FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/631

(2004/C 88 E/0649)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2992/03

esittäjä(t): Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE) komissiolle

(6. lokakuuta 2003)

Aihe: Huumausaineiden tuotanto Afganistanissa

Yhdistyneiden kansakuntien asiasta vastaavan komitean toimittamien virallisten tietojen mukaan Afganistan tuotti viime vuonna ennätyksellisen suuren huumausainesadon. Huumausaineiden tuotanto kaksinkertaistui Taliban-hallinnon aikaan verrattuna, koska uusi hallinto ei ole kyennyt takaamaan maanviljelijöille kannattavaa viljan ja maissin viljelyä ja turvaamaan tuotannon menekkiä.

Vastauksessaan aiempaan kysymykseeni samasta aiheesta (E-3357/01 (1)) komission jäsen Nielson ilmoitti minulle, että Euroopan komissio oli päättänyt rahoittaa budjettikohdasta B7-302 (2) ensisijaisesti vaihtoehtoisia viljelmiä ja vaihtoehtoisten tulonlähteiden etsimistä alueilla, jotka kärsivät eniten oopiumin viljelyn kieltämisestä, yhteensä 90 miljoonalla eurolla.

Onko komissio arvioinut tähän mennessä myönnetyn rahoituksen määrää (vuosina 2001—2004) ja vaikutuksia, joita rahoituksella on ollut maanviljelijöille? Mistä epäonnistuminen komission mielestä johtuu? Aikooko komissio jatkaa rahoittamista ja jos aikoo, mitkä ovat tärkeimmät kohteet? Mihin lisätoimiin komissio aikoo ryhtyä, jotta tämä huumeiden tuotannon ja levittämisen traaginen tilanne korjattaisiin?

Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus

(4. marraskuuta 2003)

Taustaa:

Vuonna 1999 Afganistan oli maailman suurin oopiumiunikon tuottaja. Sen tuotannon arvioitiin yltävän 4 600 tonniin oopiumia, mikä vastaa 70:tä prosenttia koko maailman tuotannosta. Taleban-hallinnon määräämän unikonviljelykiellon seurauksena (kiellon pääasiallisensa tavoitteena oli pitää oopiumin hinta korkeana, ei niinkään rajoittaa oopiumin tuotantoa) oopiumin tuotanto romahti vuonna 2001. Vuonna 2002 tuotanto ylsi kuitenkin jälleen vuoden 1999 tuotannon tasolle.

Vuoden 2003 sadosta odotetaan ennätysmäistä. Samanaikaisesti myös raakaoopiumin tuottajahinnat ovat nousseet huomattavasti (epävirallisten lähteiden mukaan oopiumikilon (kg) hinta vaihtelee 100 ja 300 dollarin välillä, hehtaarin maa-ala tuottaa keskimäärin 35—40kg raakaoopiumia). Näin ollen oopiumin viljely on maanviljelijöille ja maataloustyöntekijöille erittäin kannattavaa (kansalaisjärjestöjen mukaan unikkoviljelmillä työskenteleville maataloustyöntekijöille maksetaan jopa yhdeksän dollaria päivässä, kun maataloustyöntekijöiden päiväpalkat normaalisti vaihtelevat yhden ja kahden dollarin välillä). Näistä erittäin korkeista hinnoista sekä odotetusta ennätyssadosta voidaan päätellä oopiumin kysynnän kasvaneen Afganistanin ulkopuolella.

Näissä olosuhteissa on lähes mahdotonta esittää muita viljelylajikkeita tai kehittää muita maatalouden ulkopuolisia toimia, jotka lyhyellä aikavälillä voisivat kilpailla oopiumiunikon tuotannon kanssa. Tehokasta lainvalvontaa hankaloittaa se, että maa on vain osittain Afganistanin Väliaikaishallinnon hallinnassa. Tämä selittää osaltaan myös sitä, miksei oopiumiunikon viljelyn torjunnassa toistaiseksi ole edistytty.

