ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2485/98

esittäjä(t): Johann Kronberger (NI) komissiolle

(30. heinäkuuta 1998)

Aihe: "Corridoio Adriatico" -hanke

1. Missä vaiheessa on "Corridoio Adriatico" -hanke, eli vesireitti, jonka päätepiste on Triestessä, ja jolla on tarkoitus yhdistää Adria Välimeren valtioihin ja Suezin alueelle?

2. Miten merkittävänä komissio pitää tätä hanketta?

3. Mihin vaiheeseen neuvottelut ovat nykyisin edenneet?

Komission jäsenen Neil Kinnockinkomission puolesta antama vastaus

(7. lokakuuta 1998)

1. Adrianmeren käytävää koskevassa hankkeessa on kysymys vaihtoehtoisesta reitistä, joka yhdistää unionin keskialueet ja Italian Kreikkaan ja Välimeren alueen itäosaan ja jolla vältetään käyttämästä entisen Jugoslavian kautta kulkevaa sisämaareittiä. Hankkeen tarkoituksena on yhdistää toisiinsa rautatie- ja maantieinfrastruktuurit, satamat, yhteydet satamiin ja yhdistetyt kuljetukset Italiassa ja Kreikassa Adrianmeren ja Joonianmeren rannikolla. Komissio on antanut Euroopan laajuisen liikenneverkon yhteisrahoituksen yhteydessä (neuvoston asetus 2236/95(1)) rahoitustukea kahteen toteutettavuustutkimukseen. Tutkimusten kohteena on Adrianmeren ja Joonianmeren käytävä, ja niistä toinen tehdään Kreikassa (0,34 miljoonaa ecua rahoitustukea vuonna 1996) ja toinen Italiassa (1 miljoona ecua rahoitustukea vuonna 1995). Viranomaisten antamien tietojen mukaan kumpikaan tutkimus ei ole vielä valmistunut.

2. Aikaisemmat tutkimukset ovat osoittaneet, että edellä mainittu käytävä antaa hyvät mahdollisuudet kehittää yhdistettyjä kuljetuksia ja lyhyen matkan merikuljetuksia kyseisellä alueella. Sen vuoksi on luultavaa, että tämä tärkeä käytävä parantaa huomattavasti yhteisön ja Välimeren maiden syrjäisten alueiden yhteyksiä yhteisön keskialueille henkilöiden ja tavaroiden kestävän liikkuvuuden osalta. Tämän perusteella komissio on vakuuttunut käytävän hyödyllisyydestä.

3. Helsingissä kesäkuussa 1997 pidetyssä kolmannessa yleiseurooppalaisessa liikennekonferenssissa katsottiin, että Adrianmeri ja Joonianmeri ovat tärkeä osa liikenneverkkoa. Samassa konferenssissa nämä kaksi merta määriteltiin yleiseurooppalaiseksi liikennealueeksi (Pan-European transport area, PETrA). Tarkoituksena on, että kyseisen alueen maat laativat infrastruktuurin kehittämissuunnitelman, joka koskee itse aluetta ja sen yhteyksiä yleiseurooppalaisiin käytäviin ja Euroopan laajuiseen liikenneverkkoon. komission kannustamina Italia ja Kreikka ovat yhdessä tehneet alustavaa työtä ja aikovat järjestää lähitulevaisuudessa yleiskokouksen, johon aiotaan kutsua kaikki asiaan liittyvät osapuolet komissio mukaan luettuna.

