ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 320 , 06/11/1999 s. 0075



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3760/98 esittäjä(t): Honório Novo (GUE/NGL) komissiolle (11. joulukuuta 1998) Aihe: EU:n ja Kap Verden välinen kalastussopimus Kuten tiedetään, EU:n ja Kap Verden välinen kalastussopimus on voimassa 6. syyskuuta 1997 ja 5. syyskuuta 2000 välisen ajan. Sopimuksessa sovittujen kalastusmahdollisuuksien mukaisesti Portugalille myönnetään 8 lupaa pintasiima-aluksille ja 3 lupaa pohjasiima-aluksille, joiden aluskohtainen kantavuus on alle 210 bruttorekisteritonnia. Ottaen huomioon, että sopimuksen uusimisesta on kulunut jo yli vuosi (6. syyskuuta 1997), voiko komissio ilmoittaa: 1. kuinka monta lupaa portugalilaisille pintasiima-aluksille todellisuudessa on myönnetty? lupia saaneiden nimet? mikä oli kalastetun saaliin määrä (tonneissa)sopimuksen ensimmäisen vuoden aikana luvan saanutta portugalilaista pintasiima-alusta kohden? 2. montako lupaa portugalilaisille pohjasiima-aluksille todellisuudessa on myönnetty? Lupia saaneiden nimet? Mikä oli kalastetun saaliin määrä (tonneissa) sopimuksen ensimmäisen vuoden aikana luvan saanutta portugalilaista pohjasiima-alusta kohden? Komission jäsenen Emma Boninonkomission puolesta antama vastaus (1. helmikuuta 1999) Yhteisön ja Kap Verden välisen kalastussopimuksen pöytäkirjan ensimmäisen soveltamisvuoden aikana (6. syyskuuta 1997 - 5. syyskuuta 1998) on esitetty kuusi lupahakemusta, ja luvat on myönnetty seuraaville pintasiima-aluksille: Atrevido, Infante Dom Henrique, Mar Portugues, Miguel Santos, Paula Filipa ja Rapazinho. Pohjasiima-aluksille ei ole haettu lupia. Saaliiden osalta aluksista ainoastaan Atrevido on ilmoittanut 5 880 kilogramman määrän, joka on pyydetty maaliskuun 1998 aikana. Pintasiima-alukset pyytävät laajalti vaeltavia lajeja. Siksi niiden käytössä on yleensä useamman kalastussopimuksen puitteissa myönnettyjä lupia, mikä antaa niille mahdollisuuden seurata kalojen liikkumista eri kalastusvyöhykkeillä ja avomerellä kalastustoiminnan keskeytymättä.
Virallinen lehti nro C 297 , 15/10/1999 s. 0125



KIRJALLINEN KYSYMYS E-4035/98 esittäjä(t): Undine-Uta Bloch von Blottnitz (V) komissiolle (8. tammikuuta 1999) Aihe: Delfiinien pito delfinaarioissa Lukuisissa huvi- ja vapaa-ajanpuistoissa ja eläintarhoissakin pidetään ja esitellään delfiinejä. Millä tavoin komissio takaa näiden eläinten asianmukaisen pidon? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardinkomission puolesta antama vastaus (11. helmikuuta 1999) Delfiinien maahantuonnista säädetään luonnonvaraisten eläinten ja kasvien suojelusta niiden kauppaa sääntelemällä annetussa neuvoston asetuksessa (EY) 338/97(1). Koska kaikki valaslajit on mainittu kyseisen asetuksen liitteessä A, delfiinejä ei saa tuoda maahan ensisijaisesti kaupallisia tarkoituksia varten. Tämän lisäksi jäsenmaan tieteellisen viranomaisen on varmistettava, että aiotussa sijoituspaikassa eläimestä voidaan huolehtia asianmukaisesti ja että sille on varattu sopivat tilat. Virallinen sijoituspaikka merkitään tuontilupaan, eikä eläintä saa siirtää mainitusta paikasta ilman ennakkolupaa. (1) EYVL L 61, 3.3.1997.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3735/98

esittäjä(t): Aline Pailler (GUE/NGL) komissiolle

(11. joulukuuta 1998)

Aihe: Kansainvälinen yleissopimus siirtotyöläisten oikeuksista

Komissio täsmensi vastauksessaan tämän kysymyksen esittäjän kirjalliseen kysymykseen E-2283/96(1), ettei mikään jäsenvaltio ollut ratifioinut Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimusta siirtotyöläisten oikeuksien suojelemisesta ja että komissio oli valmis ryhtymään aloitteisiin kannustaakseen jäsenvaltioita ratifioimaan tämän yleissopimuksen Euroopan parlamentin pyynnön mukaisesti.

