ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
KIRJALLINEN KYSYMYS P-0877/00 esittäjä(t): Karin Riis-Jørgensen (ELDR) komissiolle. Laiton valtion tuki Tanskan valtion rautateille.



Virallinen lehti nro 374 E , 28/12/2000 s. 0176 - 0177



KIRJALLINEN KYSYMYS P-0877/00 esittäjä(t): Karin Riis-Jørgensen (ELDR) komissiolle (16. maaliskuuta 2000) Aihe: Laiton valtion tuki Tanskan valtion rautateille Kööpenhaminan ja Ærøn välisessä henkilöliikenteessä on kaksi palvelujen tarjoajaa. Toinen on yksityisessä omistuksessa oleva linja-autoyhtiö ja toinen junayhteys, jota hoitaa Tanskan valtion rautatiet (DSB). Tanskan valtio on 1. tammikuuta 1999 alkaen ostanut julkisia liikennepalveluja DSB:ltä. Tällöin valtio antaa sopimuksen mukaan bruttotukea 2,9 miljardia kruunua. Kun Tanskan veroministeriö vuonna 1999 päätti, että Juutinrauman sillan käyttömaksusta peritään arvonlisävero, DSB:n sopimustukea nostettiin seuraavin perustein: Koska DSB:n on maksettava veroa rautatiemaksuista vuonna 1999, DSB:n nettotukea nostetaan 192,5 miljoonalla kruunulla. DSB toisin sanoen maksaa alv:n sillan käyttömaksusta, mutta tämä alv palautuu DSB:lle valtion kanssa tehdyn sopimuksen kautta. Yksityisessä omistuksessa oleva linja-autoyhtiö ei saa mitään julkista tukea ja maksaa alv:n, jota ei palauteta. Katsooko komissio, että tämä DSB:n saama alv-palautus on yhteisön kilpailusääntöjen ja valtion tukea koskevien sääntöjen mukainen? Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus (25. huhtikuuta 2000) Komissio ilmoittaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että se on jo saanut tietoja kysymyksessä mainitusta asiasta, ja tutkii kyseistä järjestelyä parhaillaan. Tätä varten komissio on pyytänyt Tanskan viranomaisia toimittamaan sille kaikki asiaa koskevat tiedot, jotta se voisi arvioida järjestelyn sovellettavien valtiontukisääntöjen perusteella.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0974/00 esittäjä(t): Ioannis Souladakis (PSE) komissiolle. Euroopan unionin ja Iranin väliset suhteet.



Virallinen lehti nro 046 E , 13/02/2001 s. 0099 - 0100



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0974/00 esittäjä(t): Ioannis Souladakis (PSE) komissiolle (31. maaliskuuta 2000) Aihe: Euroopan unionin ja Iranin väliset suhteet Iranin viimeaikaisten parlamenttivaalien tulos osoitti selvästi, että Iranin valitsijakunta toivoo suuresti maan pääsevän eroon kansainvälisestä eristäytyneisyydestään, joka on kestänyt jo vuosia. Tähän mennessä Euroopan unioni on vastannut heikosti Iranissa havaittavissa oleviin muutoksiin. Komissiolta kysytään: Aikooko se hyödyntää kyseistä suopeaa sattumaa ja parantaa suhteitaan Iraniin, edistäen näin omalta osaltaan avauksia, joita Iranin yhteiskunta pyrkii tekemään Länsimaiden suuntaan? Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus (27. huhtikuuta 2000) Iranin myönteisten vaalitulosten johdosta komissio tarkistaa parhaillaan suhteitaan Iraniin. Vaikka onkin liian aikaista laatia suhteiden kehittämistä Iranin kanssa koskevia ehdotuksia, on todennäköistä, että ensimmäisessä vaiheessa laajennetaan ja syvennetään vuoden 1998 lopusta alkaen käydyn kokonaisvaltaisen vuoropuhelun yhteydessä käytäviä keskusteluja. Yhteistyötä voitaisiin lisätä myös energian, pakolaisavun sekä huumeiden torjunnan aloilla. Iranin poliittisen kehityksen perusteella ja riippuen siitä, miten vahvasti Iran sitoutuu tiettyihin kansainvälisiin hankkeisiin, esimerkiksi ydinaseiden leviämisen estämiseen ja terrorismin torjuntaan, yhteistyön laajentamista uusille aloille ja lopulta suhteiden institutionaalistamista voidaan harkita.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-1581/00 esittäjä(t): Glenys Kinnock (PSE) komissiolle. Euroopan kulttuuripääkaupunki.



Virallinen lehti nro 026 E , 26/01/2001 s. 0169 - 0169



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1581/00 esittäjä(t): Glenys Kinnock (PSE) komissiolle (12. toukokuuta 2000) Aihe: Euroopan kulttuuripääkaupunki Miten komissio suhtautuisi kolmen kaupungin yhteiseen hakemukseen päästä Euroopan kulttuuripääkaupungiksi? Olisiko se nykyisten valintaperusteiden mukaista ja voitaisiinko tällaisia yhteishakemuksia ottaa huomioon? Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus (5. kesäkuuta 2000) Neuvostossa kokoontuneet kulttuuriministerit ovat jo tehneet hallitustenvälisellä menettelyllä kaikki Euroopan kulttuuripääkaupungin valintaa vuoteen 2004 asti koskevat päätökset. Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtumaa koskevasta yhteisön toiminnasta vuosina 2005-2019 25 päivänä toukokuuta 1999 tehdyssä parlamentin ja neuvoston päätöksessä 1419/1999 EY(1) määritellään kulttuuripääkaupunkien valintaa koskevat menettelyt vuodesta 2005 vuoteen 2019. Päätöksen 2 artiklan 1 kohdassa todetaan: Asianomainen jäsenvaltio toimittaa yhden tai useamman ehdotuksen sekä mahdollisen suosituksensa Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle ja alueiden komitealle. Koska jäsenmaan ehdottamien kaupunkien määrää ei ole rajoiteta, on mahdollista esittää ehdokkaiksi useita kaupunkeja. Saman päätöksen 2 artiklan 2 kohdassa vahvistetaan ehdotusten arvioimista koskevat menettelyt, ja päätöksen liittessä II luetellaan suunnittelu -ja arviointiperusteet. Päätöksen 2 artiklan 1 kohdassa todetaan: kukin jäsenvaltio voi liitteessä I esitetyllä tavalla vuorollaan ehdottaa jotain kaupunkia Euroopan kulttuuripääkaupungiksi, joten alueellinen yhteishakemus ei ole mahdollinen. (1) EYVL L 166, 1.7.1999.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0506/00 esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle. Tiedustelupalvelujen käyttäminen liiketoimintaa koskevien tietojen keräämiseen.



Virallinen lehti nro 330 E , 21/11/2000 s. 0177 - 0177



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0506/00 esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle (28. helmikuuta 2000) Aihe: Tiedustelupalvelujen käyttäminen liiketoimintaa koskevien tietojen keräämiseen Jos jäsenvaltiot käyttävät tiedustelupalvelujaan toisen jäsenvaltion yritysten liiketoimintaa koskevien tietojen keräämiseen, katsooko komissio, että kyseessä on laillinen valtion tuki? Onko komissiolla todisteita siitä, että jokin jäsenvaltio kohdistaisi tiedustelutoimintaansa tähän suuntaan? Onko komissio huolestunut tiedoista (esim. Sunday Times, 23. tammikuuta 2000), joiden mukaan jäsenvaltiot käyttävät tiedustelupalvelujaan tähän tarkoitukseen? Mario Montin komission puolesta antama vastaus (29. maaliskuuta 2000) Toistaiseksi komissiolla ei ole todisteita siitä, että jäsenvaltiot käyttäisivät tiedustelupalveluja arkojen kaupallisten tietojen keräämiseen muiden jäsenvaltioiden yrityksistä. Onpa näiden väitettyjen käytäntöjen oikeudellinen asema mikä tahansa, komissio ei tietenkään koskaan tue niitä. Tällaisten käytäntöjen vastustamisessa komissio ei pidä parhaimpana ratkaisuna valtiontukia koskevia määräyksiä, vaan ne on yleensä käsiteltävä jäsenvaltioiden rikoslainsäädännön mukaisesti.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-1190/00 esittäjä(t): Timothy Kirkhope (PPE-DE) komissiolle. Euroopan sosiaalirahasto.