Viljamarkkinoiden tukemiseksi toteutettuja säännöksiin perustuvia toimia, kuten Afganistanin Väliaikaishallinnon maksamia hintatukia tai jakeluohjelmia, ei voida pitää hyvinä vaihtoehtoina. Unikkoa kasvatetaan lähinnä hyvin pienillä palstoilla, kun taas viljaa, jonka tuotannon markkinoille saattamisessa kohdataan ongelmia, tuotetaan lähinnä suurikokoisilla tiloilla. Toiseksi, säännöksiin perustuvat toimet olisivat ristiriidassa Afganistanin Väliaikaishallinnon asettaman tavoitteen eli vapaan markkinatalouden toteuttamisen kanssa. Lisäksi säännöksiin perustuvat toimet vaativat huomattavaa infrastruktuuria ja ostokapasiteettia, joita Afganistanin väliaikaishallinto ei toistaiseksi voi taata.

Komission ja muiden avunantajien toimet:

Komissio, avunantajayhteisö ja Afganistanin väliaikaishallinto katsovat, että lisääntynyt oopiumiunikon tuotanto vaarantaa Afganistanin sosioekonomisen ja poliittisen jälleenrakennusprosessin, sillä Afganistanin Väliaikaishallinnon vastustajat (lähinnä paikalliset komentajat ja al-Qaida) saavat pääasialliset tulonsa nimenomaan oopiumista. On kuitenkin ilmeistä, että vaihtoehtoiset elinkeinot (joihin on hyvin vaikea siirtyä nykyisissä olosuhteissa) ovat vain yksi tekijä oopiumin viljelyn torjunnassa. Yhtä olennaisia seikkoja ovat lainvalvonta ja kansanvalistus. Väestön on tiedostettava, että oopiumiunikon viljely on laitonta ja että oopiumin käytöllä on erittäin haitallisia terveydellisiä ja yhteiskunnallisia vaikutuksia.

Oopiumin laittoman tuotannon torjuntaan liittyvien monitahoisten kysymysten johdosta Afganistanin väliaikaishallinto on laatinut Afganistanin kansallisen huumevalvontastrategian (teknistä tukea strategian kehittämisessä ovat antaneet Yhdistynyt kuningaskunta, joka on suurin avunantaja huumausaineiden valvonnan alalla, ja komissio). Komissio tukee maaseudun tuotantojärjestelmien jälleenrakentamista tämän edellä mainittuihin seikkoihin perustuvan strategian puitteissa. Tuotantojärjestelmät tuhoutuivat sisällissodan ja äskettäisen kuivuuden seurauksena. Tähän tarkoitukseen osoitetaan noin 140 miljoonaa euroa ajanjaksolla 2002—2003. Arvoisalle parlamentin jäsenelle sekä parlamentin pääsihteeristölle toimitetaan taulukko, jossa kuvataan yksityiskohtaisesti toteutettuja toimia.

Tämä tuki on kuitenkin hyödytöntä, mikäli strategian lainvalvontaa koskevaa osaa ei toteuteta. Näin ollen komissio on päättänyt myöntää yli 70 miljoonaa euroa (jotka rahoitetaan budjettikohdista B7-300 ja B7-305 vuosina 2002 ja 2003) yleisen järjestyksen parantamiseen, työntekijöiden palkkojen ja laitteiden maksamiseen sekä kansallisten poliisivoimien kouluttamiseen. Tämä täydentää Saksan panosta. Saksa on huomattavin avunantaja kansallisten poliisivoimien uudelleen muodostamisessa.

