KIRJALLINEN KYSYMYS E-3816/02 esittäjä(t): Isidoro Sánchez García (ELDR) komissiolle. Kansainvälisten puhelutariffien poistaminen Euroopan unionin jäsenvaltioiden väliltä.



Virallinen lehti nro 222 E , 18/09/2003 s. 0112 - 0113



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3816/02 esittäjä(t): Isidoro Sánchez García (ELDR) komissiolle (9. tammikuuta 2003) Aihe: Kansainvälisten puhelutariffien poistaminen Euroopan unionin jäsenvaltioiden väliltä Euroopan unioni elää suurten muutosten aikaa, kun näköpiirissä on vuonna 2004 pidettävä hallitusten välinen konferenssi, jonka tärkeimpänä tavoitteena on uudistaa perustamissopimuksia ja mukauttaa ne laajentuneen Euroopan uuteen todellisuuteen. Laekenin huippukokouksesta lähtien EU:n kaikkien toimien taustalla näyttää olevan se, että pyritään syventämään ja vahvistamaan tunnetta kuulumisesta Euroopan unioniin. Tämän strategian, johon täysin yhdyn, puitteissa olisi järkevää toteuttaa toimenpiteitä, joilla on mahdollisimman suuri vaikutus yhteisön kansalaisiin. Kuluttajien etujen puolustamiseksi olisi mietittävä uudelleen kansainvälisten puhelutariffien olemassaolon oikeutusta jäsenvaltioiden välillä. On nimittäin tarpeetonta säilyttää niitä sisämarkkinoilla, joiden yhtenä peruspilarina mainitaan henkilöiden, palvelujen ja pääomien vapaa liikkuvuus. Katsooko komissio, että kansainvälisten puhelutariffien rajoittamaton säilyttäminen jäsenvaltioiden välillä on yhtenäismarkkinoiden mukaista? Voiko komissio ilmoittaa syyt, jotka estävät näiden tariffien häviämisen ja menettelyn, jolla ne saadaan pois käytöstä? Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus (24. helmikuuta 2003) Telemarkkinoiden vapauttamista kilpailulle pidettiin jo alusta saakka yhtenäismarkkinoiden keskeisenä tekijänä. Tammikuun 1. päivän 1998 jälkeen telemarkkinat on vapautettu useimmissa EU:n jäsenvaltioissa. Kilpailun lisääntyessä toimintaedellytyksiä on yhdenmukaistettu, jotta yhtenäismarkkinoiden suomia mahdollisuuksia voitaisiin hyödyntää mahdollisimman laajasti. Nykyisen sääntelyjärjestelmän päätavoitteena oli ohjata siirtymistä monopolimarkkinoilta kilpailuun, joten siinä keskityttiin kilpailun lisäämiseen markkinoilla ja uusien markkinatulokkaiden oikeuksiin. Markkinoilla vakiintuneiden perinteisten operaattorien ulkomaanpuhelujen hinnat ovat tämän prosessin myötä laskeneet 40 prosenttia vuosina 19982002. Lisäksi telealan sääntelypaketin täytäntöönpanoa koskeva viimeisin raportti(1) osoittaa, että ulkomaanpuheluja tarjoaa nyt 412 operaattoria operaattorin ennaltavalinnan ja 272 operaattoria puhelukohtaisen valintatunnuksen avulla. Raportin mukaan vaihtoehtoiset operaattorit tarjoavat joissain tapauksissa jopa 65 prosenttia halvempia hintoja kuin vakiintuneet operaattorit. Uudella sääntelyjärjestelmällä pyritään lisäämään alan kilpailua niin, että kuluttajat hyötyvät tästä alhaisempina hintoina ja parempana laatuna. Uudessa järjestelmässä kansalliset sääntelyviranomaiset analysoivat ja arvioivat markkinat ja asettavat tarvittaessa operaattoreille velvoitteita, jos kilpailu on puutteellista. Velvoitteita asetetaan ainoastaan silloin, kun todellista kilpailua ei ole, ja vanhat velvoitteet on poistettava, ellei markkinoilla ole puutteita kilpailussa. Tässä tilanteessa paikallis- ja kaukopuhelujen hintaerot ovat jo joissain jäsenvaltioissa hämärtyneet. Nykyinen järjestelmä ei myöskään estä operaattoreita perimästä yhtä ja samaa hintaa myös puheluista muihin jäsenvaltioihin, kunhan ne noudattavat vapaan kilpailun markkinoiden sääntöjä. Ulko- ja kotimaanpuhelujen hintaeroille on kuitenkin taloudellisia perusteita; näitä ovat varsinkin kustannuserot ja epätasapainoiseen hinnoitteluun liittyvät ongelmat. Jopa hyvin yhdentyneillä markkinoilla, kuten Yhdysvalloissa, puheluoperaattorit perivät eri hintoja sen mukaan, mistä osavaltiosta ja mihin osavaltioon soitetaan. Tällä ei tunnu olevan vaikutusta kansalaisuuden kokemiseen, ja sen ansiosta puhelinyhtiöiden ei tarvitse tarjota tiettyä puhelutyyppiä jatkuvasti tappiolliseen hintaan. Oikeudelliset puitteet jäsenvaltioiden välisten puhelujen todellisille yhtenäismarkkinoille ovat nyt olemassa ja ne tulevat asteittain tuottamaan telealalla tuloksia edellä kuvattujen sääntelymekanismien kautta. (1) KOM(2002) 695 lopullinen.