KIRJALLINEN KYSYMYS E-1629/02

esittäjä(t): Paul Rübig (PPE-DE) komissiolle

(10. kesäkuuta 2002)

Aihe: Pienten ja keskisuurten yritysten velvollisuus julkistaa taseensa

Direktiivin 78/660/ETY(1) 47 artiklan 1 kohdan mukaan tilinpäätös on julkistettava kunkin jäsenvaltion lainsäädännössä säädettyä, direktiivin 68/151/ETY(2) 3 artiklan mukaista menettelyä noudattaen. Asiakirjat ja tiedot on siis julkistettava julkaisemalla ne asianomaisen jäsenvaltion siihen tarkoitukseen määräämässä kansallisessa virallisessa julkaisussa.

Tätä pienille rajavastuuyhtiöille säädettyä velvollisuutta julkistaa taseensa täytyy ehdottomasti tarkistaa pienten ja keskisuurten yritysten edun nimissä!

Jokainen, joka on kiinnostunut jonkin tietyn yhtiön taseesta, joutuu joka tapauksessa tutkimaan suoraan yhtiön tilinpäätöstä. Tilinpäätöksestä käy myös ilmi, onko tase jo julkistettu vai ei, joten ei ole mitään perusteita vaatia sen julkaisemista virallisessa julkaisussa.

Taseen julkistamisvelvollisuus sinänsä on epäilemättä järkevä ja avoimuutta edistävä toimenpide. Sen julkaiseminen virallisessa julkaisussa ei kuitenkaan palvele tarkoitustaan ja on sitä paitsi jokavuotinen taloudellinen rasite etenkin pienehköille rajavastuuyhtiöille.

Mitkä ovat komission perustelut sille, että pienten ja keskisuurten yritysten on julkistettava taseensa ja vastattava tästä aiheutuneista kuluista?

(1) EYVL L 222, 14.8.1978, s. 11.

(2) EYVL L 65, 14.3.1968, s. 8.

Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(24. heinäkuuta 2002)

Rajavastuuyhtiöitä koskevat tiettyjen asiakirjojen ja tietojen pakolliseen säilyttämiseen ja julkistamiseen liittyvät vaatimukset esitetään 9. maaliskuuta 1968 annetussa ensimmäisessä neuvoston direktiivissä 68/151/ETY(1) (ns. ensimmäinen yhtiöoikeusdirektiivi).

Direktiivin 3 artiklan mukaan kaikki asiakirjat ja tiedot on otettava asiakirjavihkoon tai merkittävä rekisteriin, ja nämä asiakirjat ja tiedot on julkistettava julkaisemalla ne asianomaisen jäsenvaltion siihen tarkoitukseen määräämässä kansallisessa virallisessa julkaisussa joko kokonaan tai otteina taikka viittauksina asiakirjavihkoon otettuun tai rekisteriin merkittyyn asiakirjaan.

Julkistamisvaatimuksen syynä on tarve varmistua siitä, että kolmansille osapuolille tiedotetaan asianmukaisesti siitä, että uusia asiakirjoja tai tietoja on otettu asiakirjavihkoon tai merkitty rekisteriin. Jos niitä ei julkaistaisi, kolmansien osapuolten olisi tutustuttava rekistereihin päivittäin kaikkien niitä kiinnostavien yritysten osalta tarkastaakseen, onko muutoksia tullut. Tämä olisi käytännössä erittäin työlästä ja kallista varsinkin niissä jäsenvaltioissa, joissa asiakirjojen ja tietojen rekisteröinti on järjestetty hajautetusti.

Toisaalta komissio yhtyy SLIM-prosessin (sisämarkkinoiden lainsäädännön yksinkertaistaminen, Simplification of the Legislation on the Internal Market) yhteydessä perustetun työryhmän syyskuussa 1999 esittämässä raportissa ilmaistuun näkemykseen, jonka mukaan nykyteknologialla voidaan helpottaa useiden ensimmäisessä yhtiöoikeusdirektiivissä asetettujen vaatimusten noudattamista. Siksi komissio teki 3. kesäkuuta 2002 ehdotuksen direktiiviksi ensimmäisen yhtiöoikeusdirektiivin muuttamisesta(2). Ensimmäisen direktiivin ehdotettu uudistaminen auttaa saavuttamaan tavoitteen, jonka mukaan kiinnostuneiden on saatava yritystiedot helposti ja nopeasti käyttöönsä, ja lisäksi se yksinkertaistaa yrityksille määrättyjä julkistamistoimia.

Kansallisessa virallisessa julkaisussa julkistamista koskevan vaatimuksen noudattaminen tulee helpottumaan, sillä jäsenvaltiot voivat tulevaisuudessa päättää julkaista virallisen julkaisun sähköisessä muodossa tai korvata sen muilla yhtä toimivilla keinoilla (sillä edellytyksellä, että yritystiedot ovat saatavilla keskitetysti ja kronologisessa järjestyksessä, mikä on virallisen julkaisun tärkein tehtävä).

(1) Ensimmäinen neuvoston direktiivi, annettu 9 päivänä maaliskuuta 1968, niiden takeiden yhteensovittamisesta samanveroisiksi, joita jäsenvaltioissa vaaditaan perustamissopimuksen 58 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuilta yhtiöiltä niiden jäsenten sekä ulkopuolisten etujen suojaamiseksi, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla (EYVL C 241, 29.8.1994).

(2) KOM(2002) 279 lopullinen.