FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 65/6

(2004/C 65 E/007)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3350/02

esittäjä(t): Ilda Figueiredo (GUE/NGL) komissiolle

(26. marraskuuta 2002)

Aihe: Kauppasopimukset ja tekstiili- ja vaatetusalan kaupan vapauttaminen

Komissio ilmoitti 6. marraskuuta 2002 allekirjoittaneensa EU:n ja Brasilian välisen yhteisymmärryspöytäkirjan tekstiili- ja vaatetusalan kaupan vapauttamisesta. EU sitoutuu siinä poistamaan kaikki Brasiliaan soveltamansa tekstiilituotteiden kiintiöt. Komission jäsen Pascal Lamy ilmoitti, että ”sopimus on selkeä osoitus, että EU on valmis avaamaan markkinansa tekstiilituotteille jo ennen WTO:ssa sovittua vuoden 2005 määräaikaa”. Se on siis valmis vaarantamaan tekstiili- ja vaatetusalan sopimuksen (ATC) noudattamisen, vaikka komissio vastauksessaan kysymykseeni E-3079/01 (1) katsoi, että nämä kahdenväliset sopimukset eivät uhkaa ATC-sopimuksen aikataulua. Samana päivänä komissio esitti ehdotuksen kaikkien maataloustuotteiden tullien alentamiseksi 70 prosentilla perustellen sitä kehitysmaiden auttamisella ja WTO:n Dohan kierroksen sopimuksilla. Se ehdotti suuria leikkauksia tekstiili- ja jalkinetuotteiden kiintiöihin ja tulleihin mainitsematta lainkaan korvaustoimenpiteitä näille aloille.

Molemmat ehdotukset liittyvät muihin viimeaikaisiin sopimuksiin, joissa pyritään noudattamaan tekstiili- ja vaatetusalan tuotteiden kaupan ennenaikaisen vapauttamisen strategiaa. Siinä tekstiilialaa (kuten maatalousalaakin) käytetään kauppatavarana neuvoteltaessa muiden alojen kuten palvelualan, julkisten markkinoiden ja investointien kaupan vapauttamisesta. ATC:n aikataulun ideana oli lykätä herkimpien tuotteiden avaamista, jotta alalla olisi aikaa tehdä uudelleenjärjestelyitä ja sopeutua kaupan vapauttamiseen. Eräät olivat jopa sitä mieltä, että ATC:n 10 vuoden määräaika on liian lyhyt, ottaen huomioon kaupan vapauttamisen sosioekonomiset vaikutukset erityisesti tekstiiliteollisuudesta riippuvaisilla alueilla ja maissa kuten Portugalissa, jossa tekstiili-, vaatetus- ja jalkineala ovat merkittäviä tuotanto-, vienti- ja työllistämis-elinkeinoja.

— Mitä sosioekonomisia vaikutuksia EU:n ja Brasilian välisen yhteisymmärryspöytäkirjan allekirjoittamisesta ja ehdotuksesta vähentää tulleja 70 prosentilla WTO:n Dohan kierroksen neuvotteluiden vuoksi arvioidaan koituvan EU:n ja erityisesti Portugalin tekstiili-, vaatetus- ja jalkinealalle? Onko komissio laatinut tai tilannut tutkimuksen niiden sosioekonomisista vaikutuksista? Onko se kuullut alaa edustavia työmarkkinajärjestöjä?

— Mitä hyötyä se aikoo saada ATC-sopimuksen aikaistamisesta ja mitä sosioekonomisia vaikutuksia siitä aiheutuu? Mihin tutkimuksiin tai ennusteisiin se perustaa tämän strategian?

— Mihin korvaustoimenpiteisiin se aikoo ryhtyä minimoidakseen tekstiili-, vaatetus- ja jalkinealalle koituvat sosioekonomiset vaikutukset?

