KIRJALLINEN KYSYMYS P-2434/99

esittäjä(t): Inger Schörling (Verts/ALE) komissiolle

(13. joulukuuta 1999)

Aihe: Ruotsin tiukan huumepolitiikan vastainen EU-direktiivi

Ruotsissa on voimassa määräyksiä, joissa rajoitetaan tarkkaan huumeiksi luokiteltavien aineiden tuontia jopa silloin, kun lääkäri on määrännyt ne jostain lääketieteellisestä syystä. Esimerkiksi lääkeviraston määräyksen 1997:11 mukaan henkilö voi tuoda maahan amfetamiinia vain viiden päivän henkilökohtaista käyttöä varten.

Eräs ruotsalainen lääkäri on vastikään ilmoittanut Ruotsin toiminnasta ja määräyksistä Euroopan komissiolle. Hän väittää, että Ruotsin määräykset rikkovat EU:n lainsäädäntöä tavaroiden ja palveluiden vapaasta liikkuvuudesta eri maiden välillä. Lääkäri haluaa, että Euroopan komissio ryhtyy toimenpiteisiin Ruotsia vastaan ja julistaa Ruotsin määräykset laittomiksi, koska ne ovat ristiriidassa yhteisön lainsäädännön kanssa.

Jos komissio päätyy siihen johtopäätökseen, että Ruotsin lainsäädäntö on ristiriidassa yhteisön lainsäädännön kanssa, voiko Ruotsin kansalainen hankkia jossain vapaampaa huumepolitiikkaa harjoittavassa jäsenmaassa lääkärin määräämiä huumausaineita ja tuoda ne sitten Ruotsiin ilman, että tulli voi mitenkään puuttua asiaan?

Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(5. tammikuuta 2000)

Komissio vahvistaa vastaanottaneensa kantelun, jossa todetaan Ruotsin rajoittavan kansalaisten oikeutta matkustaa vapaasti jäsenvaltioiden välillä kuljettaen mukanaan omia, laillisesti määrättyjä ja ostettuja lääkkeitään. Kantelija esittää myös, että lääkärin ammatin vapaata harjoittamista rajoitetaan.

Komissio suorittaa parhaillaan omaa alustavaa tutkimustaan asiaan liittyvistä seikoista. Perussäännön mukaan, sellaisena kuin sitä on tulkittu esimerkiksi yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä(1) on kuitenkin niin, että kansalaisten on annettava matkustaa vapaasti jäsenvaltioiden välillä kuljettaen mukanaan omia, laillisesti määrättyjä ja ostettuja lääkkeitään.

Lääkärin ja farmaseutin ammatin harjoittamiseen ryhtymisen sekä näiden ammattien harjoittamisen edellytykset yhdenmukaistettiin lääkäridirektiiveillä, joita ovat lääketieteen tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroisesta tunnustamisesta sekä toimenpiteistä sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden tehokkaan käyttämisen helpottamiseksi 16 päivänä kesäkuuta 1975 annettu neuvoston direktiivi 75/362/ETY(2) ja lääkärintointa koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 16 päivänä kesäkuuta 1975 annettu neuvoston direktiivi 75/363/ETY(3), jotka on kodifioitu lääkäreiden vapaan liikkuvuuden sekä heidän tutkintotodistustensa, todistustensa ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojensa vastavuoroisen tunnustamisen helpottamisesta 5 päivänä huhtikuuta 1993 annetulla neuvoston direktiivillä 93/16/ETY(4), sekä farmaseuttidirektiiveillä, joita ovat tiettyä farmasian alan toimintaa koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 16 päivänä syyskuuta 1985 annettu neuvoston direktiivi 85/432/ETY(5) ja farmasian tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroisesta tunnustamisesta sekä toimenpiteistä sijoittautumisvapauden tehokkaan käyttämisen helpottamiseksi farmasian alalla 16 päivänä syyskuuta 1985 annettu neuvoston direktiivi 85/433/ETY(6). Tämän seurauksena yhteen jäsenvaltioon sijoittautuneen lääkärin kirjoittama lääkemääräys antaa samat oikeudet potilaille kuin toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen lääkärin kirjoittama lääkemääräys.

Farmaseutit tai muut lääketuotteiden määräämiseen pätevät henkilöt voivat kuitenkin kieltäytyä lääkemääräyksen toimittamisesta, jos sen aitoudesta on epäilyksiä. Näin voi olla tapauksissa, joissa lääkemääräystä voidaan todennäköisesti käyttää väärin tai laittomiin tarkoituksiin (erityislääkemääräykset, jotka koskevat lähinnä huumaus- tai psykotrooppisia aineita ja joista säädetään ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden luovutusluokittelusta 31 päivänä maaliskuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/26/ETY(7) 3 artiklan 2 kohdassa).

Jos komissio on tutkimustensa jälkeen sillä kannalla, että kyseinen Ruotsissa sovellettava määräys, joka rajoittaa kansalaisten oikeutta matkustaa kuljettaen mukanaan deksamfetamiinia sisältäviä lääkkeitä, on EY:n perustamissopimuksen 28 artiklan (ent. 30 artiklan) vastainen, Ruotsin viranomaisten on perusteltava asiansa ja osoitettava, että kyseinen toimenpide on oikeutettu välttämättömyyden ja suhteellisuuden periaatteiden mukaisesti jollain EY:n perustamissopimuksen 30 artiklassa (ent. 36 artiklassa) mainituista perusteista, ja tässä tapauksessa erityisesti ihmisten terveyteen liittyvillä perusteilla.

(1) Asia C-120/95, Decker, tuomio 28.4.1998; asia C-62/90, komissio v. Saksa, tuomio 8.4.1992; asia C-215/87, Schumacher, tuomio 7.3.1989.

(2) EYVL L 167, 30.6.1975.

(3) EYVL L 167, 30.6.1975.

(4) EYVL L 165, 7.7.1993.

(5) EYVL L 253, 24.9.1985.

(6) EYVL L 253, 24.9.1985.

(7) EYVL L 113, 30.4.1992.