoittajille ja säästäjille takuut sellaista romahdusriskiä vastaan, joka olisi siinä määrin pahaenteinen, että se saattaisi vaarantaa rauhanomaisen rinnakkaiselon maailmanlaajuisesti?

Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus

(11. heinäkuuta 2000)

Komissio on laatinut kattavan ja johdonmukaisen talouspoliittisen strategian, jolla pyritään kestävään ja merkittävään kasvuun kiihdyttämättä inflaatiota ja edistetään keskeisiä tavoitteita, kuten täystyöllisyyden palauttamista. Strategia muodostuu pääasiassa kasvuun ja vakauteen tähtäävästä makrotalouspolitiikasta, mukaan luettuna rahapolitiikka, jonka tavoitteena on hintavakauden turvaaminen perustamissopimuksen mukaisesti, ja talousuudistukset, joilla vahvistetaan hyödyke-, pääoma- ja työmarkkinoiden toimintaa.

Yleinen strategia on määritelty komission suosituksessa jäsenvaltioiden ja yhteisön talouspolitiikan laajoiksi suuntaviivoiksi vuonna 2000. Suositus kattaa kaikki tärkeimmät politiikan alat, kun taas Cardiffin ja Luxemburgin prosesseissa käsitellään tarkemmin eri osa-alueita. Kaikkien mukanaolijoiden tehtävänä on panna strategia täytäntöön perustamissopimuksessa määriteltyjen talouspoliittisten tehtävien, valtuuksien ja oikeuksien mukaisesti.

Talouspolitiikan tehtävät yhteisössä perustuvat selviin sääntöihin. Euroalueen rahapolitiikka hoitaa Euroopan keskuspankkijärjestelmä (EKPJ). Hoitaessaan EY:n perustamissopimuksen 105 artiklan mukaisia tehtäviään EKPJ ei ota ohjeita ulkopuolisilta, ja keskuspankin edustajat osallistuvat aktiivisesti talouspolitiikkaa koskevaan vuoropuheluun eri foorumeilla, mukaan luettuna säännöllinen mielipiteiden vaihto Euroopan parlamentin kanssa. Euroalueen ulkopuolella rahapolitiikka on edelleen jäsenvaltioiden vastuulla. Finanssipolitiikasta ja useimmista muista talouspolitiikan aloista päätetään kansallisella tasolla toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Päättäessään talouspolitiikastaan jäsenvaltioiden on kuitenkin noudatettava perustamissopimuksen samoin kuin vakaus- ja kasvusopimuksen velvoitteita ja tiiviin koordinoinnin periaatetta. Tämä merkitsee erityisesti sitä, että jäsenvaltioiden talouspolitiikkaa harjoitetaan ja koordinoidaan edellä mainittujen talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen puitteissa. Koordinaatioelimenä

toimiva Ecofin-neuvosto antaa talouspolitiikan laajat suuntaviivat komission suosituksesta ja ottaen huomioon Eurooppa-neuvoston määrittämät prioriteetit ja kommentit, joita neuvosto on muissa kokoonpanoissa mahdollisesti esittänyt komission suosituksista. Työmarkkinapolitiikan yhteensovittamista ja työmarkkinoiden uudistuksia säännellään tarkemmin työllisyyttä koskevassa perustamissopimuksen osastossa määrätyillä työllisyyden suuntaviivoilla, ja Cardiffin Eurooppa-neuvoston päättämällä poliittisella prosessilla puolestaan varmistetaan hyödyke- ja pääomamarkkinoiden uudistusten seuranta. Molemmissa menettelyissä noudatetaan talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa määriteltyjä yleislinjoja.

Vastuualueiden jako edellyttää osallistujilta jatkuvaa ja hedelmällistä vuoropuhelua. Euroopan keskuspankin (EKP) ja Ecofin-neuvoston välistä vuoropuhelua harjoitetaan eri muodoissa ja eri tasoilla. Siihen osallistuu myös komissio ja siinä otetaan kaikilta osin huomioon EKPJ:n riippumattomuusnäkökohdat. Perustamissopimuksessa määriteltyjä viestintäkanavia hyödynnetään. Epävirallisia keskusteluita käydään Euro 11 -ryhmässä, jonka kokouksiin EKP osallistuu säännöllisesti. Ministereiden ja rahapolitiikan viranomaisten välinen vuoropuhelu valmistellaan ylempien virkamiesten tasolla talous- ja rahoituskomiteassa, jossa käydään jatkuvaa vuoropuhelua. Euroopan työllisyyttä koskevassa vakaussopimuksessa luotu makrotaloudellinen dialogi yhdistää sekin kaikki asianomaiset, myös työmarkkinaosapuolet. Säännöllinen vuoropuhelu perustuu keskinäiseen luottamukseen, ja siinä kunnioitetaan osallistujien riippumattomuutta ja autonomiaa omilla vastuualueillaan.

