KIRJALLINEN KYSYMYS E-3219/01

esittäjä(t): Pere Esteve (ELDR) komissiolle

(22. marraskuuta 2001)

Aihe: Euroopan siviilirauhanturvajoukkojen perustaminen

Väkivallan lisäännyttyä maailmassa ja ottaen huomioon, että on vahvistettava muita kuin sotilaallisia kriisinhallintavälineitä kysyn seuraavaa:

1. Voiko komissio ilmoittaa, miksi se on 11. huhtikuuta 2001 antamassaan tiedonannossa konfliktien estämisestä(1) torjunut Euroopan parlamentin useaan otteeseen esittämän

ehdotuksen Euroopan siviilirauhanturvajoukkojen, joiden tehtävänä olisi toteuttaa käytännön rauhanturvatoimia, perustamisesta? Ensimmäinen näistä ehdotuksista tehtiin 17. toukokuuta 1995 annetussa päätöslauselmassa (päätöslauselma Euroopan unionista tehdyn sopimuksen toimivuudesta ja vuoden 1996 hallitusten välisestä konferenssista(2)).

2. Mikä on komission kanta tähän Euroopan parlamentin useaan otteeseen toistamaan ehdotukseen. Ehdotukset ovat:

- Spencerin ja 38 muun jäsenen laatima ehdotus suositukseksi neuvostolle Euroopan siviilirauhanturvajoukkojen perustamisesta (B4-0791/98);

- Per Garthonin mietintö A4-0047/1999, hyväksytty 28. tammikuuta 1999, ehdotuksesta Euroopan parlamentin suositukseksi neuvostolle: Euroopan siviilirauhanturvajoukkojen perustaminen;

- Salvador Garrigan ehdotus päätöslauselmaksi Euroopan siviilirauhanturvajoukkojen perustamisesta (B5-0361/1999);

- Catherine Lalumièren esittämä mietintö A5-0339/2000 lopullinen, hyväksytty 21. marraskuuta 2000, Euroopan yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan määrittämisestä Kölnin ja Helsingin Eurooppa-neuvoston jälkeen;

- Valiokunnassa 6. marraskuuta 2001 hyväksytty Joost Lagendijkin mietintö komission tiedonannosta konfliktien estämisestä(3).

3. Onko komissio tehnyt tutkimuksia Euroopan siviilirauhanturvajoukkojen toteutettavuudesta?

4. Aikooko komissio toteuttaa konkreettisia toimia tässä asiassa?

(1) KOM(2001) 211 lopullinen.

(2) EYVL C 151, 19.6.1995, s. 56.

(3) KOM(2001) 211.

Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus

(18. tammikuuta 2002)

Unionin henkilöstövoimavarojen lisääminen kriisitilanteita tai potentiaalisen kriisin tilanteita silmällä pitäen on yksi keskeisimmistä haasteista uskottavan ja tehokkaan ulkopolitiikan rakentamisessa. Feirassa 19.20. kesäkuuta 2000 pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa päätettiin, että unionin olisi vahvistettava ulkoista toimintaansa kehittämällä siviilikriisinhallintakykyään, minkä lisäksi kokouksessa määritettiin tärkeimmät toiminnan alat, joilla siviilikriisinhallinnan henkilöstövoimavarojen kehittämiselle olisi asetettava konkreettisia tavoitteita.

Komission tiedonannossa konfliktien ehkäisemisestä(1) korostetaan tarvetta vahvistaa unionin ulkoista toimintaa konfliktien rauhanomaisen ratkaisemisen ja tehokkaan kriisinhallinnan aloilla. Yksi tämän toiminnan tärkeä näkökohta on unionin henkilöstövoimavarojen kehittäminen ja unionin siviiliasiantuntijoiden käytön mahdollistaminen rauhanturvaoperaatioiden yhteydessä. Ensiaskeleet on otettu unionin siviilihenkilöstöreservien luomiseksi rauhanturvaoperaatioita silmällä pitäen, ja hanketta kehitellään läheisessä yhteistyössä jäsenvaltioiden ja neuvoston kanssa.

Parlamentin tekemät suositukset Euroopan ei-sotilaallisten rauhanturvajoukkojen perustamiseksi ovat varteenotettavia, ja on mahdollista, että kyseistä hanketta viedään eteenpäin tulevaisuudessa. Ratkaisematta on kuitenkin joukko ongelmia, jotka liittyvät vaikeisiin yleisen valvonnan ja ohjauksen kysymyksiin sekä henkilöstöluetteloiden/ -tietokantojen valvontaan. Jäsenvaltioiden olisi varattava itselleen oikeus nimetä rauhanturvaoperaatioihin käytettävät henkilöt. Komissio on näin ollen päättänyt läheisessä yhteistyössä neuvoston sihteeristön ja jäsenvaltioiden kanssa valita pragmaattisen ja hajautetun lähestymistavan henkilöstövoimavarojen kehittämiseksi, jotta unioni voisi suorittaa tehtävänsä tehokkaasti konfliktien torjunnan ja kriisinhallinnan aloilla.