Pascal Lamyn komission puolesta antama vastaus

(15. tammikuuta 2003)

Elokuun 8. päivänä 2002 parafoidussa ja 7. marraskuuta 2002 allekirjoitetussa yhteisymmärryspöytäkirjassa myönnetty kiintiön korotus antaa Brasilialle uusia vientimahdollisuuksia. Euroopan unionin tuonti Brasiliasta on kuitenkin määrältään vain 0,9 prosenttia ja arvoltaan 0,3 prosenttia unionin koko tekstiili- ja vaatetustuotteiden tuonnista (noin 72,5 miljardia euroa vuonna 2001). Yhteisymmärryspöytäkirjasta mahdollisesti aiheutuvalla kasvulla ei siis todennäköisesti ole kovinkaan suurta kokonaisvaikutusta. Lisäksi koska tekstiili- ja vaatetusteollisuus jakautuu melko tasaisesti koko yhteisöön, komissio ei ennakoi Portugalissa mitään erityisiä vaikeuksia, sillä sen osuus oli vuonna 2001 4,4 prosenttia alan tuotannosta yhteisössä ja 10,9 prosenttia alan työllisyydestä. Nämä myönnytykset eivät olleet yksipuolisia, sillä niiden vastineeksi Brasilia sitoutui siihen, ettei se ylitä tiettyjä tekstiili- ja vaatetusalan enimmäistulleja (nämä enimmäistullit ovat 14 prosenttia langoille, 16—18 prosenttia kankaille ja 20 prosenttia vaatteille). Käytössä ollut 1,5 prosentin lisätulli poistettiin sen voimassaolon päätyttyä vuoden 2002 lopussa. Lisäksi molemmat osapuolet sopivat pidättäytyvänsä sellaisten muiden kuin tariffitoimenpiteiden käyttöönotosta, jotka voisivat haitata tekstiili- ja vaatetustuotteiden kauppaa. Tämä korjaa erityisesti kyseisen unionin tuotannonalan esiin tuoman ongelman, joka koskee tullausarvon määrittämistä Brasiliassa. Unionin ja Mercosurin välillä käytävien neuvottelujen yhteydessä molemmat osapuolet sopivat pyrkivänsä tekstiili- ja vaatetustuotteisiin sovellettavien tullien varhaiseen poistamiseen joko teollisuustullien poistamista koskevan aikataulun tullessa voimaan tai sen ensimmäisessä vaiheessa.

Tehdessään tämän alan markkinoille pääsyä koskevia kahdenvälisiä sopimuksia — joita on tähän mennessä kolme: Sri Lankan, Pakistanin ja nyt Brasilian kanssa — komissio noudattaa neuvoston 9. marraskuuta 2000 antamia neuvotteluohjeita hankkiakseen kauppakumppaneilta tekstiili- ja vaatetusalan markkinoille pääsyä koskevia myönnytyksiä (kuten tullinalennuksia, tullien sitomista Maailman kauppajärjestössä (WTO) ja sitoumuksia tullien ulkopuolisista esteistä), joiden vastineeksi yhteisö voi tarjota parannuksia niiden kiintiöjärjestelmiin. Koko neuvotteluprosessin ajan komissio informoi jäsenvaltioita tekstiilikomitean välityksellä ja kaikkia jäsenvaltioiden esittämiä kantoja punnitaan huolellisesti. Lisäksi kyseisen yhteisön tuotannonalan edustaja Euratex osallistuu tavallisesti aktiivisesti kahdenvälisiä sopimuksia koskevan komission neuvottelukannan valmisteluun; näin tapahtui myös unionin ja Brasilian yhteisymmärryspöytäkirjan osalta, joka sai tuen unionin tuotannonalalta ja kaikilta jäsenvaltioilta.

Komissio ei usko, että nämä sopimukset vaarantaisivat alkuperäisen kaikkien kiintiöiden täydellistä vapauttamista ja kumoamista koskevan aikataulun: niillä joko korotetaan kiintiötä tai kumotaan ne joiltakin yhteisön ulkopuolisilta mailta tapauskohtaisesti ja kahdenvälisesti ja niiden vastineeksi näiltä mailta saadaan markkinoille pääsyä koskevia sitoumuksia, joista on hyötyä unionin tuotannonalan viennille. Aikataulu pitää edelleen ja WTO:n tekstiili- ja vaatetustuotteita koskevan sopimuksen mukainen täydellinen vapauttaminen tapahtuu 1. tammikuuta 2005. Komissio ehdottomasti katsoo, että edellä mainittujen neuvotteluohjeiden mukaisista uusista sopimuksista olisi hyötyä yhteisön tekstiili- ja vaatetusteollisuudelle, koska ne parantavat pääsyä yhteisön ulkopuolisten maiden markkinoille, ja ne vaikuttavat myönteisesti tavoitteeseen täydellisestä vapauttamisesta 25 kuukauden kuluttua. Kuten tämä viimeisin sopimus osoittaa, komissio käy neuvotteluja tapauskohtaisesti.

Yhteisön WTO:lle tekemän muiden kuin maataloustuotteiden markkinoillepääsyä koskevan ehdotuksen sisällöstä on ilmeisesti syntynyt väärinkäsitys. Aloitteella pyritään järkevään vapauttamiseen poistamalla tullihuiput ja korkeat tullit sekä vähentämään tullien indeksisidonnaisuutta kaikilla aloilla ja kaikissa maissa, mutta ei esitetä prosenttilukuja tullien alennuksille. Tekstiilituotteiden osalta yhteisön ehdotuksella pyritään täydelliseen vastavuoroisuuteen siten, että tekstiili- ja vaatetustuotteiden tullit saatettaisiin samaan kapeaan haarukkaan kaikissa WTO:n jäsenmaissa. Unionin mielestä tämä edellyttää myös tullien ulkopuolisten esteiden huomattavaa vähentämistä kaikissa jäsenmaissa, jotta niillä ei kumottaisi tullien alentamisen ansiosta helpottunutta markkinoille pääsyä. Ehdotuksessa pyritään tullihuippujen ja korkeiden tullien poistamisella parantamaan tosiasiallista pääsyä yhteisön tuotannonalaa kiinnostaville markkinoille ja edistämään etelän maiden keskinäistä kauppaa helpottamalla pääsyä kehitysmaiden markkinoille, joiden kasvavaa merkitystä kehitysmaiden viejille ei pidä aliarvioida.

Koska komissio ei suunnittele tekstiili- ja vaatetustuotteita koskevan sopimuksen (ATC) kiintiöiden poistamisen aikaistamista, sen vaikutusten arviointia koskeva kysymys on aiheeton. Sen sijaan komissio on tilannut ATC-sopimuksessa suunnitellun kiintiöiden lopullisen, vuonna 2005 tapahtuvan poistamisen mahdollisista vaikutuksista tutkimuksen, joka ei ole vielä valmis. Lisäksi komissio järjestää toukokuussa 2003 kaikille asianosaisille (kuten tuojille, viejille, tuottajille, ammattijärjestöille, kuluttajille, viranomaisten edustajille) laajan konferenssin, jossa arvioidaan kiintiöiden poistamisen seurauksia sekä tekstiili- ja vaatetusteollisuuden tulevaisuutta maailmanlaajuisesti.

Koska komissio ei aio millään tavalla aikaistaa kaikkien kiintiöiden poistamista ennen kuin niistä on määrä luopua vuonna 2005, ei pitäisi olla aihetta minkäänlaisiin unionin tuotannonalalle annettaviin korvauksiin, varsinkaan koska Brasilian kanssa tehdyn kaltaiset sopimukset perustuvat molempien osapuolten tasapuoliseen markkinoille pääsyyn.

Lopuksi komissio haluaisi muistuttaa arvoisaa parlamentin jäsentä siitä, että ATC-sopimus on monenvälisten kauppaneuvottelujen tasapainoteltu tulos, jolla saatetaan päätökseen yli 30 vuotta kestänyt protektionismin politiikka, josta tuotannonalalle on toivottavasti ollut hyötyä ja jonka aikana se on voinut uudistaa rakenteitaan valmistautuakseen tulevaan vapauttamiseen. Tässä vaiheessa ei ole mitenkään mahdollista perääntyä tästä merkittävästä Uruguayn kierroksen saavutuksesta. Portugalin omassa tapauksessa — kuten kysymys on aseteltu — on tärkeää muistaa, että neuvosto teki vuonna 1995 päätöksen poikkeuksellisesta 400 miljoonan ecun rahoitusavusta Portugalille vuosina 1995 — 1999 sen tekstiili- ja vaatetusteollisuuden erityistä uudenaikaistamisohjelmaa varten (2). Tämän yhteisön avun tarkoituksena oli antaa Portugalin tekstiiliteollisuudelle mahdollisuus sopeutua kansainvälisen tilanteen asettamiin uusiin vaatimuksiin ja ATC-sopimuksesta aiheutuvaan kansainvälisen kilpailun lisääntymiseen. Komissio luottaa siihen, että tämä aloite on tuottanut hedelmää.

(1) EYVL C 172 E, 18.7.2002, s. 25.

(2) Neuvoston asetus (EY) N:o 852/95, annettu 10 päivänä huhtikuuta 1995, Portugalille myönnettävästä rahallisesta tuesta tekstiili- ja vaatetusteollisuuden erityistä uudenaikaistamisohjelmaa varten (EYVL L 86, 20.4.1995).