ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 325 , 12/11/1999 s. 0134



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1051/99 esittäjä(t): Karin Riis-Jørgensen (ELDR) komissiolle (12. huhtikuuta 1999) Aihe: Ulkomaisiin rakennusyrityksiin Saksassa kohdistettava syrjintä Saksassa on 1. huhtikuuta 1999 tullut voimaan verolain muutos, joka syrjii ulkomaisia rakennusyrityksiä. Saksalainen rakennuttaja, joka käyttää ulkomaista rakennusyritystä, voi pidättää 25 % tämän korvauksesta ja maksaa tämän summan Saksan veroviranomaisille. Ulkomainen yritys saa summan takaisin vasta kalenterivuoden päättyessä, jos se voi todistaa, että se ei ole verovelvollinen Saksassa. Poikkeusjärjestely on olemassa, mutta Saksan veroministeri kieltäytyy käyttämästä sitä tällä hetkellä. Voiko komissio selvittää, rikkooko tämä uusi verolaki Rooman sopimuksen perusperiaatteita ja ennen kaikkea perustamissopimuksessa taattuja periaatteita, jotka koskevat kansallisuuteen perustuvan erityiskohtelun kieltämistä sekä työvoiman ja tavaroiden vapaata liikkuvuutta? Jos komissio toteaa, että lainsäädäntö on Rooman sopimuksen ja edellä mainittujen periaatteiden mukaista, voiko se perustella kantansa? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (7. toukokuuta 1999) Komissio pyytää kunnianarvoisaa jäsentä tutustumaan vastaukseen, jonka komissio antoi herra Kjer Hansen esittämään suulliseen kysymykseen H-332/99 kyselytunnilla parlamentin istuntojaksolla toukokuu 1999(1). (1) Parlamentin keskustelut (toukokuu 1999).
Virallinen lehti nro C 341 , 29/11/1999 s. 0114



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0445/99 esittäjä(t): José Valverde López (PPE) komissiolle (4. maaliskuuta 1999) Aihe: Polion lopullinen kukistaminen Maailman terveysjärjestö on asettanut tavoitteekseen polion lopullisen kukistamisen vuoteen 2000 mennessä. Poliorokotuskampanjat tulevat maksamaan yhteensä noin 370 miljoonaa dollaria. Voiko komissio selvittää, mitä polion ehkäisyyn liittyviä kehitysyhteistyöohjelmia Euroopan unionilla on tällä hetkellä käynnissä? Komission jäsenen João de Deus Pinheironkomission puolesta antama vastaus (16. huhtikuuta 1999) Yhteisö tukee jo merkittävässä määrin rokotustoimia lähinnä Afrikassa varmistamalla, että tärkeimpiä rokotteita, erityisesti poliorokotetta, on saatavilla, ja kehittämällä ja parantamalla perusterveydenhuollon laitosten rokotustoimintaa. Kahdeksassa Saharan eteläpuolisessa maassa toteutetaan erityinen ohjelma (Itsenäisen rokotustoiminnan tukeminen, 9,5 miljoonaa euroa), jonka tavoitteena on parantaa lasten ja nuorten naisten rokotussuojaa ja vähentää valtioiden riippuvuutta ulkopuolisesta rahoituksesta siltä osin kuin on kyse laajennetun rokotusohjelman toteuttamisesta. Tähän pyritään erityisesti edistämällä ohjelman sisällyttämistä omana budjettikohtanaan asianomaisten maiden terveydenhuoltomäärärahoihin. Yhteisö osallistuu aktiivisesti maailmanlaajuisen polion hävittämisohjelman ensimmäisen strategian rahoitukseen tukemalla perusterveydenhuoltopalveluja 32 Saharan eteläpuolisessa maassa (yli 250 miljoonaa euroa seitsemännestä Euroopan kehitysrahastosta) ja varmistamalla tärkeimpien terveydenhuollon budjettikohtien rahoituksen rakennesopeutusohjelmien kautta (yli 458 miljoonaa euroa seitsemännestä Euroopan kehitysrahastosta). Jos kansalliset viranomaiset sitä erityisesti pyytävät, yhteisö voi myöntää lisärahoitusta joihinkin polion hävittämisohjelmasta aiheutuviin kustannuksiin. Tässä tapauksessa nämä kustannukset on sisällytettävä kansallisiin terveydenhuoltobudjetteihin. Lisäksi yhteisö tukee tiiviissä yhteistyössä Maailman terveysjärjestön (WHO) Afrikan aluetoimiston kanssa epidemiologisen seurantaverkoston perustamista Länsi-Afrikkaan (määräraha 500 000 euroa). Tämä toimi edistää merkittävästi maailmanlaajuisen polion hävittämisohjelman neljättä strategiaa. Lisäksi yhteisö keskustelee parhaillaan yhteistyön lisäämisestä WHO:n kanssa.
Virallinen lehti nro C 297 , 15/10/1999 s. 0149



