FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/391

(2004/C 84 E/0454)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0421/04

esittäjä(t): Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) komissiolle

(17. helmikuuta 2004)

Aihe: Kalajauhon käyttöä eläinten ruokinnassa koskevan tilapäisen rajoituksen poistaminen

Vastauksessaan 30. kesäkuuta 2003 esittämääni kysymykseen E-1601/03 (1) terveys- ja kuluttaja-asioista vastaava Euroopan komission jäsen David Byrne totesi seuraavaa: ”Neuvoston päätöksellä 2000/766/EY (2) (laajennettu rehunkäyttökielto) ja sen täytäntöönpanemiseksi tehdyllä komission päätöksellä 2001/9/EY (3), joita muutettiin viimeksi komission päätöksellä 2002/248/EY (4), pyritään estämään karjan ruokkiminen märehtijäperäisellä lihaluujauholla, joka saattaa sisältää naudan spongiformista enkefalopatiaa (BSE) aiheuttavia prioneja. Päätös on hyvin merkittävä väline BSE:n valvonnassa ja hävittämisessä karjasta ja näin ollen myös naudanlihan turvallisuuden varmistamisessa. Kalajauhoon sellaisenaan ei liity BSE-vaaraa. Kalajauhon käyttökielto ruokinnassa perustuu valvontaongelmiin. Kalajauho saattaa haitata märehtijä-peräisen lihaluujauhon esiintymisen valvontaa rehussa. Hiljattain tehdyn yhteistestin alustavat tulokset osoittavat, että nykyisin menetelmin on vaikea havaita 0,1 prosentin nisäkäsperäisen proteiinin esiintymistä rehussa, joka sisältää 5 prosenttia kalajauhoa. Mikroskooppitutkimuksen mukauttaminen saattaa kuitenkin tuoda pian käyttöön analyyttisen välineen, jolla kalajauho voidaan erottaa muista eläinproteiineista. […] Saatavilla ei ole vielä asianmukaisia validoituja analyysimenetelmiä märehtijäperäisten proteiinien erottamiseksi muiden lajien proteiineista, ja komission elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto raportoi edelleen puutteista rehunkäyttökiellon valvonnassa. Komissio on tietoinen siitä, että kalajauhon käyttöön muiden kuin märehtijöiden rehussa on liittynyt ongelmia, minkä seurauksena kalajauhon markkinat muiden kuin märehtijöiden ruokinnassa ovat pienentyneet vuodesta 2001 alkaen. Ehdotuksella pyritään yksinkertaistamaan tiettyjä kalajauhon käyttöedellytyksiä. Rehunkäyttökiellon asteittainen poistaminen varovaisella ja tieteellisesti perustellulla tavalla voi tulla kysymykseen analyyttisen testauksen kehittyessä seuraavan puolen vuoden tai vuoden kuluessa.”

Voisiko komissio ilmoittaa, onko mikroskooppitutkimusta jo mukautettu ja onko jo nyt tai lähiaikoina saatavilla analyysimenetelmä, jolla kalajauho voitaisiin erottaa paremmin muista eläinproteiineista?

Voisiko komissio siis ilmoittaa, onko se poistanut tai aikooko se poistaa — ja jos aikoo, niin milloin — kalajauhon käyttöä eläinten ruokinnassa koskevan tilapäisen rajoituksen?

Voisiko komissio ilmoittaa, onko se tietoinen sosiaalis-taloudellisista vahingoista, joita väliaikainen rajoitus on aiheuttanut kalajauhon tuotantolaitoksille yhteisössä, ja mitä toimenpiteitä se on toteuttanut tai aikoo toteuttaa vahinkojen lieventämiseksi?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(23. maaliskuuta 2004)

Analyysimenetelmästä eläinperäisten ainesosien määrittämiseksi rehujen virallista tarkastusta varten 23. joulukuuta 2003 annetussa komission direktiivissä 2003/126/EY (5) säädetään mikroskooppisia testejä koskevista muutoksista, joiden ansiosta kalajauhoa sisältävästä rehusta voidaan havaita pienetkin määrät mahdollisesti tarttuvan spongiformisen enkefalopatian (TSE) tartuttamaa valkuaista. Jäsenvaltioiden on pantava direktiivi täytäntöön 1. heinäkuuta 2004 mennessä.

Komission yhteinen tutkimuskeskus tekee parhaillaan yhteistestejä varmentaakseen, että laboratoriot nykyisissä ja tulevissa jäsenvaltioissa ovat päteviä harjoittamaan valvontaa muutetun menetelmän avulla. Tulokset julkistetaan todennäköisesti kesäkuussa 2004. Jos näiden yhteistestien tulokset ovat myönteisiä, kalajauhoa koskevien toimenpiteiden tarkistamista harkitaan.

Tukien ja korvausten osalta voidaan todeta kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineestä (KOR) annetun asetuksen yksityiskohtaisen analyysin osoittavan, että kalajauho- ja öljynjalostusalalle ei yleensä voida myöntää julkista tukea. Neuvosto on katsonut, että kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineen rajalliset varat olisi keskitettävä kalatalouden järkeistämiseen ja sen meriekosysteemeihin kohdistuvien haittavaikutusten vähentämiseen. Jalostusta koskevien investointien tukemisen osalta on syytä todeta, että kalatalousalan rakenteellisia toimia koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja edellytyksistä 17. joulukuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2792/1999 (6) liitteen III 2.4 kohdan mukaan ”tukikelpoisia eivät ole investoinnit, jotka koskevat: […] muuhun käyttöön ja jalostamiseen kuin ihmisravinnoksi tarkoitettuja kalatalous- ja vesiviljelytuotteita, paitsi jos kyseessä ovat investoinnit, jotka on suunnattu yksinomaan kalatalous- ja vesiviljelytuotteista syntyvien jätteiden käsittelyyn, jalostamiseen ja kaupan pitämiseen”.

Toiminnan lopettamisen perusteella maksettavia korvauksia ja muita rahallisia korvauksia koskevaa 16 artiklaa sovelletaan ainoastaan kalastajiin ja alusten omistajiin. On syytä korostaa, että hyväksyessään kalatalousalan rakenteellisia toimia koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja edellytyksistä annetun asetuksen (EY) N:o 2792/1999 muuttamisesta 20. joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2369/2002 (7) neuvosto poisti 16 artiklan 1 kohdan c alakohdasta mahdollisuuden myöntää rahallisia korvauksia jalostusteollisuudelle, ”jos se on hankinnoissaan riippuvainen elvytyssuunnitelman kohteena olevista kalavaroista ja jos hankintamahdollisuuksien vähentymistä ei voida korvata tuonnilla”.

(1) EUVL C 70 E, 20.3.2004, s. 51.

(2) EYVL L 306, 7.12.2000, s. 32.

(3) EYVL L 2, 5.1.2001, s. 32.

(4) EYVL L 84, 28.3.2002, s. 71.

(5) EUVL L 339, 24.12.2003.

(6) EYVL L 337, 30.12.1999.

(7) EYVL L 358, 31.12.2002.