KIRJALLINEN KYSYMYS E-1714/02 esittäjä(t): Michl Ebner (PPE-DE) komissiolle. Valtiontuet — menettelyjä koskevat määräajat.



Virallinen lehti nro 092 E , 17/04/2003 s. 0083 - 0084



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1714/02 esittäjä(t): Michl Ebner (PPE-DE) komissiolle (13. kesäkuuta 2002) Aihe: Valtiontuet menettelyjä koskevat määräajat Perustamissopimuksen 88 artiklassa (entinen 93 artikla) annetaan Euroopan komissiolle erityiset valtuudet päättää valtiontukien soveltuvuudesta yhteismarkkinoille. Suunnitelmista tuen myöntämiseksi tai nykyisten tukien muuttamiseksi on ilmoitettava komissiolle, eikä suunniteltuja toimenpiteitä saa toteuttaa ennen kuin komissio on antanut asiasta päätöksen. Menettelyjä koskevat määräajat ovat nykyisin hyvin pitkiä, ja ainoa täsmällinen määräaika on komissiolle annetut 20 kuukautta menettelyn päätökseen saattamiselle. Pitkät määräajat aiheuttavat kuitenkin yrityksissä epävarmuutta ja epävakautta. Pitääkö komissio tarpeellisena virtaviivaistaa ja yksinkertaistaa menettelyjä sekä lyhentää määräaikoja kilpailun lisäämiseksi ja talouden vahvistamiseksi? Katsooko komissio, että olisi tarpeen - vahvistaa täsmällinen määräaika (ei kuitenkaan 20 kuukautta, joka on liian pitkä)? Voitaisiinko asetuksen (EY) 659/1999 4 artiklan 5 kohdassa säätää, että komissio voi esittää enintään kolme pyyntöä lisätietojen saamiseksi, sisällyttämällä kolmannen virkkeen jälkeen esimerkiksi seuraavanlainen säännös: Komissio voi kuitenkin esittää enintään kolme pyyntöä lisätietojen saamiseksi (kaksi ensimmäistä pyyntöä ja lopullinen pyyntö olisivat riittäviä: menettely takaisi, että ilmoitukset käsiteltäisiin enintään kolmessa vaiheessa, jolloin komissiolla olisi käsittelyä varten käytössään kahdeksan kuukautta ensimmäiset kaksi kuukautta ja kolme pyyntöä, joilla kullakin kahden kuukauden määräaika)? Vai pitääkö komissio parempana, että - 7 artiklan 6 kohdassa säädetään täsmällisestä määräajasta, johon mennessä komission on saatettava käsittely päätökseen, korvaamalla toisessa virkkeessä 18 kuukauden määräaika 12 kuukauden määräajalla, mutta kuitenkin niin, että poikkeuksellisissa ja perustelluissa tapauksissa tätä määräaikaa voitaisiin pidentää komission ja asianomaisen jäsenvaltion yhteisestä sopimuksesta? Vai että - asetukseen (EY) 659/1999(1) sisällytetään jokin toinen säännös, jossa vahvistetaan asianmukainen mutta nykyistä lyhyempi ja täsmällinen määräaika, johon mennessä komission on saatettava käsittely päätökseen? Jos menettelyjä ei voida saattaa päätökseen lyhyemmissä määräajoissa sen vuoksi, että komissiolla ei ole tähän riittäviä henkilöresursseja, miksei se harkitse henkilöresurssien lisäämistä asianomaisissa pääosastoissa? (1) EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1. Mario Montin komission puolesta antama vastaus (29. heinäkuuta 2002) Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan (nykyisen 88 artiklan) soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22. maaliskuuta 1999 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 659/1999 säädetään ohjeellisesta 20 kuukauden kokonaismääräajasta ilmoitetun tuen tutkintaa varten. On tärkeää huomata, että tämä määräaika jakautuu kahteen osaan: kahden kuukauden määräaikaan tuki-ilmoituksen