Tähänastiset vaikutukset ja komision tulevat toimet:

Oopiumiunikkoviljelmien hävittäminen vaatii melkoisesti aikaa (esimerkiksi Pakistanissa ja Thaimaassa tyydyttävien tulosten saavuttamiseen kului 15 vuotta). Maassa vallitseva turvattomuus sekä se tosiseikka, että Afganistanin väliaikaishallinto hallitsee maata vain osittain, ovat luoneet otolliset olot laittomille viljelmille. Lisäksi oopiumin kysyntä on kääntynyt kasvuun niissä Afganistanin naapurivaltioissa, joilla on heikot hallitukset. Tämä tekee Afganistanin oopiumiviljelmien hävittämisestä yhä vaikeampaa. Komission ja kansainvälisen avustajayhteisön tukemilla ohjelmilla on toistaiseksi ollut vain vähän vaikutusta edellä mainittujen seikkojen sekä maaseutua koettelevan köyhyyden takia. Ihmiset eivät myöskään ole tietoisia viljelmien laittomuudesta tai oopiumin käyttöön liittyvistä vaaroista. Yhteisö sekä muut kumppanit (erityisesti Yhdistynyt kuningaskunta ja Saksa) tukevat kuitenkin edelleen Afganistanin hallintoa tässä asiassa. Afganistanin kansallisessa huumevalvontastrategiassa asetetut tavoitteet voidaan saavuttaa vain jatkuvan sitoutumisen avulla. Kaikki toimet toteutetaan strategian perussuuntaviivojen mukaisesti.

Huumausaineiden tuotantoon vaikuttavia sosioekonomisia tekijöitä on tutkittava enemmän. Komissio valmisteleekin parhaillaan näitä seikkoja arvioivaa hanketta. Tutkimustulokset on tarkoitus ottaa huomioon muissa myöhemmissä hankkeissa.

Komissio aikoo edelleen myös keskittyä torjumaan maaseudun köyhyyttä, jonka se katsoo olevan pääsyy oopiumiunikon viljelyyn. Kastelujärjestelmän kunnostaminen ja puutarhaviljelyn tukeminen (Afganistan oli huomattava hedelmien ja pähkinöiden viejämaa ennen sisällissotaa) on muiden, viljelijöiden kannalta mielekkäämpien viljelyjärjestelmien tehokkuuden palauttamisen kannalta oleellista. Yhteisö on yhdessä Afganistanin kansallisen huumevalvontastrategian kanssa johtavassa asemassa näiden vaihtoehtoisiin elinkeinoihin liittyvien näkökohtien selvittämisessä. Komissio yhdessä muiden avunantajien (Maailmanpankki ja Yhdysvallat) kanssa tukee täydentävänä toimena maaseutuväestölle suunnattujen terveyspalveluiden toteuttamista.

Afganistanin Väliaikaishallinnon on myös saatava maa paremmin hallintaansa. Tämä on toinen huumeiden vastaisen strategian kannalta keskeinen seikka. Turvallisuutta on kohennettava pikaisesti, jotta tietyillä aluille vallitseva anarkia saadaan tukahdutettua. Sekä Saksa (joka on vastuussa kansallisten poliisivoimien kouluttamisesta ja niiden toiminnan uudelleen käynnistämisestä) että Euroopan yhteisö tukevat näitä toimia Afganistanin yleisen järjestyksen rahaston (Law and Order Trust Fund for Afghanistan, LOTFA) kautta. Rahaston varoja suunnataan poliisien palkkojen ja laitteistojen maksamiseen sekä rajapoliisin toimintavalmiuksien vahvistamiseen huumeiden salakuljetuksen torjumiseksi. Turvallisuustilannetta parantanee osaltaan myös kansainvälisten rauhanturvajoukkojen (ISAF) sijoittaminen maakuntiin, YK:n turvallisuusneuvoston päätöksellä perustettujen maakunnallisten jälleenrakennusyksiköiden toiminnan käynnistyminen sekä Ranskan ja Yhdysvaltain tuella tapahtuva kansallisen armeijan uudelleen muodostaminen.

Arvoisalle jäsenelle sekä parlamentin pääsihteeristölle toimitetaan kopio taulukosta, jossa luodaan katsaus komission Afganistanissa toteuttamiin ohjelmiin.

(1) EYVL C 277 E, 14.11.2002, s. 2.

(2) B7-302: ”Apu Aasian ja Latinalaisen Amerikan kehitysmaiden siirtymään joutuneelle väestölle”. Apuun Afganista-nissa toteutettaville toimille on varattu vuosiksi 2001—2004 noin 90 miljoonaa euroa.