KIRJALLINEN KYSYMYS E-2947/97 komissiolle esittäjä(t): Johanna Maij-Weggen (PPE) (17. syyskuuta 1997)

Aihe: Euroopan unionin jäsenvaltioiden asenne iranilaisia pakolaisia ja turvapaikanhakijoita kohtaan

Onko komissio tietoinen siitä, että unionin jäsenvaltioissa kohdellaan Iranista kotoisin olevia pakolaisia ja turvapaikanhakijoita hyvin eri tavoin ja että esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Tanskassa ja Ranskassa heihin suhtaudutaan hyvinkin suopeasti kun taas Alankomaissa ja Saksassa heitä koskevat suhteellisen tiukat määräykset ja että Ruotsissa heihin pätevät vielä tiukemmat määräykset?

Onko komissio tietoinen siitä, että edellä mainitun johdosta lähes kaikki pakolaiset ja turvapaikanhakijat saavat jäädä Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, Tanskaan ja Ranskaan kun taas Alankomaat ja Saksa lähettävät osan heistä takaisin ja että Ruotsista lähetetään tällä hetkellä lähes kaikki iranilaiset pakolaiset ja turvapaikanhakijat takaisin Iraniin?

Onko komissio myös sitä mieltä, että jäsenvaltioiden Iranissa sijaitsevista suurlähetystöistä saadut tiedot on koordinoitava siten, että unionin jäsenvaltiot voivat omaksua yhtäläisen asenteen iranilaisia pakolaisia ja turvapaikanhakijoita kohtaan? Mihin toimenpiteisiin komissio voi ryhtyä tällaisen koordinoinnin ja yhtenäisen politiikan saavuttamiseksi?

Mikä on komission asenne Irania kohtaan? Onko Iran turvallinen valtio vai katsotaanko Iranin olevan sellainen maa, jossa tietyn uskonnollisen tai poliittisen vakaumuksen omaaville henkilöille aiheutuu suuria vaikeuksia?

Komission jäsenen Anita Gradinin komission puolesta antama vastaus (11. marraskuuta 1997)

Komissio on tietoinen pakolaisaseman tunnustamisen eroavaisuuksista eri jäsenvaltioiden välillä. Viime vuosina Iranin kansalaisten esittämien turvapaikkahakemusten määrä on vaihdellut jäsenvaltiosta riippuen alle 0,5 %:sta miltei 10 %:iin turvapaikkahakemusten kokonaismäärästä. Samana ajanjaksona tunnustamisprosentti oli 4 %:n ja 80 %:n välillä. Koko yhteisössä vastaava prosenttiluku oli viimeisten neljän vuoden aikana 31 %. Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetun viraston (UNHCR:n) mukaan noin 48 000 iranilaista sai vuonna 1995 yleissopimuksen mukaisen pakolaisaseman Euroopassa, mikä oli hieman enemmän kuin vuonna 1994, jolloin heitä oli 47 000. Miltei puolet vuoden 1951 yleissopimuksen nojalla pakolaisiksi tunnustetuista iranilaisista on Saksan tunnustamia (23 500 henkilöä eli 49 %). Jos tarkastellaan sekä yleissopimukseen perustuvan pakolaisaseman tunnustamista että oleskeluluvan myöntämistä humanitaaristen syiden perusteella, peräti kahdeksan jäsenvaltion tunnustamisprosentti on korkea. Niinpä kohtelun eroavaisuudet, joihin arvoisa parlamentin jäsen viittaa, eivät ole ehkä niin selviä, kuin miltä ensi alkuun näyttää.

Jäsenvaltioiden yhteiset turvapaikan tarpeen määrittämisperusteet sisältyvät pakolaisasemaa koskevaan vuoden 1951 Geneven yleissopimukseen ((Yhteinen kanta, 4 päivänä maaliskuuta 1996, jonka neuvosto on määritellyt Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella pakolaisten oikeusasemaa koskevan 28 päivänä heinäkuuta 1951 tehdyn Geneven yleissopimuksen 1 artiklassa tarkoitetun 'pakolainen'-käsitteen yhdenmukaistetusta soveltamisesta (EYVL L 63/2, 13.3.1996). )). Neuvosto on myös hyväksynyt vuonna 1996 yhteisen kannan, joka koskee Geneven yleissopimuksen 1 artiklassa tarkoitetun 'pakolainen'-käsitteen yhdenmukaista soveltamista. Tähän mennessä yhteisön yhteistyön puitteissa ei ole kehitelty muita vaihtoehtoista suojaa tarjoavia keinoja, jotka perustuisivat esimerkiksi humanitaarisiin syihin. Kysymys toissijaisista suojakeinoista sisältyy kuitenkin neuvoston päätöslauselmaan, jolla määritellään painopisteet yhteistyölle oikeus- ja sisäasioissa 1. päivästä heinäkuuta 1996 30. päivään kesäkuuta 1998 ((EYVL C 319/1, 26.10.1996. )).

Arvoisa Euroopan parlamentin jäsen tietojen koordinointia koskevan kysymyksen osalta voidaan todeta, VI osastoon liittyvän yhteistyön puitteissa on jo olemassa menettelyjä alkuperämaata koskevien tietojen

yhdenmukaistamiseksi ja arvioimiseksi jäsenvaltioiden välillä. Näiden soveltaminen on myös yksi turvapaikka-asioiden tiedotus-, tarkastelu- ja tietojenvaihtokeskuksen (CIREA) tehtävistä. Kyseinen neuvoston työryhmä valmistelee kolmansien maiden tilannetta koskevia yhteisiä arviointiraportteja, jotka perustuvat jäsenvaltioiden antamiin tietoihin. CIREA pyytää yleensä myös UNHCR:n edustajia osallistumaan tähän arviointiin ((Katso toinen CIREAn toimintaa koskeva raportti, EYVL C 274, 19.9.1996. )). Komissio osallistuu myös täysmääräisesti kaikkiin CIREAan liittyviin keskusteluihin.