KIRJALLINEN KYSYMYS E-2317/00

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) neuvostolle

(11. heinäkuuta 2000)

Aihe: Euroopan osallisuuden välttäminen Kolumbian sisäisissä konflikteissa

1. Onko neuvosto tietoinen, että erääseen Euroopan unionin jäsenvaltioon kuuluva alue on joutunut yhä enemmän mukaan Kolumbian sisäisiin asioihin puuttumiseen Yhdysvaltain taholta, sillä Alankomaiden kuningaskuntaan kuuluvia Karibian saaria Arubaa ja Curacaoa käytetään hyökkäystukikohtina (nk. Forward Operating Location) lentokoneille, jotka levittävät jatkuvasti kasvimyrkkyjä eteläisen Kolumbian alueelle, jota hallitsee suurten yritysten etuja ja demokratian puutetta vastaan taisteleva vastarintaliike FARC (lähde: TV-kanava Nederland 1; ajankohtaisohjelma Netwerk, 21.6.2000)?

2. Onko neuvosto lisäksi tietoinen, että tämän intervention seurauksena

a) jokaisen myrkynlevityksen jälkeen aikuiset sairastuvat ja pienet lapset kuolevat nopeasti;

b) mahdollisuus viljellä muita kasveja (kuten maniokkia, banaaneja ja muita hedelmiä) kuin kokapensasta huononee huomattavasti, mistä syystä maanviljelijät tulevat yhä enemmän riippuvaiseksi huumekaupasta ja nykyinen 100 000 hehtaarin kokapensaan viljelyalue laajenee entisestään;

c) FARC:in yrityksistä lopettaa kokapensaan viljely tulee lähes turhia;

d) jäljellä oleva sademetsä saastuu myrkystä ja sitä raivataan kaskeamalla yhä lisää, jotta saataisiin lisää viljelymaata, joka ei vielä ole myrkyllistä;

e) Kolumbian hallituksen ja FARC:in väliset rauhanneuvottelut, joissa hallitus lähtee siitä, että FARC ei ole yhteydessä huumemafiaan, vaikeutuvat ja hidastuvat?

3. Onko neuvosto tietoinen, että Alankomaiden parlamentille tullaan tekemään ehdotus jatkaa Alankomaiden ja Yhdysvaltain välistä sopimusta vielä 10 vuotta (edellinen sopimus on loppunut huhtikuussa 2000), jotta Kolumbian ylle tehtäviä lentoja voidaan jatkaa ja jotta Aruban ja Curacaon saarilla asemapaikkaansa pitäviä yhdysvaltalaisia suojellaan ennalta rikos- ja siviilioikeudellisilta toimenpiteiltä?

4. Katsooko neuvostokin, että on tehtävä selvä ero yhtäältä Kolumbiasta peräisin olevien kovien huumeiden Aruban ja Curacaon kautta Eurooppaan tapahtuvan kuljetuksen ja toisaalta erästä Kolumbian osaa hallitsevaa liikettä vastaan kohdistuvan ulkomaisen intervention välillä niin, että ensin mainittu on toivottava, kun taas toinen ei sitä ole, ja että näin on otettava etäisyyttä Yhdysvaltain kantaan, jonka mukaan sissiliikkeen vastainen taistelu on osa huumeiden vastaista taistelua?

5. Kuinka neuvosto aikoo estää sen, että Eurooppa ei joudu mukaan Kolumbian sisäpolitiikkaan puuttumiseen ulkovaltioiden taholta ja että jäsenvaltioita ehkäistään joutumasta osallisiksi tällaisiin konflikteihin?

Vastaus

(9. marraskuuta 2000)

Euroopan unioni seuraa tiiviisti Kolumbian tilannetta ja pitää yhteyttä Kolumbian hallitukseen, kansalaisyhteiskuntaan ja maassa toimiviin kansalaisjärjestöihin. Unioni on tietoinen Kolumbian vakavista, monitahoisista ja toisiinsa vaikuttavista ongelmista ja katsoo, että niiden ratkaiseminen edellyttää ehdottomasti kokonaisvaltaista lähestymistapaa.

Unioni on ilmoittanut useaan otteeseen aikovansa tukea mahdollisuuksiensa mukaan ja mahdollisimman sopivin keinoin ponnistuksia, jotka tähtäävät ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamiseen perustuvaan rauhanprosessiin Kolumbiassa.

Huumausaineiden torjunnan osalta Euroopan unioni on myös korostanut, että huumeongelma koskettaa suoraan Euroopan valtioita ja niiden kansalaisia ja että sen vastaiset toimet ovat olennaisen tärkeitä. Tämän vuoksi Kolumbia on mukana yleisessä tullietuusjärjestelmässä, ja vuodesta 1990 lähtien se on osallistunut myös kyseisen järjestelmän huumausaineiden torjuntaa koskeviin tilapäisiin lisäjärjestelyihin. Euroopan unionin ja Andien maiden kesken allekirjoitettiin vuonna 1995 kemiallisia lähtöaineita koskeva sopimus, joka on nyt voimassa.

Lisäksi Euroopan unioni on luonut Latinalaisen Amerikan ja Karibian alueen maiden kanssa huumausaineita koskevan yhteistyöjärjestelmän, jonka toimintasuunnitelma hyväksyttiin huhtikuussa 1999 ja jota valtioiden ja hallitusten päämiehet tukivat Euroopan unionin, Latinalaisen Amerikan ja Karibian alueen huippukokouksessa Rio de Janeirossa kesäkuussa 1999. Järjestelmä, jonka toinen kokous pidettiin Lissabonissa 22. ja 23. toukokuuta 2000, tarjoaa molemmille osapuolille keskeiset puitteet huumausaineiden torjunnan koordinoimiseksi.