KIRJALLINEN KYSYMYS E-0016/98 komissiolle esittäjä(t): Jean-Pierre Bébéar (PPE) (29. tammikuuta 1998)

Aihe: Jätteiden kuljettamisen valvonta

Monet eurooppalaiset yritykset harjoittavat käytettyjen tekstiilien talteenottoa ja niiden kierrättämistä lumppuina ja käytettyinä vaatteina Afrikkaan viemistä varten.

Näiden yritysten toimintaa säädellään jätteiden kuljettamisesta annetulla yhteisön asetuksella. Niiden kuljettamia tavaroita pidetään vaarattomina jätteinä (vihreä luettelo). Asetuksen kapea-alainen tulkinta voi kuitenkin johtaa käytettyjen vaatteiden viennin täydelliseen kieltämiseen.

Ottaen huomioon, että tämä olisi kohtalokasta yrityksille, jotka työllistävät useita henkilöitä eivätkä vahingoita kansanterveyttä tai ympäristöä Euroopan tai maailmanlaajuisella tasolla, niin olisiko mahdollista, että komissio tarkentaisi riittävän yksityiskohtaisesti jätteiden kuljettamisesta annettua asetusta, jotta Euroopan ja Afrikan paikallisen tason talouselämälle ei aiheutettaisi vahinkoa?

Komission jäsenen Ritt Bjerregaardin komission puolesta antama vastaus (6. maaliskuuta 1998)

Komissio voi antaa seuraavat tiedot Euroopan yhteisössä toimivien yritysten harjoittamasta käytettyjen tekstiilien ja lumppuina tai käytettyinä vaatteina kierrätettyjen tekstiilien viennistä Afrikkaan:

Jätteistä annetun direktiivin 75/442/ETY ((EYVL L 194, 25.7.1975. )), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/156/ETY ((EYVL L 78, 26.3.1991. )), mukaan jätteellä tarkoitetaan mitä tahansa ainetta tai esinettä, jonka haltija poistaa tai aikoo poistaa käytöstä tai jonka hän on velvollinen poistamaan käytöstä.

Joskus on katsottu, että materiaali on tuote, jos sillä on taloudellista arvoa. Tämä tulkinta ei vastaa yhteisön jätettä koskevaa määritelmää sen paremmin kuin yhteisön tuomioistuimen kantaa, jonka mukaan jätteen määritelmä ei riipu hylätyn tavaran arvosta. Tuomioistuin totesi nimenomaan, että myös taloudellisesti arvottomat jätteet ovat EY:n perustamissopimuksen 30 artiklassa tarkoitettuja tuotteita, joskin erikoislaatuisia.

Komission kanta käytettyjen tekstiilien talteenottoon ja hyödyntämiseen lumppuina tai käytettyinä vaatteina on se, että jos käytetyt vaatteet on poistettu käytöstä tai niiden haltija aikoi poistaa ne käytöstä, ne ovat direktiivissä 75/442/ETY annetun määritelmän mukaisia jätettä. Tuotteesta tulee jätettä sillä hetkellä, kun tuotteen haltija aikoo hankkiutua siitä eroon. Tämä jäte voi kuitenkin muuttua jälleen tuotteeksi asianmukaisen käsittelyn jälkeen. Siten on mahdollista lajitella ja puhdistaa käytettyjä vaatteita niin, että osaa niistä voidaan jälleen pitää tuotteina.

Jätteiksi katsotut käytetyt tekstiilit luokitellaan vaarattomiksi jätteiksi (vihreä luettelo), ja niiden vientiä maihin, jotka eivät ole Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) jäseniä, säännellään Euroopan yhteisössä, Euroopan yhteisöön ja Euroopan yhteisöstä tapahtuvien jätteiden siirtojen valvonnasta ja tarkastamisesta annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 259/93 ((EYVL L 30, 6.2.1993. )).

Liitteessä II lueteltujen hyödynnettäviksi tarkoitettujen jätteiden siirrot on vapautettu asetuksessa 259/93 säädetyistä valvontamenettelyistä, koska kyseiset jätteet eivät aiheuta ympäristölle vaaraa, kunhan ne käsitellään oikein vastaanottajamaassa. Tämä koskee sekä jäsenvaltioiden välisiä siirtoja että vientiä yhteisön ulkopuolelle. Yhteisö ei ole kuitenkaan halunnut pakottaa sen ulkopuolisia maita omaksumaan tätä kantaa. Siksi komissio on asetuksen 17 artiklan 1 kohdan mukaisesti tiedustellut kaikilta mailta, jotka eivät kuulu OECD:hen, hyväksyvätkö ne liitteessä II mainittujen jätteiden viennin yhteisöstä alueelleen ilman valvontaa vai haluavatko ne, että jotakin asetuksessa säädettyä valvontamenettelyä noudatetaan.

Maat voidaan jakaa vastausten perusteella neljään ryhmään: (1) maat, jotka hyväksyvät sen, ettei mitään valvontaa tehdä, (2) maat, jotka ovat pyytäneet jonkin asetuksessa 259/93 säädetyn valvontamenettelyn noudattamista, (3) maat, jotka ovat ilmoittaneet, että ne eivät halua ottaa vastaan minkäänlaisia hyödynnettäviksi tarkoitettuja jätteitä, ja (4) maat, jotka eivät ole antaneet vastausta. Asetuksen 17 artiklan 3 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti tehty komission päätös 94/575/EY ((EYVL L 220, 25.8.1994. )) kattaa ensimmäiseen ja toiseen ryhmään kuuluvat maat. Lähiaikoina on tarkoitus antaa kyseisen päätöksen korvaava komission säädös, joka kattaa useampia maita.

Muiden maiden osalta komissio on asetuksen 259/93 17 artiklan 1 kohdan mukaisesti esittänyt aiheelliset ehdotukset neuvostolle. Siksi komissio antoi joulukuussa 1994 ehdotuksen neuvoston asetukseksi valvontamenettelyn määrittämisestä tiettyihin OECD:n ulkopuolisiin maihin suuntautuville tietyntyyppisten jätteiden viennille. Euroopan parlamentti antoi asiasta lausuntonsa heinäkuussa 1997, ja neuvosto vahvisti yhteisen kannan joulukuussa 1997.

Edellä mainitun asetusehdotuksen tämänhetkisessä versiossa kielletään vihreään luetteloon kuuluvien jätteiden vienti sellaisiin maihin, jotka ovat ilmoittaneet, etteivät ne halua vastaanottaa jätteitä yhteisöstä. Asetusehdotuksen 15 artiklan mukainen menettely koskee vihreässä luettelossa mainittujen jätteiden vientiä maihin, jotka eivät ole vastanneet komission tiedusteluun. Kun asetus hyväksytään ja tulee voimaan, niihin maihin, jotka eivät ole vastanneet, suuntautuvaan vihreän luettelon jätteiden vientiin aletaan soveltaa ennalta varautumisen periaatteen mukaista ilmoitus- ja valvontamenettelyä. Vientiä ei kuitenkaan kielletä. Tietyn jätteen vienti OECD:n ulkopuoliseen maahan voi alkaa heti, kun maan viranomaiset ovat antaneet kyseiselle jätteelle tuontiluvan. Jos taas maa on nimenomaan ilmoittanut, ettei sinne saa viedä mitään jätteitä tai että se ottaa vastaan vain tiettyjä vihreässä luettelossa mainittuja jätteitä, tätä kieltoa on noudatettava, eikä jätteitä saa viedä edes hyväntekeväisyystarkoituksessa.