ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1901/01 esittäjä(t): Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) komissiolle. Ystävyyskaupunkihakemus.



Virallinen lehti nro 040 E , 14/02/2002 s. 0134 - 0135



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1901/01 esittäjä(t): Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) komissiolle (28. kesäkuuta 2001) Aihe: Ystävyyskaupunkihakemus Voiko komissio selittää yksityiskohtaisesti, miksi se päätti olla myöntämättä rahoitusta Keski-Englannissa Yhdistyneessä kuningaskunnassa sijaitsevan Oundlen kaupunginvaltuustolle neuvoston aiemmin tänä vuonna hakemaa ystävyyskaupunkihanketta varten Saksan kanssa? Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus (11. syyskuuta 2001) Oundlen kaupunki teki - isäntäkaupunkina - vuonna 2001 tukihakemuksen ystävyyskaupunkitoiminnan tukemista koskevan yhteisöaloitteen ensimmäisen erän puitteissa. Valintalautakunta ei hyväksynyt hakemusta, koska esitetyt asiakirjat olivat puutteellisia ystävyyskaupunkitoiminnalle annettavaa tukea koskevan ehdotuspyynnön(1) 7.1 kohdan mukaisesti. Kyseisessä kohdassa todetaan seuraavaa: Ainoastaan määräaikaan mennessä toimitetut, asianmukaisesti täytetyt hakemusasiakirjat, joiden liitteenä on kaikki jäljempänä kohdissa a-e mainitut asiakirjat, voidaan hyväksyä valintamenettelyyn. Oundlen kaupungin esittämässä hakemuksessa ei ollut tapaamisen yksityiskohtaista ohjelmaa, kuten ehdotuspyynnön 7.1 kohdan c alakohdassa edellytetään. Koska ohjelmaa ei esitetty, valintalautakunta ei pystynyt arvioimaan ehdotetun hankkeen laatua eikä eurooppalaista ulottuvuutta. Ystävyyskaupunkitoimintaan myönnettävää tukea varten hyväksyttiin uusi menettely lokakuussa 2000 sen jälkeen, kun oli kuultu ystävyyskaupunkitoiminnasta vastaavia kansallisia yhdistyksiä. Uusi menettely perustuu yhteisön muiden toimien yhteydessä myönnettäviä tukia ohjaaviin periaatteisiin, ja sen avulla järjestelmästä pyritään tekemään nykyistä avoimempi, tehokkaampi ja tasapuolisempi. (1) Ehdotuspyyntö DG EAC N:o 75/00, EYVL C 320, 9.11.2000.
Virallinen lehti nro C 348 , 03/12/1999 s. 0002



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3561/98 esittäjä(t): Klaus Lukas (NI) komissiolle (1. joulukuuta 1998) Aihe: YK:n Palestiinan pakolaisten avustus- ja työelin ja kadoksissa olevat EU-rahat Kysymyksen tekijä on kuullut, että noin 12 miljoonan ecun summa EU-rahaa, joka oli annettu YK:n Palestiinan pakolaisten avustus- ja työelimelle, olisi kadoksissa. - Voiko komissio vahvistaa, että noin 12 miljoonan ecun summa EU-rahaa, joka oli annettu YK:n Palestiinan pakolaisten avustus- ja työelimelle, on kadoksissa? - Mihin toimiin komissio on ryhtynyt asiassa? - Valvooko komissio sitä, tapahtuuko YK:n rahojen jako sääntöjen mukaisesti? - Jos valvoo, miksi valvonta epäonnistui kyseessä olevassa tapauksessa? - Jos ei valvo, miksi ei? Aikooko komissio muuttaa käytäntöään, jonka mukaan se antaa kansainvälisten järjestöjen käyttöön miljoonien suuruisia summia ilman valvontaa? - Mitä maksuja (summittain eriteltyinä) EU on suorittanut YK:n toimielimille viimeisten 10 vuoden aikana? Komission jäsenen Manuel Maríninkomission puolesta antama vastaus (15. tammikuuta 1999) Komissio tekee parhaillaan yksityiskohtaista tutkimusta kunnianarvoisan jäsenen esittämästä ongelmasta ja ilmoittaa hänelle tuloksesta mahdollisimman pian.
Virallinen lehti nro C 289 , 11/10/1999 s. 0016



