ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.

Komissiolla ei ole tässä vaiheessa luotettavia lukuja siitä, kuinka monta lasta kärsii ympäristöön liittyvistä sairauksista koko Euroopassa. On arvioitu, että jopa yksi viidesosa teollistuneissa maissa esiintyvistä sairauksista johtuu ympäristötekijöistä (1). Tämän takia lapset ovat tärkeä kohderyhmä, koska he ovat erityisen herkkiä ympäristöriskeille. Yksi tähän asiaan liittyvä tärkeä kehitys on lasten astman merkittävä kasvu kehittyneissä länsimaisissa yhteiskunnissa, missä noin 10 % lapsista kärsii astmaoireista. Ympäristö- ja terveystilanteen valvonta, jota kehitetään EU:n ympäristöterveysstrategian ensisijaisena tavoitteena, tulee mahdollistamaan tarkempien arvioiden kehittämisen siitä, kuinka monta lasta kärsii ympäristöön liittyvistä sairauksista.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/417

(2004/C 84 E/0487)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0503/04

esittäjä(t): Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) komissiolle

(23. helmikuuta 2004)

Aihe: Direktiivin 98/5/EY soveltamista koskevat kansalliset esteet

Kaikki odotukset, joita herätettiin hyväksymällä 16. helmikuuta 1998 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/5/EY (1) asianajajan ammatin pysyvän harjoittamisen helpottamisesta muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa ammatillinen pätevyys on hankittu, eivät ole monissa tapauksissa täyttyneet, eikä direktiivistä ole tällöin ollut odotettua hyötyä.

Useissa jäsenvaltioissa on noussut esiin merkittäviä direktiivin soveltamista koskevia esteitä, sillä sen jälkeen, kun direktiivi siirrettiin osaksi jäsenvaltioiden kansallisia lainsäädäntöjä, tiettyjen valtioiden asianajajat ovat estäneet monin eri keinoin muista jäsenvaltioista tulleiden asianajajien kirjautumisen ammattirekisteriin erityisesti sillä tekosyyllä, ettei asianajaja osaa vastaanottavan maan virallista kieltä. Tietyissä maissa, kuten Luxemburgissa, tämä on todellinen este, jota on vaikea ylittää.

Katsooko komissio sen seikan, ettei asianajaja osaa kansallista kieltä, kuten luxemburgin kieltä, olevan peruste, jonka vuoksi kyseisen jäsenvaltion ei tarvitse hyväksyä toisessa jäsenvaltiossa koulutuksensa saaneen asianajajan kirjautumista kyseisen maan asianajajien ammattirekisteriin?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(5. huhtikuuta 2004)

Se, että asianajaja ei osaa jäsenvaltion kieltä, johon hän asettuu harjoittaakseen ammattiaan alkuperäistä ammattinimikettään käyttäen, on ongelmallista asianajajan ammatin pysyvän harjoittamisen helpottamisesta muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa ammatillinen pätevyys on hankittu, 16 päivänä helmikuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/5/EY valossa. Alkuperäisellä ammattinimikkeellä toimiminen varmistaa kuitenkin sen, että kuluttajat saavat oikeaa tietoa (2).

Komissio on pyytänyt Luxemburgilta selvityksen tästä vaatimuksesta. Luxemburgin antama vastaus on tutkittavana jatkotoimista päättämistä varten. Komissio ilmoittaa jatkotoimista kysymyksen esittäneelle parlamentin jäsenelle.

Komissiolla ei ole tiedossaan, että muissa jäsenvaltioissa olisi samanlaisia vaatimuksia, mutta se on valmis tutkimaan kaikki kysymyksen esittäjän toimittamat tiedot, jotka koskevat tätä asiaa tai mahdollisia muita esteitä.

(1) EYVL L 77, 14.3.1998, s. 36.

(2) Kuten direktiivin johdanto-osan 9 perustelukappaleessa todetaan.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/452

(2004/C 84 E/0527)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-0849/04

esittäjä(t): Joan Valivé (ELDR) komissiolle

(11. maaliskuuta 2004)

Aihe: Kaupallisissa toimissa tapahtuvat maksuviivästykset

Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistiin 8. elokuuta 200029. kesäkuuta 2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/35/EY (1) kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjumisesta.

Direktiivin 6 artiklassa vahvistetaan, että jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään kahden vuoden päästä direktiivin julkaisemisesta. Tämä määräaika meni umpeen 8. elokuuta 2002.

Kuten direktiivissä todetaan, maksuviivästys on sopimusrikkomus, joka on tehty velallisen kannalta taloudellisesti houkuttelevaksi. Toisaalta seikka, että maksuviivästyskäytäntö on levinnyt laajemmalle joissakin jäsenvaltioissa, aiheuttaa tilanteen, joka häiritsee vapaata kilpailua sisämarkkinoilla.

Espanjan hallitus esitti lakiesityksen kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjumisesta heinäkuun alussa 2003. Esitystä, jonka selonteko julkaistiin Espanjan parlamentin virallisessa lehdessä 3. joulukuuta 2003, ei ole vielä hyväksytty.

