KIRJALLINEN KYSYMYS E-0311/01 esittäjä(t): Luigi Cesaro (PPE-DE) komissiolle. Napolin maakunnan jätekriisi.



Virallinen lehti nro 261 E , 18/09/2001 s. 0085 - 0086



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0311/01 esittäjä(t): Luigi Cesaro (PPE-DE) komissiolle (13. helmikuuta 2001) Aihe: Napolin maakunnan jätekriisi Napolin maakunnan kunnista 81 eli arviolta miljoona asukasta on jo jonkin aikaa joutunut kärsimään vaikeasta jätekriisistä. Tähän jo ympäristökatastrofin mittasuhteet saaneeseen ongelmaan on syynä Tufinon kaatopaikan eristäminen turvallisuussyistä. Tufinon kaatopaikka oli Nolan alueella ainoa paikka, jonne alueella päivittäin syntyvä 2 500 tonnin jätemäärä voitiin viedä. Kaduille jätetyt roskapussit, liian täynnä olevat roskalaatikot sekä niistä lähtevä paha haju ilmentävät selkeästi alueen hälyttävän kehnoa hygieniatilannetta. Jo kauan huolestuttavan kehnossa tilassa olleen Campanian alueen jätehuollosta vastaava viranomainen ei ole tähän mennessä saanut aikaan toivottuja tuloksia tässä asiassa. Jätteille suunniteltuja alueita ei ole järjestetty, minkä vuoksi Campaniasta on tullut yhä selkeämmin Italian roskapönttö. 1. Ottaen huomioon, että yllä mainittu ympäristökatastrofi saattaa vaarantaa vakavasti kansalaisten oikeuden terveyteen ja ympäristönsuojeluun, voisiko komissio ilmoittaa kantansa tähän asiaan? 2. Ottaen huomioon, että tähän mennessä Euroopan unionin toimet jätealalla ovat olleet lähinnä lainsäädäntötoimia, voisiko komissio samanaikaisesti myös tukea toimia tietoisuuden herättämiseksi tässä asiassa ja hyvien käytäntöjen vaihtamiseksi ja siten Napolin maakunnan jäteongelman helpottamiseksi? 3. Ottaen huomioon, että eriytetty jätteidenkeräysjärjestelmä ei toimi lainkaan suurimmassa osaa Napolin maakunnan kuntia eikä edes Napolin kaupungissa, eikö komissio katso, että tällainen palvelun toimimattomuus on ristiriidassa jätteiden keräystä ja kierrätystä koskevien yhteisön direktiivien kanssa? 4. Ottaen huomioon, että Italian tasavallan virallisessa lehdessä 4. tammikuuta 2001 julkaistulla Italian sisäministeriön asetuksella nro 3100 siirrettiin kaikki jätehuoltoa koskeva päätösvalta kunnanjohtajilta valtionhallintoa edustavalle Commissario di Governolle ja määrättiin mahdollisuudesta nimittää tapauksissa, joissa se on välttämätöntä erityisiä täytäntöönpanovaltaa käyttäviä komissaareja, eikö komissio katso, että tällainen säännös on selvästi ristiriidassa toissijaisuusperiaatteen kanssa? 5. Ottaen myös huomioon, että Campanian alueella, kuten myös muualla Italiassa, lähes 50 prosenttia jätteistä katoaa vuosittain laillisilta markkinoilta ja päätyy ekomafioiden hallitsemille rinnakkaismarkkinoille, voisiko komissio ehdottaa jotakin sopivampaa strategiaa tämän ongelman ratkaisemiseksi? Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus (4. huhtikuuta 2001) Jäsenvaltioiden on jätteistä 15. heinäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin(1) mukaan, sellaisena kuin se on muutettuna 18. maaliskuuta 1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/156/ETY(2), varmistettava, että jätteistä huolehditaan tai ne hyödynnetään vaarantamatta ihmisten terveyttä ja aiheuttamatta vahinkoa ympäristölle. Lisäksi direktiivissä velvoitetaan jäsenvaltiot perustamaan yhtenäinen ja riittävä käsittely- laitosten verkosto. Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi on laadittava jätehuoltosuunnitelmia, joissa määritellään erityisesti jätteiden laji, määrä ja alkuperä, yleiset tekniset vaatimukset, tietynlaisia jätteitä varten mahdollisesti tarvittavat erityisjärjestelyt sekä sopivat sijaintipaikat tai laitokset jätteistä huolehtimiseksi. Komission käytettävissä olevien tietojen mukaan Campanian alueella hyväksyttiin uusi jätehuoltosuunnitelma vuonna 1997. Vuodeksi 1999 asetettiin tavoitteeksi, että 35 % jätteistä kuuluisi erillisen jätteidenkeräyksen piiriin, mutta ilmeisesti tätä tavoitetta ei saavutettu. Komissio on hyvin huolestunut tilanteesta. Ehdottamiensa lainsäädäntötoimien lisäksi komissio on toteuttanut useita toimenpiteitä lisätäkseen tietoisuutta ja edistääkseen hyviä käytänteitä koskevien tietojen vaihtoa. Life-ohjelman avulla voidaan rahoittaa innovatiivisia hankkeita erillisen jätteiden keräyksen ja kierrätyksen parantamiseksi. Parhaita käytänteitä koskevien tietojen vaihtamiseksi on järjestettyjä useita seminaareja, muun muassa lähinnä Campanian tilannetta käsitellyt seminaari Sorrentossa vuonna 1996. Komissio on julkaissut erillisen jätteiden keräyksen ja kompostoinnin parhaita käytänteitä koskevan käsikirjan(3), joka on suunnattu ensisijaisesti Etelä-Eurooppaan, jossa kompostoinnin mahdollisuudet ovat erittäin suuret. Myös Italian kansallinen ympäristönsuojeluvirasto (ANPA) on julkaissut erittäin hyödyllisen käsikirjan(4). Nykyisin erillistä keräystä edellytetään jäteöljyn osalta jäteöljyhuollosta 16. kesäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/439/ETY(5) mukaisesti, pakkausjätteiden osalta pakkauksista ja pakkausjätteistä 20. joulukuuta 1994 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 94/62/EY(6) määriteltyjen tavoitteiden mukaisesti ja paristojen osalta vaarallisia aineita sisältävistä paristoista ja akuista 18. maaliskuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/157/ETY(7) mukaisesti. Erillinen keräys on yhtenä tavoitteena myös sähkö- ja elektroniikkalaiteromua koskevassa komission direktiiviehdotuksessa(8) sekä komissiossa valmisteilla olevassa biohajoavaa jätettä koskevassa aloitteessa. Näin ollen pakkausjätteiden, jäteöljyn ja paristojen erillisten keräysjärjestelmien puuttuminen voi merkitä yhteisön lainsäädännöstä johtuvien velvoitteiden laiminlyöntiä. Yhteisön lainsäädännön mukaan jäsenvaltioiden on nimettävä toimivaltaiset viranomaiset, jotka vastaavat yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanosta. Jäsenvaltiot päättävät kuitenkin itse, kuinka ne tämän organisoivat. Komissiolla ei siis ole valtuuksia ottaa kantaa jäsenvaltioissa tapahtuvaan toimivallan jakoon. Yhteisön lainsäädännössä annetaan jäsenvaltioille välineet laittoman jätehuollon torjuntaan. Jäsenvaltioiden on kuitenkin pantava tämä lainsäädäntö täytäntöön, ei ainoastaan saattamalla se osaksi kansallista lainsäädäntöä vaan myös valvomalla tarkoin sen soveltamista käytännössä. (1) EYVL L 194, 25.7.1975. (2) EYVL L 78, 26.3.1991. (3) Esempi di successo sul compostaggio e la raccolta differenziata, 2000. (4) La raccolta differenziata, aspetti progettuali e gestionali, 1999. (5) EYVL L 194, 25.7.1975. (6) EYVL L 365, 31.12.1994. (7) EYVL L 78, 26.3.1991. (8) EYVL C 365 E, 19.12.2000.