KIRJALLINEN KYSYMYS E-2383/99

esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle

(16. joulukuuta 1999)

Aihe: Yksinostovelvoitteita koskeva asetus

Yhteisön uuden asetuksen mukaan yksinostosopimukset eivät enää olisi mahdollisia sellaisissa tapauksissa, joissa kyseisten tuotteiden ja palvelujen toimittajat hallitsevat yli 30 prosenttia markkinoista. Ehdotettu asetus uhkaa tehdä yksinoikeussopimuksista kaikkia yleisesti koskevan normin. Vain harvojen tavarantoimittajien markkinaosuus on suurempi kuin 30 prosenttia, minkä vuoksi kahvilanpitäjät eivät tulevaisuudessa ole ainoastaan juomiensa, vaan myös muiden tarvitsemiensa tavaroiden ja palveluiden suhteen sidottuja yhteen toimittajaan.

1. Mihin taloudellisiin perusteluihin edellä mainittu asetusluonnos pohjautuu? Mikä sai komission laatimaan kyseisen asetuksen?

2. Onko komissiolla käytettävissään (yksityiskohtaista) selvitystä yksinostovelvoitteista EU:n 15 jäsenvaltiossa? Jos on, voiko komissio kertoa mistä yksinoikeussopimuksista ja markkinaosuuksista (prosenteissa) on kyse? Jos selvitystä ei ole, eikö ole olemassa vaara, että asetuksen vaikutukset ovat päinvastaiset aiottuihin nähden, kun otetaan huomioon sovellettava korkea 30 prosentin kynnys?

Mario Montin komission puolesta antama vastaus

(6. tammikuuta 2000)

Arvoisan parlamentin jäsenen kysymys koskee komission julkaisemaa ryhmäpoikkeusasetusluonnosta ja luonnosta suuntaviivoiksi(1). Nämä lainsäädäntöluonnokset ovat viimeinen vaihe vertikaalisia sopimuksia koskevan yhteisön kilpailupolitiikan tarkistuksessa ja uudistuksessa.

Ensimmäisessä vaiheessa julkaistiin vihreä kirja(2), josta pyydettiin lausuntoja kaikilta, joiden etua asia koskee, sekä komission tiedonanto(3). Näissä asiakirjoissa kuvaillaan perusteellisesti tarkistuksen ja uudistuksen syyt.

Ehdotettu tuleva politiikka merkitsee siirtymistä taloudelliset näkökohdat paremmin huomioon ottavaan lähestymistapaan. Muutoksella on laaja kannatus ja se on välttämätön nykyisten ryhmäpoikkeusasetusten sisältämien useiden rakenteellisten puutteiden vuoksi. Esimerkkinä tästä voidaan mainita tietyt oluentoimitussopimukset kattava asetus. Nykyisiä kolmea ryhmäpoikkeusasetusta, jotka koskevat yksinmyynti-, yksinosto- ja franchising-sopimuksia, on viime vuosina arvosteltu paljon siitä, että niiden soveltamisala on liian kapea, niiden lähestymistapa on liian muodollinen ja ne kahlitsevat yrityksiä tavalla, joka on ristiriidassa tuotanto- ja jakelumenetelmien kehittämisen kanssa. Silloin kun yrityksillä on markkinavoimaa, vertikaalisia rajoituksia voidaan käyttää yhtä hyvin kilpailua edistäviin tarkoituksiin kuin kilpailun vastaisiin tarkoituksiin, esimerkiksi markkinoiden sulkemiseen.

Ehdotettu uusi politiikka yksinkertaistaa vertikaalisiin rajoituksiin sovellettavia sääntöjä ja pienentää sääntelystä aiheutuvia vaatimuksia antamalla yrityksille, joilla ei ole merkittävää markkinavoimaa (eli useimmille yrityksille), mahdollisuuden olla tutkimatta sopimustensa lainmukaisuutta yhteisön kilpailusääntöjen perusteella. Tähän uuteen lähestymistapaan perustuva ryhmäpoikkeusasetusehdotus kattaa 30 prosentin markkinaosuusrajaan asti kaikki vertikaaliset rajoitukset, jotka koskevat sekä väli- että lopputuotteita ja palveluja lukuun ottamatta rajoitettua määrää vakavimpia kilpailunrajoituksia ja ehtoja. Esimerkiksi arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemien oluentoimitussopimusten osalta ei yleensä voida odottaa, että panimo, jonka markkinaosuus on alle 30 prosenttia, pystyy yksin sulkemaan markkinat kilpailijoiltaan määräämällä kilpailukieltovelvoitteen asiakkainaan oleville pubeille.