(1) EYVL L 228, 23.9.1995.
Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0188



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3555/98 esittäjä(t): Cristiana Muscardini (NI) komissiolle (1. joulukuuta 1998) Aihe: S.Teresa di Lericin purjehduskoulu Lericin kunnanvaltuusto hyväksyi 30. joulukuuta 1993 kyseistä purjehduskoulua koskevan hankkeen, joka rahoitettiin Ligurian aluehallinnon kautta EY:n RENEVAL-ohjelmasta. Työ valmistui ja luovutettiin Lericin kunnalle 16. huhtikuuta 1997. Tähän päivään mennessä, kun on kulunut viisi vuotta hankkeen rahoituksen hyväksymisestä ja puolitoista vuotta töiden valmistumisesta, kunta ei vieläkään ole saanut purjehduskoulua toimintaan. Lisäksi tilojen käyttöönoton viivästyminen pahentaa rakenteiden luonnollista rappeutumista, mitä vandalismi vielä lisää. 1. Tietääkö komissio, miksi tällaista valitettavaa viivästymistä on tapahtunut ja kuka on vastuussa asiasta? 2. Voiko se arvioida, kuinka töiden kustannukset ja myönnetyt varat vastaavat toisiaan? 3. Voiko komissio kertoa RENEVAL-ohjelmasta saadun rahoituksen määrän? 4. Onko asiaa koskevissa säännöksissä säädetty määräajasta varojen myöntämisen ja hankkeen toteuttamisen välillä? Jos on, mikä tämä määräaika on? 5. Jos määräaikaa ei noudateta, mitkä ovat seuraukset? Komission jäsenen Monika Wulf-Mathieskomission puolesta antama vastaus (10. joulukuuta 1998) Komissio kerää parhaillaan tietoja, joita se tarvitsee vastatakseen kysymykseen. Se ilmoittaa tuloksistaan mahdollisimman pian.
Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0128



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2842/98 esittäjä(t): Hedy d'Ancona (PSE) neuvostolle (28. syyskuuta 1998) Aihe: Oikeudenkäynti Kreikan sateenkaaripuolueen edustajia vastaan Florinassa (Kreikassa) alkaa 14. lokakuuta 1998 oikeudenkäynti Vasilis Romasia, Costas Tasopoulosia, Petros Vasiliadisia ja Pavlos Voskopoulosia vastaan. Nämä Kreikan sateenkaaripuolueen (Venezito) johtajat on asetettu syytteeseen Kreikan rikoslain 192 artiklan nojalla. Heitä syytetään kansalaisten keskinäisen vihan lietsomisesta syyskuussa 1995, jolloin he ripustivat kyltin, jossa mainittiin puolueen ja sen paikallisosaston nimi kahdella kielellä (kreikaksi ja makedonian kielellä). Sen jälkeen, kun paikallisen poliisiviranomaiset olivat poistaneet kyltin, puolueosaston toimisto vallattiin väkirynnäköllä Florinan kaupunginjohtajan johdolla. Virallisen syytteen mukaan näiden sanojen yhdistelmä ja se, että ne on kirjoitettu vieraalla kielellä (erityinen slaavilainen kieli), yllyttävät ja kiihottavat kansanryhmien epäyhtenäisyyteen alueella ja muistuttavat entisestä slaavilaista kieltä puhuvien kansalaisten terroristijärjestöstä. Venezito on virallisesti tunnustettu poliittinen puolue, joka on osallistunut jo kahdesti Kreikassa pidettyihin vaaleihin (mm. Euroopan parlamentin vaali vuonna 1994). Onko neuvosto tietoinen näistä tapahtumista ja tätä poliittista puoluetta vastaan aloitettavasta oikeudenkäynnistä? Katsooko neuvosto, että sateenkaaripuolueen vastainen oikeudenkäynti rikkoo kansainvälisiä sopimussäännöksiä, joihin myös Kreikka on sitoutunut? Mitä toimia neuvostolta voidaan odottaa, jotta myös Kreikassa taattaisiin perusoikeus kielen valinnan vapaudesta? Vastaus (20. ja 21. joulukuuta 1998) Arvoisaa parlamentin jäsentä kehotetaan tutustumaan kysymykseen E-1998/98 annettuun vastaukseen.
Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0056



