KIRJALLINEN KYSYMYS E-0565/98 komissiolle esittäjä(t): Karla Peijs (PPE) (4. maaliskuuta 1998)

Aihe: Muiden kuin käteisten maksutapojen yhteydessä esiintyviä petostapauksia koskeva tehokas lainsäädäntö

Jäsenvaltioissa on voimassa hyvin erilaisia lakeja, jotka liittyvät uusien maksutapojen yhteydessä esiintyvien petostapausten vastaiseen toimintaan. Useimmissa jäsenvaltioissa ei ole erityistä rikoslainsäädäntöä, jossa olisi maksukorteille ladattua sähköistä rahaa koskevia määräyksiä. Eri valtioissa noudatettavat menettelyt poikkeavat toisistaan huomattavasti. Lainsäädännön porsaanreiät ja politiikkojen eroavaisuudet aiheuttavat suuria hankaluuksia järjestäytyneen rikollisuuden vastaisessa toiminnassa. Tämä saattaa vaikuttaa kielteisesti suuren yleisön asennoitumiseen uusia maksuvälineitä kohtaan sekä estää yhteismarkkinoiden täyden toiminnan. Sekä kansainvälistä maksukorttijärjestelmää suunnittelevat tahot että Euroopan luotonantoala ovat tiedottaneet asiasta komissiolle jo vuonna 1995.

Komissio on useissa asiakirjoissa painottanut aloitteiden tarvetta tällä alalla. Tässä yhteydessä mainittakoon komission vihreä kirja käytännön järjestelyistä yhtenäisvaluutan käyttöön ottamiseksi (toukokuu 1995, 136 kohta), uusia maksutapoja koskeva komission politiikka (XV/111/96, 21. kesäkuuta 1996, s. 7) ja eurooppalainen elektronisen kaupankäynnin aloite (KOM(97)0157, 49 kohta). Neuvoston järjestäytyneen rikollisuuden vastaista toimintasuunnitelmaa käsittelevässä asiakirjassa (97/C/251/01, hyväksytty 28. huhtikuuta 1997) vaadittiin, että neuvoston ja komission olisi ryhdyttävä käsittelemään kaikkiin maksutapoihin liittyvää petollista käyttöä ja väärentämistä, sähköiset maksuvälineet mukaan lukien.

Voiko komissio ilmoittaa, mihin toimenpiteisiin se aikoo ryhtyä tällä alalla ja ilmoittaa parlamentille, missä määrin asiassa on saavutettu edistystä tähän mennessä?

Komission jäsenen Anita Gradinin komission puolesta antama vastaus (31. maaliskuuta 1998)

Eurooppa-neuvosto hyväksyi Amsterdamin huippukokouksessa kesäkuussa 1997 järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa koskevan toimintasuunnitelman ((Järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa koskeva toimintasuunnitelma, neuvoston hyväksymä 28 päivänä huhtikuuta 1997, EYVL C 251, 15.8.1997. )) ja osoitti näin yhteisön vankkaa sitoutumista johdonmukaiseen ja yhtenäiseen toimintaan. Toimintasuunnitelmassa kehotetaan neuvostoa ja komissiota tutkimaan elektronisiin ja muihin maksuvälineisiin liittyviä petoksia ja väärennöksiä ja ryhtymään niiden johdosta toimenpiteisiin vuoden 1998 loppuun mennessä. Komissio vastaa haasteeseen ehdottamalla asiasta vastaavien toimielinten harkittavaksi laajaa keinovalikoimaa, jonka tarkoituksena on saada aikaan maksutapojen tyydyttävä turvallisuustaso.

Komissio on aloittanut valmistelutyön kaikkien asianosaisten (maksujärjestelmien valmistajien, pienten ja keskisuurten yritysten sekä kuluttajien) kanssa tarkoituksena selvittää ongelman laajuus ja ratkaisumahdollisuudet. Vielä ei olla niin pitkällä, että toteutettavat toimet voitaisiin lyödä lukkoon, mutta komissiolla on jo alustava näkemys asiasta.

Ensinnäkin on vältettävä rajoittumista tiettyihin maksuvälineisiin ja tuotteisiin. Osaratkaisut saattaisivat johtaa siihen, että petosten ja väärennösten tekijät siirtyisivät vain käyttämään muita välineitä ja järjestelmiä. Siksi komissio katsoo, että petosten torjunnassa on otettava huomioon kaikki maksuvälineet, sekä elektroniset että muut.

Ilmiön ymmärtämiseksi koko laajuudessaan on selvitettävä myös, missä muodossa laitonta toimintaa voi esiintyä. Sen lisäksi, että maksuvälineitä käytetään väärin, myös itse maksutapahtumaan tai rikollisen toiminnan valmisteluihin voi liittyä petoksia tai väärennöksiä. Tästä syystä ja alan tekniikan ja palvelujen nopean kehityksen vuoksi komissio katsoo, että rikosten liian yksityiskohtaista määrittelemistä olisi toistaiseksi vältettävä.

Torjunnan tehostamiseksi tarvitaan kansainvälisesti yhdenmukaisia toimia. On kiinnitettävä huomiota yhteisön lähestymistavan sisäiseen johdonmukaisuuteen ja yhtäpitävyyteen. Siksi on erityisen tärkeää, että kaikki asianosaiset (viranomaiset, alan edustajat ja käyttäjät) sovittaisivat yhteen kansainvälisissä yhteyksissä tekemiään aloitteita ja pyrkisivät yksimielisyyteen aina, kun se on mahdollista saavuttaa. Komissio pyrkii muotoilemaan yhtenäisen toimintatavan siten, että yhteistyötä voitaisiin tehdä mahdollisimman laajasti kaikilla tasoilla ja kaikissa muodoissa.

Lopuksi on todettava, että ongelmaa ei voida ratkaista millään yksittäisellä lainsäädännöllisellä tai muulla toimella. On käytävä käsiksi ongelman syihin ja toimittava kokonaisvaltaisesti ja johdonmukaisesti petosten ehkäisemiseksi ja petoksiin syyllistyneiden rankaisemiseksi. Komission tarkoitus on selvittää, onko se, että jäsenvaltioilla ei ole yhtenäistä petostentorjuntaa liittyvää lainsäädäntöä merkittävä puute, ja miten olisi toimittava sen korjaamiseksi.