Voiko komissio kertoa mihin aloitteisiin se on ryhtynyt tämän tavoitteen saavuttamiseksi? Millaisia ovat näiden tulokset jäsenvaltioissa? Mikä komission mielestä estää jäsenvaltioita ratifioimasta tätä yleissopimusta?

Komission jäsenen Pádraig Flynninkomission puolesta antama vastaus

(16. helmikuuta 1999)

Siirtotyöläisten ja heidän perheenjäsentensä oikeuksien suojelua koskeva kansainvälinen yleissopimus ei ole tähän mennessä tullut voimaan, koska riittävä määrä valtioita ei ole ratifioinut sitä. Komission tietojen mukaan yksikään jäsenvaltioista ei ole vielä ratifioinut yleissopimusta. Yksi merkittävimmistä esteistä, jotka haittaavat yleissopimuksen ratifiointia jäsenvaltioissa on se, että yleissopimuksessa tunnustetaan kaikkien siirtotyöläisten oikeudet ottamatta huomioon sitä, onko heidän oleskelunsa laillista vai laitonta maassa, jonne he ovat asettautuneet.

Komissio on toimivaltuuksiensa rajoissa kuitenkin pyrkinyt aktiivisesti edistämään aloitteitaan siirtotyöläisten ja heidän perheenjäsentensä oikeuksien suojelun vahvistamiseksi. Komissio on yhteisössä liikkuvien siirtotyöläisten osalta tehnyt ehdotuksen työntekijöiden vapaan liikkuvuuden harjoittamisen edellytysten parantamisesta(2). Tähän sisältyy myös se, että vahvistetaan siirtotyöläisten ja heidän perheenjäsentensä oikeutta integroitua täysimääräisesti ja tehokkaasti heidät vastaanottaneeseen jäsenvaltioon.

Yhteisön ulkopuolisista maista peräisin olevien siirtotyöläisten osalta komissio on ehdottanut sosiaaliturvan koordinointisääntöjen (sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 14. kesäkuuta 1971 annettu neuvoston asetus (ETY) 1408/71(3) ulottamista koskemaan yhteisön ulkopuolisista maista peräisin olevia, laillisesti jäsenvaltioon asettautuneita työntekijöitä.

Komissio on lisäksi tehnyt ehdotuksen neuvoston säädökseksi(4) kolmansien maiden kansalaisten jäsenvaltioihin pääsyn sääntöjä koskevan yleissopimuksen tekemisestä. Yleissopimus koskee kolmansien maiden kansalaisten oleskelua jäsenvaltioiden alueella koskevia edellytyksiä, perheiden yhdistäminen ja työhönpääsy mukaan luettuina.

(1) EYVL C 365, 4.12.1996, s. 103.

(2) EYVL C 344, 12.11.1998.

(3) EYVL C 6, 10.1.1998.

