FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/424

(2004/C 84 E/0494)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-0531/04

esittäjä(t): Elisabeth Schroedter (Verts/ALE) komissiolle

(17. helmikuuta 2004)

Aihe: Kylpylän rakentaminen ja käytetyn suolakylpyveden ohjaaminen Spree-jokeen ilman ympäristövaikutusten arviointia

Brandenburgissa sijaitsevaan Burgin kaupunkiin aiotaan rakentaa kylpylä, jossa on tarjolla suolakylpy-mahdollisuus. Suunnitelmien mukaan käytetty kuuman lähteen vesi johdetaan Spree-jokeen, minkä seurauksena joen veden laatu heikkenee. Nykytekniikka edellyttää suolan kokoonpuristamista ja varastointia. Suolaveden päästäminen jokeen hyväksyttiin kuitenkin tekemättä ympäristövaikutusten arviointia. Brandenburgin hallitus aikoo rahoittaa hankkeen Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) saatavalla tuella.

1. Katsooko komissio, että yhteisön vesipolitiikan puitteista annetun direktiivin (2000/60/EY (1)) mukainen ympäristövaikutusten arviointi olisi ollut tarpeen kyseisessä tapauksessa? Jos vastaus on myönteinen, aikooko komissio vaatia Brandenburgin hallitukselta yhteisön lainsäädännön noudattamista? Jos vastaus on kielteinen, aikooko komissio varmistaa, että yhteisön vesipolitiikan puitteista annettua direktiiviä sovelletaan ja noudatetaan Brandenburgissa?

2. Katsooko komissio, että rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä annetun asetuksen ((EY) N:o 1260/1999 (2)) 12 artiklan mukaan voidaan sopia, että Burgiin rakennettavaa kylpylää tuetaan EAKR-varoilla suoraan tai epäsuorasti, vaikka vesipolitiikan puitteista annettua direktiiviä ei noudateta? Jos vastaus on myönteinen, miten komissio perustelee sen? Jos vastaus on kielteinen, vaatiiko komissio Brandenburgin hallitukselta tukia takaisin?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(30. maaliskuuta 2004)

Monia vesipuitedirektiivin (3) säännöksiä ei sovelleta vielä. Päästöjen osalta vesipuitedirektiivissä säädetään muun muassa, että sallitut pistekuormituspäästöt vaativat ennalta annettavan luvan tai rekisteröinnin (vrt. 11 artiklan 3 kohdan g alakohta). Tässä mielessä direktiivissä ei vaadita ympäristövaikutusten arviointia, joka on määritelty neuvoston direktiivissä 85/337/ETY (4), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/11/EY (5). Kyseisiä lupia myöntävien toimivaltaisten viranomaisten on kuitenkin otettava huomioon vesipuitedirektiivin periaatteet ja tavoitteet.

Lisäksi kyseiseen tapaukseen ei voida soveltaa ympäristövaikutusten arvioinnista annettua neuvoston direktiiviä 85/337/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/11/EY

Vaikka vesipuitedirektiivin mukaista etukäteislupavelvoitetta ei voidakaan soveltaa kyseiseen tapaukseen, yhteisön voimassa oleva lainsäädäntö, esimerkiksi direktiivi 76/464/ETY (6), sisältää samankaltaisia velvoitteita. Komission käytettävissä olevien tietojen mukaan sillä ei kuitenkaan ole syytä epäillä, että viranomaisten myöntämä lupa olisi ristiriidassa mainitun direktiivin kanssa.

Ei siis voida katsoa, että asetuksen (EY) N:o 1260/1999 (7) 12 artiklaa olisi rikottu, eikä varojen takaisinmaksua aiota näin ollen keskeyttää.

(1) EYVL L 327, 22.12.2000, s. 1.

(2) EYVL L 161, 26.6.1999, s. 1.

(3) Parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/60/EY, annettu 23 päivänä lokakuuta 2000, yhteisön vesipolitiikan puitteista.

(4) Neuvoston direktiivi 85/337/ETY tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista (EYVL L 175, 5.7.1985).

(5) Neuvoston direktiivi 97/11/EY, annettu 3 päivänä maaliskuuta 1997, direktiivin 85/337/ETY muuttamisesta (EYVL L 73, 14.3.1997).

(6) Neuvoston direktiivi 76/464/ETY, annettu 4 päivänä toukokuuta 1976, tiettyjen yhteisön vesiympäristöön päästettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamasta pilaantumisesta (EYVL L 129, 18.5.1976).

(7) Neuvoston asetus (EY) N:o 1260/1999, annettu 21 päivänä kesäkuuta 1999, rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä.