KIRJALLINEN KYSYMYS E-3338/01

esittäjä(t): Olivier Dupuis (NI) neuvostolle

(3. joulukuuta 2001)

Aihe: Nigeria

Pohjois-Nigeriassa Sokoton osavaltiossa sijaitseva islamilainen tuomioistuin tuomitsi 9. lokakuuta 2001 raskaana olevan naisen kuolemaan kivittämällä. Syynä oli esiaviollinen suhde. 30-vuotias Safiya Hussaini Tungar Dudu on ensimmäinen kuolemaantuomittu vuonna 2000 käyttöön otetun ankaran islamilaisen lain nojalla. Gwadadawan korkeimman islamilaisen tuomioistuimen tuomari Mohammed Bello Sanyinnawal tuomitsi naisen kuolemaan sen jälkeen, kun tämä oli tunnustanut esiaviollisen suhteen. Tuomioistuin ei kuitenkaan tuominnut miestä, jonka Safiya oli nimennyt rakastajakseen, todeten, että todisteita ei ollut tarpeeksi. Safiyalle annettiin 30 päivää aikaa valittaa tuomiosta. Hänen puolustusasianajajansa valitti tuomiosta 25. lokakuuta 2001 ja pyysi tuomion täytäntöönpanon lykkäämistä odotettaessa sharian vetoomustuomioistuimen päätöstä. Nigerian senaatin puhemies Anyim Pius Anyim ilmoitti 1. marraskuuta 2001, ettei hän hyväksynyt islamilaisen tuomioistuimen antamaa tuomiota, koska nainen sai tuomion mutta mies ei, ja Nigerian hallitus tuki yksimielisesti valitusta.

Nigeriassa on ollut muitakin tapauksia, joissa shariaa on sovellettu esiaviollisiin suhteisiin sen jälkeen, kun kymmenisen osavaltiota otti kaksi vuotta sitten käyttöön tiukan islamilaisen lain. Viime tammikuussa Zamfaran osavaltiossa 17-vuotias tyttö, Bariya Mugazu, sai rangaistukseksi 100 ruoskaniskua, koska hänellä oli ollut esiaviollinen suhde. Tuomioistuin hylkäsi Bariyan järkyttävän todistuksen siitä, että kolme miestä oli raiskannut hänet, minkä jälkeen hän oli tehnyt heistä ilmoituksen poliisille, mutta miehiä ei rangaistu todisteiden puuttuessa.

Mitä neuvosto on tehnyt tai mitä se aikoo tehdä tai mitä toimia se aikoo tukea sekä kahden- että monenvälisesti, jotta estetään Safiya Hussaini Tungar Dudun tuomitseminen ja jotta rohkaistaan Nigerian viranomaisia kumoamaan sharia ja vahvistamaan oikeusvaltion periaatetta maassa? Miten neuvosto aikoo toimia kansainvälisellä tasolla, jotta voidaan ratkaista monessa islamilaisessa maassa yleinen ongelma, joka on teloitusten ja muiden rangaistusten, kuten ruoskinnan, järjestäminen julkisilla paikoilla? Näitä rangaistuksia annetaan usein rikoksista, joihin ei liity väkivaltaa, ennen kaikkea naisille, eivätkä ne ole kansainvälisten ihmisoikeussopimusten mukaisia.

Vastaus

(13. toukokuuta 2002)

Neuvosto muistuttaa, että ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 5 artiklan ja kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen 7 artiklan mukaan ketään ei saa kiduttaa eikä kohdella tai rangaista julmalla, epäinhimillisellä tai halventavalla tavalla. Tähän perustuen Euroopan unioni pyrkii sekä kansainvälisissä yhteyksissä että kahdenvälisissä suhteissaan vaikuttamaan mainittujen käytäntöjen lopettamiseen sekä siihen, että kuolemanrangaistusta ei enää käytettäisi.

Nigerian osalta neuvosto haluaa muistuttaa, että Euroopan unioni käy Nigeriaa koskevan yhteisen kantansa(1) pohjalta vuoropuhelua Nigerian viranomaisten kanssa tukeakseen maassa käynnissä olevaa demokratian ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen lujittamisprosessia. Tässä yhteydessä neuvosto pitää myönteisenä Nigerian liittohallituksen pyrkimyksiä sen varmistamiseksi, että maan oikeuskäytäntö on ihmisoikeusasioissa kansainvälisten asiakirjojen mukaista. Neuvoston mielestä nigerialaisten islaminuskoisten ja kristittyjen ryhmien rauhanomainen toiminta ihmisoikeuksien puolesta on rohkaisevaa. Unioni on seurannut tarkasti Safiyathu Husseinin tapausta ja toteaa sen olevan tällä hetkellä käsiteltävänä Sokoton islamilaisessa vetoomustuomioistuimessa.

Euroopan unionin jäsenvaltiot ja Euroopan komissio ovatkin voimakkaasti kannattaneet koordinoituja kansainvälisiä pyrkimyksiä Safiyathu Husseinin tukemiseksi. Euroopan unioni harkitsee virallista yhteydenottoa, jos Sokoton islamilainen vetoomustuomioistuin pitää tuomion voimassa.

(1) Yhteinen kanta 2001/373/YUTP, EYVL L 132, 15.5.2001.