(4) EYVL C 337, 7.11.1997.
Virallinen lehti nro C 289 , 11/10/1999 s. 0112



KIRJALLINEN KYSYMYS E-4015/98 esittäjä(t): Graham Mather (PPE) komissiolle (8. tammikuuta 1999) Aihe: Tasmarin (tolkaponi) kieltäminen Komissio otti äskettäin käyttöön menettelyn, jonka mukaisesti jäsenvaltiot eivät saa 17. marraskuuta alkaen hyväksyä Tasmaria. Tämä on herättänyt huolta Parkinsonin tautia sairastavien keskuudessa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Voiko komissio esittää tämän päätöksen perustelut sekä kertoa, onko se ollut tässä asiassa yhteydessä USA:n elintarvike- ja lääkevirastoon (FDA)? Komission jäsenen Martin Bangemanninkomission puolesta antama vastaus (29. tammikuuta 1999) Tasmar-nimisen lääkkeen (tolkaponi) myyntiluvan keskeyttäminen vahvistettiin 11 päivänä joulukuuta 1998 tehdyllä komission päätöksellä pysyvän komitean lausunnon mukaisesti. Jäsenvaltiot ovat edustettuina pysyvässä komiteassa. Päätös perustui Euroopan lääkearviointiviraston tieteelliseen arviointiin, jossa suositeltiin myyntiluvan peruuttamista. Tieteellisessä arvioinnissa todettiin, että tämän lääkkeen turvallista käyttöä oli mahdotonta taata seuraavista syistä: - Vakavia maksavaurioita ilmenee ennalta arvaamatta eikä ja seurannalla voida ennakoida vakavaa, joskus kohtalokasta, maksasairautta. - Kun otetaan huomioon tällainen maksatoksisuus ja mahdollinen rabdomyolyysin ja malignin neuroleptisyndrooman kaltaisen oireyhtymän esiintyminen, tolkaponin hyöty-riskisuhde oli huono sallittuun käyttöaiheeseen nähden. Tämän vuoksi ei tuntunut mahdolliselta rajoittaa käyttöaihetta riittävästi turvallisen käytön takaamiseksi. Menettely ja päätös perustuivat Euroopan toimivaltaisen viranomaisen antamiin tietoihin. USA:n elintarvike- ja lääkevirasto (FDA) on ollut huolissaan samasta asiasta. Komission päätös on toimitettu FDA:lle.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3046/98

esittäjä(t): Honório Novo (GUE/NGL) , Joaquim Miranda (GUE/NGL) ja Sérgio Ribeiro (GUE/NGL) komissiolle

(8. lokakuuta 1998)

Aihe: Espanjan vesistösuunnitelma

Espanjan julkisten tiedotusvälineiden mukaan Espanjan hallitus esitti parlamentille kiireellisesti hyväksyttäväksi - tarkoituksenaan hakea yhteisrahoitusta yhteisön varoista - vesistöä koskevan pienoissuunnitelman, jonka arvioidaan maksavan noin 216 000 miljoonaa pesetaa (noin 260 miljardia escudoa).

Tähän vesistöä koskevaan pienoissuunnitelmaan sisältyvien rakennushankkeiden joukossa on Tejo-jokea ja Segura-jokea yhdistävän kanavan jatkaminen, mikä ei ole kuitenkaan ole vielä alkanut.

Tejo-joki on rajat ylittävä joki, ja joen juoksuun liittyvistä rakennushankkeista - erityisesti kanavien rakentamiseen liittyvistä - on keskusteltava ennen niiden aloittamista ja yhdessä muiden asianosaisten maiden - tässä tapauksessa Portugalin - kanssa. Lisäksi tämänkaltaisten hankkeiden toteuttamiseksi on välttämätöntä tehdä perusteellisia tutkimuksia niiden mahdollisista ympäristövaikutuksista. Espanjan tiedostusvälineiden mukaan näin ei ole tehty.

1. Onko Espanjan hallitus jo hakenut yhteisrahoitusta Tejo-joen ja Segura-joen välisen kanavan jatkamishanketta varten?

2. Aikooko komissio hyväksyä tämän rahoituspyynnön ilman hankkeen ympäristövaikutuksista tehtyä tutkimusta ja siitä saatua hanketta puoltavaa tulosta sekä ilman, että Portugalin hallitus on hyväksynyt kyseisen kanavan rakentamista?

Komission jäsenen Monika Wulf-Mathiesinkomission puolesta antama vastaus

(4. joulukuuta 1998)

Komissio ei ole saanut tähän mennessä Espanjan viranomaisilta kyseiseen asiaan liittyvää rahoituspyyntöä. Komissio tutkii sopivana ajankohtana, pitäisikö näihin investointeihin myöntää yhteisön rahoitusta. Lisäksi se valvoo, noudatetaanko tukikelpoisuutta ja kumuloitumista koskevia sääntöjä sekä kaikkia säännöksiä, jotka joko liittyvät ympäristövaikutuksiin tai johtuvat kansainvälisistä velvoitteista. Tällaisia ovat muun muassa rajat ylittävien vesivarantojen yhteishallinnosta johtuvat velvoitteet.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3926/98

esittäjä(t): Konstantinos Hatzidakis (PPE) komissiolle

(4. tammikuuta 1999)

