KIRJALLINEN KYSYMYS E-0883/01 esittäjä(t): Toine Manders (ELDR) komissiolle. Paraboliantennit.



Virallinen lehti nro 318 E , 13/11/2001 s. 0143 - 0144



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0883/01 esittäjä(t): Toine Manders (ELDR) komissiolle (27. maaliskuuta 2001) Aihe: Paraboliantennit Paraboliantennit ovat käyttäjäystävällinen väline rajat ylittävien lähetysten vastaanottamiseksi. Lisäksi ne edistävät eri kulttuurien ja kielien lähentymistä Euroopan unionissa. Paraboliantennit eivät ole erityisen kalliita, joten yhä useampi perhe on kiinnostunut niiden käytöstä. Niiden yksityistä käyttöä rajoittavat kuitenkin muutamat esteet, esimerkiksi hallinnolliset muodollisuudet, verotus tai asunto-osakeyhtiön yhtiökokouksissa tehtävät yhteiset päätökset. Tietyissä tapauksissa paraboliantenni on välttämätön ulkomaisten lähetysten vastaanottamiseksi. Paraboliantenneista perittävä vero voi myös olla korkeampi kuin kaapelitelevisioliittymästä perittävä vero, kuten Belgiassa. Verotus voi siten muodostaa esteitä, joita ei voida hyväksyä, niin paraboliantennien käytölle kuin myös palvelujen vapaalle liikkuvuudelle sisämarkkinoilla. 1. Voiko komissio selittää, missä määrin kuluttajat voivat sen mielestä hyötyä arkielämässään sisämarkkinoiden tarjoamista vapauksista? 2. Voiko komissio ilmoittaa, aikooko se esittää lyhyellä aikavälillä asiakirjan, jossa tarkastellaan lähemmin vapaan liikkuvuuden periaatetta sisämarkkinoilla ja sen vaikutuksia paraboliantennien käytölle? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (11. toukokuuta 2001) Parlamentti ja kansalaiset ovat olleet erityisen kiinnostuneita sisämarkkinoiden perusvapauksien soveltamisesta ja erityisesti palvelujen vapaan liikkuvuuden periaatteen soveltamisesta yksityishenkilöiden satelliittiantennien käyttöön. Kiinnostuksen määrästä antavat hyvän kuvan tämä uusi kirjallinen kysymys ja parlamentin jäsenen Enrico Ferrin tekemiin kirjallisiin kysymyksiin E-2216/99(1) ja E-0718/01(2) annetut komission vastaukset sekä komission hyvin monet aiheesta saamat kyselyt. Kun asiaa tarkastellaan yhteisöjen tuomioistuimen EY:n perustamissopimuksen 49 artiklaan (ent. 59 artikla) liittyvän oikeuskäytännön valossa, palvelujen vapaasta liikkuvuudesta voivat hyötyä palveluiden tarjoajien lisäksi myös palvelujen vastaanottajat, silloin kun nämä palvelut ylittävät maiden rajat. Satelliittiantenneja käytetään satelliitin välityksellä tapahtuvaan erilaisten rajat ylittävien palvelujen vastaanottoon esim. televisio- ja radiolähetykset ja online- palvelut (tietoyhteiskunnan palvelut). Uusi tekniikka antaa vastaanottavalle henkilölle hänen omasta pyynnöstään mahdollisuuden vastaanottaa satelliittiantennin välityksellä online-palveluja. Tästä seuraa, että käyttäjät ja erityisesti kuluttajat voivat käyttää tätä oikeuttaan EY:n perustamissopimuksen mukaiseen perusvapauteen, jota sovelletaan sellaisenaan kansallisissa tuomioistuimissa ja joka kuuluu sananvapauteen, josta on säädetty sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksessa (10 artikla) että Euroopan unioni perusoikeuskirjassa (11 artikla). Kiinnostus satelliittiantennien käyttömahdollisuuteen selkeiden ja joustavien sääntöjen mukaisesti yhtä hyvin viranomaisten antamien sekä asunto-osakeyhtiöiden laatimien sääntöjen puitteissa, joihin arvoisa parlamentin jäsen viittaa, ei siis rajoitu ainoastaan taloudellisiin näkökohtiin. Kiinnostuksen kohteena on myös tuoda edistynyt tekniikka tosiasiallisesti kaikkien käytettäväksi suhteellisen yksinkertaisesti ja kohtuuhintaan sekä lujittaa yhteisön sisäistä kulttuurista ja kielellistä limittymistä. Kaikista edellä mainituista syistä johtuen komissio aikoo toimintasuunnitelmassaan vuodeksi 2001 julkaista komission tulkitsevan tiedonannon tavaroiden ja palvelujen vapaan liikkuvuuden periaatteen soveltamisesta satelliittiantennien käytön alalla (toimi 2000/378). Se julkaistaan piakkoin ja se on hyödyllinen kaikkien asiasta kiinnostuneiden kannalta. Tiedonanto on yhdenmukainen uuden ja hiljattain määritellyn palvelujen sisämarkkinastrategian kanssa(3). (1) EYVL C 26 E, 26.1.2001. (2) EYVL C 261 E, 18.9.2001, s. 183. (3) KOM(2000) 888 lopullinen.