FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 33/238

(2004/C 33 E/244)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2234/03

esittäjä(t): Bartho Pronk (PPE-DE) komissiolle

(7. heinäkuuta 2003)

Aihe: Alankomaiden yleisen vanhuusvakuutuslain mukaisten eläkkeiden saanti Kreikassa

Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 (1) mukaan lakisääteiset eläkkeet on anottava sosiaalivakuutuksesta vastuussa olevassa virastossa siinä jäsenvaltiossa, joka on hakijan asuinvaltio. Henkilön, joka on saanut vanhuus-vakuutuslain mukaiset oikeudet Alankomaissa, mutta asuu 65-vuoden ikäisenä Kreikassa, on haettava alankomaalaista eläkettä IKAsta, Kreikan sosiaalivakuutuksesta vastuussa olevasta virastosta. Kreikan IKAn hakuprosessi vie paljon aikaa, jopa kaksi vuotta. Oikeus Kreikan vanhuuseläkkeeseen ei vaikuta alankomaalaisen eläkkeen määrään.

1. Jakaako komissio näkökantani, että edellä mainittu menettely on tarpeettoman hankala ja aikaa vievä ja vaarantaa eläkeläisten taloudellisen turvallisuuden?

2. Eikö olisi parempi menetellä siten, että yleisen vanhuusvakuutuslain mukaiset eläkkeet voisi hakea suoraan Alankomaiden sosiaalivakuutuslaitoksesta SVB:stä? Jos olisi, niin miksi niin ei tehdä? Jos ei olisi, niin miksi?

3. Missä määrin komissio katsoo, että tällainen menettely rajoittaa työntekijöiden vapaata liikkuvuutta?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(12. elokuuta 2003)

Komissio ilmoittaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että yhteisön sosiaaliturvasäännöksissä, toisin sanoen sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 1408/71 (2), sekä asetuksen N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä 21 päivänä maaliskuuta 1972 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 574/72 (3), ei säädetä jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmien yhdenmukaistamisesta vaan yksinomaan jäsenvaltioiden kansallisten järjestelmien yhteensovittamisesta, jotta kansalaisilla olisi mahdollisuus käyttää parhaalla mahdollisella tavalla oikeuttaan liikkua vapaasti jäsenvaltioiden alueella. Jäsenvaltiot voivat siis järjestää sosiaaliturvajärjestelmänsä vapaasti. Yhteisön lainsäädännössä on kuitenkin säädetty erilaisia sääntöjä ja periaatteita, joita jäsenvaltioiden tulee noudattaa omaa toimivaltaansa käyttäessään. Neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 574/72 säädetään, että eläkehakemukset tulee esittää asuinvaltion toimivaltaisessa laitoksessa. Mikäli asianomainen on työskennellyt ja ollut vakuutettuna kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa, oleskelupaikan toimivaltainen laitos lähettää hakemuksen edelleen jokaisen sellaisen jäsenvaltion toimivaltaiselle laitokselle, jonka alueella asianomainen on ollut vakuutettuna. Tämän menettelyn tavoitteena on se, ettei siirtotyöläisen tarvitse tehdä erillistä eläkehakemusta jokaisessa jäsenvaltiossa, jossa hän on työskennellyt, ja että oleskelupaikan laitos voi sovittaa yhteen kaikkien kyseessä olevien laitosten eläkehakemuskäsittelyn. Jos asianomainen ei kuitenkaan ole koskaan työskennellyt jäsenvaltiossa, jonka alueella hän oleskelee, hän voi lähettää hakemuksensa sen jäsenvaltion laitokseen, jossa hän on viimeksi ollut vakuutettuna.

Siirtotyöläisten eläkehakemukset tulee käsitellä toimivaltaisissa laitoksissa kohtuullisessa ajassa, jotta asianomaiset voivat nauttia heille kuuluvista etuuksista. Tässä yhteydessä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 574/72 50 artiklassa säädetään useista toimenpiteistä, jotka nopeuttavat toimivaltaisissa laitoksissa tapahtuvaa eläkehakemusten käsittelyä ja useiden jäsenvaltioiden laitosten välistä hakemusten siirtoa. Siirtotyöläisten sosiaaliturvan hallintotoimikunnan päätöksessä N:o 118 (4) kyseisen artiklan soveltamisedellytykset on täsmennetty. Jotta täydellinen asiakirja-aineisto voitaisiin koota mahdollisimman nopeasti, on säädetty muun muassa, että asianomainen voi jättää eläkehakemuksen vuotta ennen hyväksytyn eläkeiän saavuttamista. Hallintotoimikunta tutkii parhaillaan ehdotusta päätökseksi, jonka tavoite on uudistaa ja selkeyttää jäsenvaltioiden toimivaltaisten laitosten yhteistyömenettelyä eläkehakemusten käsittelyn optimoimiseksi ja nopeuttamiseksi.

(1) EYVL L 149, 5.7.1971, s. 2.

(2) Asetus on saatettu ajan tasalle 2 päivänä joulukuuta 1997 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97, EYVL L 28, 30.1.1997, ja sitä on viimeksi muutettu 5 päivänä kesäkuuta 2001 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1386/2001, EYVL L 187, 10.7.2001.

(3) EYVL L 74, 27.3.1971. Asetus on saatettu ajan tasalle 27 päivänä kesäkuuta 1997 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1290/97, EYVL L 176, 4.7.1997, ja sitä on viimeksi muutettu 5 päivänä kesäkuuta 2001 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1386/2001, EYVL L 187, 10.7.2001.

(4) EYVL C 306, 12.11.1983.