KIRJALLINEN KYSYMYS E-2145/03

esittäjä(t): Reinhold Messner (Verts/ALE) komissiolle

(27. kesäkuuta 2003)

Aihe: Tagliamento-luonnonjoen säilyttäminen (Friuli-Venezia Giulia, Italia)

Tagliamento-joen kanavoidulla alajuoksulla sijaitsevan Latisana-kaupungin suojelemiseksi on keskijuoksulle rakennettava 14 km2:n suuruinen tulvatorjunta-allas poistamalla noin 30 miljoonaa m3 jokisoraa.

Tagliamento-joki muodostaa viimeisen laajan luonnonjokimaiseman koko Alppien alueella. Italia on tästä syystä ehdottanut Tagliamenton kyseistä osuutta EU-direktiivien 92/43/ETY(1) ja 79/409/ETY(2) mukaisesti luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston erityissuojelualueeksi.

Jos mainittu tulvien torjuntahanke toteutetaan, laaja vesistöalue (furkaatio), joka muuttaa muotoaan jokaisen tulvan jälkeen, korvattaisiin yhdellä ainoalla joenuomalla. Organismien tarvitsema virtaus joessa keskeytyisi. Nykyisellään liikkuva sora kasaantuisi valtavaksi kerrokseksi (seuraanto). Tagliamento kovertaisi uomaansa. Tällä olisi kauaskantoisia limnologisia ja ekologisia vaikutuksia suoympäristöön ja siellä eläviin kasveihin ja eläimiin (esimerkiksi yli 30:een kala- ja 14:ään sammakkoeläinlajiin) patoaltaan ylä- ja erityisesti sen alapuolella. Soran pysyvän tulva-altaasta poiston lisäksi alajuoksulla tarvittaisiin joen muutostöitä, kuten poikittaisrakennelmia, kovertumisen ja samalla pohjaveden korkeuden laskemisen estämiseksi.

On ilo havaita, että myös Italiassa tulvien torjumiseen suhtaudutaan erittäin vakavasti. Viime vuosien tuhoisat tulvat Saksassa ja suuressa osassa Eurooppaa ovat sittemmin muuttaneet käsityksiä tulvien torjunnasta. Suojavallien rakentamisesta on luovuttu ja joelle yritetään ennemminkin antaa lisäalueita tulvien tasoittamiseksi. Yhteisön vesipolitiikan puitteista annettu direktiivi (2000/60/EY(3)) lisäksi velvoittaa kaikki jäsenvaltiot saattamaan vesimuodostumat hyvään tilaan. Italia on myös vuonna 1991 allekirjoittanut kansainväliseen oikeuteen nojautuvan Alppeja koskevan yleissopimuksen.

Siinä Alppimaat sitoutuvat laajaan luonnon- sekä järvien ja jokien suojeluun. Friuli-Venezia Giulia on myös erittäin maanjäristysaltista aluetta, ja täysinäinen tulva-allas on tässä mielessä ennakoitavissa oleva riski.

Voiko komissio vakuuttaa, että Tagliamento-joen ekosysteemiä suojellaan ja että vaihtoehtoiset tulvien torjumistoimet otetaan huomioon? Voiko komissio tutkia, noudatetaanko hankkeen toteuttamisessa direktiiviä luontotyypeistä, lintujen suojelusta ja ympäristövaikutusten arvioinnista? Onko komissio sitä mieltä, että mainittu hanke vastaa yhteisön vesipolitiikan puitteista annetun direktiivin lauseketta vesien hyvän tilan säilyttämisestä?

(1) EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7.

(2) EYVL L 103, 25.4.1979, s. 1.

(3) EYVL L 327, 22.12.2000, s. 1.

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(13. elokuuta 2003)

Vesialtaan rakentamisella Tagliamento-joen tulvien torjumiseksi on tiettyjä ympäristövaikutuksia. Tällaiseen hankkeeseen sovelletaan useita yhteisön säädöksiä.

Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristöarvioinneista 27. kesäkuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY(1) (YVA-direktiivi), sellaisena kuin se on muutettuna 3. maaliskuuta 1997 annetulla neuvoston direktiivillä 97/11/EY(2), mukaan jäsenvaltioiden on ennen kehittämisluvan myöntämistä varmistettava, että hankkeista, joilla todennäköisesti on esimerkiksi niiden luonteen, koon tai sijainnin vuoksi merkittäviä vaikutuksia, tehdään ympäristövaikutusten arviointi. Tällaiset hankkeet määritellään direktiivin 4 artiklassa, jossa viitataan direktiivin liitteisiin I ja II.

Lisäksi sovelletaan luontotyyppidirektiiviä(3) ja lintudirektiiviä(4), jos kyseisellä alueella on nimettyjä suojelualueita.

Komissio on jo tutkinut Tagliamento-jokea koskevan hankkeen siitä tehdyn valituksen pohjalta, mutta valitus ei johtanut toimenpiteisiin.