KIRJALLINEN KYSYMYS P-0160/99 esittäjä(t): Riccardo Garosci (PPE) neuvostolle (29. tammikuuta 1999) Aihe: Lisämaksujen periminen eurosiirroista Jotkut italialaiset pankit perivät Italian pankkiyhdistyksen ABI:n määräyksiin vedoten lisämaksun euroalueen maista euroina tehtävistä shekkisiirroista ja luokittelevat tällaiset siirrot ulkomaisiksi suorituksiksi velottaen niistä erityismaksun tavallisten pankkikulujen lisäksi. Ne eivät näin ollen noudata "hyvän käytännön sääntöjä" eivätkä yhteisen rahan käyttöönoton taustalla olleita tavoitteita. Pitäessään euroshekkien siirtoja ulkomaisina operaatioina italialaiset pankit vahingoittavat säästäjien, asiakkaidensa etuja ja tämä tapahtuu vain viikkoja euron syntymisen jälkeen. Euroopan komissio on euron käyttöönotosta vuonna 1997 annetussa asetuksessa ja myös 23. huhtikuuta 1998 annetussa siirtymäkautta ja suosituksia pankkikuluista koskevassa asetuksessa määrännyt, että mistään euroissa tehdyistä pankkisiirroista ei pidä periä valuutanvaihtokomissioita tai muita lisäkustannuksia normaalien kansainvälisistä palveluista perittävien maksujen lisäksi. Mitä neuvosto aikoo tehdä tämän tilanteen ratkaisemiseksi mahdollisimman nopeasti? Vastaus (26. huhtikuuta 1999) 1. Komissio antoi 23. huhtikuuta 1998 jäsenvaltioille sekä pankeille ja niiden yhdistyksille osoitetun suosituksen euromuuntamisen pankkimaksuista, jossa se katsoi, että pankeilla ei ole laillista oikeutta periä maksua euroyksikön tai kansallisen rahayksikön määräisten saapuvien maksujen muuntamisesta siirtymäkauden aikana, maksua kansallisen rahayksikön määräisten tilien muuntamisesta euroyksikön määräisiksi siirtymäkauden lopussa eikä erisuuruista maksua euroyksikön määräisestä palvelusta kuin muuten samanlaisesta kansallisen rahayksikön määräisestä palvelusta. 2. Perustamissopimuksen 155 artiklan mukaisesti komission tehtävä on huolehtia siitä, että tämän sopimuksen määräyksiä sekä toimielinten antamia säännöksiä ja määräyksiä noudatetaan.
Virallinen lehti nro C 348 , 03/12/1999 s. 0128



