KIRJALLINEN KYSYMYS E-1177/02

esittäjä(t): Mogens Camre (UEN) komissiolle

(25. huhtikuuta 2002)

Aihe: Imaamien kehotukset väkivaltaan

Tietyt fundamentaaliset imaamit, jotka EU:n jäsenvaltioissa kehottavat julkisesti pyhään sotaan ja tukevat julkisesti sharian eli islamilaisen lain käyttöä, uhkaavat EU:n kansalaisten turvallisuutta, eurooppalaisia ihmisoikeusnormeja ja rauhaa EU:n jäsenvaltioissa.

Julistuksessa toisensa jälkeen EU ilmoittaa, että se haluaa luoda vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen. On selvästi edellä mainittujen periaatteiden vastaista, että EU sallii uskonnolliseen kaapuun pukeutuneiden fundamentalististen poliittisten voimien kehottaa Euroopassa asuvia muslimeita ryhtymään pyhään sotaan ja kannattaa julkisesti sharian eli islamilaisen lain kauhutekojen tukemista.

Kööpenhaminassa toimiva imaami Ahmed Abu Laban, jolla ilmoitetaan olevan 10 00015 000 kannattajaa, kehotti rukoushetken aikana perjantaina 5. huhtikuuta 2002 kööpenhaminalaisessa moskeijassa uskonveljiään tukemaan maanmiehiään kotimaassa väittäen, että nämä haluavat pyhää sotaa ja haluavat maksaa hengellään al Aqsa -moskeijan vapauttamisen Jerusalemissa. Sanomalehti Politikenin mukaan imaami sanoi: Teidän ei pidä luulla, että taistelussa kaatuneet ovat kuolleita. He elävät Allahin luona ja Allah antaa heille lahjoja. Meidän on oltava aktiivisia, ei passiivisia. Hän lisäsi, että Lähi-idän konfliktissa muslimien ei pidä nojata YK:hon eikä YK:n turvallisuusneuvostoon vaan Allahin tukeen.

Vain viikkoa aikaisemmin sama imaami ilmoitti kannattavansa islamilaisen lain käyttöä Nigeriassa uskottomuudesta kuolemaan tuomitun Safiya Hussainin tapauksessa, joka sai osakseen laajaa kansainvälistä julkisuutta.

Strasbourgissa toimiva Euroopan ihmisoikeustuomioistuin antoi 31. heinäkuuta 2001 (asiat 41340/98 ja 41342/98) tuomion, jonka mukaan sharia (islamilainen laki) on selkeästi ristiriidassa ihmisoikeuksien ja perusoikeuksien suojaamista koskevan yleissopimuksen periaatteiden kanssa. EU:n osalta on kuitenkin tärkeintä, että Rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskus raportissa toisensa jälkeen moittii niitä, jotka ovat huolissaan fundamentalismin etenemisestä Euroopassa.

Aikooko komissio ryhtyy sellaisen lainsäädännön hyväksi, jolla varmistetaan, että pyhään sotaan, väkivaltaan ja ihmisoikeuksien loukkaamiseen kehottavat imaamit karkotetaan EU:sta?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(18. kesäkuuta 2002)

Komissio muistuttaa ensinnäkin, että Euroopan unioni perustuu jäsenvaltioiden yhteisiin vapauden ja demokratian sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien, myös sananvapausoikeuden, kunnioittamisen periaatteisiin lainsäädännössä säädettyjen rajoitusten puitteissa. Komissio pahoittelee kaikkea vihaan tai ihmisoikeuksien rikkomiseen kannustavaa toimintaa.

Komissio ei harkitse sellaisen lainsäädännön laatimista, jolla varmistettaisiin kaikkien sellaisten henkilöiden poistaminen Euroopan unionin alueelta, jotka kannustavat pyhään sotaan, väkivaltaan tai ihmisoikeuksien rikkomiseen. Kansalliselta alueelta poistaminen yleiseen järjestykseen ja turvallisuuteen liittyvistä syistä on nimittäin jäsenvaltioiden toimivaltaan kuuluva asia.

EY:n perustamissopimuksen 39 artiklan 3 kohdassa, 46 artiklan 1 kohdassa sekä 55 artiklassa annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus rajoittaa unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä vapaata liikkumisoikeutta Euroopan unionissa, jos rajoittamista voidaan perustella yleiseen järjestykseen ja turvallisuuteen tai kansanterveyteen liittyvistä syistä. Näissä toimissa on kaikissa tapauksissa noudatettava ulkomaalaisten liikkumista ja oleskelua koskevien, yleiseen järjestykseen ja turvallisuuteen sekä kansanterveyteen perustuvien erityistoimenpiteiden yhteensovittamisesta 25 päivänä helmikuuta 1964 annetun neuvoston direktiivin 64/221/ETY(1) säännöksiä.

Komissio viittaa myös kolmansien maiden kansalaisia koskevien maastapoistamispäätösten vastavuoroisesta tunnustamisesta 28 päivänä toukokuuta 2001 annettuun neuvoston direktiiviin 2001/40/EY(2). Tuossa direktiivissä jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus tunnustaa toisen jäsenvaltion maastapoistamispäätös, jos päätöksen kohteena oleva henkilö on vakava ja todellinen uhka yleiselle järjestykselle tai kansalliselle turvallisuudelle.

Komissio on aloittanut asian laajamittaisen pohdinnan julkaisemalla 10. huhtikuuta 2002 vihreän kirjan jäsenvaltioissa laittomasti oleskelevien henkilöiden palauttamista koskevasta yhteisön politiikasta(3). Vihreässä kirjassa vaaditaan muun muassa lisäpohdintoja siitä, pitäisikö karkotuspäätösten edellytyksiä lähentää edelleen.

(1) EYVL L 56, 4.4.1964.

(2) EYVL L 149, 2.6.2001, s. 34.

(3) KOM(2002) 175 lopullinen.