KIRJALLINEN KYSYMYS E-2630/02

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(18. syyskuuta 2002)

Aihe: Meriliikenteen kasvava osuus maa-alueiden ilmansaasteista

1. Katsooko komissio, että se tosiasia, että Quantification of emissions from ships associated with ship movements between ports in the European Community (heinäkuu 2002, Entec UK Ltd, EY:n satamien välisen laivaliikenteen päästöjen kvantitatiivinen erittely) -tutkimuksen mukaan kuivan maan ilmansaasteet ja happamat sateet Euroopassa johtuvat yhä enenevässä määrin merialusten voimanlähteiden polttoaineista peräisin olevista rikkidioksidi- ja typpioksidipäästöistä, yli puolet saasteista on lähtöisin EU:n sisällä liikennöivistä tai EU:n satamista lähtevistä aluksista ja suurimmat rikki-, typpi-, hiilivety- ja pienhiukkaspäästöt esiintyvät nimenomaan Alankomaissa, Belgiassa ja Tanskassa, antaa aiheen tehdä katalysaattorien ja vähärikkisten polttoöljyjen käyttö pakolliseksi, tai ainakin edistää niiden käyttöä voimakkaasti?

2. Miksi meriliikenteen osuus Euroopan ilmansaasteiden aiheuttajista kasvaa voimakkaasti (rikkioksidit 4 prosentista vuonna 1990 3068 prosenttiin vuonna 2010, typen oksidit 9 prosentista vuonna 1990 4055 prosenttiin vuonna 2010), huolimatta siitä, että kuljetetun rahdin määrää kohti laskettuna meriliikenteessä käytetään vähemmän energiaa kuin maantieliikenteessä tai lentoliikenteessä ja siitä, että jatkuvasti lisääntyvän maantieliikenteen päästöjen vähentämiseksi ponnistellaan lakkaamatta?

3. Onko direktiivissä 1999/30/EY(1) annettu riittävän tiukat merialusten polttoöljyn rikkioksidipäästöjen rajoittamista koskevat määräykset, jotka ovat rinnastettavissa maantieliikenteen rajoituksiin? Jos vastaus on kielteinen, miksei yhtä tiukkoja määräyksiä ole annettu?

4. Milloin komissio odottaa merialusten voimanlähteiden polttoaineiden pääsevän samalle keskimääräiselle päästötasolle muidenkin liikennevälineiden polttoaineiden kanssa ja millä keinoin komissio aikoo päästä tähän tavoitteeseen?

(1) EYVL L 163, 29.6.1999, s. 41.

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(22. lokakuuta 2002)

1. Entec-tutkimuksen seurauksena komissio viimeistelee parhaillaan yhteisön strategiaa merenkulkualusten päästöjen vähentämiseksi(1). Vähärikkisen polttoaineen osalta strategiaan kuuluu neuvoston direktiiviä 1999/32/EY(2) koskeva muutosehdotus uusien merialusten polttoaineiden rikkipitoisuusrajoitusten käyttöön ottamiseksi. Typenoksidipäästöjen (NOX) osalta komission ensisijaisena tavoitteena on tällä hetkellä vahvistaa maailmanlaajuiset polttoainepäästöihin liittyvät vaatimukset Kansainvälisessä merenkulkujärjestössä (IMO), mutta strategiassa esitetään myös vaihtoehtoja vähäpäästöisen merenkulun edistämiseksi yhteisön merialueilla. Näihin vaihtoehtoihin kuuluu myös markkinaperusteisia välineitä.

2. Meriliikenteen päästöjen osuus ilmansaasteista yhteisössä kasvaa nopeasti, koska muilla alueilla on toteutettu sääntelytoimia päästöjen vähentämiseksi ja koska maaliikenteen päästöille on asetettu kansalliset päästörajat (tavoitteet vuodeksi 2010) jokaisessa jäsenvaltiossa. Rikkioksideja lukuun ottamatta merialusten päästöt tonnikilometriä kohti ovat suhteellisen alhaiset muihin rahdinkuljetusmuotoihin verrattuna, koska ne kuljettavat suurempia lasteja ja liikkuvat hitaammin.

3. Direktiivi 1999/32/EY (ei 1999/30/EY) koskee nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuutta. Komissio ei pidä tämänhetkisiä meriliikenteessä käytettävän kaasuöljyn rikkipitoisuusrajoituksia riittävinä muiden polttoaineiden rikkipitoisuusrajoituksiin verrattuna. Tämän vuoksi komissio aikoo antaa myöhemmin vuonna 2002 ehdotuksen uusista rikkipitoisuusrajoituksista merialusten polttoöljyissä direktiiviin 1999/32/EY tehtävän muuton muodossa.

4. Kasvihuonekaasujen osalta komission ensisijaisen tarkastelun kohteena oleva kaasu tulevassa strategiassa on hiilidioksidi (CO2). Hiilidioksidipäästöt aiheutuvat polttoaineiden hiilipitoisuudesta. Useimpien nestemäisten polttoaineiden hiilipitoisuus on suurin piirtein samanlainen, joten

merialusten polttoöljyjen kasvihuonekaasupäästötaso on samaa luokkaa muiden liikennevälineiden nestemäisten polttoaineiden päästöjen kanssa. Yleisesti ottaen merialusten kasvihuonekaasupäästöt tonnikilometriä kohti ovat huomattavasti alhaisemmalla tasolla muihin liikennevälineisiin verrattuna, koska merialukset kuljettavat suurempaa lastia ja kulkevat hitaammin. Tämän vuoksi komissio pyrkii edistämään siirtymistä maantieliikenteestä meriliikenteeseen. Komissio on kuitenkin tietoinen siitä, että merialusten yksittäisiä hiilidioksidipäästöjä voidaan vähentää ja sen vuoksi se tukee IMOn kehittämää kasvihuonekaasujen luettelointijärjestelmää.

(1) Lisätietoja osoitteessa: http://www.europa.eu.int/comm/environment/air/transport.htm-3.

(2) Neuvoston direktiivi 1999/32/EY, annettu 26. huhtikuuta 1999 tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuuden ja direktiivin 93/12/ETY muuttamisesta (EYVL L 121, 11.5.1999).