Aikooko komissio vaatia Espanjan hallitukselta selityksiä viivytyksestä ja edellyttää, että direktiivin säännökset pannaan kiireellisesti täytäntöön?

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(31. maaliskuuta 2004)

Komissio on tietoinen maksuviivästysten kielteisistä vaikutuksista. Sen vuoksi se on käynnistänyt rikkomisesta johtuvan menettelyn asianomaisia jäsenvaltioita (eli Espanjaa ja Luxemburgia) vastaan ja pyrkii käsittelemään asian mahdollisimman nopeasti. Rikkomisesta johtuva menettely Espanjaa vastaan käynnistettiin 30. syyskuuta 2002, ja sen toinen vaihe alkoi 6. helmikuuta 2003, kun komissio lähetti Espanjan hallitukselle perustellun lausunnon, jossa annetaan kahden kuukauden määräaika tarvittavien kansallisten täytäntöönpanotoimenpiteiden hyväksymiselle. Komissio saattoi 9. syyskuuta 2003 Espanjaa koskevan asian Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi (asia C-384/03). Tuomiota ei ole vielä annettu, mutta sitä odotetaan 6—12 kuukauden kuluessa.

Valitettavasti rikkomisesta johtuva menettely kestää yleensä pitkään ennen päätöksen saamista. Komissio toivoo, että Espanja täyttää nyt direktiivin mukaiset velvollisuutensa mahdollisimman pian, jotta uusia menettelyjä ei olisi tarpeen käynnistää yhteisöjen tuomioistuimessa.

(1) EYVL L 200, 8.8.2000, s. 35.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/194

(2004/C 84 E/0236)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0295/04

esittäjä(t): Proinsias De Rossa (PSE) komissiolle

(6. helmikuuta 2004)

Aihe: Ikäsyrjintä tavaroiden ja palvelujen tarjonnan yhteydessä

Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista annetussa direktiivissä 2000/78/EY (1) (joka oli saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä 2. joulukuuta 2003 mennessä) vahvistetaan, että Euroopan unioni torjuu työelämässä esiintyvää ikäsyrjintää. Komissio ei ole kuitenkaan toistaiseksi yrittänyt käsitellä ikäsyrjintää muissa kuin työelämää koskevissa asioissa.

Joillekin ikääntyneille kansalaisille on kuulemma kieltäydytty antamasta autovakuutusta ikään vedoten. Tämä osoittaa, että tavaroiden ja palvelujen alalla tarvitaan lainsäädäntöä syrjinnän torjumiseksi. Aikooko komissio tehdä ikäsyrjintää käsitteleviä lainsäädäntöehdotuksia muilla kuin työelämää koskevilla aloilla? Jos vastaus on myönteinen, milloin, ja jos kielteinen, miksi ei?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(12. maaliskuuta 2004)

Komissio ei aio toistaiseksi ehdottaa lainsäädäntöä erityisiin syihin perustuvan syrjinnän torjumiseksi muissa kuin työelämää koskevissa asioissa. Komissio katsoo tällaisen lainsäädäntöehdotuksen olevan ennenaikainen. Kun otetaan huomioon, että määräaika, johon mennessä yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27. marraskuuta 2000 annettu neuvoston direktiivi 2000/78/EY oli saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä, on vasta äskettäin (joulukuussa 2003) kulunut umpeen, direktiivin vaikutus kansallisiin oikeusjärjestelmiin on huomattava, ja jatkossa on tarvetta arvioida tässä suhteessa tapahtunutta kehitystä.

Komissio katsoo kuitenkin, että yhteisön tasolla on syytä pohtia laajemmin eri välineitä, joiden tavoitteena on saavuttaa yhdenvertaisuus käytännössä. Tämän vuoksi komissio aikoo käynnistää keväällä 2004 julkisen kuulemisen (vihreä kirja) tulevasta syrjinnänvastaisesta strategiasta. Tässä kirjassa arvioidaan yhteisön syrjinnän torjuntaa koskevan politiikan alalla tapahtunutta kehitystä ja nostetaan esiin syrjinnänvastaisen politiikan jatkoon liittyviä aiheita ja kysymyksiä. Siinä otetaan huomioon myös EU:n laajenemisen mukanaan tuomat uudet haasteet, ja sen avulla voidaan suunnitella yhteisön yhdenvertaisuuteen liittyviä toimia seuraavien viiden tai useamman vuoden ajalle.

Lisäksi komissio aikoo toimittaa parlamentille ja neuvostolle vuonna 2006 kertomuksen direktiivin 2000/78/EY täytäntöönpanosta.

(1) EYVL L 303, 2.12.2000, s. 16.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/607

(2004/C 84 E/0682)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0499/04

esittäjä(t): Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) komissiolle

(23. helmikuuta 2004)

Aihe: Yritysten sijoittautumista varten myönnettyjen tukien palauttaminen

Euroopan unionin laajentumisella Itä-Eurooppaan on ollut ja tulee olemaan monenlaisia seurauksia. Monet Euroopan unionin vanhimmissa jäsenvaltioissa toimivat yritykset siirtävät toimintansa unionin uusiin jäsenvaltioihin.

