KIRJALLINEN KYSYMYS E-0845/00

esittäjä(t): Astrid Lulling (PPE-DE) komissiolle

(21. maaliskuuta 2000)

Aihe: Hedelmiä ja luonnollisia hedelmäviinoja tuottavien perheyritysten tuotantoedellytysten yhdenmukaistaminen

Luonnollisten hedelmäviinojen tuotantoa koskeva lainsäädäntö vaihtelee Euroopan unionin jäsenvaltioissa.

Joissakin jäsenvaltioissa luonnollisia hedelmäviinoja tuottavat perheyritykset saavat taloudellista tukea siksi, että näin taataan vanhojen hedelmätarhojen ylläpito ja tietotaidon siirtyminen nuorille sekä rohkaistaan jatkamaan hedelmätarhausta ja näin ollen myös hedelmäpuuviheralueiden hoitoa maaseudulla. Toisissa maissa, esimerkiksi Ranskassa, oikeutta tislata 10 litraa puhdasta alkoholia vuodessa ei voi siirtää nuoremmalle sukupolvelle, mikä estää nuoria jatkamasta tarhausta. Tämä vaikuttaa tuhoisasti hedelmätarhojen hoitoon ja erityisesti vanhojen hedelmälajien sekä tämän seurauksena myös maaseutumaiseman säilymiseen.

Jotta voitaisiin säilyttää kulttuurillinen ja taloudellinen monimuotoisuus sekä yhteisön alueella harjoitettava luonnollisten hedelmäviinojen tuotanto, jonka osuus on vain 0,1 % nautitusta alkoholista, ja jotta vältettäisiin tuottajien syrjintä ja kilpailun vääristyminen yhteismarkkinoilla, eikö komissionkin mielestä olisi tarpeen ryhtyä tiettyihin toimiin tuottajia koskevan lainsäädännön yhdenmukaistamiseksi?

Mitä mahdollisuuksia komissiolla on ryhtyä maaseudun kehittämispolitiikan puitteissa toimiin, jotka olisivat omiaan edistämään hedelmätarhojen sekä mehujen ja hillojen valmistukseen ja tynnyreissä käyttämisen jälkeen tislattavaksi tarkoitettujen vanhojen hedelmälajien säilymistä?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(19. huhtikuuta 2000)

Komissio on tietoinen siitä, ettei alkoholialalla ole yhteisiä sääntöjä. Tämä koskee myös viinan pientuottajien toimintaa. Komissio on viimeisten 30 vuoden aikana esittänyt useita ehdotuksia alkoholin yhteiseksi markkinajärjestelyksi maatalousalalla, mutta neuvosto ei ole päässyt asiasta yksimielisyyteen, koska jäsenvaltiot ovat halunneet säilyttää omat järjestelmänsä. Nyt kun osa järjestelmistä on poistettu tai niitä uudistetaan perusteellisesti, alan toimijat ja jotkut jäsenvaltiot ovat osoittaneet kiinnostusta alan yhteisten sääntöjen laatimiseen. Komissio neuvottelee parhaillaan kansallisten asiantuntijoiden kanssa tarpeesta luoda yhteinen sääntelykehys. Kilpailuasioita voidaan käsitellä tässä yhteydessä. Verotuksen osalta alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta 19 päivänä lokakuuta 1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/83/EY(1) yhdenmukaistetaan valmisteverosäännöt ja sen 22 artiklassa säädetään jäsenvaltioiden mahdollisuudesta soveltaa alennettua valmisteveroa pieniin tislaamoihin. Mahdollisuuden soveltaminen käytännössä kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan.

Maaseudun kehittämispolitiikan oikeusperusta on Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17 päivänä toukokuuta 1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1257/1999(2). Sen puitteissa jäsenvaltiot voivat ehdottaa ohjelmia, joilla tuetaan maataloustoimintaa ja tuotantosuunnan muuttamista. Parlamentin jäsenen tarkoittamaa tilojen ja tuotannon säilyttämistä voidaan tukea erilaisilla toimenpiteillä. Niitä voivat olla etenkin maatalouden ympäristötoimet. Niillä tuetaan maatalouden tuotantomenetelmiä, jotka edistävät ympäristön suojelua ja luonnonympäristön säilymistä. Kuten edellä mainitun neuvoston asetuksen soveltamissäännöistä 23 päivänä heinäkuuta 1999 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1750/1999(3) 13 artiklassa täsmennetään, tuella voidaan säilyttää sellaisten kasvien geenivaroja, jotka ovat luonnostaan sopeutuneet paikallisiin ja alueellisiin olosuhteisiin ja joita uhkaa geneettinen köyhtyminen. Tähän voivat sisältyä myös vanhojen hedelmälajikkeiden ja perinteisten hedelmätarhojen säilyttämistä edistävät toimenpiteet.

(1) EYVL L 316, 31.10.1992.

(2) EYVL L 160, 26.6.1999.

(3) EYVL L 214, 13.8.1999.