FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/159

(2004/C 88 E/0168)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3902/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(17. joulukuuta 2003)

Aihe: Made in Europe -merkin myöntäminen Euroopan unionin jäsenvaltioissa valmistetuille tuotteille

Italian varateollisuusministeri Adolfo Urso teki Palermossa 7. heinäkuuta 2003 pidetyssä Euro—Välimeri-konferenssissa ehdotuksen, joka on herättänyt varsin paljon kiinnostusta jäsenvaltioiden ministereiden keskuudessa ja joka koski eurooppalaista alkuperää osoittavan Made in Europe -merkin myöntämistä Euroopan unionin jäsenvaltioissa valmistetuille tuotteille väärentämisen ja epärehellisen kilpailun torjumiseksi.

Euroopan unionissa valmistetuilla tuotteilla on oltava maailmanlaajuisilla markkinoilla riittävä turva kansainvälisessä kaupassa tapahtuneiden merkittävien muutosten ja aasialaisten tuotteiden kilpailun aiheuttamien voimakkaiden paineiden vuoksi.

Pakollisen, vastavuoroisuutta Euroopan unionin jäsenvaltioiden kanssa koskevan järjestelyn mukaisesti Aasian maiden ei tarvitse todistaa kauppatavaroidensa alkuperää, ja jäsenvaltioissa on kilpailulainsäädännön mukaan kiellettyä ilmoittaa valmistusmaata useimpien tuoteryhmien tapauksessa. Näin ollen aasialaisia tuotteita myydään Euroopan unionissa ilman, että kuluttaja voisi tehdä valintoja tietoisena kunkin tuotteen alkuperämaasta.

Joissakin muissa maissa, kuten Japanissa ja Yhdysvalloissa, niiden omia tuotteita suojellaan Made in USA-ja Made in Japan -merkeillä, joiden katsotaan olevan osoitus tuotteen laadusta ja huolellisesta valmistuksesta.

Italian ehdotuksen avulla voitaisiin korjata edellä mainittu puute ja liittää yleiseen Made in Europe -merkkiin maininta tuotteen alkuperäjäsenvaltiosta.

Koska Euro—Välimeri-konferenssissa päätettiin edellä mainitun ehdotuksen suuntaisista tavoitteista kyseiselle aiheelle kokonaisuudessaan omistettua seuraavaa WTO:n kierrosta silmällä pitäen, voiko komissio ilmoittaa;

1. mihin toimiin edellä mainitun Euro—Välimeri-konferenssin johdosta on ryhdytty;

2. mitä Made in Europe -merkkiä koskevia aloitteita on suunnitteilla, meneillään tai jo toteutettu Euroopan unionissa;

3. miten Euroopan komissio ja muut yhteisöjen toimielimet ovat vastaanottaneet Italian ehdotuksen;

4. voiko komissio toimittaa kysymyksen esittäjälle kaikki edellä mainittua asiaa koskevat tiedot kokonaisuudessaan?

Pascal Lamyn komission puolesta antama

yhteinen vastaus

kirjallisiin kysymyksiin E-3824/03 ja E-3902/03

(6. helmikuuta 2004)

Komissio on erittäin huolestunut väärennösten ja piraattituotteiden runsaasta määrästä sekä unionin valmistajille niiden takia aiheutuvasta vahingosta. Oikeudenhaltijoiden suojelemista väärennettyjä tavaroita vastaan pidetään yhteisössä ensisijaisena, ja hiljattain on toteutettu useita merkittäviä toimia, esimerkiksi 22 päivänä heinäkuuta 2003 annettiin neuvoston asetus (EY) N:o 1383/2003 tulliviranomaisten toimenpiteistä epäiltäessä tavaroiden loukkaavan tiettyjä teollis- ja tekijänoikeuksia sekä tiettyjä teollis- ja tekijänoikeuksia loukkaavien tavaroiden suhteen toteutettavista toimenpiteistä (1). Samoin annettiin ehdotus direktiiviksi teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistamiseen tähtäävistä toimenpiteistä ja menettelyistä (2). Lisäksi on toteutettu useita käytännön toimia tullivalvonnan tehostamiseksi tällä alalla ennen kaikkea Tulli 2007 -ohjelmassa (3), jonka ansiosta tulliviranomaiset takavarikoivat lähes 85 miljoonaa väärennöstä ja piraattituotetta unionin ulkorajoilla vuonna 2002 ja 50 miljoonaa vuoden 2003 ensimmäisellä puoliskolla.

