KIRJALLINEN KYSYMYS E-4017/00 esittäjä(t): Elizabeth Lynne (ELDR) komissiolle. Pitkäsiimakalastus.



Virallinen lehti nro 350 E , 11/12/2001 s. 0007 - 0008



KIRJALLINEN KYSYMYS E-4017/00 esittäjä(t): Elizabeth Lynne (ELDR) komissiolle (21. joulukuuta 2000) Aihe: Pitkäsiimakalastus Komissio on varmasti tietoinen, että pitkäsiimakalastuksella on huolestuttavia seurauksia merilinnuille. Arvioiden mukaan kymmeniä tuhansia merilintuja hukkuu joka vuosi jäätyään kiinni pitkäsiimoihin. Tietääkseni kalastusalusten on mahdollista ryhtyä useisiin toimiin, joilla voidaan vähentää lintujen riskiä joutua alusten sivusaaliiksi. Onko komissio arvioinut tai aikooko se arvioida tarvetta panna nämä toimet täytäntöön? Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (7. helmikuuta 2001) Komissio on vastaanottanut tästä asiasta useita kyselyjä ja on yhä paremmin tietoinen mahdollisista ongelmista, jotka liittyvät merilintujen joutumiseen sivusaaliiksi pitkäsiimakalastuksessa. Koko pitkäsiimakalastus ei kuitenkaan vaadi riskinhallintatoimenpiteitä, koska merilintuja ei joudu sivusaaliiksi maailmanlaajuisesti. Tuettuaan teknisiä kokouksia, jotka auttoivat määrittelemään YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestön (FAO) kansainvälistä toimintasuunnitelmaa (IPOA) merilintujen sivusaaliiksi joutumisen vähentämiseksi pitkäsiimakalastuksessa (FAO-IPOA Merilinnut), komissio laatii parhaillaan yhteisön toimintasuunnitelmaa, joka käynnistyy jäsenvaltioiden antaessa tietoja vastauksena niille elokuussa 2000 lähetettyyn kyselyyn Jos yhteisön kalastajat aiheuttavat jossakin tällaisia ongelmia, komissio on halukas löytämään ratkaisuja. Komission tietojen mukaan ja komission saatua ensimmäiset vastaukset edellä mainittuun kyselyyn merilintujen joutuminen sivusaaliiksi ei kuitenkaan muodosta todellista uhkaa yhteisön vesialueilla. Suurimpien ongelmien aiheuttajia näyttävät olevan yhteisön ulkopuoliset alukset, jotka kalastavat joko kansainvälisillä vesillä tai omilla aluevesillään. Yhteisöllä ei ole suoranaista oikeudellista toimivaltaa valvoa yhteisön ulkopuolisten alusten toimintaa kyseisillä maantieteellisillä alueilla. Erityisen huolestuneita ollaan albatrosseista ja muista lajeista lähinnä eteläisillä valtamerillä Tähän ongelmaan puuttumiseksi yhteisö on jo sisällyttänyt yhteisön lainsäädäntöön(1),(2) seuraavat riskinhallintatoimenpiteet: lintuja pelottavien muovisilla viireillä varustettujen siimojen käyttäminen; siimojen varustaminen painoilla, jotta ne uppoaisivat nopeammin ja aiheuttaisivat vähemmän vaaraa; kielto kaataa mereen jätteittä, jotka houkuttelevat merilintuja siimoihin; pitkänsiiman laskeminen yöllä, jolloin albatrossit ja muut merilinnut vähemmän todennäköisesti etsivät ruokaa; ainoastaan sulatettujen syöttien käyttäminen. Nämä toimenpiteet, jotka ovat pakollisia yhteisön kalastusyhtiöille, on suunnitellut Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämistä käsittelevä toimikunta (CCAMLR), joka toimii Etelämantereen vesialueiden parissa ja jossa yhteisö on sopimusosapuolena. (1) Neuvoston asetus (EY) N:o 66/98, annettu 18 päivänä joulukuuta 1997, tietyistä Etelämantereella harjoitettavaan kalastustoimintaan sovellettavista säilyttämis- ja valvontatoimenpiteistä ja asetuksen (EY) N:o 2113/96 kumoamisesta, EYVL L 6, 10.1.1998. (2) Neuvoston asetus (EY) N:o 2479/98, annettu 12 päivänä marraskuuta 1998, tietyistä Etelämantereella harjoitettavaan kalastustoimintaan sovellettavista säilyttämis- ja valvontatoimenpiteistä annetun asetuksen (EY) N:o 66/98 muuttamisesta, EYVL L 309, 19.11.1998.