KIRJALLINEN KYSYMYS E-2251/99

esittäjä(t): Pedro Marset Campos (GUE/NGL) komissiolle

(1. joulukuuta 1999)

Aihe: REPSOL BUTANO:n nestekaasuvaraston sijoittaminen Alumbresiin (Murcia, Espanja)

Alumbresin kaupungin asukkaat ovat hyvin huolissaan siitä, että REPSOL BUTANO -yhtiö on rakentanut varastoja aivan Alumbresin asukkaiden asuntojen viereen ilman että varastoille oltaisiin määritelty vaihtoehtoinen sijoituspaikka Escombrerasin laakson alueella.

Aluksi varastot olivat 300 metrin päästä kaupungin keskustasta. Useiden valitusten jälkeen niiden sijoituspaikkaa siirrettiin 150 metrillä. Asukkaat pyytävät, että varastot sijoitetaan turvallisuuden vuoksi vähintään kolmen kilometrin päähän keskustasta. Alumbresissa sijaitsee 14 Murcian alueen haitallisesta, myrkyllisestä tai vaarallisesta teollisuuslaitoksesta.

Asukkailla ei ole tarvittavia suojalaitteita eivätkä he tiedä mitä tehdä, jos jossakin Cartagenan alueella toimivissa yrityksessä sattuisi onnettomuus. Paikalliset ja alueelliset viranomaiset ovat olleet jokseenkin välinpitämättömiä, sillä ne ovat hyväksyneet toimenpiteitä, joita ei edelleenkään ole toteutettu.

1. Tietääkö komissio näiden varastojen sijoittamishankkeesta?

2. Voiko komissio ilmoittaa, onko se myöntänyt EU:n rahoitusta tälle hankkeella?

3. Eikö komissio katso, että toimivaltaisten viranomaisten on laadittava erityinen suunnitelma kemiallisten riskien välttämiseksi alueella?

4. Voiko komissio ilmoittaa, onko julkisten ja yksityisten rakennushankkeiden ympäristövaikutuksia koskevan direktiivin 85/337/ETY(1) mukaista tutkimusta ympäristövaikutuksista tehty?

5. Eikö komissio katso, että kansalaisten tiedonsaantioikeutta ympäristöasioissa koskevassa direktiivissä 90/313/ETY(2) vahvistettua kansalaisten oikeutta saada tietoa ympäristökysymyksistä on loukattu?

6. Voiko komissio pyytää tietoja toimivaltaisten viranomaisten toteuttamista toimista, jotta voidaan varmistaa, että tämä rakennushanke ei aiheuta vakavaa vaaraa ympäristölle tai heikennä Alumbresin asukkaiden elämänlaatua?

(1) EYVL L 175, 5.7.1985, s. 40.

(2) EYVL L 158, 23.6.1990, s. 56.

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(17. tammikuuta 2000)

Arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemat seikat eivät ole komission tiedossa.

Alumbresissa sijaitseville nestekaasuvarastoille ei ole myönnetty rahoitusta Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) eikä koheesiorahastosta.

Kysymyksen aiheena olevat laitokset voivat kuulua vaarallisista aineista aiheutuvien suuronnettomuusvaarojen torjunnasta 9 päivänä joulukuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/82/EY(1) soveltamisalaan. Kyseisessä direktiivissä vahvistetaan velvollisuus toteuttaa tarvittavat toimenpiteet teollisen toiminnan mahdollisesti aiheuttamien, vaarallisiin aineisiin liittyvien suuronnettomuuksien estämiseksi ja niiden ihmiselle ja ympäristölle aiheuttamien seurausten rajoittamiseksi. Direktiivin 96/82/EY soveltaminen riippuu laitoksiin varastoitujen aineiden määrästä. Direktiivin 96/82/EY 11 ja 12 artiklassa täsmennetään jäsenvaltioiden velvollisuudet pelastussuunnitelmien ja maankäytön suunnittelun suhteen. Direktiivi 96/82/EY on saatettu osaksi Espanjan kansallista oikeusjärjestystä säädöksellä R.D. 1254/1999, de 16 de julio, por el que se aprueban medidas de control de los riesgos inherentes a los accidentes graves en los que intervengan sustancias peligrosas.

Komission tiedossa ei ole, onko näistä laitoksista tehty tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 1985 annetussa neuvoston direktiivissä 85/337/ETY säädetty vaikutusten arviointi. On muistettava, että kyseisen direktiivin 2 artiklan mukaan ennen luvan myöntämistä on arvioitava niiden hankkeiden vaikutukset, joilla etenkin laatunsa, kokonsa tai sijaintinsa vuoksi todennäköisesti on merkittäviä ympäristövaikutuksia. Tätä säännöstä sovelletaan direktiivin liitteissä I ja II lueteltuihin hankkeisiin. Saman direktiivin 4 artiklan 2 kohdassa säädetään, että direktiivin liitteessä II mainittuihin luokkiin kuuluvat hankkeet on arvioitava, jos jäsenvaltiot toteavat niiden laadun sitä vaativan. Öljyn sekä petrokemiallisten ja muiden kemiallisten tuotteiden varastointirakennelmat mainitaan kyseisessä liitteessä II, joten niihin liittyvät hankkeet on arvioitava direktiivin 510 artiklan mukaisesti, jos jäsenvaltiot toteavat niiden laadun sitä vaativan. On myös syytä panna merkille, että direktiivi 85/337/ETY on muutettu direktiivillä 97/11/EY(2). Direktiivin 97/11/EY 3 artiklan 2 kohdassa kuitenkin säädetään, että jos lupahakemus jätetään toimivaltaiselle viranomaiselle ennen 14 päivänä maaliskuuta 1999, direktiivin 85/337/ETY säännöksiä, sellaisina kuin ne olivat ennen muuttamista, sovelletaan edelleen.

Arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemien tietojen perusteella ei voi päätellä, onko ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta 7 päivänä kesäkuuta 1990 annettua neuvoston direktiiviä 90/313/ETY(3) rikottu. Joka tapauksessa on huomautettava, että direktiivin 90/313/ETY 4 artiklassa säädetään seuraavasti: henkilö, joka katsoo, että hänen tietopyyntönsä on perusteettomasti hylätty tai jätetty huomiotta, taikka että viranomainen on vastannut siihen riittämättömästi, voi hakea tuomioistuimelta tai hallintoviranomaiselta muutosta päätökseen kyseisen kansallisen oikeusjärjestelmän mukaisesti. Direktiivi 90/313/ETY on saatettu osaksi Espanjan kansallista oikeusjärjestystä 13 päivänä joulukuuta 1995 annetulla lailla 38/1995.

Komissio ottaa yhteyttä Espanjan viranomaisiin ja pyytää näitä ilmoittamaan, mitä toimenpiteitä ne ovat toteuttaneet taatakseen, että kyseisestä hankkeesta ei aiheudu vakavia seurauksia ympäristölle ja ettei se heikennä Alumbresin asukkaiden elämänlaatua.

(1) EYVL L 10, 14.1.1997.

(2) EYVL L 73, 14.3.1997.

(3) EYVL L 158, 23.6.1990.