KIRJALLINEN KYSYMYS P-2011/97 esittäjä(t): Pat Gallagher (UPE) - komissiolle (4. kesäkuuta 1997)

Aihe: Asetukset käytettyjen autojen tuonnista Euroopan unioniin

Mitä tyyppihyväksyntään liittyviä vaatimuksia sovelletaan sellaisiin käytettyihin ajoneuvoihin, joita jäsenvaltioihin tuodaan EU:n ulkopuolelta joko EU:n sisäistä yksityistä käyttöä varten tai myyntitarkoituksessa?

Kuka vastaa sellaisten tyyppihyväksyntään liittyvien asetusten vahvistamisesta, joita voidaan soveltaa EU-maiden ulkopuolelta tuotuihin käytettyihin ajoneuvoihin?

Millaisia todistuksia jäsenvaltioiden olisi edellytettävä EU:n ulkopuoleltatuoduilta käytetyiltä ajoneuvoilta ennen niiden käyttöönottoa EU:n sisällä, jotta näiden ajoneuvojen yhdenmukaisuus EU:n tyyppihyväksyntäasetusten kanssa voitaisiin taata?

Miten komissio aikoo valvoa sitä, että jäsenvaltiot vahvistavat EU:n ulkopuolelta tuotujen käytettyjen ajoneuvojen yhdenmukaisuuden sovellettavien tyyppihyväksyntäasetusten kanssa?

Millaisia rankaisutoimenpiteitä komissio voi toteuttaa, jos jäsenvaltio ei pysty asianmukaisesti takaamaan EU:n ulkopuolelta tuotujen käytettyjen, yhdessä jäsenvaltiossa käytettäviksi rekisteröityjen ja tämän seurauksena myös muissa jäsenvaltioissa mahdollisesti käytettävien autojen yhdenmukaisuutta tyyppihyväksyntäasetusten kanssa?

Komission jäsenen Martin Bangemannin komission puolesta antama vastaus (25. kesäkuuta 1997)

Moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen tyyppihyväksyntää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annettua direktiiviä 70/156/ETY, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 96/27/EY ((EYVL L 42, 23.2.1970. EYVL L 169, 8.7.1996. )), ei sovelleta käytettyihin ajoneuvoihin. Traktoreiden tyyppihyväksyntää koskevaa direktiiviä 74/150/ETY ((EYVL L 84, 28.3.1974. )) ja kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen tyyppihyväksynnästä annettua direktiiviä 92/61/ETY ((EYVL L 225, 10.8.1992. )) ei myöskään sovelleta käytettyihin ajoneuvoihin.

Tästä syystä yksityistä käyttöä varten tai kaupallisessa tarkoituksessa maahan tuotujen käytettyjen ajoneuvojen ei tarvitse olla tyyppihyväksyttyjä. Tällaiset ajoneuvot hyväksytään yleensä yksittäisesti, jotta ne voidaan ottaa käyttöön kyseisessä jäsenvaltiossa, jos jäsenvaltiossa yleensä on tällainen yksittäistä ajoneuvoa koskeva hyväksyntäjärjestelmä. Menetelmiä ja vaatimuksia yksittäisen tyyppihyväksynnän saamiseksi ajoneuvolle ei ole yhdenmukaistettu Euroopan yhteisössä. Tästä syystä jäsenvaltiot voivat antaa säädöksiä yksittäisen hyväksynnän myöntämiseen liittyvistä menetelmistä ja vaatimuksista. Ainoat yhteisön asettamat vaatimukset tällaisille ajoneuvoille ovat melu- ja saastepäästöjä koskevat raja-arvot.

Yksittäistä hyväksyntää ajatellen jäsenvaltiot voivat vaatia ajoneuvojen osista annettujen muiden yhteisön direktiivien noudattamista, vaikka näitä direktiivejä ei sovelleta yksittäiseen hyväksyntään yhteisön lainsäädännön mukaan. Jäsenvaltioilla voi kuitenkin olla myös vaatimuksia, jotka ovat erilaisia kuin näissä direktiiveissä säädetyt vaatimukset. Jäsenvaltiot päättävät itse, täyttääkö yksittäinen ajoneuvo ne vaatimukset, joita pidetään ehdottoman tarpeellisina, jotta ajoneuvo voidaan ottaa käyttöön kyseisessä jäsenvaltiossa.

Jäsenvaltion myöntämät yksittäiset hyväksynnät ovat voimassa ainoastaan kyseisessä jäsenvaltiossa.

Jos ajoneuvo viedään toiseen jäsenvaltioon, sen täytyy saada uusi hyväksyntä, jotta se voidaan rekisteröidä. Ensimmäinen jäsenvaltio on voinut myöntää poikkeuksia yhteisön direktiivien säännöksistä. Jos toinen jäsenvaltio ei ole valmis myöntämään tällaisia poikkeuksia ja tästä syystä kieltäytyy myöntämästä hyväksyntää, sovelletaan Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 30 ja 36 artiklan määräyksiä. Tämä tarkoittaa, että toisen jäsenvaltion on perusteltava Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 36 artiklan tai yhteisön tuomioistuimen oikeuskäytäntöön perustuvien pakollisten vaatimusten mukaisesti, miksi kyseistä yksittäistä ajoneuvoa ei saa ottaa käyttöön sen alueella.