FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/337

(2004/C 88 E/0344)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0921/03

esittäjä(t): José Ribeiro e Castro (UEN) komissiolle

(24. maaliskuuta 2003)

Aihe: Itä-Timor — vuoden 1999 verilöyly, vastuullisten tuomitseminen ja ihmisoikeudet

Maaliskuun 12. päivänä indonesialainen prikaatinkenraali tuomittiin jakartalaisessa erityistuomioistuimessa viideksi vuodeksi vankeuteen rikoksista ihmiskuntaa vastaan, koska hän ei ollut estänyt vuonna 1999 Itä-Timorissa tapahtuneita verilöylyjä. Kenraali Noer Muis oli tapahtumien aikaan eversti ja Itä-Timorin komendantti.

Kansainväliset ihmisoikeusjärjestöt ovat tuominneet ”vilpilliseksi” oikeudenkäynnin, jossa selviteltiin, kuka oli vastuussa sorrosta ja kansanmurhasta, joihin Indonesian armeija syyllistyi ja kannusti ja joiden se salli tapahtua, koska syytettyjen joukossa ei ollut korkeinta sotilasjohtoa kuten kenraali Wirantoa, joka oli puolustusvoimien komentaja ja puolustusministeri.

Joulukuun 19. päivänä 2002 Jules Maatenin ja Lousewies Van Der Laanin esittämässä kirjallisessa kysymyksessä neuvostolle (E-3865/02 (1)) kysyttiin: ”Katsooko neuvosto Itä-Timorin oikeudenkäyntien osoittavan — kuten Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeusvaltuutettu on todennut — että Indonesia ei ole ottanut vastuuta Itä-Timorissa tapahtuneista rikoksista ihmiskuntaa vastaan?” Tähän kysymykseen ei ole vielä vastattu.

Ottaen huomioon, että kyseinen oikeudenkäynti ilmeisesti järjestettiin Indonesian hallitukseen kohdistuneen kansainvälisen painostuksen vuoksi, jotta Itä-Timorissa tehdyt rikokset selvitettäisiin oikeudessa ja niistä langetettaisiin tuomiot, kysyn komissiolta seuraavaa:

— Onko komissio seurannut tiiviisti kyseisen tuomioistuimen toimintaa? Vahvistaako komissio, että kyseisenä ajankohtana Indonesian armeijaa johtaneita ei ole syytettyinä tässä oikeudenkäynnissä? Jos vahvistaa, katsooko komissio, että tämä edistää tuomioistuimen uskottavuutta ja Indonesian pyrkimyksiä saada totuus selville ja rangaista syyllisiä? Vai vahvistaako komissio mieluummin neuvoston jo vastauksessaan tästä aiheesta 12. kesäkuuta 2001 tehtyyn aikaisempaan kysymykseen (E-1646/01 (2)) esittämän huolen, että ”äskettäiset oikeuden päätökset eivät täytä kansainvälisiä oikeus-ja oikeudenmukaisuusnormeja”?

— Tietääkö komissio, onko Indonesian hallitus kehittynyt aikaisempaa halukkaammaksi alistamaan sotilaita siviilien valvontaan? Mitä tietoja komissiolla on ihmisoikeuksien kunnioittamisesta Indonesiassa?

— Voivatko nämä tekijät vaikuttaa Euroopan unionin ja Indonesian suhteisiin? Voiko komissio etenkin harkita uudelleen kyseistä maata koskevia kehitysyhteistyöhankkeita?

Christopher Patteriin komission puolesta antama vastaus

(6. toukokuuta 2003)

Komissio on Indonesiassa toimivan edustustonsa kautta ja yhdessä EU-maiden suurlähetystöjen edustajien kanssa seurannut tiiviisti Itä-Timorissa tehtyjä rikoksia tutkivan Indonesian tilapäisen ihmisoikeustuomioistuimen oikeudenkäyntejä.

Prikaatinkenraali Noer Muis on yksi niistä 18:sta indonesialaisesta virkamiehestä ja miliisistä, jotka on asetettu syytteeseen Itä-Timorin vuoden 1999 kansanäänestystä edeltäneistä ja seuranneista väkivaltaisuuksista. Noer Muis tuomittiin 12. maaliskuuta 2003 viideksi vuodeksi vankeuteen siitä, ettei hän estänyt kahta siviileihin kohdistunutta kohtalokasta hyökkäystä.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on vapauttanut tähän mennessä 12 syytettyä. Kaksi alempiarvoista upseeria ja kaksi siviiliä on saanut kolmesta kymmeneen vuotta pitkät vankeustuomiot. Kahden muun henkilön oikeudenkäynnit ovat vielä kesken, he ovat sotapäällikkö prikaatinkenraali Tono Suratman ja kenraalimajuri Adam Damiri, entinen Balilla toiminut Udayanan komentaja, jonka vastuualueeseen kuuluivat Bali, Nusa Tenggara ja Itä-Timor. Näissä oikeudenkäynneissä odotetaan annettavan tuomiot toukokuun 2003 alussa.

EU antoi 21. elokuuta 2002 tuomioistuimen ensimmäisten tuomioiden jälkeen julistuksen, jossa se ilmaisi huolensa siitä, ettei oikeudenkäynneissä ole tutkittu kunnolla Itä-Timorissa vuonna 1999 tapahtuneita väkivaltaisuuksia, ja kehotti Indonesian viranomaisia varmistamaan, että tuomioistuimen oikeudenkäynneissä noudatetaan oikeusvaltion periaatetta ja kansainvälisiä ihmisoikeusnormeja.

EU tarkastelee jatkuvasti tuomioistuimen toimintaa ja saattaa käsitellä asiaa tarkemmin, mahdollisesti sitten, kun viimeinen tuomio annetaan todennäköisesti toukokuun 2003 alussa, ja ennen kuin valitusprosessi käynnistyy.

Komissio uskoo, että vuonna 1999 järjestettyjen vaalien myötä Indonesia on ottanut merkittävän askelen siirtymisessä autokraattisesta hallinnosta täysipainoiseen demokratiaan. Vuonna 2004 järjestettävät presidentin- ja parlamentinvaalit vahvistavat tätä prosessia ja etenkin armeijan saattamista täysin siviilien hallintaan. Komission mielestä tässä asiassa on kuitenkin vielä paljon tekemättä.

Komission edustusto ja jäsenvaltioiden suurlähetystöt Indonesiassa seuraavat maan ihmisoikeustilannetta tarkasti ja herkeämättä, ja ne raportoivat säännöllisesti neuvoston ihmisoikeusasioita käsittelevälle ryhmälle. Viimeisin tällainen raportti laadittiin keväällä 2002.

Ihmisoikeudet ovat olennainen osa EU:n ja Indonesian tehostettua poliittista vuoropuhelua. Komission Indonesiaa koskevassa maakohtaisessa strategia-asiakirjassa (2002—2006) ja kansallisessa maaohjelmassa (2002—2004) painotetaan voimakkaasti hyvän hallinnon edistämistä sekä oikeusjärjestelmän ja ihmisoikeuksien lujittamista. Näitä tärkeitä aloja koskevia yhteisön tukemia ohjelmia toteutetaan tai valmistellaan.

(1) EUVL C 280 E, 21.11.2003, s. 30.

(2) EYVL C 40 E, 14.2.2002, s. 70.