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2954/98 esittäjä(t): Gerhard Hager (NI) komissiolle (8. lokakuuta 1998) Aihe: Euro-Jus 2 Eräät esittämääni kysymykseen E-1278/98(1) sisältyvät kohdat jäivät edelleen avoimiksi. Tästä syystä pyydän komissiota vastaamaan seuraaviin kysymyksiin: Komission jäsen Oreja totesi vastauksessaan, että Euro-jus -verkon määrärahoja lisätään vuonna 1998 mm. siksi, että lainopillisten neuvonantajien tuntipalkkioita voitaisiin korottaa. Kuinka komissio perustelee tuntipalkkioiden korottamisen ja mistä määrästä mihin määrään ne korotetaan? Mitä aihealueita käsiteltiin Itävallassa rekisteröidyissä 217 kirjallisessa kysymyksessä? Miten Itävallan toimeksiantoa koskeva tarjouskilpailu järjestettiin yksityiskohtaisesti ja kuinka monta tarjousta siihen jätettiin? Komission jäsenen Marcelino Orejankomission puolesta antama vastaus (7. joulukuuta 1998) Eurojus-verkostoa lujitettiin vuonna 1998 oikeusasiamiehen ilmaistua sille tukensa ja komission asetettua EU:n kansalaisille läheisen tiedotus- ja viestintätoiminnan ensisijaiseksi tavoitteeksi. Hanke on myös Simone Veilin johtaman kansalaisten vapaata liikkuvuutta käsittelevän korkean tason asiantuntijaryhmän suositusten mukainen. Verkoston budjetti kasvoi vastaavasti 195 613 ecusta (vuonna 1997) 552 000 ecuun (vuonna 1998), kun toissijaisten tavoitteiden budjetti jaettiin uudelleen. Budjetin kasvu on mahdollistanut maantieteellisen kattavuuden laajentamisen ja se on keskimääräisesti kaksinkertaistanut Eurojus-konsulttien Euroopan kansalaisten neuvomiseen sekä kaikkien jäsenmaiden kansalaisten kasvavaan kysymysmäärään pohjautuvaan tutkimukseen käyttämän ajan. Vuonna 1997 Itävallan Eurojus-konsulteille esitettiin 217 kirjallista kysymystä, jotka koskivat pääasiallisesti sosiaalilainsäädäntöä, pääsyä säänneltyjen ammattien harjoittajaksi (tutkintotodistusten tunnustamista, ammatin harjoittamista koskevaa lainsäädäntöä, yrityksen perustamista toiseen maahan), autojen maahantuontia, ajolupien tunnustamista, kiinteän omaisuuden myyntiä sekä syrjintä- ja kilpailuasioita. Kuutta Eurojus-konsulttia, heidän joukossa myös yhtä Eurojus-konsulttia Wieniin, haettiin keskitetysti julkaisemalla ilmoitus Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(2). Wienin Eurojus-konsultin toimeen tuli neljä hakemusta. (1) EYVL C 402, 22.12.1998, s. 104. (2) EYVL S 120, 25.6.1997.
Virallinen lehti nro C 207 , 21/07/1999 s. 0069



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3432/98 esittäjä(t): Jaime Valdivielso de Cué (PPE) komissiolle (24. marraskuuta 1998) Aihe: Tavaroiden vapaa liikkuvuus Kultasepänalalla ei ole yhteisön direktiiviä, jolla yhdenmukaistetaan jalometalleista valmistettujen tuotteiden valmistus ja myynti. Joissakin jäsenvaltioissa on kielletty espanjalaisten tuotteiden myynti turvautumalla maan sisäisiin sääntöihin, joiden mukaan tuotteet tutkitaan (lävistämällä) niiden maahan saapumisen yhteydessä. Tämä käytäntö merkitsee toisaalta lisäkustannusta espanjalaisille tuottajille, koska heidän tuotteensa on jo tutkittu riippumattomissa laboratorioissa Espanjan lainsäädännön mukaisesti. Toisaalta se merkitsee sitä, että on mahdotonta viedä huomattavaa osaa tuotannosta (kulta- ja hopeakorut, korukellot jne.), koska tuotteet vahingoittuvat korjaamattomasti, kun niitä kontrolloidaan tällä tavoin. Mitä erityistoimia komissio valmistelee jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen yhdenmukaistamiseksi ja tällaisen käytännön lopettamiseksi?
Virallinen lehti nro C 207 , 21/07/1999 s. 0048



