Virallinen lehti nro C 386 , 11/12/1998 s. 0062



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0947/98 esittäjä(t): Cristiana Muscardini (NI) komissiolle (30. maaliskuuta 1998) Aihe: Yhteisön jätedirektiivit Yhteisön direktiivien sisällyttämisessä kansalliseen lainsäädäntöön tulisi rajoittua lakitekstin määritelmien ja sisällön täsmälliseen siirtämiseen. 5. helmikuuta 1997 annettu asetus no. 22, jolla direktiivit 91/156/ETY(1), 91/689(2) ja 94/62/EY(3) saatetaan osaksi Italian lainsäädäntöä, sisältää kuitenkin EU:n direktiivien määritteiden tulkintaa. 1. Tunteeko komissio asetuksen no. 22? 2. Siinä tapauksessa, että asia on jo komission tiedossa, onko jäsenvaltioilla sen mielestä lupa tulkita direktiivien määritelmiä yksipuolisesti ja haitata siten lain yhdenmukaista täytäntöönpanoa? 3. Onko sen mielestä tarpeen kansallisten jätelakien uudelleen järjestämisen vuoksi sisällyttää kansalliseen lainsäädäntöön myöskin ilmansaasteiden vähentämistä kaupunkijätteiden polttolaitoksissa koskevat direktiivit 89/429(4) ja 89/369(5) ja vaarallisten jätteiden polttamisesta annettu direktiivi 94/67? 4. Miten se suhtautuu siihen, että tämän asetuksen 17 artiklaa, joka käsittelee saastuneiden kohteiden kuivausta ja puhdistamista, ei löydy kyseisistä direktiiveistä? 5. Onko se sitä mieltä, että erityisluonteensa mukaisesti saastuneita paikkoja koskevat määräykset olisi tehtävä tapauskohtaisesti, siten, että otetaan huomioon ongelman kaikki osa-alueet, eri ympäristötekijät (vesi, ilma, maaperä, kasvi- ja eläinkunta) ja kansalaisten terveys? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardinkomission puolesta antama vastaus (30. huhtikuuta 1998) Asetus n:o 22/1997 on komission tiedossa ja se on rikkomisesta johtuvan menettelyn kohteena. Yhteisön lainsäädäntöä on tulkittava samalla tavoin kaikissa jäsenvaltioissa. Direktiivejä ei voi tulkita eri tavoin eri jäsenvaltioissa. Yhteisöjen tuomioistuin varmistaa yhteisön lainsäädännön johdonmukaisen ja yhtenevän tulkinnan. Jäsenvaltiot saavat itse valita tarkoituksenmukaiset välineet, joilla ne panevat yhteisön direktiivit täytäntöön, kunhan tämä tapahtuu EY:n perustamissopimuksessa asetetuissa rajoissa. Yhdyskuntajätteiden olemassa olevien polttolaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen ehkäisemisestä 21 päivänä kesäkuuta 1989 annettu neuvoston direktiivi 89/429/ETY ja yhdyskuntajätteiden uusien polttolaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen ehkäisemisestä 8 päivänä kesäkuuta 1989 annettu neuvoston direktiivi 89/369/ETY on ilmeisesti saatettu osaksi Italian kansallista lainsäädäntöä 19. marraskuuta 1997 annetulla asetuksella n:o 503. Italiaa vastaan on meneillään jätteiden polttamisesta annetun neuvoston direktiivin 94/67/EY rikkomisesta johtuva menettely, koska Italia ei ole ilmoittanut toimenpiteistä, joilla tämä direktiivi on saatettu osaksi sen kansallista lainsäädäntöä. Asetuksen 22/1997 17 artiklan osalta voidaan todeta, että yhteisöllä ei tällä hetkellä ole lainsäädäntöä saastuneiden kohteiden palauttamisesta entiselleen. Jäsenvaltiot voivat säätää tarkoituksenmukaiseksi katsomaansa lainsäädäntöä sillä edellytyksellä, että ne noudattavat EY:n perustamissopimusta. Kyseinen lainsäädäntötoimi vaikuttaa tarkoituksenmukaiselta ottaen huomioon saastuneiden kohteiden varsin merkittävät ympäristövaikutukset. Lainsäädäntötoimen muoto (erillinen vai jätelainsäädäntöön sisältyvä säädös) on myös täysin jäsenvaltioiden päätettävissä. Näin ollen on todettava, ettei asetuksen n:o 22/1997 17 artikla sisällä yhteisön lainsäädännön alaan kuuluvia piirteitä, sillä aihe, josta siinä säädetään, kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan. (1) EYVL L 78, 26.3.1991, s. 32. (2) EYVL L 377, 31.12.1991, s. 20. (3) EYVL L 365, 31.12.1994, s. 10. (4) EYVL L 203, 15.7.1989, s. 50. (5) EYVL L 163, 14.6.1989, s. 32.