Aihe: Kreikan hallituksen koulutuspolitiikan mainostaminen EU:n myöntämin varoin

Kreikalle suunnattuun yhteisön tukikehykseen kuuluvaan koulutuksen ja valmentavan ammatillisen koulutuksen toimintaohjelmasta, jossa määrärahojen käyttöönottoaste on erityisen alhainen, yhteisrahoitetaan myös niin sanottua keskiasteen uudistusta. Tätä uudistusta on aiemmin mainostettu kyseisen toimintaohjelman varoin. Uudistus on herättänyt runsaasti vastustusta asianomaisten opettajien ja vanhempien järjestöjen sekä oppilaiden keskuudessa. Tämän vuoksi Kreikan opetusministeriö on käynnistänyt uuden kampanjan, johon sisältyvät kalliit koko sivun mainokset päivälehdissä ja mainospätkät radioasemilla. Uuden mainoskampanjan sisällön perusteella on selvää, että pelkän yleisölle tiedottamisen asemesta opetusministeriö yrittää vaimentaa puolueiden ja koko opetusalan esittämää jatkuvasti kasvavaa kritiikkiä. On huomattava, että päivälehdissä julkaistuissa mainoksissa ei ole ollut minkäänlaista mainintaa yhteisön tukikehyksestä lukuun ottamatta erittäin pientä tunnusta, jota on käytetty tekosyynä kustannusten kattamiseen yhteisön varoin. Samoin radiomainoksissa ei ole lainkaan mainittu yhteisön tukikehystä, vaikka nekin on toteutettu koulutukseen tarkoitetun yhteisön tukikehyksen varoin.

Edellä esitetyn valossa pyydän komissiolta vastauksia seuraaviin kysymyksiin:

1. Onko komissio tietoinen Kreikan opetusministeriön uudesta mainoskampanjasta ja jos on, onko kampanja sen mielestä toteutettu asianmukaisesti ja onko se tyytyväinen siihen, millä tavoin yhteisön tukikehystä on tuotu esiin?

2. Kuinka suuret opetusministeriön ensimmäisen ja toisen mainoskampanjan kustannukset ovat ja mistä koulutuksen ja ammattiin ohjauksen alaohjelmasta niitä yhteisrahoitetaan?

3. Mitä komissio aikoo tehdä lopettaakseen Kreikan hallituksen propagandakampanjan toteuttamisen yhteisön varoin?

Komission jäsenen Pádraig Flynninkomission puolesta antama vastaus

(10. maaliskuuta 1999)

Komissio ei ole tietoinen arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemasta mainoskampanjasta. Komissio haluaa korostaa sitä seikkaa, että kansalliset viranomaiset vastaavat rakennerahastoista tukea saavien toimien täytäntöönpanosta, myös tiedottamisesta ja mainostamisesta.

Komissiolla ei näin ollen ole tietoja kyseisen mainoskampanjan kustannuksista. Kokonaisbudjetti, jonka ohjelman seurantakomitea on myöntänyt koulutuksen ja valmentavan ammatillisen koulutuksen ohjelmaan (EPEAEK) liittyvään tiedottamiseen ja mainostamiseen koko ohjelmakaudeksi, on 500 miljoonaa Kreikan drakmaa (noin 1,5 miljoonaa euroa). Toimia rahoitetaan yleissivistävää koulutusta ja ammatillista peruskoulutusta koskevaan ohjelmaan kuuluvan alaohjelman 4 (tekninen apu) toiminnosta 1.

Komissio ja Kreikan kansantalousministeriö ovat äskettäin perustaneet yhteisen ohjauskomitean, jonka tarkoituksena on koordinoida ja seurata Kreikalle suunnattuun yhteisön tukikehykseen liittyvää tiedottamista ja mainostamista.
Virallinen lehti nro C 325 , 12/11/1999 s. 0051



