KIRJALLINEN KYSYMYS E-1715/02

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(13. kesäkuuta 2002)

Aihe: Merkintärokotteiden käyttäminen terveiden eläinten ennakoivan teurastamisen sijasta sikaruton puhjetessa seuraavan kerran

1. Muistaako komissio, että sikaruton puhjettua Alankomaissa keväällä 1997 11 miljoonaa sikaa teurastettiin ja tuhottiin ennaltaehkäisevänä toimena kyseisen taudin leviämisen torjumiseksi ja että tämä pahennusta herättänyt toimintatapa aiheutti yhteisölle 1,35 miljardin euron suuruisen menoerän?

2. Onko komissio tietoinen siitä, että teurastetuista eläimistä peräisin olevan 180 miljoonan kilon suuruisen käyttökelvottoman lihamäärän siirtäminen ja väliaikainen varastointi, jonka yhteydessä kuorma-autoista valui lantaa, virtsaa ja verta, on voinut olla sikaruton leviämisen jatkumisen osasyy?

3. Pitääkö paikkansa, että ainoa perusteltu syy olla vuodesta 1992 lähtien rokottamatta EU:n jäsenvaltioissa eläimiä sikaruttoa ja muita luetteloon A kuuluvia eläintauteja vastaan on se, että vielä ei ollut saatavilla sellaista merkintärokotetta, joka tekisi lihan vientitarkastuksesta vastaaville viranomaisille mahdolliseksi erottaa selvästi toisistaan yhtäältä rokotetuista ja toisaalta saastuneista sioista peräisin oleva liha?

4. Voiko komissio vahvistaa alankomaalaisessa TV-ohjelmassa Dokwerk (VPRO, Nederland 3 -kanava, jakso Peel, rutto ja politiikka, osa 2) 26. toukokuuta 2002 annetut tiedot, joiden mukaan edellä mainitun epidemian aikoihin Intervet-nimisellä yrityksellä oli hallussaan merkintärokote, mutta että kyseistä ainetta ei voitu käyttää, koska komissio ei vielä ollut rekisteröinyt ja tunnustanut sitä, ja että yrityksellä on tällä hetkellä riittävästi rokotetta 1820 miljoonan sian rokottamiseksi?

5. Onko tällä välin Intervetin rokotetta testattu kenttäkokeissa? Jos vastaus on kielteinen, miksei rokotetta ole testattu? Mihin mennessä kyseiset kokeet saadaan päätökseen? Miten komissio aikoo edistää kokeiden lopputulosten mahdollisimman pikaista julkistamista?

6. Mikä vielä on esteenä merkintärokotteiden käytölle, ja sen myötä terveiden eläinten suurimittaisesta ennaltaehkäisevästä teurastamisesta ja tuhoamisesta luopumiselle, valmistauduttaessa torjumaan seuraavaa sikaruttoepidemiaa?

7. Miten komissio aikoo ehkäistä sen, että sikaruton puhjetessa seuraavan kerran turvaudutaan jälleen ennaltaehkäisevään tuhoamiseen rokottamisen sijaan, kun pidetään mielessä, että yleinen mielipide ei enää hyväksy ensin mainittua vaihtoehtoa, on olemassa yhä vähemmän sellaisia henkilöitä, jotka olisivat halukkaita panemaan täytäntöön tuhoamismääräyksiä ja että FAO:n pääjohtaja Jacques Diouf on tuominnut kyseisen lähestymistavan?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(22. heinäkuuta 2002)

1. ja 2. Komissio on ottanut täysimääräisesti huomioon Alankomaissa vuosina 19971998 esiintyneestä vakavasta sikaruttoepidemiasta saadut kokemukset ehdotuksessaan neuvoston direktiiviksi yhteisön toimenpiteistä klassisen sikaruton torjumiseksi(1). Komissio haluaa kuitenkin selventää, että epidemian yhteisön talousarviolle aiheuttamat kulut ovat noin puolet arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemasta määrästä.

3. Rokottaminen tiettyjä eläintauteja vastaan saattaa peittää viruksen esiintymisen rokotetussa populaatiossa ja johtaa taudin etenemiseen rokottamattomissa eläimissä. Tämä on yksi niistä syistä, miksi 1990-luvun alussa lopetettiin ehkäisevä rokottaminen klassista sikaruttoa sekä suu- ja sorkkatautia vastaan. Merkityt rokotteet voivat olla hyödyllinen apuväline tämän ongelman ratkaisemiseksi ja avata uusia mahdollisuuksia sellaisten eläintuotteiden kaupalle, jotka ovat peräisin alueilta, joilla rokotuksia on tehty.

