KIRJALLINEN KYSYMYS E-0628/02

esittäjä(t): Raina Echerer (Verts/ALE) komissiolle

(8. maaliskuuta 2002)

Aihe: Ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin täytäntöönpano Itävallassa

Euroopan talousalueesta tehdyllä sopimuksella, joka tuli voimaan 1. tammikuuta 1994, Itävalta sitoutui saattamaan yhteisön säännöstön osaksi kansallista lainsäädäntöä. Sopimuksen 74 artiklassa todetaan, että erityisiä ympäristösuojelutoimia koskevat säännökset sisältyvät sopimuksen liitteeseen XX. Liitteen mukaan direktiivi 85/337/ETY(1) on saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä. Euroopan talousalueesta tehty sopimus tuli Itävallassa voimaan 1. tammikuuta 1994 ilman siihen liittyviä siirtymäsäännöksiä. Tällöin sovittiin vain kolmesta poikkeuksesta periaatteeseen, jonka mukaan yhteisön säännöstö on saatettava välittömästi osaksi kansallista lainsäädäntöä, eikä mikään niistä koske ympäristövaikutusten arvioinnista annettua direktiiviä.

Itävallan ympäristövaikutusten arvioinnista annetun lain 46 pykälän 1 kohdan mukaan kansallinen laki tuli voimaan 1. heinäkuuta 1994, ellei toisin ole säädetty. Kyseisen lain 46 pykälän 4 kohdan mukaan sen säännöksiä ei kuitenkaan sovelleta hankkeisiin, joita koskevat hakemukset on tehty 30. kesäkuuta 1994 mennessä. Tämä on johtanut siihen, että monia hankkeita, joille olisi direktiivin 85/337/ETY mukaan pitänyt suorittaa ympäristövaikutusten arviointi, koskevat hakemukset jätettiin muutama päivä ennen ympäristövaikutusten arviointia koskevan lain voimaantuloa, jotta voitiin välttää lain soveltaminen. Yva-direktiiviin ei kuitenkaan sisälly Itävallan ympäristövaikutusten arvioinnista annetun lain 46 pykälän säännöksiä vastaavia siirtymäsäännöksiä. Näin ollen hankkeisiin, joita koskevat hakemukset on tehty ennen 1. heinäkuuta 1994, on sovellettava suoraan yva-direktiivin säännöksiä.

Itävallan hallinto-oikeus on kuitenkin katsonut oikeuskäytännössään, että ETA-sopimus on tavanomainen kansainvälisen oikeuden sopimus, eikä se ole luonteeltaan ylikansallinen kuten EY:n perustamissopimus. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen EY:n perustamissopimuksen 5 artiklaa koskeva oikeuskäytäntö ei vastaa ETA-sopimuksen 3 artiklaa koskevaa oikeuskäytäntöä. Itävallan hallinto-oikeus katsoo, että ETA-sopimus ei siksi ole Itävallan lainsäädännön mukaan normihierarkiassa kansallisen lainsäädännön yläpuolella, ja näin ollen ympäristövaikutusten arvioinnista annettua direktiiviä ei voida soveltaa 1. tammikuuta 1994 ja 1. heinäkuuta 1994 välisenä aikana suoraan eikä sillä voida korvata Itävallan asiaa koskevan lain 46 pykälää (Itävallan hallinto-oikeus 3. lokakuuta 1996, 95/06/0246).

Onko komissio Itävallan hallinto-oikeuden kanssa yhtä mieltä siitä, että Euroopan talousalueesta tehty sopimus on tavanomainen kansainvälisen oikeuden sopimus, joka ei ole luonteeltaan ylikansallinen?

Onko komissio Itävallan hallinto-oikeuden kanssa yhtä mieltä siitä, että Euroopan talousalueen puitteissa yhteisön oikeudella ei ole etusijaa kansalliseen lainsäädäntöön nähden?

Onko komissio Itävallan hallinto-oikeuden kanssa yhtä mieltä siitä, että ympäristövaikutusten arvioinnista annettua direktiiviä ei ollut mahdollista soveltaa suoraan 1. tammikuuta 1994 ja 1. heinäkuuta 1994 välisenä aikana?

(1) EYVL L 175, 5.7.1985, s. 40.

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(25. huhtikuuta 2002)

Asia koskee Euroopan talousalueesta (ETA) tehdyn sopimuksen oikeudellista luonnetta ja sopimukseen liittyvää johdettua oikeutta ajanjaksona, jolloin Itävalta kuului ETA-alueeseen (1. tammikuuta 31. joulukuuta 1994). Keskeinen asiaa koskeva dokumentti on tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27. kesäkuuta 1985 annettu neuvoston direktiivi 85/337/EY (ympäristövaikutusten arviointia (YVA) koskeva direktiivi), sellaisena kuin se on muutettuna 3. maaliskuuta 1997 annetulla neuvoston direktiivillä 97/11/EY(1), jota Itävallan oli määrä soveltaa ETA-sopimuksen perusteella 1. tammikuuta 1994 alkaen.

Itävallan kansallinen täytäntöönpanosäädös (UVP-G) tuli voimaan kuitenkin vasta 1. heinäkuuta 1994 eikä se ollut sovellettavissa hankkeisiin, joiden hakemukset oli tehty ennen kyseistä päivämäärää. Parlamentin jäsen viittaa myös Itävallan hallinto-oikeuden vuonna 1996 tekemään päätökseen, jonka mukaan ETA-sopimus on tavanomainen kansainvälinen sopimus eikä siis luonteeltaan ylikansallinen. Näin ollen Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen EY:n perustamissopimuksen 5 artiklaan (Amsterdamin sopimuksen jälkeen 10 artiklaan) perustuva oikeuskäytäntö ei olisi sovellettavissa ETA-sopimuksen osalta sillä seurauksella, että YVA-direktiivi jäisi ilman suoraa vaikutusta.

Komissiota on pyydetty antamaan lausunto Itävallan hallinto-oikeuden päätöksestä seuraavissa kysymyksissä:

- ETA-sopimuksen oikeudellinen luonne (ylikansallinen vai tavanomainen kansainvälinen sopimus),

- yhteisön oikeuden ensisijaisuus suhteessa kansalliseen lainsäädäntöön ETA-maissa sekä

- YVA-direktiivin välitön soveltaminen Itävallassa 1. tammikuuta ja 1. heinäkuuta 1994 välisenä aikana.

Parlamentin jäsenen kuvailemaa tilannetta tarkasteltuaan komissio kehottaa parlamentin jäsentä osoittamaan tiedustelunsa Euroopan vapaakauppajärjestön (EFTA) valvontaviranomaiselle.

ETA-sopimukseen liittyen parlamentin jäsentä kehotetaan tutustumaan seuraaviin oikeustapauksiin: T-115/94, Opel Austria, [1997] ECR II-39; E-9/97, Sveinbjörnsdóttir, [1998] EFTAn oikeustapauskokoelma 95 ja E-1/01, Einarsson, EFTAn tuomioistuimen päätös, annettu 22. helmikuuta 2002, ei vielä julkaistu.

(1) EYVL L 73, 14.3.1997.