KIRJALLINEN KYSYMYS E-2967/02

esittäjä(t): Pere Esteve (ELDR)ja Isidoro Sánchez García (ELDR) komissiolle

(22. lokakuuta 2002)

Aihe: Välimeren alueen metsien suojelu

Välimeren alueen metsät ovat hätää kärsimässä, eikä niiden suojelemiseksi ja metsittämiseksi ole ryhdytty EU:ssa erityistoimiin. Mitä mieltä komissio olisi EU:n rahoittaman suunnitelman luomisesta Välimeren alueen metsien palauttamiseksi ennalleen? Suunnitelmaan kuuluisi kestävään kehitykseen perustuvia eteläeurooppalaisten metsien suojelu-, uudistamis- ja hoito-ohjelmia. Lisäksi luotaisiin ohjelma julkisessa omistuksessa olevien suojeltavien metsien, joiden kasvillisuus ja eläimistö on ekologisesti merkittävää ja joiden hallinnoinnista vastaavat kansalaisjärjestöt, liittämiseksi eurooppalaiseen kulttuuriperintöön.

Mikä on komission kanta tähän ehdotukseen? Onko komissiolla muita Välimeren alueen metsien suojeluun liittyviä ehdotuksia?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(21. marraskuuta 2002)

Välimeren alueen metsät koostuvat hyvin erilaisista luontoalueista, joilla on erityinen bioilmasto. Näitä metsiä uhkaavat monenlaiset luonnosta ja ihmisestä peräisin olevat vaarat, jotka voivat vaarantaa metsän suojelu- ja tuotanto-tehtäviä sekä sen yhteiskunnallisia ja kulttuuritehtäviä.

Tietyt vaarat, kuten tulipalot, voivat aiheuttaa muita ongelmia, esimerkiksi maaperän eroosiota tai tuhoeläinten tai tautien leviämistä. Näitä Välimeren metsäalueita koskevia vaaroja ei pidä nähdä erillisinä ilmiöinä, vaan ne ovat vuorovaikutuksessa eri luonnollisten ilmiöiden, kuten pitkien kuivien kausien, ja yhteiskunnallisten ilmiöiden, kuten kaupungistumisen tai viljelystä luopumisen, kanssa.

Metsää uhkaavia vaaroja ei voida ehkäistä tai hallita ilman Välimeren metsien omistajien, hoitajien ja käyttäjien osallistumista. Tässä yhteydessä on tärkeätä ottaa huomioon metsänomistukseen liittyvät erikoispiirteet, sillä Välimeren metsät on usein pilkottu pieniin, yksityisomistuksessa oleviin alueisiin, sekä Välimeren ekosysteemien kehitykseen liittyvät eri hoito- ja käyttötavat.

Euroopan unionin tätä aihetta koskevien toimintaohjelmien, ja erityisesti komission mahdollisten aloitteiden osalta on syytä muistuttaa eräistä perusperiaatteista, jotka on selkeästi määritelty EU:n metsästrategiassa.

Euroopan unionin metsästrategiasta 15 päivänä joulukuuta 1998 annetussa neuvoston päätöslauselmassa(1) määritetään toissijaisuusperiaate yhteisen metsästrategian yhdeksi keskeiseksi tekijäksi:

Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa ei ole säännöstä erityisestä metsäpolitiikasta ja vastuu metsäpolitiikasta kuuluu jäsenvaltioille, kuitenkin ottaen huomioon, että toissijaisuusperiaatteen ja jaetun vastuun periaatteen mukaisesti yhteisö voi myötävaikuttaa myönteisesti metsien kestävän hoidon ja käytön toteuttamiseen ja metsien monikäyttöön.

Tämä hajautettu lähestymistapa on myös Euroopan unionin yhteisestä metsästrategiasta annetun Euroopan parlamentin päätöslauselman periaatteiden ja tavoitteiden mukainen, sellaisena kuin ne on esitetty parlamentin mietinnössä, josta äänestettiin 30. tammikuuta 1997 (David E. Thomasin mietintö; asiakirja A4-0414/96) ja jonka 2 kohdassa vaaditaan, että kansallisten politiikkojen koordinoinnin olisi perustuttava toissijaisuusperiaatteen kunnioittamiseen.

Aloite, jonka mukaan ryhdyttäisiin kestävään kehitykseen perustuviin yhdenmukaisiin toimiin eteläeurooppalaisten metsien palauttamiseksi ennalleen metsien suojelu-, uudistamis- ja hoito-ohjelmilla, on siten ensisijaisesti tehtävä, joka on hoidettava jäsenvaltioiden metsäpolitiikkojen avulla. Tämä koskee myös päätöstä siitä, mille viranomaisille tai järjestöille annettaisiin vastuu hoitaa sellaisia metsien ekosysteemejä, joita suojellaan niiden ekologisesti merkittävän kasvillisuuden ja eläimistön vuoksi.

EU:n tasolla hyväksyttyjen tai suunniteltujen toimien, jotka liittyvät useisiin yhteisön politiikkoihin, kuten ympäristöpolitiikkaan sekä maaseudun kehitykseen ja aluepolitiikkoihin, pääasiallisena tavoitteena on antaa lisäarvoa ja vahvistaa jäsenvaltioiden politiikkoja metsien kestävän hoidon osalta, mukaan lukien Välimeren metsien suojelu.

On olemassa useita yhteisön välineitä, joiden perusteella jäsenvaltiot voivat ryhtyä toimiin Välimeren metsien suojelemiseksi, mukaan lukien:

- luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21 päivänä toukokuuta 1992 annettu direktiivi 92/43/ETY(2)

- kuudes ympäristöä koskeva toimintaohjelma(3)

- Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1257/1999(4)

- rakennerahastoista annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1260/1999(5)

- Euroopan yhteisön kuudes tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja esittelyn puiteohjelma(6).

Näillä yhteisön välineillä komissio kehottaa jäsenvaltioita kehittämään integroidun näkemyksen metsien hoidosta ja aluesuunnittelusta, jossa tavoitteena on:

- varmistaa, että metsä on hyödyllinen koko väestölle ja vastaa väestön todellisia tarpeita

- varmistaa metsien kestävä hoito ja monikäyttö, jotka perustuvat tieteelliseen ja tekniseen tietämykseen ja joissa otetaan huomioon metsänhoidon ja mutkikkaampien ongelmien, kuten eroosion, tulvien ja biodiversiteetin vähenemisen, välinen yhteys,

- koota yhteen alueellisella ja paikallisella tasolla kaikki, jotka ovat kiinnostuneita Välimeren metsistä, kuten yhteisölliset ja yksityiset metsänomistajat, paikalliset viranomaiset, suojeltujen alueiden hoitajat ja kansalaisjärjestöt, yhteistyön mahdollistamiseksi ja yhteisen metsien hoitoa ja suojelua koskevan näkemyksen kehittämiseksi.

Yhteisön alue- ja maaseutupolitiikkojen suosima integroitu ja hajautettu lähestymistapa, jolla edistetään Välimeren alueiden suojelua ja kestävää kehitystä, tuo esille Välimeren metsiä koskevan ongelmallisen tilanteen, joka ei koske yksinomaan metsänhoitoa, ympäristöä tai hallintoa, vaan liittyy alueiden elämään ja kehitykseen sekä asukkaiden, tuottajien, käyttäjien ja muiden elämään.

(1) EYVL C 56, 26.2.1999.

(2) EYVL L 206, 22.7.1997.

(3) EYVL L 242, 10.9.2002.

(4) EYVL L 160, 26.6.1999.

(5) EYVL L 161, 26.6.1999.

(6) EYVL L 232, 29.8.2002.