Virallinen lehti nro C 196 , 22/06/1998 s. 0038



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3938/97 komissiolle esittäjä(t): Heidi Hautala (V) (12. joulukuuta 1997) Aihe: Luonnonlohen suojelu Itämerellä Suomen riista- ja kalatalouden tutkimuslaitoksen selvitysten mukaan Itämeren luonnonlohen poikastuotanto Tornionjoessa oli vuonna 1996 suurempi kuin 30 vuoteen. Tutkijat pitävät hyvän tuloksen syynä ajoverkkokalastuksen rajoituksia Itämerellä. Tulos voi kuitenkin yllättäen heikentyä monestakin syystä, ja siksi tarvitaan korkeaa poikastuotantoa 5 - 8 vuotena peräkkäin. Suomen maa- ja metsätalousministeriön työryhmässä on esitetty rajoitusten lieventämistä mm. aikaistamalla kahdella viikolla merikalastuksen aloittamista ja siirtymistä aluskohtaisiin saaliskiintiöihin, niin että aikarajat poistettaisiin kokonaan. Vaellukseen perehtyneiden asiantuntijoiden mukaan nämä toimet olisivat tuhoisia luonnonlohelle. Mitä kantaa komissio edustaa Itämeren kalastuskomissiossa? Kalastusneuvosto päätti lopettaa ajoverkkokalastuksen muualla kuin Itämerellä. Mihin toimenpiteisiin komissio aikoo ryhtyä ajoverkkokalastuksen lopettamiseksi Itämerellä? Komission jäsenen Emma Boninon komission puolesta antama vastaus (28. tammikuuta 1998) Komissio korostaa, että kansainvälinen merentutkimusneuvosto (ICES) ei ole vielä vahvistanut Suomen riista- ja kalatalouden tutkimuslaitoksen antamia tietoja luonnonlohen poikasten määrän nopeasta lisääntymisestä, mutta vastaavanlaisia tietoja on saatu tieteellisesti luotettavista lähteistä Ruotsissa, jossa on enemmän luonnonlohijokia kuin Suomessa. Myönteinen suuntaus viittaa siihen, että kansainvälisen Itämeren kalastuskomission (IBSFC) suosittelemien lohea koskevien suurimpien sallittujen saaliiden (TAC) asteittainen pienentäminen näyttäisi tuottavan toivottua tulosta. Neljänä peräkkäisenä vuonna tapahtunut TAC:ien pienentäminen lähes puoleen vuoden 1993 tasosta vaikuttaa välittömästi luonnonlohen saaliisiin kalastuksessa, joka kohdistuu sekä viljeltyyn että luonnonloheen. Luonnonlohia pääsee enemmän pakoon, ja ne palaavat kudulle alkuperäisiin jokiinsa. IBSFC:n lohea koskevalla toimintasuunnitelmalla (SAP), joka hyväksyttiin alkuvuodesta 1997, pyritään tehostamaan pienennettyjen TAC:ien vaikutusta kehottamalla rannikkovaltioita kansallisella tasolla toteutettaviin lisätoimenpiteisiin, kuten IBSFC:n yleissopimusalueen ulkopuolisten alueiden ja sisävesialueiden ajalliset tai alueelliset kalastuskiellot. SAP:issa asetetaan myös selkeät tavoitteet ja strategiat luonnonlohikantojen kasvattamiseksi joki joelta ainakin 50 prosenttiin kunkin joen tai jokiverkon tuotantokapasiteetista. Kuten parlamentin jäsen huomauttaa, tavoite voidaan saavuttaa vasta yli 10 vuoden ajanjaksolla, kun otetaan huomioon lohen elinkaari. IBSFC on suositellut lohenkalastuksen kieltämistä kokonaan yleissopimuksen alueella 15. kesäkuuta ja 30. syyskuuta 1998 välisellä ajalla. Tämä on sopimuspuolia koskeva vähimmäisvaatimus. Komissio on myös saanut Suomesta alustavia tietoja suunnitelmista toteuttaa vuonna 1998 kansallisia toimenpiteitä kesäkautta koskevan IBSFC:n rajoituksen lisäksi luonnonlohen suojelemiseksi sen kutuvaelluksella. Komissio arvioi, että kalastuksen vähentäminen Itämeren keskiosassa, kesäkauden yleinen kalastuskielto sekä paikalliset lisätoimenpiteet auttavat saavuttamaan SAP:in kokonaistavoitteen vuoteen 2010 mennessä. Parlamentin jäsenen varsinaisen kysymyksen osalta komissio korostaa, että yksittäisiä luonnonlohia kalastetaan myös muilla välineillä kuin ajoverkoilla, kuten ajosiimalla, lohirysillä ja tavanomaisilla verkoilla. Ajoverkkoja koskevalla kiellolla ei siten voitaisi estää viljeltyihin lohiin niiden syönnösvaelluksella sekoittuvien luonnonvaraisten yksilöiden kalastamista. Keskustelu ajoverkkokalastuksen tarkoituksenmukaisuudesta koskee yksinomaan mahdollisia sivusaaliina saatavia lintuja ja nisäkkäitä. Useiden ICES:n lausuntojen mukaan kyseiset sivusaaliit ovat Itämerellä vähäisiä.