Virallinen lehti nro 374 E , 28/12/2000 s. 0209 - 0209



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1190/00 esittäjä(t): Timothy Kirkhope (PPE-DE) komissiolle (10. huhtikuuta 2000) Aihe: Euroopan sosiaalirahasto Euroopan sosiaalirahaston nykyisen maksukäytännön mukaan vapaaehtoisjärjestöt ja yhteisöt saavat 50 % hankkeen rahoituksesta ennakkomaksuna ja sen jälkeen 30 % ennakkomaksuna (kun puolet ensimmäisestä ennakosta on käytetty). Loput 20 % maksetaan lopullisen maksuselvityksen esittämisen jälkeen. Britannian opetus- ja työministeriön ehdottaman uuden järjestelmän mukaan ennakkomaksu on vain 10 %, minkä jälkeen tuki hankkeen rahoitukseen on haettava jälkikäteen (luultavasti neljännesvuosittain). Loput 20 % maksettaisiin edelleen vasta lopullisen maksuselvityksen esittämisen jälkeen. Voiko komissio selventää, onko sillä oikeus ja valtuudet puuttua Euroopan sosiaalirahastojen varojen maksamiseen kansallisella tasolla, jos komissiolla on syytä uskoa, että varoja ei jaeta tehokkaimmalla mahdollisella tavalla eniten tukikelpoisille järjestöille, joiden toiminta edellyttää tätä rahoitusta? On arvioitu, että ainakin 9095 % tällä hetkellä ESR:n tukea saavista järjestöistä joutuisi lopettamaan toimintansa tuen puuttumisen vuoksi uuden maksujärjestelmän puitteissa. Voiko komissio tukea asianomaisten järjestöjen esittämää vaihtoehtoista maksujärjestelmää? Ne ehdottavat Skotlannin mallia, jonka mukaan tukea maksetaan seuraavasti: - neljänneksellä 30 % ennakko - neljänneksellä 25 % ennakko 1. neljänneksen hyväksytyn maksuselvityksen perusteella - neljänneksellä 25 % ennakko 2. neljänneksen hyväksytyn maksuselvityksen perusteella - neljänneksellä 20 % loppuerä kaikkien neljännesten tilintarkastuksen jälkeen. Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus (3. toukokuuta 2000) Euroopan sosiaalirahaston täytäntöönpanoa koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen vahvistamisesta jäsenvaltiossa vastaa ohjelmaa hallinnoiva viranomainen. Komission hyväksymissä ohjelma-asiakirjoissa ei ole tietoja esimerkiksi hankkeiden järjestäjille maksettavista ennakkomaksuista. Näin ollen komissio ei voi puuttua asiaan. Yhdistyneessä kuningaskunnassa käydyn keskustelun jälkeen koulutus- ja työllisyysasioista vastaava ministeriö on hiljattain päättänyt lisätä kaikille järjestöille maksettavan ennakon määrää 10 prosentista 30 prosenttiin hankkeen ensimmäisen vuoden kustannuksista. Komissio on tyytyväinen tähän päätökseen.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0720/00

esittäjä(t): Manuel Pérez Álvarez (PPE-DE) komissiolle

(17. maaliskuuta 2000)

Aihe: Jakelu elintarviketeollisuudessa

Joillakin taloudellisen toiminnan aloilla jakelulla on perinteinen tai viime vuosien aikana hankittu erityismerkitys tuotteiden toimittamisessa tuotannon ensivaiheista lähtien kuluttajien käsiin.

Vaikka asia on näin myös muilla talouden aloilla, koskee se erityisesti elintarviketeollisuutta.

Jakelun liiallinen keskittyminen voi aiheuttaa kielteisiä vaikutuksia paitsi kuluttajalle myös tuottajalle tilanteessa, jossa jakelijat ilman objektiivisia perusteita kieltäytyvät tuotteiden alku- tai loppuvaiheen jakelusta.