KIRJALLINEN KYSYMYS E-4064/98 esittäjä(t): Laura González Álvarez (GUE/NGL) ja Pedro Marset Campos (GUE/NGL) komissiolle (13. tammikuuta 1999) Aihe: Euroopan oikeusasiamiehen päätös Espanjassa sijaitsevasta Itoizin vesialtaasta Euroopan oikeusasiamies antoi 20. marraskuuta 1998 tekemässään päätöksessä kriittisen huomautuksen, joka liittyy kanteluun P/92/4758 Itoizin tekojärvestä. Kriittisessä huomautuksessa oikeusasiamies päättelee, että komissio ei voi asianmukaisesti perustella päätöstään olla käsittelemättä kantelua ja että kyseessä on hallinnollinen virhe. Itoizin tekojärvi vaikuttaa lintujen erityissuojelualueisiin (Zonas de Especial Protección para las Aves, ZEPA) ja kolmeen luonnonsuojelualueeseen. Näiden seikkojen vuoksi esitämme seuraavat kysymykset. 1. Onko komissio tietoinen tästä Euroopan oikeusasiamiehen päätöksestä? 2. Mitä toimenpiteitä komissio aikoo toteuttaa korjatakseen tehdyn hallinnollisen virheen? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardinkomission puolesta antama vastaus (24. maaliskuuta 1999) Komissio on tietoinen oikeusasiamiehen asiassa tekemästä päätöksestä. Oikeusasiamiehen arvostelu koskee ainoastaan sitä, miten kattavasti komissio oli perustellut sen, ettei se hyväksy asianomistajien esittämää oikeudellista perustetta (joka liittyi olennaisesti siihen, voiko Espanja soveltaa luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21. toukokuuta 1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/43/ETY(1) säädettyä lupamenettelyä sen sijaan, että se käyttäisi luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2. huhtikuuta 1979 annetussa neuvoston direktiivissä 79/409/ETY(2) säädettyä aiempaa menettelyä). Komissio kuitenkin katsoo, että sen toimittamat tiedot olivat oikeudellisen perusteen osalta riittävät, koska tietojen perusteella voitiin loogisesti päätellä, miksi esitettyä perustetta ei hyväksytty. Erityisesti komissio teki selväksi, mistä päivämäärästä alkaen direktiiviä 92/43/ETY sen mukaan sovelletaan, ja toimitetuista tiedoista kävi ilmi, että Itoizin hanke toteutettaisiin kyseisen päivämäärän jälkeen. Oikeusasiamies ei siis kyseenalaistanut komission kantaa. Ottaen huomioon edellä sanottu ja se, että Itoizin hanke on sittemmin rakennettu, komissio ei näe mitään syytä jatkaa komission vuodelta 1994 peräisin olevasta päätöksestä käytävää keskustelua. Komission kanta tässä asiassa on toimitettu alkuperäisen valituksen tekijän tietoon kokonaisuudessaan. (1) EYVL L 206, 22.7.1992. (2) EYVL L 103, 25.4.1979.
Virallinen lehti nro C 320 , 06/11/1999 s. 0058



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3604/98 esittäjä(t): Marco Cellai (NI) komissiolle (3. joulukuuta 1998) Aihe: Jalkapallo-ottelu Fiorentina-Grasshopper 3. marraskuuta 1998 UEFA-cupin toisen kierroksen välieräottelussa Fiorentina-Grasshopper pelikentälle heitettiin laite, joka räjähtäessään johti loukkaantumiseen ja pelin keskeyttämiseen. Peli oli käynnissä Salernon jalkapallostadionilla. Toimivaltaisten viranomaisten selvitykset, joita Salernon pormestarin tiukat lausunnot vahvistavat, näyttävät toisaalta osoittavan Fiorentina Calcio -jalkapalloseuran käyttäytyneen moitteettomasti ja toisaalta joidenkuiden paikallisten, nyt tutkimuksen kohteena olevien jalkapallointoilijoiden toimineen väärin. Serie A:n (liigan) mestaruusottelussa Fiorentina-Salernitana oli kummankin kannattajajoukon välillä yhteenottoja, ja siksi ei ole mahdotonta ajatella, että kyseessä olisi harkittu teko tarkoituksena aiheuttaa haittaa "Fiorentina Calcio" -jalkapalloseuralle. Salernon pormestari on todennut, että Salernon viranomaisten vastuulle annettua järjestyksenvalvontaa jalkapallostadionilla ja sen lähistöllä ei hoidettu asianmukaisesti. Toimivaltaisten viranomaisten hallussa olevien tietojen perusteella ei voida vierittää jalkapalloseuralle "Fiorentina Calcio" minkäänlaista vastuuta tapahtuneesta. UEFA:n on päätettävä tapahtuneesta 12. marraskuuta. Kysyn komissiolta, katsooko se, että on suotavaa toimia nopeasti UEFA:n suhteen, jotta voidaan taata UEFA-cupin todellinen asianmukaisuus ja välttää mahdollinen epäoikeudenmukainen Fiorentina Calcio -jalkapalloseuran rankaiseminen tapahtuneesta, johon se ei ole millään lailla syyllinen? Komission jäsenen Marcelino Orejankomission puolesta antama vastaus (21. tammikuuta 1999) Arvoisan parlamentin jäsenen esittämä kysymys koskee Euroopan jalkapalloliiton järjestämän UEFA-cupin ottelun yhteydessä sattuneita tapahtumia. Komission tehtävänä ei ole sekaantua urheilujärjestön toimivaltaan kuuluvaan kurinpitoasiaan. Komissio on usein ilmaissut kunnioittavansa urheilujärjestöjen autonomista asemaa näiden laatiessa omia, urheilulle ominaisia kurinpitosääntöjä. Yhteisön toiminta asiassa olisi oikeutettua vain siinä tapauksessa, jos kyseessä olisi yhteisön oikeuden loukkaus. Tästä ei kuitenkaan näytä olevan kysymys.
Virallinen lehti nro C 297 , 15/10/1999 s. 0092



