KIRJALLINEN KYSYMYS P-2786/01

esittäjä(t): Mathieu Grosch (PPE-DE) komissiolle

(1. lokakuuta 2001)

Aihe: Moottoriajoneuvojen rekisteröinti Belgiassa ja 20. heinäkuuta 2001 tehty kuninkaan päätös

Belgian kuningaskunnassa tehtiin 20. heinäkuuta 2001 kuninkaan päätös moottoriajoneuvojen katsastuksesta Belgiassa. Päätöksen 3 artiklassa säädetään seuraavaa:

3 artiklan, 1 pykälä Belgiassa asuvien henkilöiden on rekisteröitävä 6 artiklassa tarkoitettuun ajoneuvorekisteriin ajoneuvot, jotka he aikovat ottaa käyttöön Belgiassa, vaikka kyseiset ajoneuvot olisi jo rekisteröity ulkomailla. Jos henkilöiden asuinpaikka on Belgiassa, heidän on täytettävä seuraavat ehdot: ()

3 artiklan, 2 pykälä Ulkomailla rekisteröityjen ja 1 pykälässä tarkoitettujen henkilöiden käyttöönottamien ajoneuvojen rekisteröinti ei ole kuitenkaan pakollinen seuraavissa tapauksissa:

(i) Kyse on ajoneuvosta, jonka ulkomainen vuokraaja luovuttaa luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön käyttöön ja nämä henkilöt ovat kirjoilla belgialaisessa kunnassa tai kaupparekisterissä, ja ajoneuvo vuokrataan korkeintaan 48 tunniksi.

(ii) Ajoneuvoa käyttää luonnollinen henkilö ammattinsa harjoittamiseen ja se on rekisteröity ulkomailla ajoneuvon ulkomaisen omistajan nimissä, jonka kanssa ajoneuvon käyttäjällä on työsuhde. Tässä tapauksessa ajoneuvossa on oltava arvonlisäverosta vastaavan viranomaisen todistus ja valtiovarainministeriön on määrättävä ajoneuvon käyttöön liittyvät yksityiskohtaiset ehdot.

1. Onko tässä kyse Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 49 artiklan mukaisen palvelujen tarjoamista koskevan vapauden rikkomisesta, koska Belgiassa asuville henkilöille, jotka ovat itsenäisiä ammatinharjoittajia Belgian naapurivaltiossa Luxemburgissa, koituu taloudellisia tappioita tämän säädöksen takia?

2. Onko muissa jäsenvaltioissa vastaavia säädöksiä ja miten niitä käsitellään?

Fritz Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(29. lokakuuta 2001)

1. Komission katsoo, että yleisesti ottaen velvollisuus rekisteröidä ajoneuvo sen käyttäjän asuinvaltiossa saa rajoittaa EY:n perustamissopimuksen 49 artiklassa (entinen 59 artikla) säädettyä palvelujen tarjoamista koskevaa vapautta vain, jos kyseinen velvollisuus on perusteltavissa palvelujen tarjoamista koskevaan vapauteen liittyvällä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöllä, erityisesti jos se on suhteellinen tavoiteltuun yleiseen etuun nähden.

Belgian osalta komissio on aloittanut jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn koskien Belgian vanhaa ajoneuvojen rekisteröintiä koskevaa lainsäädäntöä, ja siinä yhteydessä komissio tarkastelee uutta lainsäädäntöä.

Mitä verotukseen tulee, vastaus arvoisan parlamentin jäsenen esittämään kysymykseen liittyy direktiivin 83/182/ETY(1) soveltamiseen. Kyseisen direktiivin voimassaolo päättyi 31. joulukuuta 1992 ainoastaan arvonlisäveron osalta, sillä tuosta päivästä lukien kyseistä veroa on säännelty ALV:ta koskevilla direktiiveillä, joilla muodostetaan sisämarkkinat(2).