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3300/98 esittäjä(t): Graham Watson (ELDR) komissiolle (10. marraskuuta 1998) Aihe: Slovakiasta tulevia matkailijoita koskevat vaatimukset Mikä on komission näkemys siitä, että Yhdistynyt kuningaskunta esitti tässä kuussa Slovakiasta saapuvia matkailijoita koskevan viisumivaatimuksen? Ovatko muut jäsenvaltiot toteuttaneet vastaavia toimia? Eikö tällaista toimenpidettä olekin pidettävä erityisen kielteisenä, kun otetaan huomioon Slovakian äskettäinen hallituksen vaihdos? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (28. tammikuuta 1999) Neuvoston asetuksessa (EY) 2317/95, annettu 25 päivänä syyskuuta 1995(1), kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ylittäessään jäsenvaltioiden ulkorajat(2), on liitteenä luettelo maista, joiden kansalaiset ovat viisumipakon alaisia kaikissa jäsenvaltioissa. Asetuksessa jäsenvaltiot oikeutetaan päättämään viisumipakosta niiden maiden kansalaisille, joita ei ole mainittu luettelossa. Yhdistynyt kuningaskunta on käyttänyt tätä oikeutta, eikä komissio aio kommentoida Yhdistyneen kuningaskunnan aloitetta, joka kuuluu sen yksinomaiseen toimivaltaan. Komission saamien tietojen mukaan myös Irlanti on päättänyt vaatia viisumin Slovakian kansalaisilta. (1) 10. kesäkuuta 1997 antamassaan tuomiossa (asia C-392/95) tuomioistuin hyväksyi parlamentin kanteen ja kumosi asetuksen (EY) 2317/95. Tuomioistuin on kuitenkin pitänyt kumotun asetuksen oikeusvaikutukset voimassa siihen asti, kunnes neuvosto antaa asiassa uuden säädöksen. (2) EYVL L 234, 3.10.1995.
5.

Alankomaiden verolainsäädännön mukaan muissa maissa sijaitseviin tytäryhtiöihin liittyvä voitonjako ja myyntivoitto on vapautettu veroista kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi. Tämä kaksinkertaisen verotuksen vähentämiseen tähtäävä periaate on kansainvälisesti hyväksytty periaate, ja joissakin muissa jäsenvaltioissa on samankaltaisia järjestelmiä. Alankomaiden ”holdingjärjestelmän” yhdenmukaisuus jäsenvaltioiden haitallisen verokilpailun estämiseksi sopimien yritysverotukseen sovellettavien menettelysääntöjen kanssa on tutkittu tarkkaan. Tutkinnan tuloksena todettiin, että Alankomaiden pitäisi tiukentaa väärinkäytöksiä estäviä toimenpiteitään tämän järjestelmän osalta. Alankomaat on nyt tehnyt niin.
4.

Vuonna 1992 alkanut prosessi yhteisen maatalouspolitiikan uudistamiseksi on epäilemättä eduksi maailmankaupalle ja tarjoaa uusia mahdollisuuksia kehitysmaille. Kehitysmaiden tilanteissa ja ongelmissa on kuitenkin maakohtaisia eroja, minkä vuoksi myös yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen vaikutukset voivat olla erilaisia kulloisestakin kehitysmaasta riippuen. Tukeakseen erityisesti vähiten kehittyneitä maita EU on tarjonnut monenlaisia sekä etuuskaupassa että yleisemmissä kehittämiseen liittyvissä asioissa sovellettavia myönnytyksiä. EU tosiasiallisesti tuo kehitysmaista eniten maataloustuotteita ja osallistuu eniten kehitystyön ja yhteistyön rahoittamiseen maailmassa. Näiden toimenpiteiden tavoitteena on muun muassa vahvistaa infrastruktuuria, instituutioita ja koulutusta. Hätäavun osalta EU noudattaa tarkoin kansainvälistä säännöstöä, jonka mukaan elintarvikeapua on käytettävä rakentavasti.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/914

(2004/C 84 E/1011)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0925/04

esittäjä(t): Franz Turchi (UEN) komissiolle

(26. maaliskuuta 2004)

Aihe: Verenvuototautipotilaiden lääkehoito

Verenvuototauti on periytyvä synnynnäinen sairaus, johon liittyy runsasta verenvuotoa ja johon ei ole olemassa parannuskeinoa geeni- ja biotekniikan alan huomattavista edistysaskelista huolimatta. Veren-vuototautipotilaiden oireiden helpottamiseen käytettävät erikoislääkkeet ovat erittäin kalliita, ja potilaat eivät voi käyttää niitä samoin edellytyksin kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa.