Mitä toimia sovelletaan, jotta elintarviketeollisuuden keskittymisen ja jakelutoiminnan välillä säilyisi tasapaino?

Aiotaanko ryhtyä erityistoimiin vai onko niihin jo ryhdytty aloilla, jotka ovat herkimpiä jakeluteollisuuden tekemille päätöksille?

Mario Montin komission puolesta antama vastaus

(18. huhtikuuta 2000)

Komissio on tunnistanut arvoisan parlamentin jäsenen kirjallisessa kysymyksessä kuvaillun riskin tutkiessaan Itävallassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Ranskassa toteutunutta vähittäiskaupan keskittymistä(1).

Elintarvikkeiden myyntiin painottuvan vähittäiskaupan alalla on kauppaketjujen asemalla vähittäiskaupan markkinoilla merkittävä vaikutus toimitusten hankintaehtoihin. Mitä suuremmista ostomääristä on kyse, sitä suotuisammat ovat yleensä ehdot, joilla kauppaketju voi ostaa toimittajiltaan. Kauppaketju voi sitten toteuttaa kilpailijoitaan vastaan suunnattuja hinnanalennuksiin perustuvia kohdennettuja strategioita. Parantunut asema vähittäiskaupan markkinoilla tuo vuorostaan mukanaan paremmat hankintaehdot ja niin edelleen.

Edellä kuvattu kierre saattaa johtaa yhä tiiviimpään keskittymiseen sekä vähittäiskaupassa että hankintamarkkinoilla. Loppukuluttajat voivat kylläkin hyötyä tällaisesta kehityksestä, jos vähittäiskauppojen markkinoilla on intensiivisen kilpailun vaihe, jonka aikana kauppaketju, jolla on merkittävästi ostovoimaa, siirtää kuluttajille osan saamastaan hyödystä myyntihinnoissa. Tämä tilanne ei kuitenkaan jatku, jos yksi tai useampi yritys pääsee määräävään asemaan markkinoilla. Sen jälkeen kuluttajan valinnan mahdollisuudet ovat hyvin rajoitetut.

Voidessaan osoittaa, että kauppaketjujen sulautuminen johtaa EY:n perustamissopimuksen kilpailusäännöissä tarkoitettuun määräävään asemaan, komissio on vaatinut kyseisiltä yrityksiltä sitoumuksia, joiden tarkoituksena on korjata kuvatun kaltainen tilanne. Komissio arvioi mainittuja riskejä jatkossakin saadessaan ilmoituksia ja kanteluita jäsenvaltioiden väliseen kauppaan vaikuttavista tapauksista ja asettaa tarvittaessa rangaistuksia väärinkäytön esiintyessä tai kieltää määräävän aseman luomisen.

(1) Asiat M1221 REWE/Meinl, M1612 Wall Mart/ASDA ja M1684 Carrefour/Promodes.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0500/00

esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) neuvostolle

(24. helmikuuta 2000)

Aihe: Jäsenvaltiot, jotka rikkovat Euroopan neuvoston yleissopimusta ihmisoikeuksien suojaamiseksi ja Euroopan yhteisön perustamissopimuksen konsolidoitua toisintoa

Yli 180 Euroopan parlamentin jäsentä on tähän mennessä allekirjoittanut seuraavan päätöslauselmaesityksen:

Ottaen huomioon yleissopimuksen ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi (1950), sellaisena kuin se on muutettuna yhdennellätoista lisäpöytäkirjalla, neljännen

lisäpöytäkirjan 3 artiklan määräykset, joiden mukaanketään ei saa karkottaa yksilöön tai ryhmään kohdistuvalla toimenpiteellä sen valtion alueelta, jonka kansalainen hän onjakeneltäkään ei saa evätä oikeutta tulla sen valtion alueelle, jonka kansalainen hän onja ottaen huomioon näiden oikeuksien sisällyttämisen Amsterdamin sopimuksen 6 artiklan yhteisiin määräyksiin, seuraavat allekirjoittaneet Euroopan parlamentin jäsenet pyytävät Itävallan, Kreikan ja Italian hallituksia kunnioittamaan viipymättä sopimusvelvoitteitaan palauttamalla maidensa entisille kuningashuoneille täydet kansalaisoikeudet, mukaan lukien oikeus tulla vapaasti ja esteittä alkuperämaahansa, ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuinta haastamaan rikkoneen jäsenvaltion oikeudenkäyntiin, jos näitä oikeuksia ei ole palautettu 1. tammikuuta 2000 mennessä. Onko neuvosto tietoinen tästä?

