KIRJALLINEN KYSYMYS E-1194/02

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(26. huhtikuuta 2002)

Aihe: Euron käyttöönoton seuraukset: vaihtamatta jääneet kolikot ja setelit

1. Onko komissio tietoinen, että useassa euroalueeseen kuuluvassa jäsenvaltiossa on käynyt ilmi, että suurta osaa 28. helmikuuta 2002 asti voimassa olleista kansallisista kolikoista ja seteleistä ei ole vaihdettu 1. tammikuuta 2002 lähtien voimassa olevaan lailliseen maksuvälineeseen euroon?

2. Onko komissio kanssani samaa mieltä siitä, että ei ole kyse ainoastaan hävinneistä tai keräilytarkoitukseen säästetyistä kolikoista ja seteleistä, koska vaihtamatta jääneiden kansallisten rahayksikköjen kokonaisarvo on huomattavasti korkeampi kuin ennalta voitiin olettaa?

3. Mitä eroja on kyseisten kahdentoista valtion asukkaiden rahanvaihdossa? Voiko komissio ilmoittaa jokaista jäsenvaltiota kohti, kuinka paljon (lukumäärä ja prosenttiosuus) kaikissa kyseisissä jäsenvaltioissa 31. joulukuuta 2001 asti liikkeessä olleita kolikkoja on jätetty palauttamatta tiettyyn, kaikille jäsenvaltioille yhteiseen määräpäivään mennessä, joka sijoittuu ajalle 1. maaliskuuta 1. toukokuuta 2002. Voiko komissio ilmoittaa myös vastaavat seteleitä koskevat summat ja prosenttimäärät?

4. Viittaako se, että rahaa ei ole vaihdettu, luottamuksen puutteeseen sellaista valuuttaa kohtaan, joka on kolmen vuoden aikana menettänyt neljänneksen arvostaan dollariin verrattuna, ja/tai toiveeseen, että vanhat rahayksiköt laskettaisiin uudelleen liikkeelle? Näillä rahayksiköillä voitaisiin otaksua olevan parempi ostovoima dollariin verrattuna, jos ne olisivat pysyneet rahaliikenteessä.

5. Mihin toimiin on ryhdytty tämän palauttamatta jättämisen selvittämiseksi? Voiko komissio antaa Euroopan parlamentille seuraavan vuoden aikana selonteon tähän johtaneista syistä?

6. Miten komission mukaan kyseisten jäsenvaltioiden asukkaille voitaisiin jollain tavalla korvata rahavarojen osittaisesta häviämisestä aiheutunut ostovoiman vähentyminen?

Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus

(13. kesäkuuta 2002)

1. ja 2. On täysin normaalia, että osa seteleistä ja kolikoista on jäänyt vaihtamatta valuutanvaihto-operaation yhteydessä (osa on kadonnut, osa turistien hallussa ulkomailla tai kansalaiset ovat säilyttäneet ne muistona). Komission mielestä on liian aikaista ottaa kantaa siihen, onko palautettujen seteleiden ja kolikoiden määrä epätavanomainen, sillä kansalaiset voivat vielä tuoda niitä pankkeihin muutaman kuukauden ajan suurimmassa osassa jäsenvaltioita sekä sen jälkeen keskuspankkiin ja /tai valtionkassaan usean vuoden ajan, jopa rajoittamattoman ajan.

3. Toukokuun kolmanteen päivään 2002 mennessä lähes 93 prosenttia kansallisista seteleistä (arvon mukaan) oli palautettu keskuspankkeihin ja laskettu. Palautusaste tuona päivänä vaihteli 86,9 prosentin (Luxemburg) ja 95,8 prosentin (Kreikka) välillä. Kolikkojen laskemisen viivästymisen vuoksi niille ei ole olemassa viimeaikaisia luotettavia lukuja.

4. ja 5. Se, että osa kansallisista seteleistä ja kolikoista on jäänyt palauttamatta, johtuu edellä kohdassa 1 mainituista syistä, eikä sitä voi missään tapauksessa tulkita epäluottamukseksi uutta rahaa kohtaan. Päinvastoin: kansalaiset ovat innokkaina hankkineet itselleen uusia seteleitä ja kolikoita tammikuun ensimmäisen päivän 2002 ensimmäisistä tunneista lähtien.

6. Korvaus ei ole tarpeen, sillä kansalaiset voivat vaihtaa vielä hallussaan olevat kansalliset setelit ja kolikot kuluitta hyvin pitkän, jopa rajoittamattoman ajan tähän tarkoitukseen osoitettujen viranomaisten luona.