FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 70/59

(2004/C 70 E/062)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1717/03

esittäjä(t): Freddy Blak (GUE/NGL) komissiolle

(23. toukokuuta 2003)

Aihe: Salamatkustajat

Arvioiden mukaan eri puolilla maailmaa purjehtivissa laivoissa on jatkuvasti noin 6 000 salamatkustajaa. Salamatkustajat ovat tyypillisesti köyhien maiden asukkaita, jotka ovat liikkeellä nälän, köyhyyden, poliittisen vainon tai työttömyyden vuoksi ja paremman elämän toivossa. Salamatkustajien kohtalo on monissa tapauksissa traaginen, mikä johtuu pitkäaikaisesta oleskelusta laivalla oudoissa olosuhteissa ja epävarmuudessa. Monien kohtalona on kuolla lastin kaasukäsittelyn yhteydessä tai sulkeutumisesta tiloihin, joita ei ole tarkoitettu ihmisten kuljettamiseen.

Ilmeisen traagisten inhimillisten seurausten lisäksi salamatkustajat aiheuttavat laivanvarustajille vuosittain merkittäviä lisäkustannuksia, joihin kuluivat varat voitaisiin käyttää paremmallakin tavalla.

Kansainvälinen merenkulkujärjestö IMO on antanut IMO-päätöslauselman nro A.871(20), joka sisältää tiettyjä salamatkustajien kohtelua koskevia suuntaviivoja. Sen lisäksi IMO on antanut edellä mainittua päätöslauselmaa täydentävän päätöslauselman nro FAL.7(29), joka sisältää täydentäviä määräyksiä samasta asiasta.

Läheskään kaikki maat eivät kuitenkaan noudata mainittuja suuntaviivoja. Aikooko komissio sen vuoksi toimia aktiivisemmin IMOssa tämän asian suhteen ja pyrkiä siihen, että muut maat noudattavat mainittuja suuntaviivoja?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(25. heinäkuuta 2003)

Salamatkustajien, aivan kuten merihädässä olevien henkilöidenkin, tilannetta on tutkittu laajalti Kansainvälisessä merenkulkujärjestössä (IMO), kuten arvoisa parlamentin jäsen huomauttaakin.

Asiassa on kuitenkin kaksi ongelmaa: IMO:n tekstit ovat vain harvoin sitovia, ja salamatkustajien ja merihädässä olevien henkilöiden tilanteesta seuraavat kysymykset kuuluvat kansallisten hallitusten toimivallan piiriin.

Komissio haluaa muistuttaa, että yhteisö ei ole IMO:n jäsen ja siten komissiolla on IMO:ssa vain tarkkailijan asema, kun taas EU:n jäsenvaltiot ovat sen täysivaltaisia jäseniä.

Meriturvallisuutta ja alusten aiheuttaman pilaantumisen ehkäisemistä käsittelevän komitean (COSS-komitea) perustamisesta sekä meriturvallisuutta ja alusten aiheuttaman pilaantumisen ehkäisemistä koskevien asetusten muuttamisesta 5 päivänä marraskuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2099/2002 (1) 5 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa: ” … jotta voidaan vähentää ristiriitojen mahdollisuutta yhteisön merilainsäädännön ja kansainvälisten oikeudellisten asiakirjojen välillä, jäsenvaltiot ja komissio toimivat yhteistyössä koordinointikokouksia pitämällä ja/tai muulla asianmukaisella tavalla määritelläkseen tarvittaessa yhteisen kannan tai lähestymistavan toimivaltaisilla kansainvälisillä foorumeilla”. Tässäkin yhteistyössä on kuitenkin rajoituksensa, esimerkiksi parlamentin jäsenen mainitsemassa tilanteessa, kun on kysymys oikeus- tai sisäasioista.

Mitä tulee ulkorajojen valvontaan ja maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikkaan, salamatkustajakysymys on merkittävä ongelma inhimillisten ja taloudellisten seuraustensa vuoksi, kuten parlamentin jäsen mainitsee. Pitää kuitenkin muistaa, että useimmissa tapauksissa meritse tapahtuva laiton maahanmuutto tapahtuu rikollisverkostojen järjestämillä aluksilla, kuten myös Italian rannikon äskettäiset tapahtumat osoittavat.

Komissio suhtautuu joka tapauksessa vakavasti meritse tapahtuvaan laittomaan maahanmuuttoon kuljetustavasta riippumatta ja seuraa asiaa jatkuvasti, kuten on jo todettu komission vastauksissa parlamentin jäsenien Charles Tannockin (E-3112/02 (2)) ja Giuseppe Pisicchion (P-0291/03 (3)) kirjallisiin kysymyksiin.

(1) EYVL L 324, 29.11.2002.

(2) EUVL C 155 E, 3.7.2003, s. 92.

(3) EUVL C 280 E, 21.11.2003, s. 46.