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0757/99 esittäjä(t): Nikitas Kaklamanis (UPE) komissiolle (29. maaliskuuta 1999) Aihe: Euroopan komission myöntämä rahoitus Voiko komissio ilmoittaa minulle, onko se rahoittanut (vuodesta 1995 tähän päivään mennessä) minkään kanavan kautta järjestöjä tai säätiöitä, joiden sijaintipaikka on Kyproksen miehitetyllä alueella? Jos rahoitusta on myönnetty, mille järjestöille tai säätiöille, milloin rahoitus maksettiin ja mikä sen täsmällinen määrä oli? Komission jäsenen Hans van den Broekinkomission puolesta antama vastaus (15. huhtikuuta 1999) Neuvoston päätelmissään 6. maaliskuuta 1995 antaman kehotuksen mukaisesti komissio on käynnistänyt erinäisiä toimia tiedottaakseen Kyproksen turkkilaiselle yhteisölle Euroopan yhteisön jäsenyyden eduista. Neuvoston pyynnön mukaisesti komissio on neuvoteltuaan Kyproksen hallituksen kanssa rahoittanut Kyproksen kumpaakin yhteisöä koskevia toimia sekä Kyproksen alueella että sen ulkopuolella. Näillä toimilla on parannettu ymmärtämystä Euroopan unionista ja sen politiikoista sekä vahvistettu suoria yhteyksiä Kyproksen kahden yhteisön välillä. Komissio ei kuitenkaan ole rahoittanut Kyproksen pohjoisosassa sijaitsevia laitoksia tai järjestöjä.
Virallinen lehti nro C 370 , 21/12/1999 s. 0035



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0396/99 esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle (1. maaliskuuta 1999) Aihe: Ympäristötuhot Gavdosin ja Gavdopoulan pienillä kalliosaarilla Kreetan ympäristöjärjestöjen esittämien syytösten mukaan Gavdosin ja Gavdopoulan pienille kalliosaarille Etelä-Kreetan alueelle, joka kuuluu Natura 2000 -alueiden verkkoon ja on luonnehdittu aluetyypiksi A, aiotaan rakentaa teollisuuslaitoksia, helikopterikenttiä ja koko Gavdopoulan kalliosaaren ympäri laitureita, joihin alukset voivat kiinnittyä, sekä Gavdosin saareen laivojen huoltopaikkoja ja 400 henkilön asuinalue. Jos syytöksissä on perää, merkittävä biotooppi ja koko alueen kulttuurinen ja sosiaalinen yhtenäisyys tuhoutuu. Tämän vuoksi komissiolta kysytään: 1. Onko se tietoinen siitä, että edellä mainitut hankkeet ovat suunnitteilla? 2. Tietääkö se, onko ympäristövaikutuksista tehty vaadittavat tutkimukset, ja tietääkö se, että kyseessä on suojelualue? 3. Aikooko se pyytää kreikkalaisilta viranomaisilta, että asiaa koskevat päätökset peruttaisiin, jotta ympäristön tasapaino ja alueen poikkeuksellinen kauneus säilytettäisiin?
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0577/99

esittäjä(t): Antonio Tajani (PPE) komissiolle

(12. maaliskuuta 1999)

Aihe: Ehdotus kuntien poliisivoimien sisällyttämiseksi riskiryhmään

Milanon poliisivoimista joutui viisi poliisia sairaalaan tiistaina 23. helmikuuta 1999, koska heillä esiintyi pakokaasuista johtuvia myrkytysoireita.

Katsooko komissio edellä esitetyn perusteella, että myös kyseisiin poliisivoimiin kuuluvat poliisit olisi sisällytettävä riskiryhmään?

Komission jäsenen Pádraig Flynninkomission puolesta antama vastaus

(14. huhtikuuta 1999)

Toimenpiteistä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä annetun puitedirektiivin 89/391/ETY(1) 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti direktiiviä sovelletaan kaikkiin sekä julkisiin että yksityisiin toiminnan aloihin.

Kyseisen artiklan 2 kohdassa kuitenkin säädetään, että tätä direktiiviä ei sovelleta sellaisiin erityisiin julkisiin tehtäviin kuten asevoimiin tai poliisivoimiin tai tiettyihin väestönsuojelun erityistoimiin, joiden ominaispiirteet ovat väistämättä ristiriidassa direktiivin kanssa. Näissä tapauksissa työntekijöiden turvallisuus ja terveys on varmistettava mahdollisimman hyvin tämän direktiivin tarkoituksen mukaisesti.