Komissiolla on pitkäaikaista kokemusta kyseisellä alalla. Se on viimeisten kymmenen vuoden kuluessa osoittanut suuren joukon yksittäisiä asiantuntijoita ulkoisen avun ohjelmiensa tehtäviin, jotka ovat kattaneet monia aloja yleisestä asiantuntija-avusta ihmisoikeus- ja vaalitarkkailuun. Asiantuntijoita on lähetetty muun muassa Ruandassa toteutettuihin hankkeisiin demokratian tai oikeusvaltioperiaatteen tukemiseksi, Kolumbiaan oikeuslaitoksen vahvistamiseen tähtääviin hankkeisiin, Algeriassa ja Etelä-Afrikassa toteutettuihin järjestyksenvalvontajoukoille suunnattuihin ihmisoikeuksia koskeviin

koulutusohjelmiin suuri osa näistä hankkeista on toteutettu unionin kansalaisjärjestöjen toimijoiden turvin. Unioni on myös kehittänyt yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa vaalitarkkailupolitiikkaa unionin ulkopuolisissa maissa toimivien unionin vaalitarkkailuryhmien toiminnan yhdenmukaistamiseksi, ja komissio on ollut tässä kehittämistyössä säännöllisesti mukana.

Komissio tekee myös uusia aloitteita vastatakseen unionin kohtaamiin haasteisiin. Unionin on reagoitava kriisitilanteissa yhä nopeammin ja kyettävä hyödyntämään riittävässä määrin tarkoituksenmukaista henkilökuntaa.

Tästä johtuen komissio on mukana kehittämässä nopean toiminnan järjestelmää, joka tekee mahdolliseksi vastata nopeasti, tehokkaasti ja joustavasti erityisen nopeaa toimintaa vaativiin tilanteisiin tai kriisitilanteisiin tai potentiaalisen kriisin tilanteisiin. Nopean toiminnan järjestelmän nojalla komissiolla on oikeus tehdä puitesopimuksia asiaankuuluvien julkisen vallan edustajien, kansainvälisten organisaatioiden ja kansalaisjärjestöjen kanssa nopeiden toimien toteuttamiseksi kriisinhallinnassa. Komissio valmistelee parhaillaan kartoitusta henkilöstön luokittelemiseksi sekä ensimmäisiä jäsenvaltioiden kanssa tehtäviä puitesopimuksia kansallisten asiantuntijoiden reservin luomiseksi siviilikriisinhallinnan tarkoituksiin. Henkilöstöluokkia on monia, kuten arviointiryhmiin ja tarkkailutehtäviin (yleinen tarkkailu, poliittinen ja turvallisuustarkkailu, ihmisoikeustarkkailu, vaalitarkkailu) suunnattava henkilöstö, väestön turvallisuuden (traumaneuvonta, sotilaiden kotiuttaminen, aseistariisunta ja uudelleenkotoutuminen, miinanraivaus, ympäristöasiantuntijat, elintarviketurva), kuntoutuksen, koulutuksen, oikeuslaitoksen ja siviilihallinnon sekä kansalaisyhteiskunnan kehittämisen asiantuntijat. Ensimmäiset toimenpiteet nopean toiminnan järjestelmän puitteissa on jo suoritettu entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa ja Keski-Afrikassa.

Tämä on myös ollut syynä siihen, että komissio on pannut alulle koulutushankkeen unionin koulutus- ja henkilöstövoimavarojen kehittämiseksi. Hankkeen piiriin kuuluu sekä julkishallinnon työntekijöitä että kansalaisjärjestöjen toimijoita, ja siinä kiinnitetään erityisesti huomiota oikeuslaitoksen ja siviilihallinnon vahvistamiseen liittyviin aloihin. Kansallisten siviilihenkilökunnan koulutuksesta vastuussa olevien elinten verkostoa ollaan luomassa tarkoituksena edistää koulutusyhteistyötä sekä laatia ehdotuksia unionin yhteisiin koulutusohjelmiin ja kokeiluna toteutettavien yhteisten koulutuskurssien tulevaan hallintoon liittyen. Asianomaisista koulutusinstituutioista koostuva ydinryhmä tapasi Brysselissä 20. marraskuuta 2001 hankkeen käynnistämiseksi, ja se laati aikataulun, jonka mukaan ensimmäiset ehdotukset olisi laadittava vuoden 2002 puoliväliin mennessä.

(1) KOM(2001) 211 lopullinen.