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2427/98 esittäjä(t): Concepció Ferrer (PPE) komissiolle (30. heinäkuuta 1998) Aihe: Huippunopeiden rautatieverkkojen rakentaminen Näyttää siltä, että Perpignanin ja Montpellierin välistä osuutta Etelä-Eurooppaan rakennettavasta huippunopeasta radasta ei saada valmiiksi aikataulun mukaisesti. Tämä saattaa aiheuttaa sen, että eteläisen radan suurimmassa osassa toteutut ponnistukset ovat olleet turhia. Lisäksi se estää sen, että alueella voitaisiin hyötyä rautatieosuuden mukanaan tuomista taloudellisista eduista. Aikooko komissio toteuttaa toimia, jotka on suunnattu näiden myöhässä olevien rataosuuksien rakentamisen vauhdittamiseen, ja saattamaan näin ajoissa päätökseen tämän yhteisön merkittävän liikenneyhteyden? Komission jäsenen Neil Kinnockinkomission puolesta antama vastaus (12. lokakuuta 1998) Huippunopea rata, joka yhdistää osuudet Madrid-Barcelona ja Perpignan-Montpellier, eli niin kutsuttu eteläinen suurnopeusjunahanke määriteltiin Essenin Eurooppa-neuvostossa yhdeksi neljästätoista ensisijaisesta hankkeesta Euroopan laajuisten liikenneverkkojen kehittämiseksi, joiden edistämiseen komissiota kehotettiin keskittämään toimensa. Yhteisö tukee hanketta koheesiorahastosta ja Euroopan laajuisia liikenneverkkoja koskevasta budjettikohdasta. Pitää kuitenkin paikkansa, että vaikka hanke etenee varsin hyvin erityisesti Espanjan alueella, Perpignan-Montpellier-osuus saattaa viivästyä ja siten pienentää väliaikaisesti koko hankkeesta saatavaa hyötyä. Komissio on tiiviisti yhteydessä Ranskan hallitukseen saadakseen täsmällisiä tietoja kyseisen osuuden rakentamisen aikataulusta. Aikataulu ja kaikki muut asiaan liittyvät seikat kuuluvat kuitenkin Ranskan viranomaisten toimivaltaan. Perpignan-Montpellier-osuuden merkitystä korostettiin korkean tason asiantuntijaryhmän raportissa, jossa käsiteltiin julkisten ja yksityisten yritysten yhteistyökumppanuuksia Euroopan laajuisissa liikenneverkoissa, sekä viimeksi komission kertomuksessa Cardiffin Eurooppa-neuvostolle 14 erityishankkeen edistymisestä. Komissio pyrkii edelleen nopeuttamaan koko hankkeen toteuttamista Madridista Montpellier'hin. Vuoden 1998 loppuun mennessä Ranskan valtionrautateiden infrastruktuurista vastaavan Réseau Ferré de France -yhtiön odotetaan esittävän suunnitelman Ranskan rautateitä koskevien uusien painopistealueiden määrittämiseksi. Komissio korostaa tässä yhteydessä edelleen eteläisen suurnopeusjunahankkeen merkitystä.
Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0179



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3218/98 esittäjä(t): John McCartin (PPE) komissiolle (26. lokakuuta 1998) Aihe: Irlantilaisten korkeakoulu-opiskelijoiden kohtelu Onko komissio tietoinen siitä, että Irlantiin palaavia siirtolaisperheitä (Irlannin muuttovoitto oli viime vuonna noin 30 000) syrjitään, kun he haluavat irlantilaista syntyperää olevien lastensa menevän korkeakouluun, sillä vaikka opiskelijat ovat syntyneet Irlannissa, heillä on EU:n passi, he ovat rekisteröityjä äänestäjiä ja heidän perheillään ei ole Irlannin lisäksi muuta osoitetta, heitä pidetään erään EU:n asetuksen mukaisesti "ulkomaalaisina opiskelijoina" tai EU:n ulkopuolisten maiden kansalaisina, koska he eivät täytä kolmen vuoden maassaolovaatimusta ennen yliopistoon hakemista, jolloin heidän täytyy maksaa täydet lukukausimaksut ja niin edelleen? Onko EU:n lainsäädännössä mitään säännöstä, joka takaisi tällaisten henkilöiden tasa-arvoisen kohtelun? Komission jäsenen Édith Cressoninkomission puolesta antama vastaus (14. joulukuuta 1998) Jäsenvaltiot päättävät itse niissä sovellettavista korkeakoulujen opiskelijamaksuista sekä apurahojen ja muun taloudellisen tuen myöntämisperusteista. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tulkinnan mukaan yhteisön lainsäädännössä velvoitetaan jäsenvaltiot - kansalaisuuteen perustuvan syrjimättömyysperiaatteen mukaisesti - soveltamaan yhteisön kansalaisiin samoja perusteita ja maksuja kuin ne soveltavat omiin kansalaisiinsa. Kansalaisuuteen perustuvaa syrjimättömyysperiaatetta sovelletaan myös mahdolliseen eriarvoiseen kohteluun niiden kansalaisten välillä, jotka eivät ole käyttäneet oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen ja jotka ovat tätä oikeutta käyttäneet (esim. Irlannin kansalaiset, jotka ovat palanneet Irlantiin asuttuaan toisessa jäsenvaltiossa). Tätä periaatetta ei kuitenkaan sovelleta silloin, jos Irlannin kansalaiset palaavat Irlantiin asuttuaan jossakin unionin ulkopuolisessa maassa.
Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0113



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2771/98 esittäjä(t): Johanna Maij-Weggen (PPE) komissiolle (14. syyskuuta 1998) Aihe: Ulkomaisissa vankiloissa olevat noin 3000 eurooppalaista vankia Eurooppalainen "Fair Trials Abroad" -järjestö ilmoittaa, että kolmansien maiden vankiloissa on noin 3000 Euroopan kansalaista. Suurin osa eurooppalaisista vangeista on Marokossa (472), Yhdysvalloissa (470), Australiassa (176), Thaimaassa (170), Brasiliassa (146), Venezuelassa (133), Sveitsissä (102), Ecuadorissa (74), Kolumbiassa (64) ja Intiassa (63). Venäjällä ja Keski- ja Itä-Euroopan maissa kyse on noin 125:stä henkilöstä. Lisäksi vielä eri kehitysmaissa on noin 1500 vankia. 1. Onko Euroopassa minkäänlaista yhteistyötä rehellisen oikeudenkäynnin ja kohtuullisen vankilassa kohtelun varmistamiseksi näille henkilöille? Onko EU:n jäsenvaltioiden välillä minkäänlaista samassa maassa vankeina olevia henkilöitä koskevaa yhteistoimintaa? 2. Toimiiko komissio tässä asiassa yhteensovittajana esimerkiksi paikan päällä olevien EU:n suurlähettiläiden kautta? Komission jäsenen Hans van den Broekinkomission puolesta antama vastaus (22. lokakuuta 1998) Euroopan unioni kantaa huolta vankiloiden olosuhteista yleismaailmallisesti ja erityisesti, jos vanki on jäsenvaltion kansalainen. Silloin kun komissio pitää tilannetta yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan näkökulmasta perusteltuna, se voi kääntyä asiassa asianomaisen maan viranomaisten puoleen. Tämän lisäksi jokainen unionin kansalainen saa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 8 c artiklan ja neuvoston 19. joulukuuta 1995 tekemän päätöksen nojalla kolmannen maan alueella ollessaan suojelua minkä tahansa kyseisessä maassa edustettuna olevan jäsenvaltion diplomaatti- ja konsuliviranomaisilta. Konsuliasioita käsittelevä neuvoston ryhmä seuraa tiiviisti yhteisön ulkopuolisten maiden vankiloissa olevien EU-kansalaisten tilannetta.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0122



