KIRJALLINEN KYSYMYS E-1796/00 esittäjä(t): Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) komissiolle. Saako Ruotsi soveltaa hiilidioksidiveron enimmäisrajaa.



Virallinen lehti nro 089 E , 20/03/2001 s. 0087 - 0088



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1796/00 esittäjä(t): Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) komissiolle (8. kesäkuuta 2000) Aihe: Saako Ruotsi soveltaa hiilidioksidiveron enimmäisrajaa Sundsvallin lähellä Stockvikissa sijaitsevaa Ruotsin ainoaa karbiditehdasta, Akzo Nobelin tehdasta, jossa on 50 työntekijää, uhkaa lakkautus, jos EU:n säädökset eivät salli Ruotsin soveltaa hiilidioksidiveron enimmäisrajaa. Hiilidioksidiveron korotus johtaisi siihen, että karbiditehdas ei olisi enää kannattava. Ruotsissa on EU:n korkein hiilidioksidivero, mutta jotta energiavaltaiseen teollisuuteen ei kohdistuisi liian suuria rasitteita, otettiin vuonna 1997 käyttöön hiilidioksidiveron enimmäisraja. Tiedotusvälineissä esiintyneiden tietojen mukaan komissio pitää kuitenkin Ruotsissa sovellettavaa veron enimmäisrajaa EU:n kilpailusäännösten vastaisena valtion tukena. Pitääkö tämä tieto paikkansa, ja voiko komissio siinä tapauksessa perustella kantansa? Mario Montin komission puolesta antama vastaus (19. heinäkuuta 2000) Komissio hyväksyi vuonna 1997 Ruotsin ehdotuksen hiilidioksidiveron alentamisesta polttoaineelta, jota käytetään energiavaltaisessa teollisuudessa ja kasvihuoneiden lämmitykseen kasvihuoneviljelyn ollessa kaupallista toimintaa. Hyväksyntä perustui ympäristönsuojeluun myönnettävää valtiontukea koskeviin yhteisön suuntaviivoihin(1). Siten pitää paikkansa, että komissio pitää hiilidioksidiveron enimmäisrajaa valtiontukena. Verohelpotus kuuluu EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan (ent. 92 artikla) 1 kohdan soveltamisalaan, jos se kohdistuu tiettyihin yrityksiin ja tällä puolestaan on vaikutusta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Ruotsin verohelpotuksen arvioitiin hyödyttävän noin 60:tä yritystä, ja kuten kysymyksestäkin ilmenee, se vaikuttaa Euroopan yhteisön sisäiseen kauppaan. Ympäristötuen suuntaviivojen 1.5.3 kohdassa todetaan, että ympäristöverojen ja -maksujen käyttöönottoon voi liittyä valtiontukea, koska osa yrityksistä ei ehkä heti pysty vastaamaan ylimääräisestä taloudellisesta rasitteesta ja voi tarvita tilapäistä helpotusta. Tällaisessa helpotuksessa on kyse toimintatuesta. Kyseessä voi olla joissain jäsenvaltioissa käyttöönotetun ympäristöveron alennus, joka on tarpeen, jotta kotimaiset yritykset eivät olisi epäedullisessa asemassa verrattuna kilpailijoihinsa maissa, joissa kyseisiä veroja ei ole. Tuen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille todetaan suuntaviivojen 3.4 kohdassa, että komissio ei yleensä hyväksy toimintatukea, joka vapauttaa yritykset niiden aiheuttaman saastumisen kustannuksista. Komissio voi kuitenkin hyväksyä väliaikaisen verohelpotuksen uuden ympäristöveron ollessa kyseessä, jos tämä on tarpeen tasoittamaan kilpailukyvyn menetystä erityisesti kansainvälisellä tasolla. Periaatteessa tuen olisi oltava asteittain alenevaa. Lisäksi on otettava huomioon, mitä tukea saavien yritysten on tehtävä vastineeksi eli vähennettävä aiheuttamiansa saasteita. Hiilidioksidiveron alentaminen teollisuudessa käytettävän hiilen ja maakaasun osalta oli sallittua vuoden 1999 loppuun. Komissio on juuri saanut Ruotsin viranomaisilta lisätietoja suunnitelmista jatkaa järjestelyä. Komissio tutkii kyseiset tiedot(2). (1) EYVL C 72, 10.3.1994. (2) Valtiotukiasia N 2/2000.