Verenvuototauti aiheuttaa voimakkaita fyysisiä kipuja jo yksivuotiaille potilaille, ja se johtaa parantumattomaan liikuntakyvyttömyyteen, jos sitä ei hoideta asianmukaisilla lääkkeillä varhaislapsuudesta alkaen.

Voiko komissio ilmoittaa, mitä laajentumisen jälkeen tapahtuu? Onko Euroopan unioniin liittyvissä maissa riittävästi lääkkeitä väestön tarpeisiin nähden, vai ilmeneekö kyseisten lääkkeiden käytössä merkittäviä eroja?

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(29. huhtikuuta 2004)

Geenitekniikan ja biotekniikan alalla saavutetut tulokset auttavat useiden tautien hoitotapojen parantamisessa, ja uusin kehitys on rohkaisevaa. Tämä pätee myös verenvuototaudin hoitoon tarkoitettuihin lääkkeisiin.

Periaatteessa komissio ei näe mitään erityistä syytä huoleen tämän taudin hoitoon tarkoitettujen lääkkeiden saatavuuden suhteen laajentumisen jälkeen. Päinvastoin, ihmisille ja eläimille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön luvananto- ja valvontamenettelyistä sekä Euroopan lääkearviointiviraston perustamisesta 22 päivänä heinäkuuta 1993 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2309/93 (1) käyttöön otetun keskitetyn eurooppalaisen lääkkeiden luvanantomenettelyn mukaisesti sallitut lääkkeet on saatettava uusien jäsenvaltioiden markkinoille vastaavalla tavalla kuin muualla EU:ssa. Verenvuototaudin hoidon järjestäminen on jäsenvaltioiden vastuulla, joten hoitotavat saattavat vaihdella.

(1) EYVL L 214, 24.8.1993.
4.

Voiko vahinkoa kärsinyt maahantuoja, joka on kaiken lisäksi jo maksanut tavaroista niiden toimittajalle, saada korvausta ansionmenetyksestä, joka on aiheutunut siitä, että hän on toimittanut asiakkaidensa tilaukset myöhässä?
2.

Polkumyyntitulleja sovellettaessa yhtenä perusteena käytetään tuotteen alkuperää, joka on määriteltävä yhteisössä voimassa olevien, muun kuin etuuskohtelun piiriin kuuluvien alkuperäsääntöjen mukaisesti. On kuitenkin erotettava alkuperä etuuskohteluun oikeuttavasta alkuperästä. Etuuskohteluun oikeuttavan alkuperän perusteella tietyille kolmansista maista tuotaville tuotteille myönnetään tullietuuskohtelu. Mikäli tuotteeseen sovelletaan polkumyyntitullia, maahantuojan on itse ilmoitettava tuotteen alkuperä, joka on merkittävä tuotteiden maahantuonnin yhteydessä esitettävän hallinnollisen yhtenäisasiakirjan 16 kohtaan. Tullikoodeksissa ei suoraan määrätä alkuperätodistusten käytöstä. Näin ollen tuonti-ilmoituksen tueksi esitettyihin alkuperätodistuksiin ei voida vedota. Tuotteen alkuperää koskeva todistustaakka kuuluu maahantuojalle, jonka on ilmoitettava tuotteen alkuperä hallinnollisessa yhtenäisasiakirjassa. Tuontijäsenvaltion tulliviranomaisilla, jotka ovat vastuussa asianomaisen esittämän tuonti-ilmoituksen tutkimisesta, on yhteisön tullikoodeksin 68 artiklan (2) mukaisesti oikeus suorittaa tarpeellisiksi katsomansa tarkistustoimet. Tullikoodeksin 220 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaan tullivelkoja ei kirjata tileihin jälkikäteen, mikäli velan maksamisesta vastuussa ollut henkilö on toiminut vilpittömässä mielessä tai mikäli toimivaltaiset viranomaiset ovat erehtyneet. Van der Rijkenin tapauksessa Alankomaiden tulliviranomaisille esitetyt todistukset oli saatu Suomesta, Espoon kauppakamarilta, jota ei voida katsoa edellä mainitussa tullikoodeksin 220 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetuksi toimivaltaiseksi tulliviranomaiseksi, koska se ei ole toimittanut sellaisia oikeudellisesti sitovia asiakirjoja, jotka voitaisiin ottaa huomioon kyseisen tullivelan kantamisessa. Toimivaltaiset viranomaiset voivat tullikoodeksin 78 artiklan mukaan suorittaa tarkastuksia myös jälkikäteen tuonti-ilmoituksen hyväksymisestä huolimatta. Alankomaiden tulliviranomaisten ei voida katsoa toimineen virheellisesti tullikoodeksin 220 artiklan 2 kappaleen b alakohdassa tarkoittamassa mielessä vain siksi, että he hyväksyivät tuonti-ilmoituksen. Päinvastoin, Alankomaiden tulli, jolla oli epäilyksiä tuotteiden alkuperästä, toimi täysin normaalisti suorittaessaan tarkempia tarkastuksia tuotteiden alkuperästä. Näiden tarkastusten tulokset vahvistivat, että tuotteet olivat kiinalaista alkuperää.
a)

