KIRJALLINEN KYSYMYS E-0764/00

esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle

(13. maaliskuuta 2000)

Aihe: Euroopan teollisuusjohtajien pyöreän pöydän työryhmän lakisääteisiä eläkkeitä koskeva kertomus

Carlo De Benedettin johtama eurooppalaisten teollisuusjohtajien pyöreän pöydän työryhmä on hiljan luovuttanut lakisääteisten eläkkeiden rahoitusta Euroopan unionissa koskevat johtopäätöksensä komission puheenjohtajalle Romano Prodille. Työryhmän jäsenet katsovat lakisääteisten eläkkeiden jarruttavan Euroopan talouden kasvua. Jäsenet esittävät vaihtoehtona yksityisten eläkesuunnitelmien järjestelmää.

Voiko komissio vastata seuraaviin kysymyksiin:

1. Ketkä ovat laatineet tämän Euroopan teollisuusjohtajien pyöreän pöydän kertomuksen lakisääteisten eläkkeiden rahoituksesta Euroopan unionin jäsenvaltioissa?

2. Ketkä ovat Euroopan teollisuusjohtajien pyöreän pöydän jäsenet?

3. Mitkä ovat tämän Euroopan teollisuusjohtajien pyöreän pöydän laatiman kertomuksen johtopäätökset (pyydän sanatarkkaa lainausta)?

4. Yhtyykö komissio tämän kertomuksen johtopäätöksiin?

a) Jos vastaus on myönteinen, katsooko komissio, että olemassaolevat EU:n jäsenvaltioiden lakisääteiset eläkkeet on tulevaisuudessa korvattava osittain tai kokonaan yksityisillä eläkejärjestelyillä?

b) Jos vastaus on kielteinen, kannattaako komissio EU-jäsenvaltioiden nykyisten lakisääteisten eläkkeiden säilyttämistä?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(17. huhtikuuta 2000)

1. ja 2. Komissio ei ole vastuussa arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemasta kertomuksesta. Esitettyihin kysymyksiin olisi pyydettävä vastauksia suoraan Euroopan teollisuusjohtajien pyöreän pöydän jäseniltä.

3. Kertomus on saatavilla Euroopan teollisuusjohtajien Internet-sivuilta osoitteesta: www.ert.be.

4. Jäsenvaltiot päättävät eläkejärjestelmiensä suunnittelusta ja rakenteesta. Komissio esittelee näkemystään eläkesuunnittelusta ja eläkeuudistuksesta 21. toukokuuta 1999 antamassaan tiedonannossa Kaikenikäisten Eurooppaan(1). Tiedonannossa korostetaan, että väestön ikääntymisestä eläkejärjestelmille aiheutuva uhka voidaan tehokkaimmin poistaa muuttamalla nykysuuntausta ja nostamalla eläkeikää sekä parantamalla kaikkien työikäisten työllisyysastetta. On tärkeää, että työntekijöille annettaisiin mahdollisuus työskennellä pidempään, että heitä motivoitaisiin siihen ja että he haluaisivat poistua työmarkkinoilta aiempaa myöhemmin ja vähitellen. Tämä johtaisi eläkekustannusten pienenemiseen, tulotason kasvuun ja tuotantopanoksen suurenemiseen. Eläkejärjestelmien tulisi olla työllisyyteen kannustavia, eikä tältä osin ole juurikaan merkitystä sillä, rahoitetaanko järjestelmä rahastojen vai työntekijöiden maksuosuuksien avulla.

Vanhuuseläkejärjestelmien rahoittaminen rahastojen avulla saattaa tulevaisuudessa yleistyä, mutta työntekijöiden maksuosuuksiin perustuvat eläkejärjestelmät kattanevat jatkossakin enimmän osan eläkkeensaajien kokonaistuloista useimmissa jäsenvaltioissa. Ei myöskään voida olettaa, että väestörakenteen muutos ei vaikuttaisi rahastoiviin eläkejärjestelmiin, vaikka muutoksen vaikutusta varallisuusarvoihin ja saataviin voittoihin on vaikeampaa ennustaa kuin sen vaikutusta työntekijöiden maksuosuuksiin perustuvien järjestelmien talouteen.

Komissio katsoo, että yhteisön tasolla voidaan toteuttaa toimia rahastoivien eläkejärjestelmien tehokkuuden parantamiseksi. Komissio esittikin useita ehdotuksia 11. toukokuuta 1999 hyväksymässään tiedonannossa Kohti lisäeläkkeiden yhtenäismarkkinoita Vihreää kirjaa lisäeläkkeistä yhtenäismarkkinoilla koskevan lausuntokierroksen tulokset(2). Se ehdotti muun muassa, että investoinnit ja hallinnointi liberalisoitaisiin yhteisön laajuisten pääomamarkkinoiden hyödyntämiseksi, että eläkerahastoille annettaisiin mahdollisuus hallinnoida eläkesuunnitelmia rajatylittävästi ja että lisäeläkeoikeudet tehtäisiin siirtokelpoisiksi. Komissio pyrkii esittämään eläkerahastoja koskevan direktiiviehdotuksen vuoden 2000 puoliväliin mennessä. Ehdotuksessa tullaan vahvistamaan tiukat vakavaraisuusstandardit tulevien eläkkeensaajien oikeuksien suojaamiseksi sekä investointisäännöt, joiden avulla eläkerahastot voivat optimoida investointiensa tuoton ja turvallisuuden. Rajatylittävää rahastojäsenyyttä pyritään helpottamaan kansallisten vakavaraisuusjärjestelmien vastavuoroisen tunnustamisen avulla.

Komissio korosti 14. heinäkuuta 1999 antamassaan tiedonannossa Yhteinen strategia sosiaalisen suojelun uudistamiseksi(3), että eläkkeiden olisi oltava turvattuja ja eläkejärjestelmien kestäviä. Myös neuvosto omaksui tämän kannan 17. joulukuuta 1999 ehdottaessaan korkean tason virkamiesryhmän perustamista toteuttamaan tiedonannossa ehdotettuja toimia. Komitea-nimikkeellä toimiva ryhmä on nyt perustettu, ja se toimii tilapäisellä mandaatilla. Eläkeasiat ovat yksi ryhmän toiminnan painopisteistä. Komissio on hyväksynyt ehdotuksen neuvoston päätökseksi ryhmän toiminnan virallistamisesta(4). Lissabonissa 23.24. maaliskuuta 2000 pidetyssä ylimääräisessä Eurooppa-neuvoston kokouksessa ryhmän tehtäväksi annettiin tutkia, ovatko eläkejärjestelmät kestäviä pitkällä aikavälillä.

(1) KOM(1999) 221 lopullinen.

(2) KOM(1999) 134 lopullinen.

(3) KOM(1999) 347 lopullinen.

(4) KOM(2000) 134 lopullinen.