KIRJALLINEN KYSYMYS E-2307/99

esittäjä(t): Lone Dybkjær (ELDR) komissiolle

(13. joulukuuta 1999)

Aihe: Aavikoitumisen torjumista koskeva YK:n yleissopimus

Seuraavilla kysymyksillä pyritään siihen, että komissio täsmentäisi kantaansa aavikoitumisen torjuntaa koskevan YK:n yleissopimuksen täytäntöönpanoon.

1. Missä kehitysmaissa Euroopan unioni osallistuu aavikoitumisen torjumista koskevien kansallisten ohjelmien rahoitukseen? Kuinka paljon varoja on käytetty, mihin tarkoituksiin, ja ketkä ovat saanet tukea? Kuinka käynnistetty rahoitusyhteistyö varmistaa toimintaohjelmien jatkuvuuden ja mahdollistaa pitkän aikavälin suunnittelemisen?

2. Millä tavoin Euroopan unioni on kannustanut rahoituksen hankkimiseen yksityiseltä sektorilta ja muista lähteistä kuin hallituksilta? Millä tavoin unioni on edistänyt ja helpottanut sitä, että kehitysmaat hankkivat tarvittavaa tekniikkaa, tietämystä ja asiantuntemusta aavikoitumisen torjumista koskevan yleissopimuksen 6 artiklan mukaisesti?

3. Millä tavoin Euroopan unioni on varmistanut, että sen kauppapolitiikka ja tariffijärjestelyt eivät johda aavikoitumiseen esim. suosimalla yksipuolista viljelyä?

4. Miten Euroopan unioni on varmistanut, että sen maatalouspolitiikka ei johda aavikoitumiseen esim. sellaisten vientitukien johdosta, jotka tekevät kuivien alueiden perinteisestä maanviljelystä kannattamatonta?

5. Miten Euroopan unioni on varmistanut, että aavikoitumisen torjumista koskeva yleissopimus pannaan nopeasti ja kattavasti täytäntöön lähivuosina?

6. Miten Euroopan unioni on varmistanut, että eurooppalaiset osakkaat osallistuvat aavikoitumisen torjumista koskevan yleissopimuksen täytäntöönpanoon?

Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus

(27. tammikuuta 2000)

1. Yhteisö ei rahoita tällä hetkellä aavikoitumisen torjumista koskevia kansallisia ohjelmia yhdessäkään maassa, sillä ainoastaan erittäin harvat maat ovat laatineet kyseisen suunnitelman. Yhteisö on sen sijaan rahoittanut ja rahoittaa edelleen erilaisia kuivuuden sekä maaperän tilan huononemisen torjuntaohjelmia ja -hankkeita kehitysmaissa, erityisesti Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren (AKT) valtioissa. Lukuja käytetyistä määrärahoista ei ole mahdollista esittää aiheen moninaisuuden vuoksi. Parhaillaan tarkistettavana olevassa kertomuksessa(1) annetaan kuitenkin tietoja yhteisön rahoittamista aavikoitumisen torjuntatoimista kehitysmaissa ja yhteisössä vuosina 19901995. Myöntämällä Lomén yleissopimuksen nojalla kullekin AKT-valtiolle viideksi vuodeksi kokonaisrahoitusta maaohjelmia varten yhteisö lisää toimintaohjelmien ennustettavuutta, mikä mahdollistaa pitkän aikavälin suunnittelun AKT-maiden osalta.

2. Yhteisön yleisenä politiikkana on edistää kehitysmaiden yksityistä sektoria ja helpottaa tarvittavan tekniikan, tietämyksen ja asiantuntemuksen saatavuutta kyseisissä maissa. Tästä syystä yhteisö perusti

Lomén yleissopimuksen nojalla teollisuuden kehittämiskeskuksen (TKK). TKK hankkii rahoitusta ja teknologiaa yksityisistä lähteistä ja kolmannelta sektorilta teollisuusyritysten kehittämistä varten AKT-valtioissa. Rakennesopeutustuen avulla yhteisö tukee kumppaneitaan yksityisen sektorin suotuisten kasvuedellytysten luomiseksi.

3. Yhteisön yleisenä politiikkana on kehitysmaiden asteittainen yhdentäminen maailmantalouteen. Tässä yhteydessä yhteisö pyrkii varmistamaan, että kaupalla ei ole kielteisiä vaikutuksia ympäristöön. Tämän vuoksi yhteisö puolsi kauppaa ja ympäristöä koskevan kysymyksen ottamista esiin Maailman kauppajärjestön (WTO) vuosituhannen vaihteen kierroksella.

4. Yhteisö noudattaa kestävään kehitykseen ja ympäristönsuojeluun perustuvaa politiikkaa kehitysmaissa. Maatalouden vientituista (Stabex) käydään parhaillaan uusia neuvotteluja AKT-valtioiden kanssa osana Lomén yleissopimuksen mukaisia järjestelyjä. Pyrkimättä vaikuttamaan neuvottelujen lopputulokseen yhteisön tavoitteena on juuri varmistaa, että vientituet eivät vaikuta kielteisesti kyseisten maiden maatalouteen.

5. Komission edustustoja AKT-maissa on pyydetty aloittamaan mahdollisuuksien mukaan vuoropuhelu aavikoitumisen estämiseksi tehdyn yleissopimuksen yhteensovittamisesta vastaavien kansallisten elinten ja tukipisteiden kanssa, jotta voidaan määrittää paras tapa edistää yleissopimuksen täytäntöönpanoa. Tämän perusteella komissio voi nopeuttaa toimintaansa.

6. Yhteisö tukee hajautettua yhteistyötä ja kaikkien Euroopassa olevien asianomaisten tahojen osallistumista kehitysprosessiin, mukaan luettuna aavikoitumisen estämiseksi tehdyn yleissopimuksen täytäntöönpanoon. Yhteisö on myöntänyt ja aikoo myöntää edelleen osarahoitusta eurooppalaisten kansalaisjärjestöjen (valtiosta riippumattomien järjestöjen) hankkeisiin kehitysmaissa.

(1) SEC(97) 1429.