FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/708

(2004/C 78 E/0757)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1266/03

esittäjä(t): Caroline Lucas (Verts/ALE) komissiolle

(27. maaliskuuta 2003)

Aihe: TRIPS-sopimus, UPOV ja maanviljelijöiden oikeudet

Kahdenvälisissä kauppasopimuksissaan Euroopan unioni ei jätä sopimuskumppaneilleen juuri muuta vaihtoehtoa kuin liittyä kansainvälisiin henkistä omaisuutta koskeviin sopimuksiin, jolloin ne joutuvat tekemään uusia sitoumuksia. Eräs esimerkki tästä käytännöstä on niin kutsuttu TRIPS+, joka edellyttää, että kauppakumppaneiden on liityttävä TRIPS-sopimuksen lisäksi myös uusien kasvilajikkeiden suojaamista koskevaan yleissopimukseen (UPOV 1991), jossa määrätään TRIPS-sopimuksen ulkopuolelle jäävistä kasvilajikeoikeuksiin liittyvistä erityisistä säännöistä. Euroopan unionin ja Libanonin välinen sopimus on viimeisin esimerkki: vaikka Libanon ei vielä ole WTO:n jäsen, sitä vaaditaan liittymään sekä UPOV 1991:een että TRIPS-sopimukseen viiden vuoden kuluessa.

Komissio hyväksyi syyskuussa 2002 luonnoksen TRIPS-sopimuksen 27 artiklan 3 kohdan b alakohdan sekä TRIPS-sopimuksen ja biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen (CBD) välisen suhteen tarkistamista varten. Luonnoksessaan komissio huomauttaa, että 27 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaan kasvilajikkeille on taattava riittävä suoja tehokkaalla tätä varten luodulla erityisellä järjestelmällä, mutta myöntää, että vaikka UPOV 1991:n määräykset toteuttavat 27 artiklan 3 kohdan b alakohdan vaatimukset, muut suojelun mallit saattavat olla yhtä tehokkaita.

Komission luonnoksessa todetaan myös, että maanviljelijöille myönnetyt vapautukset (eli vapautukset kasvilajikeoikeuksista tai patenteista, joiden perusteella viljelijät saavat varastoida, käyttää, vaihtaa tai myydä suojeltuja siemenlajikkeita) voivat tietyin edellytyksin olla perusteltuja TRIPS-sopimuksen 27 artiklan 3 kohdan b alakohdan tai 30 artiklan nojalla. UPOV 1991:n määräykset kuitenkin joko estävät näiden oikeuksien käytön tai asettavat niiden käytölle merkittäviä rajoituksia.

Voisiko komissio selittää, miksi se pyrkii kahdenvälisissä kauppaneuvotteluissaan asettamaan tavoitteita, jotka selvästi ja tehokkaasti estävät henkistä omaisuutta koskevien joustavampien, monenkeskisen TRIPS-sopimuksen sallimien säännösten soveltamisen kasvilajikkeisiin?

Pascal Lamyn komission puolesta antama vastaus

(30. huhtikuuta 2003)

EU oli 17. lokakuuta 2002 annetun tiedonannon (1) (mietintö) kautta ensimmäinen Maailman kauppajärjestöön (WTO) kuuluva teollistuneen maailman edustaja, joka käsitteli teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista tehdyn sopimuksen (TRIPS) 27 artiklan 3 kohdan b alakohdan tarkistamista ja siihen liittyviä asioita merkityksellisesti, rakentavasti ja järjestelmällisesti.

Erityisesti EU tunnusti, ettei UPOV-yleissopimus ole ainoa suojelumalli kasvilajikkeille, ja suositteli, että TRIPS-sopimusta tulkittaisiin siten, että maanviljelijöille myönnetyt vapautukset hyväksyttäisiin. Sekä TRIPS-neuvoston että WTO:n kauppaa ja ympäristöä käsittelevän komitean kehitysmaajäsenet suhtautuivat lähestymistapaan myönteisesti.