Uusien päästöstandardien soveltaminen vanhoihin ajoneuvoihin ja jälkiasennukset: — Voimassa olevia pakollisia tai tulevia päästöstandardeja, joista säädetään direktiivissä 1999/96/EY (2), voidaan soveltaa ainoastaan uusiin raskaisiin ajoneuvoihin tyyppihyväksynnän yhteydessä, minkä tarvoitteena on tällaisten ajoneuvojen esteetön myynti koko EU:ssa. — Euro 4-, Euro 5- tai Euro 6 -standardien soveltaminen vanhoihin ajoneuvoihin, joille on myönnetty tyyppihyväksyntä aiemmin voimassa olleiden Euro 0-, Euro 1- tai Euro 2 -standardien mukaisesti, ei ole helppoa. Yhtenä vaihtoehtona on jälkiasennus, mutta Euro 0-, Euro 1- tai Euro 2 -standardin mukaiseen ajoneuvoon ei voida asentaa jälkikäteen päästöjenkäsittelylaitteita, jotta se noudattaisi kaikkia Euro 4-, Euro 5- ja Euro 6 -standardeille asetettuja päästöraja-arvoja. Hiukkassuodattimen avulla voidaan kuitenkin vähentää hiukkaspäästöjen määrää mahdollisesti Euro 3 -tasoon ja Euro 2 -standardin mukaisen moottorin ollessa kyseessä Euro 4 -tasoon. — Vanha Euro 0-, Euro 1- tai Euro 2 -standardin mukainen moottori voidaan vaihtaa Euro 4-, Euro 5- tai Euro 6 -standardin mukaiseen moottoriin, jos ajoneuvon koriin ylipäätään on mahdollista asentaa vaaditunlainen uusi moottori. Tätä ei kuitenkaan voida pitää kustannustehokkaana vaihtoehtona raskaiden ajoneuvojen alan toimijoille. — Yhteisön lainsäädännössä ei tällä hetkellä säädetä vaihtoa tai jälkiasennusta koskevista vaatimuksista. Jäsenvaltiot voivat itse hyväksyä jälkiasennusta koskevia säännöksiä kansallisessa lainsäädännössään ilmoitusmenettelyä noudattaen. On suositeltavaa, ettei tällaisissa toimissa keskitytä yhteen tiettyyn päästöön vaan pyritään kokonaisvaltaisesti edistämään useita erilaisia päästöjä rajoittavien laitteiden käyttöönottoa. — Jälkiasennuksia käsitellään komission käynnistämän Puhdasta ilmaa Eurooppaan -ohjelman yhteydessä. Ohjelman odotetaan vuoden 2005 ensimmäisellä puoliskolla tuottavan tulokseksi raportin aihekohtaisesta strategiasta ilmansaasteiden vähentämiseksi. — Arvoisa parlamentin jäsen esittää yleiskattavaa ehdotusta, jonka mukaan kaikkiin vanhoihin raskaisiin ajoneuvoihin olisi asennettava hiukkassuodattimet. Koska tällaista ehdotusta on käsiteltävä jäsenvaltioiden tasolla, komissio ei voi ottaa kantaa siihen, kannattavatko jäsenvaltiot sitä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/557

(2004/C 84 E/0635)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0252/04

esittäjä(t): Raquel Cardoso (PPE-DE) komissiolle

(3. helmikuuta 2004)

Aihe: Natura 2000 -verkoston rahoitus

Toukokuun 21. päivänä 1992 annetun luontotyyppidirektiivin 92/43/ETY (1) 8 artiklassa säädetään Natura 2000 -verkoston yhteisrahoituksesta. Komission oli määrä antaa vuoden 2003 työohjelmansa mukaisesti syyskuuhun mennessä tiedonanto Natura 2000 -verkoston rahoituksesta.