Yhteisön talouden nykyaikaistamiseksi ja kestävän kehityksen edistämiseksi Lissabonin Eurooppa-neuvoston asettaman uuden strategisen tavoitteen mukaisesti komissio on esittänyt vuoden 2000 suosituksessaan talouspolitiikan laajoiksi suuntaviivoiksi kattavan ja johdonmukaisen poliittisten toimenpiteiden kokonaisuuden. Suosituksessa luodaan toiminnallinen sisältö Lissabonin Eurooppa-neuvoston päätelmille ja asetetaan tavoitteet, joilla parannetaan julkisen talouden laatua ja kestävyyttä, tuetaan osaamiselle rakentuvaa taloutta, varmistetaan tehokkaat hyödykemarkkinat, parannetaan pääomamarkkinoiden integroitumista ja elvytetään työmarkkinoita. Kaikkia osapuolia kehotetaan toimintaan omilla vastuualueillaan. Komissio kantaa täyden vastuun tehtävästään seurata mainittujen toimenpiteiden täytäntöönpanon edistymistä.

Luxemburgin ja Cardiffin prosesseissa kehitetään edelleen taloudellista ja sosiaalista ohjelmaa. Lissabonin Eurooppa-neuvoston mukaan politiikan avointa yhteensovittamista yhteisön tasolla laajennetaan uusille aloille kuten koulutukseen, tietoyhteiskunnan ja innovoinnin edistämiseen sekä sosiaaliseen suojeluun ja sosiaalisen osallisuuden edistämiseen.

Strategiaa ja sen etenemistä tarkastellaan joka kevät Eurooppa-neuvoston ylimääräisessä kokouksessa. Tarkastelun pohjana on komission laatima yhteenveto, joka perustuu työllisyyttä, innovaatiota, talousuudistusta ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskeviin rakenteellisiin kehitysindikaattoreihin.

Kuten jo todettiin, komissio on laatinut kasvuun ja työllisyyteen tähtäävän talouspoliittisen strategian, joka esitetään talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa ja työllisyyttä koskevissa suuntaviivoissa, joissa selvitetään tarkemmin, kuinka työmarkkinoiden elvyttämisessä voidaan edistyä. Strategialla pyritään sisäsyntyiseen talouskasvuun, jota toimivat työmarkkinat tukevat. Tavoitteena on nostaa työllisyysastetta Euroopassa pysyvästi. Kokonaistavoitteena tulisi olla työllisyysasteen nostaminen tämänhetkisestä keskimäärin 61 prosentista mahdollisimman lähelle 70:ää prosenttia vuoteen 2010 mennessä ja työssäkäyvien naisten osuuden nostaminen tämänhetkisestä keskimäärin 51 prosentista yli 60 prosenttiin vuoteen 2010 mennessä.

Työllisyyttä koskevissa suuntaviivoissa on esitetty konkreettiset tavoitteet ja vaiheet työmarkkinoiden elvyttämiseksi talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukaisesti. Painopisteitä ovat työllistettävyyden parantaminen, yrittäjyyden kehittämien, sopeutumisen rohkaisemien ja yhtäläisten mahdollisuuksien vahvistaminen. Niihin ei kuulu muuttoliikettä yhteisöön ja yhteisöstä koskevien sääntöjen muuttaminen.

Talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa määritellyn yleisen talousstrategian ja työllisyyspolitiikkaa koskevissa suuntaviivoissa esitetyn toimintapolitiikan täytäntöönpanossa edistytään. Työllisyys kehittyy positiivisesti ja työttömyys on laskussa. Perusteellinen arviointi Luxemburgin prosessin vaikutuksista on tarkoitus tehdä vuonna 2002.

Keski-Euroopan ehdokasmaat ovat jo saavuttaneet merkittävää edistystä siirtymisessään kilpailukykyiseen markkinatalouteen. Kasvunäkymät ovat kirkastuneet kotimaisten sopeutusohjelmien myönteisten vaikutusten ja ulkoisten toimintaedellytysten parantumisen myötä. Komissio katsoo, että ehdokasmaiden on jatkettava uudistuksia liittymistä valmistelevien ohjelmien mukaisesti ja kuten on määritelty yksityiskohtaisemmin talouspoliittisissa strategioissa ja työllisyyspolitiikkaa koskevissa katsauksissa, joita ehdokasmaat ja komissio laativat yhdessä. Näin valmistellaan maaperää aikanaan tapahtuvalle liittymiselle edellytyksin, jotka edistävät kasvua ja hyvinvointia sekä liittymistä valmistelevissa maissa että nykyisessä yhteisössä.

Komissio on jo tehnyt useita aloitteita parantaakseen yhteisön rahoitusjärjestelmän tehokkuutta ja vakautta. Toimenpiteisiin kuuluu rahoituspalvelujen toimintasuunnitelma, joka on tarkoitus toteuttaa vuoteen 2005 mennessä (Lissabonin Eurooppa-neuvosto) ja hiljattain laadittu selvitys yhteisön vakavaraisuusmääräyksistä.

Edistystä on tapahtunut myös kansainvälisen valuuttajärjestelmän uudistamisen suhteen. Asiasta on keskusteltu eri yhteyksissä, esimerkiksi kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) puitteissa ja johtavien teollisuusmaiden G7-ryhmässä. Jotta sopeuduttaisiin uusien kehittyvien markkinoiden ja talous- ja rahaliiton luomaan todellisuuteen, komissio on valmis ottamaan aktiivisen roolin yhteisten kantojen valmistelussa ja niitä koskevissa neuvotteluissa sekä yhteisön sisällä että yhdessä G7-ryhmän kumppaneiden kanssa. Tähän asti jäsenvaltiot eivät kuitenkaan ole halunneet lisätä yhteisön näkyvyyttä kansainvälisellä tasolla.