Perustamissopimuksen määräysten mukaan yksittäisten perheiden syrjimiselle ei missään tapauksessa ole perusteita. Kun otetaan huomioon, että Euroopan yhteisön perustamissopimuksen konsolidoidun toisinnon III osastossa ja sen 39 ja 43 artiklassa määrätään henkilöiden, palvelujen ja pääomien vapaasta liikkuvuudesta ja sijoittautumisoikeudesta, ja kun toisaalta otetaan huomioon, että prinssi Viktor Emanuel ei ole saanut vierailla kotimaassaan 53 vuoteen eikä tämän poika ole koskaan saanut astua Italian maaperälle, ja että vaikka edellä mainitut oikeudet eivät ole ehdollisia, Otto von Habsburg joutui silti luopumaan perusihmisoikeuksista ennen kuin hän sai asettautua Itävaltaan. Aikooko neuvosto osoittaa noudattavansa perustamissopimusten velvoitteita ja kehottaa jäsenvaltioitaan nostamaan viipymättä kanteen Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa Itävaltaa, Kreikkaa ja Italiaa vastaan?

Vastaus

(2. toukokuuta 2000)

Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 226 artiklan mukaan on komission tehtävä saattaa asia yhteisön tuomioistuimen käsiteltäväksi, jos se katsoo, että jäsenvaltio on jättänyt täyttämättä sille Euroopan unionista tehdyn sopimuksen mukaan kuuluvan velvollisuuden.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1014/00 esittäjä(t): Markus Ferber (PPE-DE) komissiolle. Kalkkikiven louhintaa sekä betoni-, sementti- ja asfalttitehdasta koskeva hanke Tavirassa.



Virallinen lehti nro 046 E , 13/02/2001 s. 0103 - 0104



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1014/00 esittäjä(t): Markus Ferber (PPE-DE) komissiolle (4. huhtikuuta 2000) Aihe: Kalkkikiven louhintaa sekä betoni-, sementti- ja asfalttitehdasta koskeva hanke Tavirassa Algarven itäosassa sijaitsevaan Taviraan kuuluvalla luonnon- ja vesiensuojelualueella aiotaan ryhtyä louhimaan kalkkikiveä. Lisäksi suunnitelmissa on rakentaa betoni-, sementti- ja asfalttitehdas. Taviran kaupunginjohtaja on oletettavasti jo teettänyt koeporauksia paikallisten viranomaisten asiasta tietämättä. Tämä hanke saa mahdollisesti EU:n tukea. Onko tämä suunniteltu hanke luonnon- ja vesiensuojelun kannalta laillinen? Haettiinko tätä hanketta varten EU:n tukea? Myönnettiinkö hankkeelle tukea? Jos myönnettiin, mistä tuista ja kuinka suurista summista oli kyse? Margot Wallströmin komission nimissä antama vastaus (24. toukokuuta 2000) Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27. kesäkuuta 1985 annetussa direktiivissä 85/337/ETY(1), sellaisena kuin se on muutettuna 3. maaliskuuta 1997 annetulla direktiivillä 97/11/EY(2), säädetään, että pinta-alaltaan 25 hehtaaria suurempien kivilouhoshankkeiden ympäristövaikutukset on ehdottomasti arvioitava direktiivin 510 artiklan mukaisesti. Sen sijaan 25 hehtaarin suuruisten ja sitä pienempien kivilouhoshankkeiden vaikutukset arvioidaan direktiivin 510 artiklan mukaisesti, jos jäsenvaltiot katsovat niiden laadun sitä vaativan. Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21. maaliskuuta 1992 annetun direktiivin 92/43/ETY(3) 6 artiklan 3 alakohdassa säädetään, että kaikki suunnitelmat tai hankkeet, jotka eivät liity suoranaisesti alueen käyttöön mutta voivat vaikuttaa siihen huomattavasti, on arvioitava asianmukaisesti sen kannalta, miten ne vaikuttavat alueen suojelutavoitteisiin. Tapauksen arvioimiseksi komissio on kääntynyt Portugalin viranomaisten puoleen pyytääkseen tietoja kyseessä olevasta hankkeesta. Lisäksi komissio kiinnittää mainittujen viranomaisten huomion edellä mainittujen yhteisön oikeuteen perustuvien säännösten velvoitteisiin. Euroopan aluekehitysrahasto ei osallistu kyseisen hankkeen rahoitukseen. (1) EYVL L 175, 5.7.1985. (2) EYVL L 73, 14.3.1997. (3) EYVL L 206, 22.7.1992.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0236/00 esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle. Puulämmitteisten uunien tulevaisuus.