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3649/98 esittäjä(t): Amedeo Amadeo (NI) komissiolle (3. joulukuuta 1998) Aihe: UCLAF Useista lehdistölähteistä voidaan lukea yhteisön virkamiesten perustamien, unionin urakoista kilpailevien yritysten määrän lisääntyvän jatkuvasti. Voiko komissio skandaaleista ja petoksista yhteisön sisällä kertovien uutisten valossa selittää, miksi petosten torjunnan koordinointiyksikkö UCLAF puuttuu asiaan näin myöhään? Claude Perryn luxemburgilaisille tuomareille antamien lausuntojen johdosta ja Euroopan yhteisön humanitaarisen avun toimistossa (ECHO) sattuneen skandaalin vuoksi, voiko komissio julkistaa yksityiskohtaisen selvityksen lähellä komissiota toimivista yrityksistä ja ottaa selvää niiden toiminnasta, omistajista ja sopimuksista? Komission jäsenen Anita Gradininkomission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiinE-3647/98 ja E-3649/98 (25. tammikuuta 1999) Komissio katsoo jo ottaneensa kantaa parlamentinjäsenen mainitsemiin väitteisiin. Komissio on antanut tietoja suoraan parlamentille, erityisesti ECHO:n tapauksesta laadittu sisäinen raportti on toimitettu sille. Lisäksi komissio on laatinut lehdistötiedotteita. Komissio korostaa, että oikeudellisen tutkinnan kohteena olleiden neljän sopimuksen täsmällinen kokonaisarvo on 2 421 080 ecua. Petostentorjunnan koordinointiyksikön toimintaa ei myöskään voida pitää hitaana. Komissio korostaa, että sen oman petostentorjunnan koordinoinnin erityisryhmän tekemä tutkimus johti tapauksen viemiseen oikeusviranomaisten käsiteltäväksi Luxemburgiin. Päätös tehtiin 10. heinäkuuta 1998 eli samaan aikaan kuin saatiin valmiiksi raportti paikan päällä tehdystä tarkastuksesta yrityksessä, jolla oli eniten merkitystä tapauksen kannalta. Komissio aloittaa tutkimukset, joiden tarkoituksena on yhteisön taloudellisten etujen suojaaminen, aina kun siihen on riittävät perusteet. Komissio teki 14. heinäkuuta 1998 päätöksen petostentorjunnan koordinoinnin erityisryhmän suorittamista tutkimuksista. Soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt hyväksyttiin 9. joulukuuta 1998. Näissä säännöksissä säädetään tietojen toimittamisesta parlamentin talousarvion valvontavaliokunnalle ja tutkimusten luottamuksellisuuden sekä luonnollisten ja oikeushenkilöiden oikeuksien huomioon ottamisesta. Mitä tulee komission kanssa yhteistyötä tekevien yritysten mahdolliseen uudelleenarviointiin, komissio kehottaa parlamentinjäsentä tutustumaan Edith Müllerin tekemään kirjalliseen kysymykseen E-3230/98(1) annettuun vastaukseen. (1) Katso sivu 60.
Virallinen lehti nro C 297 , 15/10/1999 s. 0097



