KIRJALLINEN KYSYMYS P-1762/98

esittäjä(t): Werner Langen (PPE) komissiolle

(29. toukokuuta 1998)

Aihe: Ranskan savuketeollisuuden hintasopimus Ranskan hallituksen kanssa

Marraskuussa 1997 Ranskassa piti ottaa käyttöön 2,5 prosentin ylimääräinen tupakkavero taloudellisista ja terveyspoliittista syistä. Hallitus sopi kuitenkin ranskalaisen savuketeollisuuden kanssa vähimmäiskuluttaja-verosta, jota sovelletaan vain 1 000 savukkeen yksikköön, jolloin suurpakkaukset eivät saa hintaetua. Esimerkiksi hampurilainen Reemtsma-yritys, joka muiden kilpailijoiden tavoin on edustettuna Ranskan markkinoilla eri tuotteilla, ei osallistunut tämän sopimuksen tekemiseen.

Ranskan talous- ja valtiovarainministeriö hylkäsi Reemtsman hintailmoituksen kahden tuotteen (West ja West light - 25 kpl:n pakkaus) markkinoille tuonnin osalta ranskalaisen savuketeollisuuden kanssa tehtyyn sopimukseen viitaten. Lupa myönnettäisiin vain, jos hintaa nostettaisiin tuntuvasti. Vuoden 1997 lopulla kumpaakaan tuotetta ei otettu huomioon "Arreté d'Homologation" -menettelyssä. Uuteen hintailmoitukseen 28.1.1998 ei reagoitu. Maaliskuun alussa käydyssä keskustelussa Reemtsmalle ilmoitettiin hinta, jolla lupa myönnettäisiin, mutta yritys ei hyväksynyt tätä markkinastrategisista syistä. Lisäkeskustelut eivät johtaneet myönteisiin tuloksiin.

EY:n perustamissopimuksen 85 artiklassa kielletään "yritysten väliset sopimukset [- -], joista seuraa, että kilpailu estyy, rajoittuu tai vääristyy yhteismarkkinoilla, ja erityisesti sellaiset sopimukset, päätökset ja menettelytavat: a) joilla suoraan tai välillisesti vahvistetaan osto- tai myyntihintoja taikka muita kauppaehtoja".

Kysyn siksi komissiolta:

1. Pitääkö komissio sitä, että Ranskan savuketeollisuus on suoranaisesti asettanut myyntihinnan alarajan Ranskan talous- ja valtiovarainministeriön kanssa tehdyllä sopimuksella, EY:n perustamissopimuksen 3 artiklan g alakohdan kilpailumääräysten rikkomisena 85 artiklan yhteydessä? Jos pitää, miten se aikoo menetellä sitä vastaan?

2. Tietääkö komissio, millä perusteilla Ranskan hallitus sallii ja perustelee tällaisen horisontaalisen kartellin, jossa suoranaisesti määrätään hinta tai hinta-alaraja?

Komission puheenjohtajan Mario Montinkomission puolesta

antama täydentävä vastaus

(11. helmikuuta 1999)

1. Vuoden 1997 lopulla komissiolle tehtiin valitus vuoden 1998 tulo- ja menoarvioon liittyvästä laista, jonka Ranskan hallitus valmistautui hyväksymään. Ranskan lainsäädännössä vahvistettiin 1 päivänä tammikuuta 1998 savukkeiden verotusta koskeva laki, jonka mukaan samaan luokkaan kuuluvien ja samanmerkkisinä myytyjen savukkeiden 1000 kappaleen hinta ei saa olla alempi kuin se hinta, jota sovelletaan tämänmerkkisenä eniten myytyyn tuotteeseen (vähimmäisviitehinta), ja jonka mukaan ruskeiden savukkeiden vähimmäisvalmistevero on 20 % alempi kuin vaaleiden savukkeiden valmistevero (400 frangia ja vastaavasti 500 frangia 1000 yksiköltä).

Komissio katsoo, että tämä uusi määräys on ristiriidassa tupakkavalmisteiden kulutuksesta kannettavista muista veroista kuin liikevaihtoverosta 27. marraskuuta 1995 annetun neuvoston direktiivin (95/59/EY)(1) 9 artiklan 1 kohdan kanssa. Sen mukaan kunkin tuotteen vähimmäisviitehinta määräytyy vapaasti niiden kaupassa. Tosiasiassa uusi velvoite hinnan määräämiseksi 1000 yksikön perusteella merkitsee vähimmäisviitehinnan määräämistä. Lisäksi komissio katsoo, että Ranskan uusi määräys, jolla otetaan käyttöön kaksi eri vähimmäisveroa, jotka ovat 500 frangia kaikista savukelaaduista ja 400 frangia ruskeista savukelaaduista, on yhteisön lainsäädännön vastainen (neuvoston 19. lokakuuta 1992 savukeverojen lähentämisestä antama direktiivi 92/79/ETY(2) ja 95/59/ETY, jossa säädetään yhden ainoan vähimmäisvalmisteveron soveltamisesta samansuuruisena kaikkiin savukemerkkeihin ja -laatuihin.

Koska ruskeita savukkeita valmistetaan pääasiassa Ranskassa (toisin kuin vaaleita), uudessa lainsäädännössä ei noudateta perustamissopimuksen 95 artiklassa säädettyä verosyrjinnän ja -suojelun kieltoa.

Tämän johdosta komissio on aloittanut Ranskaa vastaan menettelyn, joka koskee perustamissopimuksen 169 artiklassa tarkoitettua velvollisuuden täyttämättä jättämistä. Osana tätä menettelyä komissio päätti joulukuussa 1998 lähettää Ranskalle lausunnon perusteluineen.

2. Perustamissopimuksen 169 artiklassa tarkoitettu menettely yhteisön lainsäädännön edellyttämän velvollisuuden täyttämättä jättämisestä mahdollistaa näkemysten vaihdon komission ja asianomaisen jäsenvaltion välillä. Tässä tapauksessa Ranska ei ole reagoinut komission lausuntoon määräajassa.

(1) EYVL L 291, 6.12.1995.

(2) EYVL L 316, 31.10.1992.