Näiden säännösten perusteella ja tapauksissa, joissa paikallisten poliisiviranomaisten toteuttamien toimien erityispiirteet eivät ole väistämättä ristiriidassa puitedirektiivin kanssa, työnantajan on arvioitava vaarat, joille poliisit ovat alttiina, ja toteutettava tarvittavat toimenpiteet työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelun tason parantamiseksi. Paikallisten poliisien toiminnan luonteesta ja erityisistä työoloista siis riippuu, pidetäänkö heitä riskiryhmänä.

(1) EYVL L 183, 29.6.1989.
Virallinen lehti nro C 348 , 03/12/1999 s. 0128



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0756/99 esittäjä(t): Nikitas Kaklamanis (UPE) komissiolle (29. maaliskuuta 1999) Aihe: Euroopan komission myöntämä rahoitus Voiko Euroopan komissio ilmoittaa minulle, onko se koskaan rahoittanut minkään kanavan kautta järjestöjä, jotka pyrkivät suojelemaan Länsi-Traakian muslimivähemmistön oikeuksia? Jos näin on, millä täsmällisellä summalla? Komission jäsenen Monika Wulf-Mathiesinkomission puolesta antama vastaus (27. huhtikuuta 1999) Jäsenvaltion komissiolle Itä-Makedonian ja Traakian toimenpideohjelman seurantakomitean kokouksissa toimittamien tietojen mukaan kyseisestä ohjelmasta ei ole toistaiseksi rahoitettu Länsi-Traakian muslimivähemmistön oikeuksia suojelevia järjestöjä.
Virallinen lehti nro C 348 , 03/12/1999 s. 0068



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0425/99 esittäjä(t): Mary Banotti (PPE) komissiolle (1. maaliskuuta 1999) Aihe: Henkilökortit Kirjalliseen kysymykseen E-3070/98(1) annetun vastauksen johdosta kysyn, voiko komissio kertoa, mitkä jäsenvaltiot vaativat kansalaisiltaan henkilökortin omistamista? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (6. toukokuuta 1999) Arvoisan parlamentin jäsenen kirjalliseen kysymykseen E-3070/98 annetun komission vastauksen täydentämiseksi voidaan sanoa, että uusimpien komission käytettävissä olevien tietojen perusteella seuraavat jäsenvaltiot vaativat kansalaisiltaan henkilökortin omistamista: Belgia, Saksa, Kreikka, Espanja, Italia ja Portugali. Aikaisempaan kysymykseen annetun vastauksen täydentämiseksi ja asiassa tällä välin saatujen lisätietojen pohjalta voidaan mainita, että Ranskassa ei lain mukaan ole pakko hankkia tai pitää mukana henkilökorttia. Tosiasiallisesti henkilökortti kuitenkin vaaditaan monissa käytännön tilanteissa, kuten hallinnollisten muodollisuuksien täyttämisessä. Saksa on lisätty listaan, koska siellä henkilökortti on hankittava, mutta sitä ei komission tietojen mukaan tarvitse pitää mukana, toisin kuin muissa mainituissa jäsenvaltioissa. (1) EYVL C 289, 11.10.1999, s. 21.
Virallinen lehti nro C 348 , 03/12/1999 s. 0014



