KIRJALLINEN KYSYMYS E-0633/03

esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) neuvostolle

(4. maaliskuuta 2003)

Aihe: Kosovo, Irak ja YK:n turvallisuusneuvoston valtuudet

Helmikuun 18. päivä 2003 pidettiin kaikille Euroopan parlamentin jäsenille avoin puheenjohtajakokous. Tässä kokouksessa Kreikan pääministeri Costas Simitis kertoi edellisenä päivänä pidetyn Eurooppa-neuvoston kokouksen päätelmistä ja samalla vertasi Irakin tilannetta Kosovoon, jossa hänen mielestään valtuutus voimankäytölle oli saatu Yhdistyneiltä Kansakunnilta.

YK:n päätöslauselmassa 1203 lokakuulta 1998 vaadittiin Jugoslaviaa ja Kosovon vapautusarmeijaa noudattamaan päätöslauselman 1199 ehtoja ja toimimaan yhdessä kansainvälisten tahojen kanssa humanitäärisen tilanteen parantamiseksi ja humanitäärisen katastrofin torjumiseksi. Yhdessäkään Yhdistyneitten Kansakuntien turvallisuusneuvoston Kosovon päätöslauselmassa (nrot 1160, 1199, 1203 ja 1239), jotka annettiin ennen NATOn Jugoslavian liittotasavaltaan kohdistuneita pommituksia, ei annettu lupaa voimankäytölle. Huolimatta valtuutuksen puuttumisesta kaikki EU-jäsenvaltiot, mukaan lukien ne, jotka ovat tällä hetkellä kärkkäimpiä kritisoimaan Yhdysvaltain johdon asennetta Irakiin, olivat pommitusten kannalla. Näin siitäkin huolimatta, että Irakia on jo viimeiset kaksikymmentä vuotta koetellut paljon mittavampi humanitäärinen murhenäytelmä ja että myös Irakin naapurivaltioille aiheuttama uhka on paljon suurempi.

Puhuiko Simitis neuvoston nimissä tehdessään tämän vertauksen, ja jos puhui, niin mihin YK:n päätöslauselmaan hän viittasi? Oliko Simitisin kommentit tarkoitettu kritiikiksi Bushin hallinnon Yhdistyneiden Kansakuntien vastaista asennetta kohtaan? Jos näin oli, onko neuvosto kuitenkin yhtä mieltä siitä, että vaikka ulkoministeri Albrightin vastaus uhkaavaan Kosovon konfliktiin oli jättää turvallisuusneuvosto käytännöllisesti katsoen huomiotta ja sen sijaan yrittää saada oma ratkaisunsa läpi Rambouillet'ssa (ratkaisu, josta The New York Timesin kirjallinen avustaja kirjoitti maaliskuussa 1999: Turvallisuusneuvosto on sysätty Kosovossa syrjään, kun NATO on ottanut päävastuun konfliktin hallinnasta ja ratkaisun etsimisestä. Kaikki siellä toteutettavat rauhanturvaoperaatiot olisivat NATOn johtamia, samoin kuin päätökset voimankäytöstä. Vaikka jotkut Euroopan Kansakunnat haluaisivat turvallisuusneuvostolle asiassa sananvaltaa, on etenkin Yhdysvallat vienyt siltä tämän roolin.), on ulkoministeri Powell päinvastoin yrittänyt ahkerasti saada Yhdistyneet Kansakunnat mukaan asian käsittelyyn ja suostuteltua se kumoamaan vastuunsa Irakin aseistariisunnassa, niin kuin sekä turvallisuusneuvosto että Euroopan unioni vaativat?

Vastaus

(21. heinäkuuta 2003)

Neuvosto ei ole käsitellyt Euroopan parlamentin jäsenen Charles Tannockin esittämää kysymystä, joka koskee Kosovon ja Irakin kriisien vastaavuuksia ja eroja sekä tapaa, jolla Yhdysvallat on reagoinut niihin turvallisuusneuvostossa.

Eurooppa-neuvosto sitoutui kysyjän mainitsemissa 17. helmikuuta antamissaan, puheenjohtajavaltion 18. helmikuuta Euroopan parlamentille toimittamissa päätelmissään siihen, että Yhdistyneet Kansakunnat on jatkossakin keskeinen tekijä kansainvälisen järjestyksen ylläpitämisessä. Eurooppa-neuvosto totesi myös, että ensisijainen vastuu Irakin riisumisessa aseista on turvallisuusneuvostolla.

Eurooppa-neuvosto käsitteli Irakia uudestaan 21. maaliskuuta. Se totesi olevansa sotilaallisen konfliktin alettua uudessa tilanteessa. Eurooppa-neuvosto ilmaisi toiveenaan, että konflikti loppuisi mahdollisimman vähin ihmishenkien menetyksin ja kärsimyksin, ja se sitoutui osallistumaan aktiivisesti Irakin kansalle annettavaan humanitaariseen apuun. Eurooppa-neuvosto kannatti YK:n pääsihteerin Kofi Annanin ehdotusta, jonka mukaan Irakin kansan humanitaariset tarpeet voidaan edelleen tyydyttää YK:n Öljyä ruokaa vastaan -ohjelman avulla. Eurooppa-neuvosto ilmoitti lisäksi olevansa sitä mieltä, että YK:lla on edelleen oltava keskeinen asema tämän kriisin aikana ja sen jälkeen sekä toisti olevansa sitoutunut YK:n keskeiseen asemaan kansainvälisessä järjestelmässä sekä turvallisuusneuvoston ensisijaiseen tehtävään kansainvälisen rauhan ja vakauden säilyttämisessä.