Virallinen lehti nro C 134 , 30/04/1998 s. 0092



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3132/97 komissiolle esittäjä(t): Jean Baggioni (UPE) (13. lokakuuta 1997) Aihe: Saaristoverkkojen rahoittaminen RECITE I:stä rahoitettu EURISLES-verkko ei voi saada rahoitusta RECITE II:sta, koska asianomaisia alueita on liian paljon ja koska verkkoa ei hyväksytty TERRA-tarjouskilpailun yhteydessä. Voiko komissio selittää, miksi saaristoverkolle ei anneta rahoitusta, vaikka se täytti edellytykset varojen saamiseksi yhteisöltä RECITE I:n yhteydessä kaudella 1992 - 1994? Lisäksi komissio kieltäytyi rahoittamasta tilastollista tutkimusta indikaattoreista, joilla oli tarkoitus mitata saaristossa ja äärialueilla olemisen kustannukset (tutkimus toteutettiin näin ollen yksinomaan alueellisella rahoituksella). Näitä kieltäytymisiä on vaikea käsittää, varsinkin kun komissio itse on arvioinut verkon kautta toteutetun toiminnan ja yhteistyön sääntöjen mallikelpoisuuden ja kun verkon dynaamisuus näkyy saarien siihen kuuluvien paikalliselinten määrän huomattavana kasvuna. Koska Amsterdamin huippukokouksessa päätettiin ottaa saaristoalueet uudistettavaan sopimukseen Euroopan unionista, vaikuttaa paradoksaaliselta jatkaa tällaisia kieltäytymisiä, jotka ovat täysin ristiriitaisia sen kanssa, että taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tavoitteen puitteissa on otettava huomioon saarien kärsimät haitat. Komission jäsenen Monika Wulf-Mathiesin komission puolesta antama vastaus (21. marraskuuta 1997) On syytä korostaa sitä, että Eurisles-verkkoon osallistuvat tahot eivät ole pyytäneet komissiota rahoittamaan pilottihanketta RECITE II:sta. Eurisles-verkon osanottajat olivat esittäneet hankeluonnoksen, joka koostui liian monesta alueesta ja jolla jatkettiin olennaisilta osin vuosien 1992-1994 pilottihanketta. Se ei siten ollut enää vuonna 1997 koeluonteinen hanke. Lisäksi RECITE II -ohjelman edellytyksistä päätettiin RECITE I:stä saatujen kokemusten perusteella, jotka ovat osoittaneet liian monien osapuolten yhteistyön olevan hyvin monimutkaista. RECITE II:ssa rajoitettiin lisäksi yhteistyöalueiden määrä seitsemään. Saaristoalueet ehdottivat toteutettavaksi hankkeita RECITE II:n yhteydessä itsenäisesti Eurisles-verkosta riippumatta. Ennakolta laadun perusteella valituista 56 hankkeesta 14 toteutetaan yhteistyössä saaristoalueiden, erityisesti Korsikan, Kreetan, Sardinian, Kanarian saarten, Baleaarien sekä Egeanmeren pohjoisosien ja Joonianmeren saarten kanssa. Lisäksi valittiin ennakolta yksi erillinen saaristoverkostoa koskeva pilottihanke, nimittäin Kefalonian, Ithakan, Mallorcan, Madeiran ja Mykonosin saarten yhteinen ¨Five Green Islands¨ *ohjelma. Euroopan aluekehitysrahastosta annetun asetuksen 10 artiklan mukaisesti ((EYVL L 193, 31.7.1993. )) rahoitettujen muiden toimenpiteiden osalta on lisäksi todettava, että Innovaatio-ohjelmaan liittyvästä 130:stä pilottihankkeesta ainakin 12 koskee saaristoalueita. Hankkeista vastaa tai niihin osallistuu seuraavat osapuolet: - uusia työllisyysmahdollisuuksia koskevat pilottihankkeet: Guadeloupe, Korsika, Kanarian saaret, - alueiden välistä kulttuuriyhteistyötä koskevat pilottihankkeet: Korsika, Joonianmeren saaret, Sardinia, Sisilia, Baleaarit, - teknologian siirtoa koskevat pilottihankkeet: Kreeta, Kanarian saaret, Madeira, - tietoyhteiskuntaa koskevat pilottihankkeet: Kreeta, Baleaarit, Sardinia, Guadeloupe, Madeira. TERRA-ohjelman osalta on mainittava, että Eurisles-verkon korkealaatuisesta ehdotuksesta huolimatta komissio ei valinnut sitä, koska sen lisäksi oli esitetty lukuisia hyviä ehdotuksia, jotka koskivat samoja alueellisia ominaispiirteitä. Lisäksi komissio otti huomioon, että yhteisön etuna on edistää uusien alueellisten yhteisöjen välisiä kumppanuussuhteita. Komissio pyrki tällä tavoin varmistamaan ohjelman määrärahojen jakautumisen eri aloille tasapainoisemmin. On totta, että komissio ei pystynyt myöntämään taloudellista tukea saaristoa ja äärialueita koskevien indikaattorien tilastolliseen tutkimukseen. Tällainen hanke, joka liittyisi yksinomaan erityisiin maantieteellisiin alueisiin, poikkeaisi vakiintuneesta käytännöstä, jonka tavoitteena on kehittää yhteinen ja kaikille alueille sovellettava sosiaalis-taloudellisten indikaattorien kehys. Vaikka suoranaista taloudellista tukea ei voitu myöntää, kyseiselle järjestölle tarjottiin käytännön neuvoja sen ehdotusten kehittämiseksi. Taloudellista tukea on myönnetty lisäksi äärialueiden (muiden muassa Ranskan merentakaiset departementit) ammattiluokkien tutkimukseen syrjäisestä sijainnista tuotantoaloille aiheutuvien lisäkustannusten selvittämiseksi ja näitä haittoja vähentävien alueiden välisten yhteistyötoimien määrittämiseksi (jotta voitaisiin helpottaa näiden alueiden pääsyä sisämarkkinoille tuotannon edistämistä koskevien koordinoitujen toimenpiteiden avulla). Tämän hankkeen rahoittaminen ei kuitenkaan aiheuta komissiolle ylimääräisiä kustannuksia sikäli kuin määrärahat ovat peräisin vuonna 1994 hyväksytyistä Ranskan merentakaisia departementteja koskevista yhtenäisistä ohjelma-asiakirjoista. Tämän yhteisön saaristoalueisiin liittyviä tutkimuksia ja pilottihankkeita koskevan yleiskatsauksen perusteella voidaan todeta, että vaikka kaikkia näiden alueiden ehdotuksia ei ole voitu toteuttaa, monia niistä on kuitenkin rahoitettu. Kyse ei selvästikään ole siitä, että rahoituksesta olisi kieltäydytty järjestelmällisesti, vaan tämä tilanne johtuu komission rahoitusta koskevista säännöistä * rahoitus on suunnattava sellaisiin hankkeisiin, jotka osoittautuvat parhaiksi.