Useat jäsenvaltiot ovat perättäisissä ympäristöneuvoston kokouksissa pyytäneet komissaari Margot Wallströmiltä selitystä Natura 2000 -verkoston rahoitustarpeita koskevasta komission vastauksesta. Komissio on antanut ilmeisen epätyydyttäviä vastauksia.

Sitoutuuko komissio antamaan tiettyyn päivämäärään mennessä tiedonannon Natura 2000 -verkoston rahoituksesta täyttääkseen kuudennen ympäristöasioita koskevan toimintaohjelman mukaiset tavoitteet?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(2. maaliskuuta 2004)

Komissio on sitoutunut antamaan Natura 2000 -verkoston rahoitusta koskevan tiedonannon vuonna 2004. Ehdotusta on siirretty eteenpäin vuoden 2003 työohjelmasta. Tiedonannon on määrä valmistua vuoden 2004 ensimmäisellä puoliskolla.

(1) EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7.
—

Komission käsitys siitä, että Vatikaanivaltioon suuntautuvan viennin määrä on kohtuullinen, perustuu Euroopan yhteisöjen tilintarkastustuomioistuimen päätelmiin. Tässä yhteydessä on aiheellista viitata Euroopan tulliliiton (ECA) erityiskertomukseen nro 2/93 (8), jonka kohdassa 6.22 mainitaan seuraavaa: ”Vatikaanivaltion tullietuuksista pääsevät osallisiksi itse kaupunkivaltion vakinaiset asukkaat (noin 600 henkilöä) sekä henkilöt, jotka pysyvästi tai tilapäisesti asuvat muissa rakennuksissa (keskimäärin noin 20 000 henkilöä vuosittain opiskeluun, uskonnolliseen perehdyttämiseen, viranhoitoon jne. liittyvistä syistä). Myös Pyhän Istuimen virastojen ja Vatikaanivaltion hallinnon palveluksessa olevilla tai niiden maksamaa eläkettä nauttivilla Italian kansalaisilla ja heidän perheenjäsenillään on oikeus käyttää Vatikaanivaltion liikkeiden palveluja. Tällaisia henkilöitä arvioidaan olevan noin 12 000.” Voidaan päätellä, että nämä luvut ovat edelleen voimassa tai mahdollisesti jopa kasvaneet. Tällaiseen väestömäärään nähden ilmoitettuja lukuja voidaan pitää kohtuullisina.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/312

(2004/C 84 E/0360)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-0134/04

esittäjä(t): Mario Borghezio (NI) komissiolle

(20. tammikuuta 2004)

Aihe: Parmalatin romahdus ja Bankitalian riittämätön valvonta

Italialaisen Parmalat-yhtymän taloudellinen romahdus on tuonut ilmi vakavia puutteita Bankitalian valvonnassa, jota se on kohdistanut Italian pankkijärjestelmän ja Parmalat-yhtymän välisiin suhteisiin. Pörssin valvontaelin Consob on valittanut saaneensa Italian keskuspankilta kieltävän vastauksen tiedon-saantipyyntöönsä, joka koski Bankitalian ”riskikeskuksen” hallussa olevia Parmalat-yhtymän selvityksiä.

Voiko komissio ilmoittaa selvästi, mikä sen kanta on tehtävistä, joita kaikkien jäsenvaltioiden keskuspankkien on vielä hoidettava yhdenmukaisesti?

Katsooko komissio, että joka jäsenvaltioon on tarpeen perustaa aidosti riippumaton viranomainen, jonka tehtävänä olisi taata ja turvata säästäjien oikeudet?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(4. maaliskuuta 2004)

Komissio huomauttaa, että rikostutkinta Italian tuomioistuimissa Parmalat-yhtymän tappioihin liittyvien vastuukysymysten arvioimiseksi on yhä meneillään. Lisäksi Italiassa pohditaan edelleen, mikä ja kuinka suuri vaikutus Banca d'Italialla oli Parmalatin valvonnan tehokkuuteen. Siksi komissio katsoo, että sen on ennenaikaista ja asiaankuulumatonta ilmaista kantaansa tapaukseen.