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0040/99 esittäjä(t): Hanja Maij-Weggen (PPE) komissiolle (20. tammikuuta 1999) Aihe: Kissojen ja koirien nahkoilla käytävä kauppa Saksan RTL-televisioyhtiön kanavalla näytettiin 13. joulukuuta 1998 klo 22.55-23.45 dokumenttiohjelma "Katzen und Hunde: der Pelz-Skandal, Verbraucher, Werbung und Tierquälerei" (Kissat ja koirat: turkisskandaali, kuluttajat, mainonta ja eläinrääkkäys), jonka mukaan kissojen ja koirien nahkoilla käytävä kauppa lisääntyy jatkuvasti. Näitä nahkoja käytetään turkiskauluksiin, pehmoleluihin, nahkatakkeihin, kenkiin, golfhansikkaisiin ja muihin nahkatuotteisiin. Kyseessä ovat sadattuhannet nahkat, joita kaupataan mm. Saksassa, Itävallassa, Alankomaissa ja Sveitsissä. Voisiko komissio ilmoittaa, onko kissojen ja koirien nahkoilla käytävä kauppa ja niiden jalostus laillista Euroopan unionin jäsenvaltioissa? Voisiko komissio vahvistaa tiedon, jonka mukaan tällaisten nahkojen kauppa ja jalostus lisääntyy nopeasti? Eikö komissio katsokin, että tällainen kehitys on valitettavaa jo senkin vuoksi, että koirat ja kissat ovat yleisesti pidettyjä lemmikkieläimiä ja että niiden nahkoilla käytävä kauppa lisää vapaana kulkevien lemmikkieläinten riskiä joutua tapetuksi salaa? Onko komissio valmis yksinkertaisesti kieltämään tällaisten nahkojen kaupan ja jalostuksen unionissa, jotta kansalaisten ei tarvitse pelätä, että heidän lemmikkieläimensä vangitaan ja tapetaan tällaisen kaupan tarpeisiin? Komission jäsenen Sir Leon Brittaninkomission puolesta antama vastaus (9. huhtikuuta 1999) Arvoisan parlamentin jäsenen mainitsema dokumenttiohjelma nahkojen tuotantoon käytettyjen kissojen ja koirien raa'oista tappamismenetelmistä eräissä Aasian maissa esitettiin Saksan RTL-televisioyhtiön kanavalla. Komissio on parlamentin jäsenen kanssa samaa mieltä siitä, että eläimiä ei saisi kohdella raa'asti. Komissio ei kerää erityistä tietoa tällaisten nahkojen kaupasta ja jalostuksesta. Sen vuoksi ei voida vahvistaa väitettä, jonka mukaan tällainen liiketoiminta olisi lisääntymässä. Ei myöskään ole saatavilla tietoja siitä, johtaako koirien ja kissojen nahkojen kysyntä vapaana kulkevien lemmikkieläinten kasvavaan riskiin joutua varastetuksi. Koirien ja kissojen tappamisen vähimmäisvaatimuksia koskevaa voimassaolevaa sitovaa kansainvälistä sopimusta ei ole olemassa. Maailman kauppajärjestön sääntöjen nykyisen tulkinnan mukaan eläinten hyvinvointia koskevia säännöksiä ei voida asettaa edellytykseksi kolmansista maista tapahtuvalle tuonnille. Maailman kauppajärjestön neuvotteluiden seuraavaa vaihetta koskevia yhteisön neuvottelutavoitteita määriteltäessä komissio tutkii kuitenkin mahdollisuutta huomioida eläinten hyvinvointia koskevia seikkoja yleisemmin.
Virallinen lehti nro C 370 , 21/12/1999 s. 0044



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0477/99 esittäjä(t): Susan Waddington (PSE) komissiolle (5. maaliskuuta 1999) Aihe: Luonnollisten kosmeseuttisten tuotteiden sääntelykehys Kosmeseuttisten tuotteiden valmistajien - kosmeseuttisiksi katsotaan tuotteet, jotka eivät ole lääkkeitä eivätkä pelkästään kosmeettisia - on vaikeaa saada lupia tuotteilleen, koska Euroopassa ei ole asiaa sääntelevää rakennetta. Onko komissio tietoinen ongelmasta ja mihin toimiin se voisi ryhtyä sellaisen sääntelykehyksen ottamiseksi käyttöön, jonka avulla kyseisiä tuotteita voitaisiin myydä koko yhtenäismarkkinoiden alueella? Komission jäsenen Martin Bangemanninkomission puolesta antama vastaus (19. huhtikuuta 1999) Yhteisön lainsäädäntö ei tunne "kosmoseuttisten" tuotteiden käsitettä ja komission mielestä tämän tyyppiset tuotteet olisi luokiteltava voimassa olevien säännösten mukaisesti joko lääkeaineeksi lääkevalmisteita koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 26. tammikuuta 1965 annetun neuvoston direktiivin 65/65/ETY(1) mukaisesti tai kosmeettiseksi tuotteeksi kosmeettisia valmisteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 27. heinäkuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/768/ETY(2) mukaisesti. Tuote luokitellaan lääkkeeksi sen todellisen vaikutuksen perusteella (jos sillä on terapeuttisia tai parantavia vaikutuksia) tai tuotteesta annetun kuvan mukaan (jos kuluttaja on vakuuttunut siitä, että kyseessä oleva tuote on lääke tai jos valmistaja esittelee tuotteen lääkkeenä). Tällaisessa tapauksessa markkinoille saattaminen edellyttää ennalta myönnettyä lupaa. Terapeuttisiin tai parantaviin vaikutuksiin sitä vastoin ei kosmeettisten aineiden osalta voida vedota, koska niiden tehtävänä on ainoastaan tai pääasiallisesti puhdistaa ihmisruumiin eri osia, hampaita ja suun limakalvoja, hajustaa tai korjata niiden ulkomuotoa tai suojata ja pitää niitä hyvässä kunnossa taikka peittää kehon eritteistä aiheutuvia hajuja. Kosmeettisten aineiden markkinoille saattaminen ei edellytä ennalta myönnettävää lupaa. (1) EYVL L 22, 9.2.1965. (2) EYVL L 262, 27.9.1976.
Virallinen lehti nro C 370 , 21/12/1999 s. 0111