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3738/98 esittäjä(t): Amedeo Amadeo (NI) komissiolle (11. joulukuuta 1998) Aihe: Verottoman myynnin lopettaminen Koko Euroopan verotusjärjestelmän uudistamisen yhteydessä vuonna 1992 annetuissa direktiiveissä säädetään, että veroton myynti lopetetaan unionissa kesäkuussa 1999. Valtiovarainministerien tekemää päätöstä verovapaan myynnin lopettamisesta voidaan muuttaa vain yksimielisesti, ja tällä alalla yksimielisyys on vaikea saavuttaa. Ottaen huomioon, että ala työllistää 140 000 henkilöä ja että verottomalla myynnillä Euroopan suurimmat lentoasemat voivat maksaa osan kustannuksistaan ja rahoittaa töitä ja investointeja, ja ottaen huomioon kiihkeän yrityksen työpaikkojen luomiseksi, voiko komissio ilmoittaa, miten on perusteltavissa päätös lopettaa toiminta, jolla on näin myönteisiä vaikutuksia yhteisön työllisyyteen? Aikooko komissio viipymättä keskeyttää lopettamiseen pyrkivät menettelyt ja aloittaa tutkimuksen tämän lopettamisen tuloksista ja sen vaikutuksista teollisuustuotantoon ja työllisyyteen? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (4. maaliskuuta 1999) Yhteisön sisäisen verovapaan myynnin poistamista voidaan perustella samoin näkökohdin kuin yhtenäismarkkinoita. Tuonti- ja vientimuodollisuuksien poistumisen seurauksena kansalaiset voivat ostaa tavaroita verollisesti haluamastaan jäsenvaltiosta. Verojärjestelmän muuttuminen merkitsi suoraan myös yhteisön sisällä matkustaville tarjotun verovapaan myynnin lakkaamista. Mainituista lainsäädännöllisistä muutoksista mahdollisesti aiheutuvien taloudellisten ja sosiaalisten ongelmien helpottamiseksi Ecofin-neuvosto päätti vuonna 1991 yksimielisesti ottaa käyttöön määräaikaisen erityistoimenpiteen, jonka avulla toiminta voidaan päättää vaiheittain. Työllisyyden osalta komissio antoi 17. helmikuuta 1999 tiedonannon Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhteisön sisällä matkustaville tarjotun vero- ja tullivapaan myynnin poistamisesta tehdyn päätöksen työllisyysnäkökohdista(1). Mainittu tiedonanto annettiin vastauksena Wienissä joulukuussa 1998 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston pyyntöön tarkastella maaliskuuhun 1999 mennessä yhteisön sisäisen verovapaan myynnin poistamisesta mahdollisesti aiheutuvia työllisyyteen liittyviä ongelmia. (1) KOM(1999) 65.
Virallinen lehti nro C 297 , 15/10/1999 s. 0067



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3357/98 esittäjä(t): Georges Berthu (NI) komissiolle (30. lokakuuta 1998) Aihe: Jäsenvaltioiden keskuspankkien kultavarannon siirtäminen EKP:iin Kun 21. lokakuuta 1998 täysistunnossa käsiteltiin mietintöä valuuttavarannosta EMU:n kolmannessa vaiheessa, kysyin komission jäsen Silguylta, siirretäänkö nykyiset jäsenvaltioiden keskuspankkien hallussa olevat kultavarannot kokonaan tai osittain fyysisesti Frankfurtiin. Euroopan tasolla tästä asiasta annetut lausumat ovat tähän asti olleet todella epäselviä. Komission jäsen ei vastannut kysymykseen täysistunnossa. Voiko komissio antaa selkeän vastauksen? Komission jäsenen Yves-Thibault de Silguynkomission puolesta antama vastaus (15. joulukuuta 1998) Euroopan keskuspankkijärjestelmän (EKPJ) ja Euroopan keskuspankin (EKP) perussäännön 3 artiklan mukaan jäsenvaltioiden virallisia valuuttavarantoja säilyttää ja hallinnoi EKPJ. EKPJ:n/EKP:n perussäännön 30 artiklassa määritellään edellytykset, joilla kansalliset keskuspankit antavat valuuttavarannon EKP:n käyttöön. Siinä määrätään, että EKP:llä on täysi oikeus säilyttää ja hallinnoida sille siirrettyjä valuuttavarantoja ja käyttää niitä perussäännössä määrättyyn tarkoitukseen. Kansallisten keskuspankkien kultavarantojen siirtäminen EKP:hen ei kuitenkaan ole suunnitteilla.