Yleisemmin on jäsenvaltioiden vastuulla päättää, kuinka pankkien, muiden rahoituslaitosten ja pörssiyhtiöiden valvonta tulisi EU:n pankkidirektiiveissä (1) sekä arvopaperi-, kirjanpito- ja tilintarkastus-direktiiveissä ja -asetuksissa säädettyjen periaatteiden pohjalta järjestää, niin että saavutetaan toiminnan vakauden tehokasta valvontaa sekä markkinoiden eheyttä ja avoimuutta koskevat tavoitteet, mikä on tärkeää säästäjien ja investoijien suojan sekä rahoitusjärjestelmän vakauden turvaamiseksi. Näihin periaatteisiin kuuluvat valvontaviranomaisten välistä yhteistyötä ja tietojen vaihtoa koskevat säännökset sekä velvoite ammattisalaisuuden säilyttämisestä valvonnassa.

(1) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/12/EY, annettu 20 päivänä maaliskuuta 2000, luottolaitosten liiketoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta, EYVL L 126, 26.5.2000.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/173

(2004/C 84 E/0213)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0196/04

esittäjä(t): Ward Beysen (NI) komissiolle

(29. tammikuuta 2004)

Aihe: Vuokratyöntekijöitä koskeva direktiivi

Kuuluvatko eläkkeet, muut edut ja ylityöstä maksettavat korvaukset palkan määritelmän ulkopuolelle? Jos vastaus on myönteinen, aikooko komissio jättää nämä tarkoituksella direktiiviehdotuksen ulkopuolelle?

Jos edellä mainittuja kohtia ei ole tarkoituksella jätetty ehdotuksen ulkopuolelle, onko niiden soveltaminen (tai soveltamatta jättäminen) jäsenvaltioiden tehtävä tai onko ne määriteltävä työehtosopimuksissa? Jos vastaus on myönteinen, aikooko komissio mainita tämän ehdotuksessa selvästi?

Aikooko komissio toteuttaa olennaisten työolojen ja työehtojen vertailun mieluummin yleisenä vertailuna kuin eri osa-alueisiin kohdistuvana vertailuna?

Aikooko komissio selvittää direktiiviehdotuksessa, että vuokratyöntekijöille olisi maksettava heidän pätevyytensä, asiantuntemuksensa ja työn luonteen mukaisesti, mikä merkitsisi sitä, että joissakin tilanteissa heidän palkkionsa voisi olla alhaisempi kuin vakituisille työntekijöille maksettava palkkio?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(4. maaliskuuta 2004)

Arvoisa parlamentin jäsen esittää komissiolle useita kysymyksiä vuokratyöntekijöiden työoloja koskevan direktiiviehdotuksen säännöksistä.

Palkan määritelmän osalta komissio on todennut, että jäsenvaltiot ovat neuvoston kanssa käymiensä neuvotteluiden aikana katsoneet asianmukaiseksi täsmentää, että syrjimättömyyden periaatetta ei sovelleta ammatillisiin sosiaaliturvajärjestelmiin, ei myöskään ammatillisiin eläkejärjestelmiin, ammatillisiin sairausvakuutusjärjestelmiin eikä taloudellisiin osallistumisjärjestelmiin. Toisaalta taas on aina ollut selvää, että palkan määritelmä kattaa ylityön. Missään vaiheessa ei ole ollut tarkoitus säätää muusta tai ottaa käyttöön poikkeuksia.

Yleisten työolojen ja työehtojen osalta on aiheellista viitata komission muutettuun ehdotukseen. Syrjimättömyyden periaate on muotoiltu uudelleen niin, ettei työolojen ja työehtojen vertailu ole enää tarpeellista. Vuokratyöntekijään sovelletaan samoja olennaisia työoloja ja työehtoja kuin sellaiseen työntekijään, jonka vuokraava yritys rekrytoi suoraan samaan työpaikkaan. Viitekohtana pidetään tällöin vuokratyöntekijän hallussa olevaa työpaikkaa. Vuokratyöntekijän tilannetta ei siis enää verrata vuokraavan yrityksen mahdollisen vastaavan työntekijän tilanteeseen, vaan keskeisellä sijalla on niiden olennaisten työolojen ja työehtojen määrittely, joita vuokraavan yrityksen olisi pitänyt soveltaa, jos se vuokratyöntekijän sijaan olisi rekrytoinut suoraan työntekijän samaan työpaikkaan samaksi ajanjaksoksi.