KIRJALLINEN KYSYMYS E-0941/03 esittäjä(t): Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) komissiolle. Yhteisön säännöstö televisioiden käytöstä hotellihuoneissa.



Virallinen lehti nro 242 E , 09/10/2003 s. 0213 - 0214



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0941/03 esittäjä(t): Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) komissiolle (26. maaliskuuta 2003) Aihe: Yhteisön säännöstö televisioiden käytöstä hotellihuoneissa Hotellihuoneissa olevista televisioista on tullut Damokleen miekan kaltainen uhka hotelliyrittäjille monissa Euroopan maissa. Kyseisten yrittäjien keskuudessa vallitsee epävarmuus heidän kiistellessään tekijänoikeuksista huolehtivien tahojen kanssa, jotka vaativat käyttömaksua hotellihuoneista olevista televisioista. Tämän vuoksi hotelliyrittäjät vaativat koko EU:n kattavan, kyseistä asiaa selventävän yleisen säännöstön laatimista, koska tämänhetkiset säädökset sisältävät aukkoja, jotka ovat aiheuttaneet ristiriitaisia päätöksiä tuomioistuimissa. Onko komissio sitä mieltä, että sen tulisi tehdä aloite yhteisön säännöstöksi, joka poistaisi tämänhetkisten säädösten aukot ja auttaisi tuomioistuimia saamaan konkreettisen kuvan jäsenvaltioissa sovellettavista yhdenmukaisista säännöksistä? Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (15. toukokuuta 2003) Arvoisa parlamentin jäsen esittää kysymyksen teollis- ja tekijänoikeuksien haltijoille suoritettavasta korvauksesta siitä, että hotelliyrittäjät käyttävät oikeudenhaltijoiden teoksia ja muita suojattuja kohteita, kun niitä lähetetään hotellihuoneissa olevien televisioiden välityksellä. Mitä tulee teosten ja muiden suojattujen kohteiden välittämiseen yleisölle, komissio haluaisi kiinnittää arvoisan parlamentin jäsenen huomion siihen seikkaan, että asiaa jo koskee yhteisön lainsäädäntö, joka sitä paitsi johtuu kansainvälisistä oikeudellisista säännöistä(1). Direktiivin 2001/29/EY(2) 3 artiklan 1 kohdassa säädetään, että tekijöillä on yksinoikeus sallia tai kieltää teostensa langallinen tai langaton välittäminen yleisölle. Direktiivin 92/100/ETY(3) 8 artiklan 2 kohdassa säädetään, että käyttäjän on maksettava kohtuullinen korvaus, jos kaupallisessa tarkoituksessa julkaistua äänitettä välitetään jollakin tavoin yleisölle. Termi käyttäjä kattaa myös henkilöt, jotka välittävät yleisölle uudelleen radiolähetyksen yleisölle avoimena olevassa paikassa. Konkreettisesti tämä tarkoittaa sitä, että jos henkilö levittää televisio- tai radiolähetyksen käyttäen äänitteitä tai itse levittää äänitteen suoraan yleisölle, hänen on maksettava tästä kohtuullinen korvaus. Jos liikkeenharjoittaja suorittaa tämäntyyppistä levitystä liikkeessään, hänen on sekä maksettava kohtuullinen korvaus taiteilijoiden ja äänitteiden tuottajien hyväksi että pyydettävä käyttölupaa (tai maksettava kohtuullinen korvaus, jos kansallisessa lainsäädännössä näin edellytetään). Tämä ei rajoita niitä teollis- ja tekijänoikeuksia, jotka televisio- tai radioyhtiö on jo ensimmäisen kerran hankkinut. Näin ollen yhteisön lainsäädännöstä jo löytyy pääosin vastaus arvoisan parlamentin esittämiin kysymyksiin. Komissio ei näe tällä hetkellä riittäviä merkkejä siitä, että tarkasteltavana olevaa asiaa koskeva täydentävä lainsäädäntöaloite olisi tarpeen sisämarkkinoiden moitteettomalle toiminnalle. (1) Bernin yleissopimus kirjallisten ja taiteellisten teosten suojaamisesta (1971), 11 c artikla, ja Rooman yleissopimus esittävien taiteilijoiden, äänitteiden valmistajien sekä radioyritysten suojaamisesta (1961), 12 artikla. (2) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/29/EY, annettu 22 päivänä toukokuuta 2001, tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa, EYVL L 167, 22.6.2001, s. 10. Tämän direktiivin piti olla saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä 22. joulukuuta 2002. (3) Neuvoston direktiivi 92/100/ETY, annettu 19 päivänä marraskuuta 1992, vuokraus- ja lainausoikeuksista sekä tietyistä tekijänoikeuden lähioikeuksista henkisen omaisuuden alalla, EYVL L 346, 27.11.1992, s. 61.