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2702/98 esittäjä(t): Marie-Paule Kestelijn-Sierens (ELDR) komissiolle (1. syyskuuta 1998) Aihe: Urakoitsijat Voivatko Euroopan unionin jäsenvaltion viranomaiset vaatia, että toisessa jäsenvaltiossa asuvan urakoitsijan on rekisteröidyttävä virallisesti pystyäkseen harjoittamaan ammattiaan? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (27. lokakuuta 1998) On erotettava kaksi erilaista tapausta. Ensimmäisessä ulkomainen urakoitsija haluaa pysyvästi harjoittaa ammattiaan toisessa jäsenvaltiossa sivutoimipaikassa, joka on urakoitsijan asuinvaltiossa sijaitsevan päätoimipaikan alainen. Tämä perustuu EY:n perustamissopimuksen 52 artiklaan (asettautumisoikeus). Sikäli kuin rekisteröitymistä vaaditaan kaikilta henkilöiltä kansalaisuudesta ja yhteisön alueella sijaitsevasta asuinpaikasta riippumatta, vaatimus ei loukkaa 52 artiklassa tarkoitettua tasavertaista kohtelua. Toisessa tapauksessa urakoitsija harjoittaa ammattiaan toisessa jäsenvaltiossa väliaikaisesti ja ilman pysyvää toimipaikkaa. Tämä perustuu EY:n perustamissopimuksen 59 artiklaan (palvelujen vapaa tarjonta). 52 artiklassa kielletään palvelujen vapaaseen tarjontaan kohdistuvat syrjivät ja kohtuuttomat rajoitukset. Yleisesti ottaen ennakkolupamenettely (tai rekisteröintivaatimus), joka kohdistuu kansallisuudesta riippumatta kaikkiin liikkeenharjoittajiin, ei ole perustamissopimuksen 59 artiklan mukainen kuin siinä tapauksessa, että kyseisellä alalla on siihen erityisen merkittäviä yleisen edun mukaisia syitä, yleinen etu ei ole palvelujen tarjoajan asuinvaltion lakien turvaama eikä samaa tulosta saavuteta löyhemmin säännöin.
Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0075



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2571/98 esittäjä(t): John McCartin (PPE) komissiolle (1. syyskuuta 1998) Aihe: Irlannin päälukumaksut Onko komissio tietoinen viime aikoina Länsi-Irlannin vuoristoalueilla esiintyneistä vakavista ongelmista päälukumaksujen (tasaushyvitysten) suhteen? Seudun perinteisiin kuuluu, että aviopuolisot voivat omistaa erilliset karjat, jotka kuitenkin laiduntavat yhteisellä maalla. Voiko komissio kertoa, onko kyseinen yhteislaiduntaminen päälukumaksuja koskevien ehtojen vastaista? Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus (29. syyskuuta 1998) Komissio vastaa kansallisten eläinpalkkiojärjestelmien hyväksymisestä yhteisön sääntöjen mukaisesti. Komissio ei kuitenkaan vastaa yksittäisten hakemusten hyväksymisestä. Se kuuluu kansallisten viranomaisten toimivaltaan. Komissio ei ole tietoinen arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemasta erityistapauksesta, jossa eläinpalkkio myönnetään miehelle ja vaimolle, joiden karjat laiduntavat yhteisellä maalla. Jäsenvaltioissa on tehty tarkastuskäyntejä järjestelmien asianmukaisen toteuttamisen ja soveltamisen tarkastamiseksi. Myöskään niissä ei ole ilmennyt sääntöjenvastaisuutta hyväksyttyjen eläinpalkkiojärjestelmien noudattamisen osalta. Yleinen mahdollisuus myöntää eläinpalkkioita yhteisellä maalla laiduntavista eläimistä on yhteensopiva yhteisön lainsäädännön kanssa. Järjestelmä on hyväksytty Irlannin osalta. Irlannin järjestelmässä hakijoilla on joko oltava vähintään kolme hehtaaria käytössä olevaa viljelymaata, joka voi sisältää yhteistä maata, tai heillä on oltava laiduntamisoikeuksia epäsuotuisilla alueilla. Tällöin laiduntamisoikeuksien on vastattava kolmea hehtaaria viljelymaata, jotta he voisivat saada eläinpalkkioita. Jos miehellä ja vaimolla on täysin erilliset maatilat epäsuotuisilla alueilla ja jos he täyttävät tämän edellytyksen, molemmat voivat saada eläinpalkkioita yhteisön lainsäädännön mukaisesti. Kansalliset säännökset rajoittavat kuitenkin erillisten hakemusten tekoa, kun kaksi tai useampi henkilöä hoitaa yhtä tai useampaa karjaa yhdessä. Tällaisessa tapauksessa heitä olisi eläinpalkkiojärjestelmää varten kohdeltava yhtenä hakijana ja karjoja yhtenä karjana.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0093