Yrityksiin, joiden markkinaosuus ylittää 30 prosentin raja-arvon, ei sovelleta ryhmäpoikkeusta. Niiden tekemien vertikaalisten sopimusten ei kuitenkaan katsota automaattisesti olevan laittomia, vaan ne voivat edellyttää EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan (ent. 85 artikla) mukaista tapauskohtaista tutkimusta. Ryhmäpoikkeusasetuksen yhteydessä annettavien suuntaviivojen tarkoituksena on auttaa yrityksiä tällaisen tutkimuksen suorittamisessa ja siten lisätä kilpailusääntöjen tehokkuutta.

Kilpailukieltojen osalta voidaan todeta, että ei ole mahdollista tehdä katsausta kaikista yhteisössä sovellettavista kilpailukielloista, koska kyse on tuhansista sopimuksista eri toimialoilla. Komissio ei kuitenkaan seuraavista syistä pelkää eikä odota kilpailukieltojen muodostuvan käytännöksi.

Ensinnäkin uudessa ryhmäpoikkeusasetuksessa lyhennetään kilpailukielloille myönnetyn poikkeusluvan kesto viiteen vuoteen, kun tällä hetkellä tietyillä aloilla (kuten oluentoimitukset) jakelijat voidaan sitoa 10 vuodeksi tai jopa määrittelemättömäksi ajaksi. Tämä antaa jakelijoille mahdollisuuden painostaa tavarantoimittajiaan uhkaamalla vaihtaa tavarantoimittajaa, mikä on tehokkaampaa kuin sopimuspuolten oikeuksien ja velvollisuuksien yksityiskohtainen sääntely.

Toiseksi, kuten edellä todettiin, tuleva ryhmäpoikkeusasetus ei nykyisten asetusten tavoin koske yrityksiä, joiden markkinaosuus on yli 30 prosenttia.

Kolmanneksi ehdotettu asetus kattaa ensimmäistä kertaa vähittäiskaupan alalla toimivien pienten ja keskisuurten yritysten yhteenliittymät, minkä ansiosta nämä pk-yritykset pystyvät vahvistamaan asemaansa suhteessa tavarantoimittajiin ja kilpailemaan paremmin suurten integroituneiden jakeluketjujen kanssa.

Neljänneksi uusi ryhmäpoikkeusasetus mahdollistaa toimintaan ryhtymisen myös 30 prosentin markkinaosuusrajan alapuolella, jos vertikaaliset rajoitukset ovat kilpailun kannalta haitallisia.

Komission tavoitteena on luoda taloudellisiin kriteereihin perustuva kilpailupolitiikka, jossa keskitytään vertikaalisten sopimusten markkinavaikutusten analysointiin. Komissio ei halua säännellä yhteisön kilpailusääntöjen avulla sopimuspuolten välisiä suhteita tasapuolisten neuvotteluasemien varmistamiseksi. Kilpailusääntöjen tarkoituksena on suojella kilpailua ja varmistaa, että vertikaaliset rajoitukset eivät vahingoita kilpailua markkinoilla, varsinkin silloin kun tavarantoimittajilla on merkittävää markkinavoimaa. Myös pk-yritykset hyötyvät uudesta politiikasta.

(1) EYVL C 270, 24.9.1999.

(2) Vihreä kirja Euroopan yhteisön kilpailupolitiikan vertikaalisista rajoituksista, KOM(96) 721 lopullinen.

(3) Komission tiedonanto yhteisön kilpailusääntöjen soveltamisesta vertikaalisiin rajoituksiin, KOM(98) 544.