KIRJALLINEN KYSYMYS E-3408/00

esittäjä(t): Armando Cossutta (GUE/NGL) komissiolle

(7. marraskuuta 2000)

Aihe: Italian kansalaisten karkottaminen Saksasta

Viime keväänä eräs Baden-Württembergissä asuva italialainen perhe karkotettiin Saksasta siksi, että perheen isä oli menettänyt työpaikkansa.

Pariskunnalla oli ollut vakituiset työsopimukset ja he olivat muuttaneet neljän lapsensa kanssa Saksaan hieman yli vuotta aiemmin. Perheen isä jäi kuitenkin työttömäksi onnettomuuden vuoksi ja hän joutui raskaana olevan vaimonsa kanssa hankkimaan tilapäistä työtä eräästä siivousalan yrityksestä.

Kaikesta huolimatta eräänä aamuna poliisit hakivat koko perheen, tutkivat pariskunnan ikään kuin he olisivat olleet pahimman laatuisia rikollisia ja sysäsivät perheen ensimmäiseen Italiaan menevään lentokoneeseen antamatta heidän edes ottaa mukaansa henkilökohtaisia tavaroitaan tai tuttipulloja perheen pienimpiä varten.

1. Mihin toimiin komissio aikoo perustamissopimusten vartijan ominaisuudessa ryhtyä tässä vakavassa tapauksessa, jossa on rikottu Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 2 artiklaa sekä muita voimassa olevia henkilöjen ja työntekijöiden vapaan liikkuvuuden takaavia normeja?

2. Mitä komissio aikoo tehdä nyt, kun tällaisista tapauksista on tulossa yleinen käytäntö joissakin Saksan osavaltioissa?

3. Koska komissio on jo käynnistänyt rikkomusmenettelyn tällaisia epäinhimillisiä karkotuksia vastaan, eikö se katso olevan aiheellista toimia tehokkaammin, jotta voitaisiin estää tällaisten tapausten toistuminen?

4. Voisiko komissio ilmoittaa, määrätäänkö kansalaisten ja työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevissa yhteisön normeissa rangaistuksia jäsenvaltioille, jotka eivät noudata niitä? Jos rangaistuksia ei määrätä, eikö komissio katso olevan välttämätöntä sisällyttää niitä yhteisön voimassa oleviin normeihin lisäkeinona, jotta voitaisiin estää normien rikkominen ja rasististen asenteiden ilmaiseminen, mihin myös (tässä tapauksessa Saksan liittotasavallan) viranomaiset liian usein syyllistyvät?

Anna Diamantopoulou komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-3404/00, E-3405/00, E-3406/00 ja E-3408/00

(22. joulukuuta 2000)

Komissio ei ole tietoinen kyseisestä sisilialaisen perheen tilanteesta, joka on pääpiirteissään kuvattu arvoisien parlamentin jäsenten kysymyksissä. Jos arvoisat parlamentin jäsenet voisivat toimittaa komissiolle yksityiskohtaisia tietoja tapauksesta, komission olisi mahdollista tutkia sitä tarkemmin.

Komissio viittaa vastaukseen, jonka se on antanut Sebastiano Musumecin kirjalliseen kysymykseen P-3394/00(1) ja jossa on selvitys oleskelulupien uusimisen ja peruuttamisen alalla sovellettavasta yhteisön lainsäädännöstä sekä asiaa koskevasta kirjeenvaihdosta, jota on käyty komission ja Saksan viranomaisten välillä. Saksan viranomaiset ovat vastanneet kirjeeseen, joka mainitaan kirjalliseen kysymykseen P-3394/00 annetussa vastauksessa, ja vakuuttaneet komissiolle, että ne ovat kirjoittaneet asiasta osavaltioiden viranomaisille, jotka ovat puolestaan tiedottaneet asiasta omille ulkomaalaisasioista vastaaville viranomaisilleen.

Komissio on käynnistänyt rikkomusmenettelyn Saksaa vastaan tätä aihe-aluetta sivuavassa tapauksessa, joka koskee Italian kansalaisten karkoittamista Saksasta yleisen järjestyksen rikkomisen perusteella. Komissiolla ei ole rikkomusmenettelyn käynnistämisen lisäksi valtuuksia toteuttaa muita toimenpiteitä vaatiakseen jäsenvaltiota noudattamaan yhteisön lainsäädäntöä. Ei ole erityisiä seuraamuksia työntekijöiden vapaata liikkumista koskevien sääntöjen rikkomistapauksia varten; niissä voidaan soveltaa ainoastaan seuraamuksia, joita yleensä sovelletaan tapauksiin, joissa on rikottu yhteisön lainsäädäntöä. Euroopan unionin kansalaiset, jotka ovat työttöminä itsestään riippumattomasta syystä, ovat oikeutettuja sosiaalitukeen, eikä heitä saa sillä perusteella karkottaa jonkin jäsenvaltion alueelta.

Työntekijöiden vapaata liikkumista koskeva oikeus on yhteisön lainsäädännön mukainen perusoikeus. Jokainen kansalainen, joka katsoo, että hänen oikeuttaan vapaaseen liikkumiseen on rikottu, voi esittää valituksen komissiolle tai vetoomuksen parlamentille. Hän voi myös antaa asian kansallisen tuomioistuimen käsiteltäväksi vetoamalla siihen, että kansalliset viranomaiset ovat rikkoneet hänen oikeuksiaan, jotka perustuvat yhteisön lainsäädäntöön, ja siihen, että viranomaisten kuuluu suorittaa hänelle korvaus(2).

Komissio lähettää suoraan arvoisille parlamentin jäsenille ja parlamentin pääsihteeristölle kertomuksensa syrjinnän torjuntaa koskevista jäsenvaltioiden säännöksistä; kertomus sisältää tietoja Saksan toteuttamista toimenpiteistä, joiden avulla tähdätään rasismin, suvaitsemattomuuden ja muukalaisvihan torjuntaan.

(1) EYVL C 136 E, 8.5.2001, s. 229.

(2) Ks. asiat C-9/90, Francovich (Kok. 1991, s. 5357) ja C-48/93, Brasserie du Pêcheur (Kok. 1996, s. 1029).