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2551/98 esittäjä(t): Jesús Cabezón Alonso (PSE) komissiolle (1. syyskuuta 1998) Aihe: Kansallisen oikeusjärjestyksen osaksi saatetun lainsäädännön soveltaminen Onko komissio seurannut, missä määrin työoikeudelliset ja sosiaalialan direktiivit saatetaan osaksi kansallista oikeusjärjestystä? Seurataanko komissiossa kansallisen oikeusjärjestyksen osaksi saatettujen säädösten soveltamista ja noudattamista?
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2736/98

esittäjä(t): Christine Oddy (PSE) komissiolle

(1. syyskuuta 1998)

Aihe: Asbesti

Aikooko komissio tehdä viipymättä ehdotuksia krysotiiliasbestin (valkoisen) tuonnin ja valmistamisen kieltämiseksi kokonaan, sillä aineen käyttäminen on vakava terveysuhka ja yhdessä muunlaisten asbestien kanssa käytettynä se johtaa yksinomaan Yhdistyneessä Kuningaskunnassa yli 3 500 ihmisen kuolemaan vuosittain?

Komission jäsenen Martin Bangemanninkomission puolesta antama vastaus

(30. syyskuuta 1998)

Nykyisin on jo olemassa huomattava määrä yhteisön lainsäädäntöä työntekijöiden ja väestön suojelemiseksi asbestin terveydelle aiheuttamilta vaaroilta. Voimassa olevalla yhteisön lainsäädännöllä on jo kielletty kaikki asbestikuitutyypit, lukuun ottamatta valkoista eli krysotiiliasbestia. Lisäksi on kielletty 14 tuoteluokkaa, jotka sisältävät krysotiilia, ja yhteisö on asettanut tiukkoja rajoituksia, jotka koskevat työntekijöiden altistumista asbestille sekä asbestikuitujen pääsyä ympäristöön.

Vaikka paljon on jo saatu aikaan, on selvää, että asbestia sisältävien tuotteiden markkinoille saattamista ja käyttöä koskevaa yhteisön lainsäädäntöä on vielä tiukennettava entisestään. Yhdeksän jäsenvaltiota on tähän mennessä ottanut käyttöön krysotiilia koskevia kansallisia kieltoja, jotka ovat tiukempia kuin yhteisön voimassa oleva lainsäädäntö. Lainsäädännön eroavuudet ovat merkittävä häiriötekijä sisämarkkinoiden toiminnan kannalta ja edellyttävät yhteisön tason ratkaisua.

Lisäksi monet kansainväliset tahot, kuten mm. Yhdistyneen kuningaskunnan terveydestä ja turvallisuudesta vastaavat viranomaiset, ovat esittäneet hyvin huolestuttavia arvioita siitä, kuinka monen kuolemantapauksen syynä voidaan tulevina vuosikymmeninä todennäköisesti pitää asbestia. On kuitenkin tärkeää huomata, että esitetyt luvut liittyvät altistumisiin aikaisemmin käytetyille erilaisille asbestikuiduille. Näihin kuuluvat ne kuidut, joiden käyttö on jo kielletty. Krysotiilin markkinoille saattamisen ja käytön kieltämisen perusteena ei voida käyttää ainoastaan näitä tilastotietoja, koska kiellolla ei voida vähentää sitä vaaraa, että työntekijät altistuvat aiemmin käytetylle asbestille. Kielto ei myöskään vähennä aiemmista asbestialtistumista aiheutuvia kuolemantapauksia. Vanhojen rakennusten saastuminen asbestilla (esimerkiksi kunnossapitotoimien tai asbestin poiston yhteydessä) tulee vielä vuosia olemaan merkittävä asbestialtistumien aiheuttaja.