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0796/99 esittäjä(t): Paul Rübig (PPE) komissiolle (6. huhtikuuta 1999) Aihe: Maidon pakkaaminen 180 ml:n pulloihin Direktiivillä 75/106/ETY(1) tiettyjen nesteiden pakkaamisesta valmispakkauksiin tilavuuden mukaan sallitaan maidon ja maitopohjaisten juomien (jogurttia lukuun ottamatta) pakkaaminen ainoastaan eri suuruisina mittamäärinä, joista pienimmät määrät ovat 200 ml ja 250 ml. Itävallassa pienimmät maidon pakkaamiseen käytössä olevat pullot ovat tilavuudeltaan 250 ml. Tämä määrä on osoittautunut erityisesti lastentarhoille liian isoksi. Tämän lisäksi on olemassa 180 ml:n pulloja, jotka on tarkoitettu jogurttien pakkaamista varten. Tuottajille ja lastentarhojen kauppakumppaneille olisi kannattamatonta hankkia 200 mm:n pulloja. Taloudellisesti järkevä ratkaisu olisi pakata maito jogurttipulloihin. Katsooko komissio, että kyseistä direktiiviä voisi tulkita vastaavasti tai että sitä voidaan muuttaa, jotta kuvailluissa erityistapauksissa maitoa voitaisiin pakata myös 180 ml:n pulloihin? Komission jäsenen Martin Bangemanninkomission puolesta antama vastaus (7. toukokuuta 1999) Tiettyjen nesteiden pakkaamista valmispakkauksiin tilavuuden mukaan koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 19. joulukuuta 1974 annetun neuvoston direktiivi 75/106/ETY liitteessä III esitetään nimellistilavuuden "valinnaiset"(2) arvot kaikille nesteille(3). Jäsenvaltiot voivat siten kansallisissa säädöksissään, joilla direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, sallia nesteiden saattamisen markkinoille myös sellaisina tilavuuksina, jotka poikkeavat edellä mainituista arvoista (kuten 180 ml:n maitopullot) sillä edellytyksellä, että hyvän kauppatavan mukaista kauppaa ja kuluttajansuojaa koskevat lakisääteiset vaatimukset täyttyvät. Itse liitettä III voidaan muuttaa ainoastaan yhteispäätösmenettelyllä komission ehdotuksen perusteella. (1) EYVL L 42, 15.2.1975, s. 1. (2) Tämä valinnaisuus määritellään direktiivin 5 artiklan 1 kohdassa seuraavasti: "Jäsenvaltiot eivät saa kieltää, estää, eivätkä rajoittaa sellaisten valmispakkausten saattamista markkinoille alueellaan, jotka täyttävät tämän direktiivin vaatimukset, perusteilla, jotka liittyvät... nimellistilavuuksiin, jos nämä on esitetty liitteessä III olevassa I sarakkeessa.". (3) Lukuun ottamatta tiettyjä alkoholijuomia, joiden osalta tilavuudet ovat pakollisia.
Virallinen lehti nro C 341 , 29/11/1999 s. 0118



