FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/48

(2004/C 88 E/0051)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1858/03

esittäjä(t): Proinsias De Rossa (PSE) komissiolle

(3. kesäkuuta 2003)

Aihe: EU:n rahoitus kidutuksen uhrien kuntouttamiseen

EU on entisestään korostanut maailmanlaajuista kidutuksen vastaista toimintaa vuodesta 2002 alkaen. Tämä sinänsä myönteinen seikka on kuitenkin johtanut kidutuksen uhrien kuntouttamista koskevan EU:n tuen vähentymiseen 45 prosentilla. Dublinissa sijaitseva Centre for the Care or Survivors of Torture (CCST) toteaa, että 30 kuntoutuskeskusta Keski- ja Itä-Euroopassa, Afrikassa ja Latinalaisessa Amerikassa ovat jääneet ilman EU:n tukea ja että niitä uhkaa toiminnan lopettaminen.

Aikooko komissio varmistaa, että vuoden 2003 talousarvion varat kohdistetaan uudelleen, jotta nämä keskukset voivat jatkaa toimintaansa ja että kidutuksen uhrien kuntouttamisen rahoitus palautetaan vähintään vuoden 2002 tasolle (luonnollisesti ei kuitenkaan uusien kidutuksen vastaisten toimien kustannuksella) vuoden 2004 talousarviossa?

Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus

(10. heinäkuuta 2003)

Komissio päätti ottaa käyttöön entistä strategisemman lähestymistavan eurooppalaisen ihmisoikeus- ja demokratia-aloitteen (EIDHR) kautta ohjattavaan rahoitukseen. Ihmisoikeuksien ja demokratisoitumisen edistämisestä toukokuussa 2001 annetussa komission tiedonannossa (1) esitetään neljä pääasiallista kohdetta, jotka tarvitsevat EIDHR:n tukea. Näihin kohteisiin kuuluvat myös kidutuksen vastaiset toimet. Rahoituksen tehokkaamman kohdentamisen ohella tiedonannossa korostettiin, että unionin olisi keskityttävä mahdollisimman suuressa määrin kidutuksen ehkäisyyn kuntoutuskeskusten tukemisen sijasta. Vuosien 2002—2004 eurooppalaisen ihmisoikeus- ja demokratia-aloitteen myöhemmässä ohjelma-asiakirjassa todettiin, että rahoitus suunnattaisiin kidutuksen ehkäisyyn pidemmällä aikavälillä.

Kuntoutuskeskusten saaman rahoituksen pieneneminen liittyy toimenpiteisiin, joilla halutaan vähentää kasvussa olevaa riippuvuutta yhteisön rahoituksesta. Tarkoitus on, että keskusten tulisi kyetä etsimään rahoitusta muista lähteistä. Esimerkiksi vuoden 2001 ehdotuspyynnössä kuntoutushankkeiden saama maksimaalinen tuki laskettiin 60 prosenttiin unionin sisäpuolella sijaitseville keskuksille ja 80 prosenttiin unionin ulkopuolelle sijoittuville hankkeille. Näitä määriä laskettiin vuoden 2002 ehdotusmäärässä edelleen 50 prosenttiin ja 75 prosenttiin. Ylläpitoa koskevien kysymysten tärkeys arviointimenettelyssä on myös tärkeä tekijä. Toimielinten vahvistaminen, johon kuuluu varainhankkimisen kehittäminen, katsottiin myös selvästi tukikelpoiseksi vuosien 2001 ja 2002 rahoituksessa.

Vuoden 2002 ehdotuspyyntöjen oli tarkoitus jatkaa tätä menettelyä. Ehdotuspyyntö, jonka suuruus oli 25 miljoonaa euroa, kattoi kidutuksen ehkäisyä koskevien hankkeiden ja kuntoutuskeskusten rahoituksen niin, että kyseisille toimialoille piti suunnitelman mukaan myöntää 1/3 ja 2/3 suuruiset osuudet käytettävissä olevasta rahoituksesta. Kaksi asiantuntijaa, yksi hankkeiden hallinnan asiantuntija ja yksi psykiatrian ja psykologian asiantuntija, arvioivat käynnistettävät hankkeet. Hankkeet luokiteltiin niiden saaman pistemäärän mukaan ja valittiin niin, että ehdotetut toimet olivat tasapainossa niiden maantieteelliseen jakaumaan nähden.

Kuntoutuskeskusten, jotka toimivat unionin sisäpuolella (budjettikohta B5-813), esittämien hankkeiden laatu johtikin tulokseen, jossa suunniteltu tasapaino säilyi. Unionin ulkopuolelle sijoittuvien keskusten hankkeet kuitenkin menestyivät arvioinnissa melko huonosti (joskus alle vähimmäisrajan), minkä vuoksi riittävien kuntoutushankkeiden valinnassa ei kyetty noudattamaan kaavailtua 2/3—1/3-suhdetta. Unionin ulkopuolella sijaitseville keskuksille myönnettiin noin 4,5 miljoonaa euroa (jaksolle 2002—2003). Kidutuksen vastaisia toimia koskeville hankkeille puolestaan myönnettiin noin kahdeksan miljoonaa euroa. Unionin sisäpuolella toimivat kuntoutuskeskukset saivat suunnilleen neljän miljoonan euron suuruisen tuen sekä kahden miljoonan lisätuen hankkeille, joilla on tarkoitus auttaa kidutuksen uhreja.

Mahdollisuutta, että keskuksia suljettaisiin yhteisön antaman tuen pienentymisen vuoksi, täytyy tutkia siltä kannalta, että mainittuun politiikkaan sisältyy painopisteen siirtäminen kuntoutuksesta ennaltaehkäisyyn ja että kyseisen politiikan muutokseen liittyy toimenpiteitä, joita jo hahmoteltiin aiemmin tässä vastauksessa. Keskuksille annettavan tuen täytyy noudattaa kilpailusääntöjä, joiden tarkoitus on rahoittamalla vain parhaat, laadultaan vähimmäisvaatimukset täyttävät hankkeet varmistaa, että unionin veronmaksajat saavat rahoilleen vastinetta.

Varojen jakaminen kuntoutuskeskuksille uudelleen vuoden 2003 talousarviosta ei ole mahdollista. Tämä johtaisi siihen, että toisia EIDHR:n piirissä toimivia ensisijaisia ihmisoikeuksiin liittyviä hankkeita uhkaisi varojen leikkaus. Tällöin EIDHR:n ohjelmaa ei myöskään noudatettaisi eikä varoja voisi jakaa varainhoitoasetuksen (2) määräysten mukaisesti. Vuodeksi 2003 suunnitellaan kuitenkin uutta 5,5 miljoonan euron suuruista ehdotuspyyntöä unionin sisäpuolella toimiville keskuksille. Komissio kehittelee parhaillaan lähestymistapaa tähän kysymykseen vuoden 2004 talousarviota varten.

(1) KOM(2001) 252 lopullinen.

(2) Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25 päivänä kesäkuuta 2002 tehty neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 1605/2002, EYVL L 248, 16.9.2002.