4.6. Komissio ei voi vahvistaa, että vuonna 1997 olisi ollut saatavilla merkittyjä rokotteita klassista sikaruttoa vastaan. Viime vuosina kaksi yritystä on kehittänyt uusia rokotteita, joita periaatteessa voidaan käyttää menestyksekkäästi merkittyinä rokotteina, koska ne aiheuttavat immuniteetin ainoastaan yhtä klassisen sikaruttoviruksen valkuaisainetta vastaan. Komissio rahoitti vuonna 1999 klassista sikaruttoa koskevan ehdotuksensa valmistelun puitteissa kokeen näiden kahden rokotteen ja vastaavan erotusdiagnostiikan testaamiseksi.

Koe osoitti, että nämä kaksi rokotetta saattavat olla riittävän tehokkaita viruksen leviämisen hidastamiseksi hätätapauksissa. Saatavilla olevilla diagnostisilla testeillä ei kuitenkaan pystytty erottamaan rokotettuja mutta tartunnan saaneita eläimiä tartunnasta vapaista eläimistä. Kokeen tulokset toimitettiin kyseisille kahdelle yritykselle. Tulokset ovat saatavilla pyynnöstä.

Näitä kahta rokotetta ei tällä hetkellä voida käyttää merkittyinä rokotteina, vaikka ne ovat saaneet markkinointiluvan yhteisön lainsäädännön mukaisesti. Parlamentti ja neuvosto kannattivat kuitenkin tämän kokeen tuloksien perusteella komission ehdottamaa menettelytapaa rokottamisen ja merkittyjen rokotteiden mahdollisen käytön alalla ja hyväksyivät 23. lokakuuta 2001 neuvoston direktiivin 2001/89/EY yhteisön toimenpiteistä klassisen sikaruton torjumiseksi(2). Direktiivissä säädetään, että näiden rokotteiden käyttö merkittyinä rokotteina sallitaan vain hätätapauksissa, jos käytettävissä on luotettava erotusdiagnostiikka.

7. Komissio on tietoinen siitä, että klassisen sikaruton ja muiden eläintautien takia tehtävät eläinten joukkoteurastukset herättävät eettisiä kysymyksiä.

Komissio on tästä syystä toteuttanut tautien ennaltaehkäisyn ja torjunnan parantamiseksi useita toimia, esimerkiksi seuraavia:

- Tukenut maailman eläintautijärjestön luetteloon A kuuluvien tautien lisätutkimista tutkimuksen puiteohjelmien avulla. Merkittyjen rokotteiden kehittäminen on selkeästi ensisijainen tavoite viidenteen puiteohjelmaan kuuluvassa elämänlaatua ja luonnonvarojen hoitamista koskevassa ohjelmassa ja erityisesti tartuntatautien hallintaa käsittelevässä avaintoiminnossa 2. Merkityn rokotteen kehittämiseksi klassista sikaruttoa vastaan on tällä hetkellä käynnissä kaksi tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen hanketta: QLRT-2000-01374 Immunological mechanisms of protection against classical swine fever virus: towards the development of new efficacious marker vaccines (Immunologiset suojamekanismit klassista sikaruttovirusta vastaan: uusien tehokkaiden merkittyjen rokotteiden kehittäminen; vuosille 20012004; määrärahoja varattu miljoona euroa) ja QLRT-2000-01346 Identification of efficacious delivery systems for recombinant and nucleic acid construct vaccines against classical swine fever virus (Yhdistelmä- tai nukleiinihapporokotteita koskevien tehokkaiden vapautumismekanismien kartoittaminen klassisen sikaruton torjumiseksi; vuosille 20012004; määrärahoja varattu 1,57 miljoonaa euroa).

- Pyytänyt tiedekomiteaa laatimaan raportin uusista menetelmistä tarttuvien eläintautien diagnosoimiseksi ja näiden menetelmien käytöstä tartunnasta vapaiden eläinten teurastamisen ja hävittämisen vähentämiseksi ja välttämiseksi.

- Tehnyt 22. helmikuuta 2002 päätöksen 2002/161/EY klassisen sikaruton hävittämistä luonnonvaraisista sioista Saarlandissa ja luonnonvaraisissa sioissa esiintyvää klassista sikaruttoa vastaan toteutettavista hätärokotuksista Rheinland-Pfalzissa ja Saarlandissa koskevien Saksan esittämien suunnitelmien hyväksymisestä(3). Klassisen sikaruton torjunta on muutamilla yhteisön alueilla erittäin vaikeaa, koska virusta kantavat villisiat ovat tällä hetkellä ensisijainen uhka kotieläiminä pidettäville sioille.

Tuleva ehdotus suu- ja sorkkatautia koskevaksi neuvoston direktiiviksi tarjoaa mahdollisuuden päästä uuteen EU:n laajuiseen yksimielisyyteen siitä, mitä lähestymistapaa tämän taudin puhkeamisen yhteydessä sovelletaan tulevaisuudessa, ja myös siitä, mikä merkitys rokottamisella ja ennaltaehkäisevällä teurastuksella on tässä yhteydessä.

(1) EYVL C 29 E, 30.1.2001.

(2) EYVL L 316, 1.12.2001.

(3) Komission päätös 2002/161/EY, EYVL L 53, 23.2.2002.