Valituksen tekijän mukaan Tagliamento-joen vesialueen turvallisuushanke oli hyväksytty ilman YVA-menettelyä ja ilman luontotyyppidirektiivin 6 artiklassa säädettyä arviointia. Hanke koostui kolmen laajentumisaltaan rakentamisesta Tagliamento-joen rakenteiden vahvistamisen yhteydessä, ja sen väitettiin vaikuttavan luontotyyppidirektiivin nojalla ehdotettuun yhteisön tärkeänä pitämään Natura 2000 -alueeseen (IT3310007: Greto del Tagliamento).

Italian viranomaisilta pyydettiin tietoja asiasta neuvoston direktiivien 92/43/EY ja 85/337/ETY noudattamisen osalta.

Italian viranomaiset vastasivat komissiolle, etteivät työt vielä olleet edenneet hankevaiheeseen vaan että niitä vasta suunniteltiin. Näin ollen YVA-direktiiviä ei sovelleta. Suunnitelma oli hyväksytty ennen kuin jäsenvaltioiden voitiin edellyttää soveltavan direktiivin 6 artiklan 2, 3 ja 4 kohtaa. Siitä ei siis tehty 6 artiklan 3 kohdan mukaista arviointia. Italian viranomaiset totesivat kuitenkin, että kolmen laajentumisaltaan rakentamista koskevasta hankkeesta tehdään luontotyyppidirektiivin 6 artiklan mukainen arviointi. Näiden tietojen perusteella komissio lopetti valituksen käsittelyn.

Kysyjän antamien tietojen pohjalta komissio ei voi päätellä, että neuvoston direktiivejä 85/337/ETY ja 92/43/EY vastaan olisi rikottu. Jos kysyjä kuitenkin voi esittää uusia, yksityiskohtaisempia tietoja, joiden perusteella voidaan epäillä, että mainittuja kahta direktiiviä vastaan on rikottu, komissio ottaa asian uudelleen tarkasteluun.

Vesipolitiikan puitedirektiivissä(5), jota edellä kuvatun valituksen yhteydessä ei tarkasteltu, säädetään useiden ympäristötavoitteiden saavuttamisesta kullekin vesipiirille laadittavan hoitosuunnitelman avulla. Direktiivi tuli voimaan 22. joulukuuta 2000, ja sitä saatetaan parhaillaan jäsenvaltioissa osaksi kansallista lainsäädäntöä. Tämä pitäisi saada päätökseen vuoden 2003 loppuun mennessä.

Direktiivin 2000/60/EY 4 artiklan 7 kohdassa vahvistetaan, ettei jäsenvaltioiden katsota rikkovan direktiiviä vastaan, jos tavoitteisiin ei päästä ja ja tämä johtuu uusista pintavesimuodostuman fyysisiä ominaisuuksia [] muuttavista toimenpiteistä. Koska direktiivi astui voimaan joulukuussa 2000, hanketta voidaan pitää uutena muuttavana toimenpiteenä sitten, kun se ei enää ole suunnitteluvaiheessa. Italia voi näin ollen pyytää tällaista poikkeusta vesialueen hoitosuunnitelmaan, joka valmistuu vuonna 2009.

Samassa kappaleessa säädetään kuitenkin useista ehdoista, joiden on täytyttävä tällaista poikkeusta pyydettäessä. Hankkeesta toimitettujen tietojen perusteella ei voida arvioida, täyttääkö hanke 4 artiklan 7 kohdassa vahvistetut kriteerit. Uusia muuttavia toimenpiteitä koskeviin poikkeuksiin sovelletaan kuitenkin myös direktiivin 4 artiklan 8 ja 9 kohtaa. Artiklan 8 kohdassa edellytetään, että uudet muuttavat toimenpiteet eivät vaikuta saman vesipiirin muihin vesimuodostumiin siten, ettei niissä päästä direktiivin tavoitteisiin. Artiklan 9 kohdan mukaan 4 artiklan poikkeuksien soveltaminen takaa vähintään saman tasoisen suojelun kuin yhteisön olemassa oleva lainsäädäntö.

Komissio tarkastelee kaikkia sille toimitettuja asiaa koskevia uusia tietoja neuvoston direktiivien 85/337/ETY, 92/43/EY ja 2000/60/EY valossa, kun hankkeessa siirrytään suunnitteluvaiheesta hankevaiheeseen.

(1) EYVL L 175, 5.7.1985.

(2) EYVL L 73, 14.3.1997.

(3) Neuvoston direktiivi 92/43/ETY, annettu 21 päivänä toukokuuta 1992, luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta.

(4) Neuvoston direktiivi 79/409/ETY, annettu 2 päivänä huhtikuuta 1979, luonnonvaraisten lintujen suojelusta.

(5) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/60/EY, annettu 23. lokakuuta 2000, yhteisön vesipolitiikan puitteista.