Vilpillinen tuonti voi liittyä myös ulkomaisten valmistajien harjoittamaan polkumyyntiin. Polkumyynti tarjoaa unionin ulkopuolisista maista tuoville yrityksille epäreilun kilpailuedun, josta aiheutuu suurta vahinkoa yhteisön tuottajille. Polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 384/96 (4) säädetään polkumyynnin vastaisista toimenpiteistä, joita yhteisön tulliviranomaiset voivat toteuttaa varmistaakseen rehellisen kaupankäynnin kansainvälisissä kauppasuhteissa. Tällä hetkellä yhteisössä on yli 200 voimassa olevaa polkumyynnin vastaista toimenpidettä.

Maailmankauppajärjestö WTO:n toiminnasta ja vastavuoroisuudesta kannattaa mainita, että unioni vaatii Dohan kehitysohjelman markkinoillepääsystä neuvottelevassa ryhmässä, että kaikilta jäseniltä perittäisiin joitakin yhteisiä tullimaksuja erityisesti tekstiili- ja jalkinealalla.

Muutamilla yhteisön kauppakumppaneilla (Yhdysvalloilla, Japanilla) on käytössä alkuperämerkintää koskeva järjestelmä, jossa tuontitavaroilta edellytetään pakollista alkuperämerkintää ja jossa kotimaisten tavaroiden alkuperämerkintä on vapaaehtoinen. Tällä hetkellä yhteisöllä ei ole alkuperämerkintää koskevaa lainsäädäntöä. Alkuperämerkintää koskevan yhteisön lainsäädännön antaminen vaikuttaa kuitenkin kiinnostavan aiempaa enemmän erityisesti tekstiilialalla, kuten todettiin vastikään annetussa komission tiedonannossa (5), jossa käsiteltiin tekstiili- ja vaatetusalan tulevaisuutta laajentuneessa Euroopan unionissa. Tiedonannossa perusteltiin, mitä hyötyä yhteisön alkuperämerkintää koskevan säädöksen laatimisesta olisi tällä alalla.

Komissio pohtii parhaillaan, mitä mahdollisia hyötyjä ja haittoja tällaisen järjestelmän käyttöönotosta olisi kaikkien sidosryhmien kannalta. Tätä varten komission yksiköt ovat laatineet EU:n alkuperämerkintää käsittelevän valmisteluasiakirjan ”Made in the EU origin marking” (6). Asiakirjassa esitellään EU:n alkuperämerkinnän hyviä ja huonoja puolia ja tuodaan esiin pohdittavana olevia vaihtoehtoja: perustuisiko tuontitavaroiden ja kotimaisten tuotteiden alkuperämerkintä pelkästään vapaaehtoisuuteen; valitaanko sekajärjestelmä, jossa tuontitavaroiden alkuperämerkintä on pakollinen ja kotimaisten tuotteiden alkuperämerkintä vapaaehtoinen, vai asetetaanko alkuperämerkintä pakolliseksi sekä tuontitavaroille että kotimaisille tuotteille. Komissio kuulee kuluttajia ja elinkeinoelämää vuoden 2004 alkupuolella ja kehottaa jäsenvaltioita tekemään samoin.

(1) EUVL L 196, 2.8.2003.

(2) KOM(2003) 46 lopullinen.

(3) Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 253/2003/EY, tehty 11 päivänä helmikuuta 2003, EUVL L 36, 12.2.2003 ja EUVL L 95, 11.4.2003.

(4) EYVL L 56, 6.3.1996.

(5) KOM(2003) 649 lopullinen.

(6) Saatavana englanninkielisenä komission kauppapolitiikan pääosaston Internet-sivuilla osoitteessa: (http://trade-info.cec.eu.int/doclib/html/l 1555 7.htm).