EU:n tekemiin kahdenvälisiin kauppasopimuksiin sisältyy viittaus UPOV-yleissopimukseen, joko siten, että niissä sitoudutaan liittymään UPOV-yleissopimukseen, tai siten, että niissä sitoudutaan tekemään parhaansa (mikä ei kuitenkaan ole itsessään tiukka vaatimus). Nämä sitoumukset ovat osa molemminpuolisten sitoumusten ja myönnytysten tasapainoista pakettia, jota ei ole ”määrätty” mutta jonka kauppakumppanit ovat yleensä hyväksyneet.

EU:n lähestymistapaa on vuodesta 2002 lähtien mukautettu siten, että siinä otetaan entistä paremmin huomioon kehitysyhteistyön näkökohdat: parhaillaan käytävissä kahdenvälisissä neuvotteluissa komissio ehdottaa kauppakumppaneille, että ne voivat UPOV-yleissopimuksen vaihtoehtona panna täytäntöön jonkin toisen tarkoituksenmukaisen ja tehokkaan kasvilajikkeiden suojelujärjestelmän TRIPS-sopimuksen 27 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti.

Komission mielestä UPOV-yleissopimus (sekä vuoden 1978 että vuoden 1991 versio) tarjoaa paljon patenttisuojaa joustavamman suojelujärjestelmän, joka soveltuu siksi paremmin kasvilajikkeiden erityispiirteisiin (oikeastaan yleissopimus toimii mallina yhteisön lainsäädännölle ja useassa jäsenvaltiossa kansalliselle lainsäädännölle). Tästä syystä jotkin kehitysmaat, kuten Meksiko, Brasilia ja Argentiina, ovat liittyneet UPOV-yleissopimukseen ilman, että ne olisivat tehneet tällaista sitoumusta kahdenvälisessä sopimuksessa EU:n kanssa.

Maanviljelijöille myönnettävistä vapautuksista voidaan todeta, että UPOV-yleissopimukseen sisältyy ”maanviljelijöiden etuoikeus”, joka sallii niiden käyttää lisääntymistarkoitukseen ja omalla maallaan satoa, jonka ne ovat saaneet suojeltujen lajikkeiden istuttamisesta omille mailleen.

Lisäksi yleissopimuksessa esitetään, etteivät jalostajanoikeudet koske yksityisesti ja ei-kaupallisiin tarkoituksiin tehtyjä toimia: komission mielestä tämä poikkeus kattaa kaikki kotitarveviljelijöiden (joiden toiminta on nimen mukaisesti ei-kaupallista) suojeltujen lajikkeiden alalla toteuttamat toimet, siementen vaihtaminen mukaan luettuna. Kotitarveviljelijöiden osalta mahdollisuus poikkeuksien soveltamiseen menee siis paljon ”viljelijöiden etuoikeutta” pitemmälle.

Yleissopimuksessa sallitaan myös useissa tapauksissa uusien lajikkeiden vapaa jalostaminen nykyisten lajikkeiden pohjalta (olipa kyse maatalouden liiketoiminnasta tai maanviljelijöiden toiminnasta).

Lopuksi UPOV-yleissopimukseen liittyminen ei estä muiden suojelujärjestelmien luomista perinteiselle maanviljelylle, perinteiselle osaamiselle tai sellaisille lajikkeille, jotka eivät täytä UPOV-yleissopimuksessa asetettuja vaatimuksia, sekä elintarvikkeiden ja maatalouden kasvigeenivaroja koskevassa kansainvälisessä sopimuksessa vahvistettujen viljelijänoikeuksien suojaamiseksi.

Muita poikkeuksia kuin niitä, jotka on myönnetty vuoden 1991 UPOV-yleissopimuksessa, voitaisiin suunnitella ja puolustaa sen perusteella, että ne sallitaan TRIPS-sopimuksen 27 artiklan 3 kohdan b alakohdassa. Olisi kuitenkin virheellistä väittää, ettei UPOV-yleissopimuksessa sallita joustavaa järjestelmää ja maanviljelijöille myönnettäviä vapautuksia.

Vuoden 1991 UPOV-yleissopimukseen sisältyy tehokas ja joustava järjestelmä kasvilajikkeiden suojeluun, mutta vaihtoehtoisia malleja voidaan ottaa käyttöön, ja ne olisivat TRIPS-sopimuksen mukaisia, kunhan ne takaisivat riittävän suojan.

(1) IP/C/W/383.