KIRJALLINEN KYSYMYS P-0463/99 esittäjä(t): Maria Cardona (UPE) komissiolle (24. helmikuuta 1999) Aihe: Euroopan unionin tuki rajuilmoista kärsineille tiloille Madeiralla Kuluvan vuoden tammikuun toisella viikolla rajut myrskyt koettelivat Madeiraa. Rajuilmoista kärsivät melkein kaikki kunnat ja käytännöllisesti katsoen kaikki maatilat, mutta erityisesti ne, joiden sijainti on etelään päin ja joiden pääasiallinen viljelylaji on banaani, tunnetusti alueen maatalouden suurin tulonlähde. Vahingot on arvioitu yli miljardiksi escudoksi (yli 5 miljoonaa euroa), joten tilanne on todella katastrofaalinen, sillä erityisesti pienten ja keskisuurten tilojen viljelijöiden tulojen menetyksestä on melko varmasti seurauksena vakavia sosiaalisia ongelmia. Ottaen huomioon tämän sosiaalisesti huolestuttavan tilanteen, voiko komissio ilmoittaa, onko näille tiloille jo myönnetty, tai aiotaanko niille myöntää tukea, jotta tulojen menetys voidaan välttää Madeiralla, joka on jo ennestään Euroopan unionin köyhimpiä alueita? Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus (17. maaliskuuta 1999) Portugalin hallitus on jo jättänyt komissiolle tukihakemuksen, jonka osalta komissio on pyytänyt yksityiskohtaisia ja määrällisiä lisätietoja saarta koetelleen sääilmiön tyypistä ja sen seurauksista alueen maa- ja metsätaloustuotannolle ja sen mahdollisuuksille. Rakenteellisten toimenpiteiden osalta voidaan todeta, että asetuksen (ETY) 2052/88, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksen (ETY) 2052/88 soveltamisesta Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) ohjausosaston osalta annetun asetuksen (ETY) 4256/88 muuttamisesta 20 päivänä heinäkuuta 1993 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) 2085/93(1), 5 artiklan h alakohdassa säädetään, että EMOTR:n ohjausosasto voi osallistua luonnononnettomuuksissa tuhoutuneen maa- ja metsätaloustuotannon mahdollisuuksien uudelleen luomisen rahoittamiseen. Tässä yhteydessä mahdollisesti myönnettävä yhteisön tuki voidaan myöntää Portugalin yhteisön tukikehyksen kokonaismäärärahoista. (1) EYVL L 193, 31.7.1993.
Virallinen lehti nro C 325 , 12/11/1999 s. 0131



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0696/99 esittäjä(t): José García-Margallo y Marfil (PPE) komissiolle (26. maaliskuuta 1999) Aihe: Rakennerahastot Alueet, joiden tulotaso asukasta kohti jää alle 75 prosenttia yhteisön keskiarvosta, luokitellaan tavoite1 -alueiksi ja ne saavat merkittävää Euroopan yhteisön tukea. Laskettaessa ylittyykö tämä raja vai ei, ehdotuksessa neuvoston asetukseksi KOM(98) 131 lopull.(1), jossa vahvistetaan rakennerahastoja koskevat yleiset määräykset, esitetään, että on käytettävä niiden kolmen viimeisimmän vuoden lukuja, joista on tiedot EUROSTAT:issa. Tällä hetkellä saatavilla on vain varainhoitovuosia 1994, 1995 ja 1996 koskevat tilastotiedot. Koska vuotta 1994 koskevat tiedot korvataan vuoden 1997 tiedoilla alueilla, jotka pyrkivät pääsemään tavoite 1 -alueiksi? Komission jäsenen Yves-Thibault de Silguynkomission puolesta antama vastaus (19. huhtikuuta 1999) Vuotta 1997 koskevat arviot bruttokansantuotteesta (BKT) henkeä kohti alueittain mitattuna ja ostovoimayksikköinä ilmaistuna ovat todennäköisesti saatavissa joulukuussa 1999. (1) EYVL C 176, 9.6.1998, s. 1.