KIRJALLINEN KYSYMYS E-0799/00

esittäjä(t): Sami Naïr (PSE) komissiolle

(16. maaliskuuta 2000)

Aihe: Komission tiedonanto sen strategisista tavoitteista vuosina 20002005 ja sen työohjelmasta vuodeksi 2000 (KOM(2000) 155 lopull.)

1. Monenvälisessä kaupassa komissio ilmoittaa keskeiseksi tavoitteekseen edelleen kaupan vapauttamisen kasvun kiihdyttämiseksi säänneltyä kauppajärjestelmää vahvistaen.

a) Mitä toimia komissio aikoo konkreettisesti toteuttaa varsinkin Maailman kauppajärjestössä käytävissä neuvotteluissa?

2. Komissio käynnistää tÿomarkkinaosapuolten kuulemiset työn organisoinnin joustavuudesta ja nykyaikaistamisesta.

a) Voiko komissio tarkentaa toimia, joita se aikoo edistää?

b) Voiko se tarkentaa näkemystään sosiaaliturvajärjestelmien nykyaikaistamisesta?

c) Katsooko se, että joustavuus ja epävakaisuus ovat hinta, joka on maksettava työttömyyden vastaisista toimista?

Komission puheenjohtajan Romano Prodin komission puolesta antama vastaus

(9. kesäkuuta 2000)

1. Yhteisö pyrkii edistämään kaupan vapauttamista sekä vahvistamaan monenvälisiin sääntöihin perustuvaa järjestelmää uuden kauppakierroksen neljä asiakohtaa sisältävällä ohjelmalla.

Ensinnäkin kaupan vapauttamisesta todettakoon, että niin länsi- kuin kehitysmaatkin pyrkivät parantamaan tuotteidensa ja palvelujensa pääsyä markkinoille talouskasvunsa edistämiseksi. Tämän vuoksi yhteisö on pyrkinyt ottamaan vapauttamiseen sellaisen kaikki alat kattavan lähestymistavan, joka mahdollistaisi kullekin jäsenelle omien vahvuuksiensa hyödyntämisen ja lisäisi tätä kautta niiden kauppaa.

Toiseksi myös maailman kauppajärjestön WTO:n on ajanmukaistettava sääntöjään vastaamaan globalisaation vaikutuksiin niin, että kaupan alalla toimijoille ja sijoittajille voidaan tarjota ennustettava, avoin ja syrjimätön kilpailuympäristö, jossa ne voivat tehdä taloudelliset päätöksensä. Sijoittamista ja kilpailua koskevat perussäännöt kuuluvat oleellisena osana tällaiseen ohjelmaan ja niillä osaltaan edistetään mainittujen olosuhteiden luomista. Joukko WTO:n jäseniä kannattaa näiden kysymysten sisällyttämistä uudelle kauppakierrokselle, ja onkin valitettavaa, että Seattlessa ei pystytty käynnistämään neuvotteluja kahdesta koko järjestelmää koskevasta ja yrityksiä kaikkialla maailmassa hyödyttävästä järjestelmästä. On myös valitettavaa, että neuvotteluja kaupankäynnin helpottamisesta tai esim. kaupan puolustamista tai kaupan teknisiä esteitä koskevien sääntöjen kehittämisestä ei voitu aloittaa; kaikki nämä kysymykset olisivat edistäneet markkinoille pääsyn edellytysten ennustettavuutta ja vapauttaneet hyödykkeiden liikkuvuutta. Yhteisö jatkaa pyrkimyksiään sisällyttää nämä sääntöihin vaikuttavat toiminnot uudelle kierrokselle, jonka se toivoo käynnistyvän mahdollisimman pian.

Kolmanneksi Seattlessa korostui tarve parantaa kehitysmaiden integroitumista kauppajärjestelmään helpottamalla niiden markkinoille pääsyä myöntämällä niille erityis- ja erilliskohtelua, koordinoimalla tehostetummin valmiuksien parantamista sekä kannustamalla niitä aktiivisempaan toimintaan WTO:ssa. Uusi kierros mahdollistaa sen, että kehitysmaiden kauppaa koskevaan työohjelmaan (ja myös arkaluontoisiin kysymyksiin) puututaan kattavammin. Yhteisö katsookin, että on erittäin tärkeää sisällyttää kehitysmaiden kysymykset osaksi uutta kierrosta.