Muiden liikennevälineitä koskevien verojen, kuten rekisteröinti-, käyttöönotto- ja muiden verojen, osalta edellytykset, joiden perusteella myönnetään verovapaus ajoneuvolle, joka on tarkoitettu väliaikaisesti yksityiskäyttöön muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa ajoneuvo on rekisteröity yleisesti ottaen enintään kuuden kuukauden keskeytymättömäksi tai keskeytyväksi määräajaksi vuoden aikana luetellaan kyseisen direktiivin 3 artiklassa. Ensimmäinen edellytys on se, että ajoneuvon käyttäjän on asuttava pysyvästi muussa jäsenvaltiossa kuin väliaikaisen maahantuonnin kohteena olevassa jäsenvaltiossa.

Kun ajoneuvon väliaikaiseen käyttöön myönnettävät verovapautukset perustuvat siis yhteisön voimassa olevan oikeuden mukaisesti ajoneuvon käyttäjän pysyvän asuinpaikan sijaintivaltion käsitteelle, ajoneuvoa, joka on varustettu kyseessä olevan jäsenvaltion tavallisilla rekisterikilvillä, voidaan käyttää väliaikaisesti missä tahansa toisessa jäsenvaltiossa ilman, että veroa täytyy maksaa. Sitä vastoin jos ajoneuvo on rekisteröity toisessa jäsenvaltiossa kuin missä ajoneuvon käyttäjän pysyvä asuinpaikka on esimerkiksi jos itsenäinen ammatinharjoittaja työskentelee toisessa jäsenvaltiossa kuin missä hänen pysyvä asuinpaikkansa on (kysyjän esittämä tapaus) ajoneuvoa ei voida käyttää verovapaasti siinä jäsenvaltiossa, jossa ajoneuvon käyttäjällä on pysyvä asuinpaikka, muiden kuin ALV:n osalta ilman asiassa toimivaltaisen veroviranomaisen suostumusta.

Kuitenkin edellä mainitun direktiivin 5 artiklassa annetaan varsin tyydyttävä ratkaisu niiden henkilöiden osalta, jotka työskentelevät toisessa jäsenvaltiossa kuin missä heidän pysyvä asuinpaikkansa on: verovapaus ilman mitään aikarajoituksia on myönnettävä silloin, kun käyttäjä käyttää pysyvän asuinpaikkansa sijaintijäsenvaltiossa rekisteröityä yksityisajoneuvoa säännöllisesti toisen jäsenvaltion alueella kuljettavalla matkalla asuinpaikasta yrityksen työpaikkaan sekä vastaavalla paluumatkalla.

2. Komissio ei ole tutkinut järjestelmällisesti voimassa olevaa kansallista lainsäädäntöä ja sitä, miten sitä sovelletaan yksityisiin ammatinharjoittajiin. Kuitenkin yleisellä tasolla komissio ottaa huomioon kyseiseen asiaan liittyvät ongelmat komission uudesta palvelujen sisämarkkinastrategiasta antaman tiedonannon(3) seurannan puitteissa. Seuranta on kaksivaiheinen: ensimmäisessä vaiheessa tarkoituksena on tunnistaa olemassa olevat esteet, toisessa vaiheessa ehdotetaan tarkoituksenmukaisia ratkaisuja esteiden poistamiseksi.

(1) Neuvoston direktiivi 83/182/ETY, annettu 28 päivänä maaliskuuta 1983, yhteisön alueella tiettyjen kulkuneuvojen väliaikaisessa maahantuonnissa sovellettavista verovapautuksista, EYVL L 105, 23.4.1983.

(2) Neuvoston direktiivi 91/680/ETY, annettu 16 päivänä joulukuuta 1991, yhteisen arvonlisäverojärjestelmän täydentämisestä ja direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta verotuksellisten rajojen poistamiseksi, EYVL L 376, 31.12.1991.

(3) KOM(2000) 888 lopullinen.