KIRJALLINEN KYSYMYS E-0223/03 esittäjä(t): Guido Podestà (PPE-DE) komissiolle. Eliniän pidentyminen: eläkeiän ylittäneet naiset.



Virallinen lehti nro 161 E , 10/07/2003 s. 0199 - 0200



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0223/03 esittäjä(t): Guido Podestà (PPE-DE) komissiolle (3. helmikuuta 2003) Aihe: Eliniän pidentyminen: eläkeiän ylittäneet naiset Euroopan unionissa yli 65-vuotiaiden osuus on 16 prosenttia koko väestöstä. Tästä 60 prosenttia on naisia. Naisten keskimääräinen elinikä on siis korkeampi kuin miesten. Toisin sanoen naisia on yli 65-vuotiaissa ja etenkin vanhemmissa ikäryhmissä enemmän kuin miehiä, esimerkiksi yli 85-vuotiaista 72 prosenttia on naisia. Tämä epätasapaino vaikuttaa eri aloihin. Ensinnäkin kotitalouksien rakenne on muuttunut, koska yksin eläviä naisia on tietyissä ikäryhmissä paljon enemmän kuin yksin eläviä miehiä. Vuonna 1998 yli 65-vuotiaista naisista 45 prosenttia asui yksin ja vain 17 prosenttia samanikäisistä miehistä. Lisäksi ikääntyneiden henkilöiden suhteellinen tulotaso on miehillä ja naisilla erilainen. Esimerkiksi yli 65-vuotiaiden naisten tulot olivat vuonna 1997 noin 10 prosenttia alhaisemmat kuin samanikäisten miesten ja alle 65-vuotiaiden naisten tulot noin 20 prosenttia alhaisemmat kuin samanikäisten miesten. Lisäksi yksin asuvien naisten tulotaso oli keskimäärin yli 20 prosenttia alhaisempi kuin niiden, joiden talouteen kuului useampi henkilö. Kun vertaillaan miesten vastaavia lukuja, erot ovat paljon pienempiä. Lopputuloksena voidaan päätellä, että yli 65-vuotiailla naisilla on paljon suuremmat riskit joutua köyhyysrajan alapuolelle kuin miehillä. Miten komissio aikoo perusoikeuskirjan 21, 23 ja 25 artiklan määräysten mukaisesti taata unionin kansalaisille oikeuden vanheta arvokkaasti, ikääntyneet naiset mukaan lukien? Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus (21. maaliskuuta 2003) Komissio on korostanut EU:n sosiaalisen osallisuuden edistämisprosessissa(1), että ikääntyvät naiset ovat muita alttiimpia joutumaan köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen kohteiksi, kuten arvoisa parlamentin jäsenkin toteaa. Tämä seikka on tullut korostetusti esille myös äskettäin tehdyssä kansallisia eläkejärjestelmiä koskevassa tutkimuksessa(2). Tilanteeseen vaikuttavia tekijöitä on useita. Köyhyydelle ja sosiaaliselle syrjäytymiselle altistumisen vähentäminen edellyttää monialaisia niin asiaan suoraan puuttuvia kuin ennalta ehkäiseviä lähestymistapoja. Eläkkeisiin sovellettiin avointa koordinointimenetelmää ensimmäisen kerran vuonna 2002. Yhteisiin tavoitteisiin sisältyy eläkkeiden osalta naisten ja miesten välinen tasa-arvo. Komission selvityksestä käy ilmi, että miesten ja naisten eläkkeissä havaittavat erot heijastavat etenkin ammattiurien eroja. Komissio on kuitenkin todennut jäsenvaltioiden asteittain muuttavan eläkejärjestelmiään siten, että ne vastaavat paremmin naisten ja miesten yhteiskunnallis-taloudellisia rooleja ja edistävät tasa-arvoa. Näin pyritään nykyistä paremmin tunnustamaan epätyypillisistä työsuhteista karttuvat eläkeoikeudet. Komission tiedonannossa Euroopan työllisyysstrategian tulevaisuudesta(3) on ehdotettu sellaisten toimenpiteiden lisäämistä, joiden tarkoituksena on vähentää miesten ja naisten välistä rakenteellista epätasa-arvoa työmarkkinoilla ja edistää olosuhteita, joissa perheen ja työn yhdistäminen onnistuu niin naisten kuin miestenkin osalta. Naisten työssäkäyntiasteelle ja päivähoitopaikoille on asetettu määrälliseksi tavoitteeksi 60 prosenttia vuoteen 2010 mennessä. Avoimen koordinointimenetelmän soveltaminen sosiaalisen osallisuuden tukemiseen antaa jäsenvaltioille komission aktiivisella tuella mahdollisuuden pyrkiä asettamaan tavoitteet yhdessä ja jakamaan hyväksi todettuja käytäntöjä. Komission ehdotuksesta neuvosto on sisällyttänyt miesten ja naisten välisen tasa-arvon aiempaa tiiviimmin yhteisiin tavoitteisiin. Näitä tavoitteita käytetään pohjana vuoden 2003 kansallisten toimintasuunnitelmien laatimisessa. Komission mielestä edellä mainituilla toimilla pystytään unionin toimivallan rajoissa vaikuttamaan tehokkaasti arvoisan parlamentin jäsenen mainitseman Euroopan unionin perusoikeuskirjan säännösten toteutumiseen. (1) Yhteinen raportti sosiaalisesta osallisuudesta (komissio ja neuvosto, 2001), asiakirja KOM(2001) 565 lopullinen. (2) KOM(2002) 737 lopullinen. (3) KOM(2003) 6 lopullinen.