Virallinen lehti nro 374 E , 28/12/2000 s. 0041 - 0041



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0236/00 esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle (7. helmikuuta 2000) Aihe: Puulämmitteisten uunien tulevaisuus Voiko komissio vahvistaa, ettei se suunnittele kieltävänsä esim. perinteisten pizzojen paistamisessa käytettävien puulämmitteisten uunien käyttöä? Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus (29. helmikuuta 2000) Komissiolla ei ole tarkoitus antaa lainsäädäntöä tai toteuttaa muita toimenpiteitä, jotka ehkä johtaisivat puulämmitteisten pizza-uunien kieltämiseen. Vaikka tietyissä sanomalehdissä ja muissa viestimissä on kerrottu, että tätä tarkoitusta varten mahdollisesti annetaan uutta hygienialainsäädäntöä, nämä tiedot eivät ole totuudenmukaisia. Elintarvikealan yrityksiin, jotka ovat mukana pizzojen valmistukseen ja paistamiseen liittyvässä toiminnassa, sovelletaan elintarvikehygieniasta 14. kesäkuuta 1993 annettua neuvoston direktiiviä 93/43/ETY(1), joka annettiin yksimielisesti kesäkuussa 1993 ja joka jäsenvaltioiden oli pantava täytäntöön 15. joulukuuta 1995 mennessä. Siinä edellytetään, että elintarvikkeiden kanssa kosketuksissa olevat välineet ovat hyväkuntoisia, puhtaita ja asianmukaisesti huollettuja. Pizza-uuneja varten ei anneta erityisiä sääntöjä. Arvoisaa parlamentin jäsentä kehotetaan myös tutustumaan vastaukseen, jonka komissio antoi Mario Clemente Mastellan tekemään kirjalliseen kysymykseen P-2771/99(2). (1) EYVL L 175, 19.7.1993. (2) EYVL C 330 E, 21.11.2000, s. 49.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0959/00 esittäjä(t): Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) komissiolle. Hotellilaskun yhteydessä maksettava kunnallisvero.



Virallinen lehti nro 026 E , 26/01/2001 s. 0134 - 0135



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0959/00 esittäjä(t): Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) komissiolle (29. maaliskuuta 2000) Aihe: Hotellilaskun yhteydessä maksettava kunnallisvero Käytäntö periä kunnan yleishyödyllisten palvelujen, joiden ylläpidosta kaikki kunnan asukkaat maksavat, käytön nojalla maksuja hotellilaskun yhteydessä on yleistymässä. Tämän vuoksi kunnassa vierailevien on maksettava hotellilaskun yhteydessä vero, jolla hotellissa yöpyvä vierailija maksaa oleskelunsa aikana käyttämänsä palvelut kunnassa, joka on asettanut tämän veroperusteen. Jos tämä verokäytäntö yleistyy kaikkialla unionin kunnissa, on sillä huomattava merkitys. Voisiko komissio kertoa mielipiteensä asiasta? Onko se yhtä mieltä tämän maksun käyttöönotosta ja uskooko se, että tästä matkailuverosta voisi tulla arvonlisäveron kautta epäsuora tulolähde? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (26. toukokuuta 2000) Koska asiasta ei ole yhteisön lainsäädäntöä, sellaisen kunnallisveron käyttöönotto, joka peritään kunnassa oleskelevilta matkailijoilta ja jonka välityksellä he näin joutuvat osallistumaan matkailijavirtojen aiheuttamaan kunnan tarjoamien yleishyödyllisten palvelujen lisätarpeen rahoitukseen, kuuluu jäsenvaltioiden yksinomaiseen toimivaltaan. Näin käyttöönotettuun lainsäädäntöön ei saa kuitenkaan sisältyä syrjiviä toimenpiteitä, joilla rikotaan EY:n perustamissopimuksessa vahvistettujen perusvapauksien nauttimista. Esimerkkinä tällaisesta olisi ainoastaan ulkomaisten matkailijoiden verottaminen tai heidän verottaminen muita ankarammin. Edellyttäen, että tällaisia syrjiviä säännöksiä ei ole, matkailijoiden oleskeluun liittyvät kunnallisverot eivät ole yhteisön oikeuden vastaisia.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1396/00 esittäjä(t): Bernd Lange (PSE) komissiolle. Moottoripyöräilyvaatetuksen standardointi.