alustavaa tutkintaa varten (4 artikla) ja ohjeelliseen 18 kuukauden määräaikaan muodollista tutkintamenettelyä varten (7 artikla). Sen sijaan asetuksessa ei aseteta määräaikaa sellaisen laittoman tuen tutkinnalle, joka on maksettu ilmoittamatta siitä ennalta komissiolle ja ilman komission päätöstä, vaikkakin yhteisöjen tuomioistuinten oikeuskäytäntö osoittaa, että tutkinta olisi näissäkin tapauksissa saatettava päätökseen kohtuullisen ajan kuluessa. Alustavan tutkinnan kahden kuukauden määräajan kuluminen keskeytetään, jos komissio toteaa tarpeelliseksi pyytää jäsenvaltiolta lisätietoja, ja uusi kahden kuukauden määräaika alkaa kulua, kun pyydetyt tiedot on saatu. Tietopyyntöjä voidaan esittää ja niihin voidaan vastata useita kertoja, ja jäsenvaltio voi missä vaiheessa tahansa pyytää komissiota tekemään päätöksen tämän käytettävissä olevien tietojen perusteella (5 artiklan 3 kohta). Tämänhetkiset tiedot osoittavat, että komissio hyväksyy 80 % ilmoitetuista tuista alustavan tutkinnan aikana, jäsenvaltiot peruuttavat noin 15 % ja vain noin 5 % tuista päätyy muodollisen tutkinnan vaiheeseen. Sisäisessä tutkimuksessa, joka tehtiin sadasta kilpailun pääosaston käsittelemästä valtiontukitapauksesta, joissa komissio päätti ilman muodollista tutkintaa olla vastustamatta ilmoitettua tukea, kävi ilmi, että päätöksen valmistumiseen tarvittu aika oli keskimäärin neljä kuukautta ilmoituksen tekemisestä, mikä vastaa ilmoituksen alustavaan tutkintaan tarvittavaa aikaa ja yhteen kysymys- ja vastauskierrokseen jäsenvaltion kanssa tarvittavaa aikaa. Tapauksista 16 prosentissa päätöksen tekemiseen kului yli kuusi kuukautta, mihin tavallisimpina syinä vaikuttavat olleen esille tulleiden asioiden monimutkaisuus, alkuperäisen ilmoituksen heikko laatu sekä jäsenvaltioiden viivästykset komission tietopyyntöihin vastaamisessa. Toisaalta on tunnustettava, että huomattavia viipeitä syntyy joskus tapauksissa, joissa on käynnistettävä muodollinen tutkintamenettely Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Useimmissa tapauksissa toki noudatetaan ohjeellista 18 kuukauden määräaikaa. Viivästykset syntyvät odotetusti kaikkein mutkikkaimmissa tapauksissa, jotka usein synnyttävät vaikeita arviointiongelmia. Joissakin tapauksissa komissio myös katsoo tarpeelliseksi käyttää ulkopuolista asiantuntemusta. Silloin tällöin jäsenvaltiot kuitenkin toimittavat tarvittavat tiedot kovin myöhään, tai niiden toimittamat tiedot ovat puutteellisia. Ääritapauksissa jäsenvaltiot toimittavat olennaisia lisätietoja vasta saatuaan tietää, että komissio on laatimassa tukiasiasta kielteistä päätöstä. Komissio tutkii parhaillaan keinoja nopeuttaa ja tehostaa valtiontukimenettelyjään ja toivoo voivansa käynnistää aiheesta vuoropuhelun jäsenvaltioiden kanssa ensi syksynä. Komissio ei voi vielä ottaa kantaa mahdollisuuteen ehdottaa muutoksia asetukseen, jossa joka tapauksessa asetetaan enimmäisaikarajat ja joka ei ole esteenä nopeammalle menettelylle. Komission on kuitenkin myös edellytettävä, että jäsenvaltiot toimittavat vastaukset sen tiedusteluihin täydellisinä ja riittävän nopeasti, ja näin ei valitettavasti aina tapahdu. Näin ollen komissio ei kannata jäsenvaltioille toimittamiensa tiedustelujen määrän rajoittamista sääntelyteitse.