KIRJALLINEN KYSYMYS E-1427/00 esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE), John Bowis (PPE-DE), Philip Bushill-Matthews (PPE-DE), Carlos Coelho (PPE-DE), Gianfranco Dell'Alba (TDI), Carlo Fatuzzo (PPE-DE), Francesco Fiori (PPE-DE), Jacqueline Foster (PPE-DE), José García-Margallo y Marfil (PPE-DE), Piia-Noora Kauppi (PPE-DE), Mario Mantovani (PPE-DE), Adriana Poli Bortone (UEN), José Ribeiro e Castro (UEN), Lennart Sacrédeus (PPE-DE), Dana Scallon (PPE-DE), Mariotto Segni (UEN), Francesco Speroni (TDI), Robert Sturdy (PPE-DE), Margie Sudre (PPE-DE), Geoffrey Van Orden (PPE-DE), Ari Vatanen (PPE-DE), Rainer Wieland (PPE-DE) ja Jürgen Zimmerling (PPE-DE) komissiolle. Savoijin ja Habsburgin sukujen miespuoliset jälkeläiset ja komission rooli perussopimusten valvojana.



Virallinen lehti nro 072 E , 06/03/2001 s. 0057 - 0058



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1427/00 esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE), John Bowis (PPE-DE), Philip Bushill-Matthews (PPE-DE), Carlos Coelho (PPE-DE), Gianfranco Dell'Alba (TDI), Carlo Fatuzzo (PPE-DE), Francesco Fiori (PPE-DE), Jacqueline Foster (PPE-DE), José García-Margallo y Marfil (PPE-DE), Piia-Noora Kauppi (PPE-DE), Mario Mantovani (PPE-DE), Adriana Poli Bortone (UEN), José Ribeiro e Castro (UEN), Lennart Sacrédeus (PPE-DE), Dana Scallon (PPE-DE), Mariotto Segni (UEN), Francesco Speroni (TDI), Robert Sturdy (PPE-DE), Margie Sudre (PPE-DE), Geoffrey Van Orden (PPE-DE), Ari Vatanen (PPE-DE), Rainer Wieland (PPE-DE) ja Jürgen Zimmerling (PPE-DE) komissiolle (5. toukokuuta 2000) Aihe: Savoijin ja Habsburgin sukujen miespuoliset jälkeläiset ja komission rooli perussopimusten valvojana Euroopan unionista tehdyn sopimuksen konsolidoidun toisinnon 6 artiklassa unionille on asetettu velvoite pitää arvossa perusoikeuksia, sellaisina kuin ne taataan ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyssä Euroopan yleissopimuksessa. Lisäksi on huomioitava Euroopan yhteisön perustamissopimuksen konsolidoidun toisinnon III osaston 39 ja 43 artiklojen määräykset, jotka koskevat henkilöiden vapaata liikkuvuutta ja sijoittautumisoikeutta, sekä 211 artiklassa asetetut velvoitteet, joiden mukaan komission tulee huolehtia siitä, että perustamissopimuksen määräyksiä noudatetaan. Voiko komissio edellä mainittu huomioiden selittää, miten se on tullut siihen tulokseen, (joka ilmenee myös António Vitorinon kirjalliseen kysymykseen P-0475/00(1) antamasta vastauksesta) että Habsburgin ja Savoyin sukujen miespuolisten jälkeläisten liikkumisen rajoittamiseksi annetut määräykset sekä myös heidän muiden kansalaisoikeuksiensa evääminen perustuen Itävallan ja Italian perustuslaissa oleviin määräyksiin ei kuulu komission toimivaltaan? (1) EYVL C 225 E, 8.8.2000, s. 228. António Vitorinon komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-1425/00, E-1426/00 ja E-1427/00 (6. heinäkuuta 2000) Henkilöiden vapaa liikkuvuus on yksi niistä perusoikeuksista, jotka taataan unionin kansalaisille yhteisön oikeudessa: perustamissopimuksen 18 artiklan (entinen 8 a artikla) 1 kohdan nojalla unionin kansalaisilla on yleinen oikeus vapaaseen liikkuvuuteen; tämä oikeus ei ole sidoksissa taloudellisen toiminnan harjoittamiseen. Kyseinen artikla muodostaa kuitenkin täydentävän oikeusperustan eikä korvaa varsinaisia oikeusperustoja, varsinkaan 39 ja 43 artiklaa (entiset 48 ja 52 artiklat). Tällä hetkellä oleskeluoikeudesta säädetään noin kymmenessä direktiivissä ja asetuksessa, jotka luetellaan toisessa kertomuksessa unionin kansalaisuuden toteutumisesta(1). Oikeus vapaaseen liikkuvuuteen ei ole absoluuttinen, vaan sitä sovelletaan niiden rajoitusten ja ehtojen perusteella, joista säädetään perustamissopimuksessa ja sen soveltamismääräyksissä. Näin ollen jäsenvaltiot voivat rajoittaa vapaan liikkuvuuden oikeutta, erityisesti yleisen järjestyksen, turvallisuuden tai kansanterveyden perusteella(2), direktiivin 64/221/ETY(3) säännösten mukaisesti. Arvoisia Euroopan parlamentin jäseniä pyydetään kiinnittämään huomiota komission tiedonantoon unionin kansalaisten liikkumista ja oleskelua koskevista yleiseen järjestykseen, turvallisuuteen tai kansanterveyteen perustuvista erityistoimenpiteistä(4). Tässä tiedonannossa analysoidaan kyseisen direktiivin soveltamisesta kertyneitä kokemuksia etenkin tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella, ja määritellään suosituksia jäsenvaltioille. Lisäksi siinä todetaan, että kielto saapua jäsenvaltion alueelle ei välttämättä aina itsessään loukkaa kansalaisten vapaaseen liikkuvuuteen liittyvää yhteisön oikeutta. Jokainen kansalainen, joka on mielestään kärsinyt vahinkoa jäsenvaltion toimien johdosta, voi kääntyä toimivaltaisen tuomioistuimen puoleen. Kansallinen tuomioistuin on yhteisön oikeuden ensisijainen vaalija. Tämä pätee myös tapauksiin, joissa henkilö katsoo, että Euroopan ihmisoikeussopimukseen perustuvia oikeuksia on loukattu. Komissio haluaa kuitenkin muistuttaa, että se ei ole vastuussa Euroopan ihmisoikeussopimuksen soveltamisen valvonnasta. Yhteisöjen tuomioistuin on useaan otteeseen todennut, ettei komission tarvitse aloittaa rikkomisesta johtuvaa menettelyä joka kerta, kun se katsoo, että yhteisön oikeutta on saatettu loukata; yhteisöjen tuomioistuin korostaakin, että komissiolla on harkinta- ja arviointivalta, joka sulkee pois yksityisten henkilöiden mahdollisuuden vaatia toimielintä ottamaan asiaan jonkin tietyn kannan(5). (1) KOM(97) 230 lopullinen. (2) Ks. perustamissopimuksen 39 artiklan 3 kohta, 46 artiklan 1 kohta ja 55 artikla. (3) Neuvoston direktiivi 64/221/ETY, annettu 25 päivänä helmikuuta 1964, ulkomaalaisten liikkumista ja oleskelua koskevien, yleiseen järjestykseen ja turvallisuuteen sekä kansanterveyteen perustuvien erityistoimenpiteiden yhteensovittamisesta, EYVL 56, 4.4.1964. (4) KOM(1999) 372 lopullinen. (5) Tuomio asiassa C-87/89, Kok. 1990, s. I-1981.