Lopuksi mainittakoon, että yhteisön kierrosta varten laatimalla asialistalla on monia jäsenvaltioiden hallituksia sekä laajaa yleisöä huolestuttavia kysymyksiä. Yleisesti ollaan huolestuneita kauppajärjestelmän mahdollisista vaikutuksista ympäristöön, kestävään kehitykseen, sosiaalikysymyksiin sekä kuluttajansuojaan ja -terveyteen. Onkin pyritty etsimään ratkaisuja, joilla sekä turvataan kauppajärjestelmä että pystytään vastaamaan näihin yhteiskunnallisiin kysymyksiin. Koska muut WTO:n jäsenet ovat tukeneet vain laimeasti näitä kysymyksiä, yhteisön on selitettävä selkeämmin ja yksityiskohtaisemmin tavoitteitaan näillä aloilla. Erityisesti sen on otettava huomioon kehitysmaiden epäilyt yhteisön esittämien yhteiskunnallisten ehdotusten todellisista tavoitteista ja seurauksista.

2. a) Komissio aikoo kuulla työmarkkinaosapuolia siitä, miten yhteisön toimintaa olisi suunnattava niiden periaatteiden mukaisesti, joista on sovittu työsuhteiden uudenaikaistamiseksi ja parantamiseksi, sekä tähän liittyvästä toimintakehyksestä. Komissio saattaa myös kuulla työmarkkinaosapuolia yhteisön tason kehyksen laatimisesta erityisaloille kuten etätyöskentelyyn.

b) Komissio on jo useiden vuosien ajan pyrkinyt edistämään jäsenvaltioiden välistä kokemustenvaihtoa ja yhteistyötä sosiaaliturvajärjestelmien tulevaan kehitykseen liittyvien yhteisten haasteiden alalla. Komissio antoi heinäkuussa 1999 tiedonannon(1), jossa se ehdottaa uutta ja syvempää yhteistyötä, joka perustuu neljälle päätavoitteelle: työnteon tekeminen kannattavaksi ja toimeentulon takaaminen, eläkkeiden turvaaminen ja eläkejärjestelmien ylläpidettävyyden varmistaminen, syrjäytymisen torjuminen sekä korkealaatuisen ja ylläpidettävissä olevan terveydenhuollon varmistaminen. Neuvosto hyväksyi komission ehdotuksen ennen joulua 1999 ja se oli parlamentin hyväksyttävänä helmikuussa 2000. Työmarkkinaosapuolten kutsuminen ajatustenvaihtoon on eräs yhteistyön uusista muodoista, kuten (neuvoston ja parlamentin hyväksymässä) komission tiedonannossa Komission työohjelma vuodeksi 2000(2) on ehdotettu.

c) Ei. Komissio uskoo, että joustavuuden ja turvallisuuden parantaminen voi liittyä, (ja niiden pitäisi liittyä) työllisyyden parantamistoimenpiteisiin. Monissa tapauksissa työn organisointiin yrityksessä liittyvän joustavuuden lisääminen voi hyödyttää sekä työnantajia että työntekijöitä. Yritys hyötyy, koska työ voidaan organisoida tuottavammin, ja työntekijät hyötyvät työpaikkojen pysyvyyden lisääntymisestä ja paremmista mahdollisuuksista järjestää elämänsä (esimerkiksi joustavammat työajat). Tällainen joustavuus lisää yritysten kilpailukykyä, minkä ansiosta sillä voi olla

myönteiset vaikutukset työllisyyteen. Eräissä tapauksissa, esimerkiksi yritysten soveltaessa aggressiivisia palkkaamis- ja irtisanomisstrategioita, on puolestaan erityisen tärkeää varmistaa työntekijöiden riittävä suoja. Ei myöskään ole selvää, että tällainen joustavuus lisää työllisyyttä yleisesti.

(1) KOM(1999) 347 lopullinen.

(2) EYVL C 81, 21.3.2000.