KIRJALLINEN KYSYMYS E-0579/00

esittäjä(t): Struan Stevenson (PPE-DE) komissiolle

(29. helmikuuta 2000)

Aihe: Rehuja koskevat asetusluonnokset vuonna 2000

Maatalous-, kalastus- ja elintarvikeministeriön vuodelle 2000 laatimat rehuja koskevat asetusluonnokset herättävät huolestuneisuutta Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Karjankasvattajat uskovat, että voimassa olevien EU:n asetusten mukaan maatalous-, kalastus- ja elintarvikeministeriön on varmistettava, että karjalle saa syöttää lisäaineita vain suoraan rehujen ainesosina. Tällainen säännös kieltäisi laajassa käytössä olevat kivennäisharkot, hitaasti vapautuvat tabletit, nuolukivet ja levitettävät kivennäislisät, joita usein tarjotaan laiduntaville tai heinällä tai säilörehulla ruokittaville eläimille.

Voiko komissio vahvistaa, aikooko se kieltää tällaiset ravinnon lisät ja jos aikoo, onko komissio arvioinut tästä Yhdistyneen kuningaskunnan karjataloudelle aiheutuvia tuhoisia seurauksia?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(16. toukokuuta 2000)

Komissio haluaisi huomauttaa parlamentin jäsenelle, että lisäaineita sisältävien perinteisten kivennäisharkkojen käyttöä ei ole aikomus kieltää.

Nämä tuotteet ovat sallittuja ja niitä voidaan käyttää, jos niitä pidetään kaupan rehuina rehuaineiden liikkuvuudesta 29 päivänä huhtikuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/25/EY(1), jolla muutetaan direktiiviä 70/524/ETY, 74/63/ETY, 82/471/ETY ja 93/74/ETY ja kumotaan direktiivi 77/101/ETY, mukaisesti tai jos niitä pidetään kaupan lisäravintona ja erityisesti kivennäisaineina rehuseosten pitämisestä kaupan 2 päivänä huhtikuuta 1979 annetun neuvoston direktiivin 79/373/ETY(2) mukaisesti.

Tiettyjä lisäaineita sisältävien hitaasti vapautuvien tablettien, kivennäisharkkojen, nuolukivien ja levitettävien kivennäislisien käyttö päivittäisessä ravinnossa ei välttämättä varmistaisi sitä, että eläinten päivittäin saama kokonaismäärä olisi valvonnassa.

Tästä syystä rehujen lisäaineista 23 päivänä marraskuuta 1970 annetun neuvoston direktiivin 70/524/ETY(3) 9 k artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on varmistettava, että antibiootteja, kokkidiostaatteja ja kasvunedistäjiä voidaan käyttää ainoastaan, jos ne sisältyvät rehuihin.

Direktiivin 70/524/ETY muuttamisesta 23 päivänä heinäkuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/51/EY(4) antamisen aikoihin päätettiin, että tieteellisen ja teknisen tiedon nykyisessä vaiheessa ja tarkastusmenetelmät huomioon ottaen näiden lisäaineiden käyttö voidaan sallia ainoastaan siten, että ne sisällytetään rehuihin.

On syytä huomauttaa, että mainitun lisäaineluokan osalta on todella tärkeätä, että luvan saantia koskevat edellytykset, joiden perusteella voidaan tietää rehuihin sisällytettävän lisäaineen enimmäismäärä, pannan täytäntöön, sillä ne varmistavat eläinten ja kuluttajien turvallisuuden.

Poikkeuksena direktiivissä säädetään myös, että muihin ryhmiin, kuten vitamiineihin, jälkiaineisiin, entsyymeihin ja mikro-organismeihin kuuluvia lisäaineita voidaan käyttää, jos se hoidetaan muulla tavalla kuin lisäämällä niitä rehuihin. Edellytyksenä on kuitenkin, että menetelmä on sallittu asiaankuuluvassa lupaa koskevassa lainsäädännössä. Poikkeus on annettu siksi, että voidaan ottaa huomioon lisäaineiden käytön tekniset kehitykset. Sitä voidaan soveltaa tämän tyyppisiin lisäaineisiin, sillä mahdollisten ihmisten tai eläinten terveydelle aiheutuvat haittavaikutukset ovat arvioiden mukaan oletettavasti pieniä. Tähän mennessä millekään lisäaineelle ei ole kuitenkaan annettu lupaa, että sitä voitaisiin antaa muulla tavalla kuin sisällyttämällä sitä rehuihin.

Komissio on täysin tietoinen nykyaikaisten viljelykäytäntöjen ongelmista. Sen vuoksi, että tiettyjen aineiden, erityisesti rehujen lisäaineiden, käytölle on tarpeen sallia enemmän joustoa muulla tavalla kuin lisäämällä niitä rehuihin, Euroopan parlamentille ja neuvostolle esitettiin heinäkuussa 1997 ehdotus eläinten ravintolisäaineiden käytöstä(5). Nämä lisäaineet ovat valmisteita, jotka sisältävät suuria määriä mineraaleja, jälkiaineita, vitamiineja, aminohappoja, jne., joita voidaan antaa sisäisesti hyvin lyhyellä jaksolla yksittäisannoksina juomaveteen liuotettuna tai päivittäisessä ravinnossa.

Neuvosto ei ole vielä esittänyt ehdotuksesta, sellaisena kuin se on muutettuna parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä syyskuussa 1999, yhteistä kantaa.

(1) EYVL L 125, 23.5.1996.

(2) EYVL L 86, 6.4.1979.

(3) EYVL L 270, 14.12.1970.

(4) EYVL L 235, 17.9.1996.

(5) EYVL C 298, 30.9.1997.