Komissio ottaa huomioon kaikki edellä kuvatut seikat ja laatii parhaillaan ehdotusluonnosta, joka perustuu tuoreisiin tutkimustietoihin krysotiiliasbestin terveysvaaroista ja jonka tarkoituksena on kieltää (eräin varauksin ja tilapäisin poikkeuksin) Euroopan laajuisesti krysotiiliasbestin käyttö. Ehdotusluonnoksesta keskustellaan lähitulevaisuudessa jäsenvaltioiden asiantuntijoiden kanssa. Lopullisen luonnoksen yksityiskohdat muotoutuvat luonnollisesti näiden keskustelujen, parlamentin ja eturyhmien kuulemisen sekä käynnissä olevien tieteellisten tutkimusten tulosten perusteella.
Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0173



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3148/98 esittäjä(t): Rainer Wieland (PPE) neuvostolle (19. lokakuuta 1998) Aihe: Direktiiviehdotus autojen tai muiden tuotteiden mainonnan kieltämiseksi Pitääkö paikkansa, että neuvosto useiden lehtitietojen mukaan (esim. "Bild am Sonntag" 19.7.1998) harkitsee ajoneuvojen mainonnan kieltämistä tai sen rajoittamista? Jos pitää, miten asiaa on harkittu ja millaisia toimia neuvosto suunnittelee? Harkitseeko neuvosto joidenkin muiden tuotteiden tai palvelujen mainonnan kieltämistä? Jos harkitsee, miten asiaa on harkittu ja millaisia toimia neuvosto suunnittelee? Vastaus (20. ja 21. joulukuuta 1998) Komissio ei ole toimittanut neuvostolle ainoatakaan direktiiviehdotusta, jossa säädettäisiin autojen mainonnan kieltämisestä tai rajoittamisesta. Kuten arvoisa parlamentin jäsen luultavasti tietää, tietyissä jäsenvaltioissa vapaaehtoisuuden pohjalta sovellettavilla käytännesäännöillä kannustetaan mainostoimistoja ja autoteollisuutta rajoittamaan mainonnassaan viestejä, joiden katsotaan yllyttävän autoilijoita vaaralliseen liikennekäyttäytymiseen. Neuvostolla ei ole tiedossa komission aloitteita kyseisten sääntöjen toteuttamiseksi koko yhteisössä eikä varsinkaan velvoittavia säännöksiä sisältäviä ehdotuksia.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0165



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3053/98 esittäjä(t): Mair Morgan (PSE) komissiolle (8. lokakuuta 1998) Aihe: Väitetyt sääntöjen vastaisuudet kilpailussa KOM/A/8-9-10-11-12/98 Saamieni tietojen mukaan äskettäin 15 jäsenvaltiossa pidetyn palvelukseen ottamiseen liittyvän kilpailun menettelyssä tapahtui useita sääntöjen vastaisuuksia. Vaikka Milanossa kokeisiin saapuville ehdokkaille annettiin väärä osoite, Roomassa koepapereita ei ollut riittävää määrää ja useilla paikkakunnilla sallittiin matkapuhelinten käyttö, niin kaikkein räikein esimerkki tapahtui Brysselissä. Eräs kokeeseen osallistuja väitti, että kysymysluonnokset ja vastaukset olivat joidenkin osallistujien tiedossa jo ennen kilpailua. Kyseinen henkilö uhattiin sulkea pois kilpailusta, eikä häntä pyydetty todistamaan väitettään. Katsooko komissio, että asiaa olisi tutkittava edellä mainittujen tietojen perusteella, jotta tietovuotoihin ja kilpailumenettelyn väärinkäytöksiin sekaantuneiden virkamiesten vastuut selviäisivät? Katsooko komissio, että jos nämä väitteet osoittautuvat tosiksi, kilpailu olisi julistettava mitättömäksi ja uusittava?