FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 33/1

(2004/C 33 E/001)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0415/02

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(20. helmikuuta 2002)

Aihe: Yhteisössä valmistettujen ja kolmannessa maailmassa säilytettyjen käyttämättömien myrkkypitoisten maatalousaineiden kerääminen, palauttaminen ja hävittäminen

1. Onko komissio tietoinen, että viimeisten vuosikymmenien kuluessa kolmanteen maailmaan on tullut kehitysapuna suuria määriä niukasti hajoavia tai hajoamattomia maatalouteen käytettyjä myrkyllisiä aineita, ja että kyseiset aineet on lähetetty sinne kehitysapuna, vanhojen, kehittyneemmän talouden valtioiden hylkäämien varastojen dumppaamiseksi, teollisuuden toimesta näytteinä myynnin edistämiseksi ja tieteellisten tutkimusten nimissä?

2. Onko komissio myös tietoinen, että suuri osa näistä tuotteista on käyttämättömiä ja niitä pidetään nykyisin vaarallisina ja käyttöön soveltumattomina, ja kun ottaa huomioon varastoimis- ja pakkaustavan, nämä haitalliset aineet ovat jo levinneet ja uhkaavat levitä ympäristöön, jos ei ryhdytä ajoissa toimenpiteisiin tämän estämiseksi?

3. Onko komissiolla tietoa, mitkä yhteisössä sijaitsevat yritykset ovat tuottaneet ja kuljettaneet näitä tuotteita ja onko heillä mahdollisuutta tuoda aineet takaisin ja hävittää ne asianmukaisesti?

4. Millaisissa yhteyksissä komissio on ollut tämän johdosta Greenpeacen kanssa, joka toimii muun muassa Nepalissa myrkyllisten aineiden takaisinkeruun ja hävittämisen parissa?

5. Miten ja missä määrin aikaisemmat toimittajat tai jo muut osallistuvat tämän kemiallisen aikapommin purkamiseen?

6. Mitä lisätoimenpiteitä komissio pitää tarpeellisina, jotta aineet saataisiin kerättyä pois mahdollisimman täydellisesti, ja mihin toimenpiteisiin tämän vuoksi ryhdytään?

Lähde: Alankomaiden tv-ajankohtaisohjelma ”2 Vandaag”29. tammikuuta 2002

Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus

(16. huhtikuuta 2002)

Komissio on tietoinen ongelmasta, joka aiheutuu vaarallisten kemikaalien kuljettamisesta kehitysmaihin ja erityisesti vanhentuneiden torjunta-aineiden uhasta ihmisten terveydelle ja ympäristölle.

Kaikki vanhentuneet torjunta-aineet, jotka ovat sopimattomia käytettäviksi, on katsottava vaaralliseksi jätteeksi niiden vaarallisten ominaisuuksien vuoksi. Vaarallisen jätteen kuljettaminen Taloudellisen yhteis- työn ja kehityksen järjestön (OECD) ulkopuolisiin maihin on kielletty Euroopan yhteisössä, Euroopan yhteisöön ja Euroopan yhteisöstä tapahtuvien jätteiden siirtojen valvonnasta ja tarkastamisesta 1 päivänä helmikuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 259/93 (1) nojalla. Tällä asetuksella luodaan valvontajärjestelmä ja määrätään erityistoimenpiteistä, kuten jätteen ottamisesta takaisin viejämaahan, jos jätettä on kuljetettu laittomasti. Tässä yhteydessä hylkäämistarkoituksessa maasta viedyt torjunta-aineet katsottaisiin jätteeksi, vaikka viejä olisi merkinnyt ne tuotteiksi, ja siten niiden vienti on laitonta kuljettamista. Tämän määräyksen soveltamiseksi edellytetään näyttöä viejän hylkäämisaikomuksesta.

Lisäksi komissio valmistelee toukokuussa 2001 allekirjoitetun hitaasti hajoavia orgaanisia yhdisteitä (POP:t) koskevan Tukholman yleissopimuksen ratifiointia. Yleissopimus koskee tällä hetkellä yhdeksää yhdistettä 12:sta.

Tukholman yleissopimuksen varastoja sekä hitaasti hajoavia orgaanisia yhdisteitä sisältäviä tai sisältäneitä jätteitä koskevissa määräyksissä edellytetään pyrkimistä näiden aineiden ympäristön kannalta järkevään hallinnointiin. Tätä varten osapuolten on muun muassa hallinnoitava varastoja turvallisella, tehokkaalla ja ympäristön kannalta järkevällä tavalla, kunnes ne katsotaan jätteiksi, sekä ryhdyttävä toimenpiteisiin jätteiden käsittelemiseksi, keräämiseksi, kuljettamiseksi ja varastoimiseksi ympäristön kannalta järkevällä tavalla ja hävitettävä ne siten, että niihin sisältyvät hitaasti hajoavat orgaaniset yhdisteet tuhoutuvat. Osapuolet eivät saa sallia hitaasti hajoavien orgaanisten yhdisteiden hyväksikäyttöä, kierrätystä, talteenottoa uudelleenkäyttöä varten, välitöntä uudelleenkäyttöä tai vaihtoehtoista käyttöä, eivätkä ne saa kuljettaa hitaasti hajoavia orgaanisia yhdisteitä valtioiden välisten rajojen yli ottamatta huomioon kansainvälisiä sääntöjä (esim. vaarallisten jätteiden maan rajat ylittävien siirtojen ja käsittelyn valvontaa koskevaa Baselin yleissopimusta).

Vaikka nämä määräykset koskevat nykyisin ainoastaan yhdeksää Tukholman yleissopimukseen sisältyvää torjunta-ainetta, ympäristön kannalta järkevää hallinnointia on sovellettava kaikentyyppisiin vanhentuneisiin torjunta-aineisiin, jotta voitaisiin varmistaa ympäristön mahdollisimman hyvä suojelu tämäntyyppisen vaarallisen jätteen vaikutuksia vastaan.

Samalla komissio on tehnyt hiljattain ehdotuksia kansainvälisen kaupan kohteina olevia tiettyjä vaarallisia kemikaaleja ja torjunta-aineita koskevan ilmoitetun ennakkosuostumuksen (PIC) menettelystä tehdyn Rotterdamin yleissopimuksen ratifioinnista ja soveltamisesta yhteisössä. Yleissopimuksen tavoitteena on, että kehitysmaille tiedotettaisiin paremmin kemikaaleista (torjunta-aineista, teollisuuskemikaaleista ja kuluttajille tarkoitetuista kemikaaleista) ja että näitä maita autettaisiin hallinnoimaan niitä oikein ja kestävällä tavalla. Rotterdamin yleissopimus on siksi toinen merkittävä askel kohti vaarallisten kemikaalien kansainvälisen sääntelyn ja hallinnoinnin parantamista.

Komissiolla ei ole hallussaan tietoja, jotka mahdollistaisivat sellaisten yritysten tunnistamisen, jotka ovat tuottaneet ja kuljettaneet myrkyllisiä kemikaaleja, joihin arvoisa parlamentin jäsen viittasi.

Komissio on kuitenkin hyvin perillä Greenpeacen Nepalissa sekä muissa Aasian ja Afrikan maissa tekemistä aloitteista, joissa keskitytään vanhentuneiden torjunta-aineiden vaarallisiin varastointioloihin säilytettäessä suuria määriä näitä aineita.

Komissio on myös tietoinen siitä, että YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestö (FAO), YK:n ympäristöohjelma (UNEP), OECD, avustustoimistot, maat joilla on vanhentuneita varastoja, torjunta-aineiden valmistajat ja kansalaisjärjestöt ovat toteuttaneet yhteistyöhankkeita vanhentuneiden torjunta-aineiden nykyisten varastojen luetteloimiseksi, keräämiseksi ja hävittämiseksi ja uusien varastojen kertymisen ehkäisemiseksi.

(1) EYVL L 30, 6.2.1993.