KIRJALLINEN KYSYMYS E-1114/00

esittäjä(t): John McCartin (PPE-DE) komissiolle

(11. huhtikuuta 2000)

Aihe: Eläinlääkkeiden suurimmat sallitut jäämät ja niiden seuranta

Elintarvikkeiden tuotantoon tarkoitettujen eläinten hoidossa käytettävien eläinlääkkeiden aktiivisten ainesosien jäämille on asetettu suurimmat sallitut arvot lääketeollisuuden toimittamien tietojen perusteella ja tiukkojen vaatimusten mukaisesti.

Jäsenvaltiot ovat velvollisia toimittamaan komissiolle elintarvikkeiden jäämien seurantaa koskevat suunnitelmansa seuraavalle vuodelle ja edelliseltä vuodelta saadut tulokset. Tuloksista käy ilmi, kuinka paljon koko Euroopasta peräisin olevissa elintarvikenäytteissä esiintyy eläinlääkkeiden jäämiä.

Miksi jäsenvaltioilla tai komissiolla ei ole velvollisuutta julkaista näitä tuloksia? Julkaisemisen tulisi kuulua osana jatkuvaan ohjelmaan, jolla pyritään lisäämään avoimuutta ja palauttamaan kuluttajien luottamus.

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(29. toukokuuta 2000)

Elävissä eläimissä ja niistä saatavissa tuotteissa olevien tiettyjen aineiden ja niiden jäämien osalta suoritettavista tarkastustoimenpiteistä ja direktiivien 85/358/ETY ja 86/469/ETY sekä päätösten 89/187/ETY ja 91/664/ETY kumoamisesta 29 päivänä huhtikuuta 1996 annetussa neuvoston direktiivissä 96/23/EY(1) säädetään elintarvikkeiksi tarkoitetuissa elävissä eläimissä ja niistä saatavissa tuotteissa olevien jäämien valvontasuunnitelmien toteuttamisesta jäsenvaltioissa ja niissä kolmansien maiden maissa, jotka tuovat elintarvikkeita yhteisöön. Tekstissä ilmoitetaan jokaisen eläinlajin osalta valvottavat jäämät sekä suoritettavat näytteenottomenettelyt aineiden havaitsemiseksi.

Tämä direktiivi pantiin ensimmäisen kerran täytäntöön vuonna 1997 nautaeläinten, sikojen, lampaiden ja hevoseläinten sekä siipikarjan ja vesiviljelytuotteiden osalta. Maitotuotteiden, munien, riistan ja hunajan osalta direktiivin säännökset voitiin panna täytäntöön vasta vuonna 1998, jolloin tehtiin 27 päivänä lokakuuta 1997 päätös 97/747/EY(2) neuvoston direktiivissä 96/23/EY säädettyjen näytteenottotasojen ja -taajuuksien vahvistamisesta tiettyjen aineiden ja niiden jäämien valvomiseksi tietyissä eläintuotteissa ja direktiivin säännösten täydentämisestä.

Direktiivissä 96/23/EY laaditaan jäsenvaltioiden suorittamien valvontasuunnitelmien ilmoittamiselle kolme tasoa. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kuluvalle vuodelle aiotut valvontasuunnitelmat sekä edellisenä vuonna saadut tulokset ennen kuluvan vuoden 31. maaliskuuta (8 artiklan 3 kohta). Komissio ilmoittaa jäsenvaltioille valvontasuunnitelmat arvioituaan pysyvässä eläinlääkintäkomiteassa tarkastusten tulokset (8 artiklan 4 kohta). Lisäksi komission on toimitettava myös parlamentille ja neuvostolle vuosittain tiedonanto näiden valvontasuunnitelmien tuloksista (8 artiklan 5 kohta). Mainitun 8 artiklan 3 kohdassa sanotaan lisäksi, että jäsenvaltioiden on julkistettava suunnitelmien toimeenpanon tulokset. Tämän lisäksi eräät jäsenvaltiot ovat jo julkaisseet valvontasuunnitelmien tulokset vuosikertomuksen muodossa ja joissakin tapauksissa ne julkaisevat tulokset virallisella Internet-sivulla.

Direktiivin 96/23/EY antamisen jälkeen komissio on pyrkinyt kansallisten asiantuntijaryhmien avustuksella yhdenmukaistamaan jäsenvaltioiden esittämät tiedot, jotta niitä voitaisiin vertailla keskenään ja antaakseen niille direktiivin 8 artiklassa säädetyn merkityksen. Työ kestää kauan, sillä jokainen jäsenvaltio on omaksunut joskus varsin erilaisen käytännön jäämien valvonnassa ja laboratorioanalyysissä.

Pysyvän eläinlääkintäkomitean on määrä esittää kertomus vuoden 1998 valvontasuunnitelmien tuloksista vuoden 2000 toukokuun loppuun mennessä. Tähän mennessä yhdeksän jäsenvaltiota on esittänyt valvontasuunnitelmiensa tulokset vuodelta 1999. Komissio muistuttaa direktiivin 96/23/EY mukaisesti jäsenvaltioita niiden velvollisuudesta julkaista valvontasuunnitelmiensa tulokset ja valvoo sen tehokasta toteuttamista. Samoin komissio varmistuu siitä, että tulokset toimitetaan myöhemmin neuvostolle ja parlamentille.

(1) EYVL L 125, 23.5.1996.

(2) EYVL L 303, 6.11.1997.