Virallinen lehti nro 046 E , 13/02/2001 s. 0187 - 0188



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1396/00 esittäjä(t): Bernd Lange (PSE) komissiolle (4. toukokuuta 2000) Aihe: Moottoripyöräilyvaatetuksen standardointi Julkisessa keskustelussa esiintyy usein huhuja yrityksistä laatia standardeja moottoripyöräilijöiden suojavaatetukselle. Euroopan standardointikomitean (CEN) sanotaan laatineen jo useita luonnoksia asiasta. Suunnitteleeko komissio moottoripyöräilyvaatetuksen standardointia? Onko asiassa jo ryhdytty toimiin? Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus (8. kesäkuuta 2000) Euroopan standardointikomitea (CEN) on yksityinen elin, ja se voi näin ollen laatia vapaasti standardeja, jotka se katsoo kaikkien talouden toimijoiden kannalta tarpeellisiksi tai hyödyllisiksi. Komissio ei voi tässä suhteessa vaikuttaa CEN:in valintoihin. Komissio voi kuitenkin pyytää eurooppalaisia standardointielimiä, kuten CEN:iä, laatimaan yhdenmukaistettuja eurooppalaisia standardeja uuden lähestymistavan mukaisten direktiivien olennaisten vaatimusten täyttämiseksi. Tämä koskee siis myös henkilönsuojaimista annettua uuden lähestymistavan mukaista direktiiviä 89/686/ETY(1). Komissio pitää tärkeänä huomauttaa, että CEN, komissio, jäsenvaltioiden asiantuntijat ja valmistajien eri edustusjärjestöt ovat käyneet vuodesta 1994 lähtien keskusteluja siitä, mikä on moottoripyöräilyvaatetuksen asema henkilönsuojaindirektiivin kannalta. Jäsenvaltiot ovat hyväksyneet näiden keskustelujen tulokset: moottoripyöräilyvaatteet, -hanskat, -saappaat ja -kengät eivät ole henkilönsuojaimia paitsi jos valmistaja ilmoittaa tai antaa painetussa materiaalissa tai mainonnassa ymmärtää, että koko vaatteella on erityisiä suojaavia ominaisuuksia. Tällöin vaatteen on oltava direktiivin 89/686/ETY olennaisten vaatimusten mukainen. Suojukset, kuten kyynärsuojukset ja polvisuojukset, jotka voivat olla moottoripyöräilyvaatteeseen kiinnitetyt, katsotaan aina henkilönsuojaimiksi. Parhaillaan laaditaan vain yhtä standardia, joka liittyy moottoripyöräilyvaatetukseen. Se koskee mekaanista iskua vastaan tarkoitettujen suoja-asujen selkäsuojuksille asetettavia vaatimuksia ja suojusten testausmenetelmiä. Kyseessä on prEN 1621-2. CEN on viimeksi esittänyt sitä koskevan luonnoksen helmikuussa 1999. Ehdotuksella täydennetään suojaimia koskevaa standardia EN 1621-1, joka hyväksyttiin vuonna 1997. (1) EYVL L 399, 30.12.1989.