Toisinaan yritykset, jotka päättävät siirtää toimintansa uusiin jäsenvaltioihin, ovat saaneet kansallisilta tai alueellisilta viranomaisilta tukea yrityksen sijoittautumista varten määräalueelle.

Katsooko komissio, että on laillista ja oikeutettua, että yritykset, jotka siirtyvät pois niille tukia myöntäneiltä alueilta siirtääkseen toimintansa Itä-Euroopan maihin, maksavat alueelle sijoittautumista varten saamansa kansalliset tai alueelliset tuet takaisin?

Mario Montin komission puolesta antama vastaus

(22. maaliskuuta 2004)

Arvoisan parlamentin jäsenen esiin tuoma kysymys ei liity pelkästään EU:n laajentumiseen. Jo vuonna 1997 vahvistaessaan alueellisia valtiontukia koskevia suuntaviivoja (1) komissio otti huomioon tarpeen saada aikaan tasapaino kahden näkökohdan välille: oli otettava huomioon toisaalta yritysten vapaus päättää, minne ja koska sijoittaa nopeasti muuttuvassa ympäristössä, ja toisaalta liikkuvien investointien kannustaminen tukialueille. Tämän vuoksi alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen 4.10 ja 4.14 kohdan mukaan alkuinvestointituen ja työpaikkojen luomiseen myönnettävän tuen myöntämisen ehtona on oltava maksutapaa tai tuensaantia koskevien edellytysten osalta kyseisen investoinnin tai luotujen työpaikkojen säilyttäminen vähintään viiden vuoden ajan. Tämä edellytys on kaikissa komission hyväksymissä alueellisissa tukiohjelmissa, ja sitä on noudatettava.

(1) EYVL C 74, 10.3.1998.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/773

(2004/C 84 E/0870)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0331/04

esittäjä(t): Miet Smet (PPE-DE) komissiolle

(10. helmikuuta 2004)

Aihe: Sosiaalipolitiikan alueellisen koordinointikeskuksen perustaminen Balkanille

Komissio ilmoitti jo jonkin aika sitten, että Balkanille perustetaan sosiaalipolitiikan alueellinen koordinointikeskus. Keskus oli tarkoitus perustaa keväällä 2004.

Missä vaiheessa Kaakkois-Euroopan maiden sosiaalipolitiikkaa koordinoivan keskuksen perustaminen on tällä hetkellä?

— Kuinka pitkälle on päästy koordinointikeskuksen perustamiseen tarvittavissa valmistelutöissä?

— Milloin keskuksen toiminta on suunniteltu aloitettavaksi?

— Mihin keskus aiotaan sijoittaa?

— Mitä henkilökuntaa koordinointikeskukseen rekrytoidaan ja kuinka keskuksen toiminta rahoitetaan?

— Mikä on tämän alueellisen koordinointikeskuksen virallinen tehtävä?

— Mitkä tahot osallistuvat koordinointikeskuksen perustamiseen ja toimintaan?

— Millä tavalla alueen valtiot osallistuvat keskuksen perustamiseen ja toimintaan?

Christopher Patteriin komission puolesta antama vastaus

(16. maaliskuuta 2004)

Sosiaalipolitiikan alueellisen koordinointikeskuksen perustaminen on jatkoa Kaakkois-Euroopan vakaussopimuksen sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevassa aloitteessa toteutetulle hankkeelle, jossa vahvistetaan sosiaalista yhteenkuuluvuutta edistämällä Kaakkois-Euroopan kansallisten sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista.

Alueellinen koordinointikeskus rahoitetaan vuoden 2003 Cards-alueohjelmasta (2 miljoonaa euroa kolmen vuoden aikana), ja se perustetaan läheisessä yhteistyössä Euroopan neuvoston kanssa (osarahoitusosuus 200 000 euroa). Hankkeella on muitakin tavoitteita kuin alueellisen koordinointikeskuksen perustaminen (keskuksen sijoituspaikasta ei vielä ole päätetty). Tavoitteena on vaihtaa ja ehdottaa kansallisille viranomaisille erilaisia yhteensovittamisvälineitä sekä vaihtaa EU:n hyviä käytäntöjä rajat ylittävissä asioissa.

Hankkeen toimet keskittyvät kolmelle pääalalle:

— tuki sosiaaliturvauudistusta koskevaan yhteistyöhön

— institutionaalinen tuki ja ammatillinen koulutus sosiaalialalla

— tuki erityisesti sosiaalisia oikeuksia ja kansalaisoikeuksia sekä rajat ylittäviä kysymyksiä (kuten yhdenvertainen kohtelu ja etuuksien siirtäminen) koskevaan sosiaaliseen vuoropuheluun ja tietojenvaihtoon.

Keskuksen perustamista valmistelevaa työtä on tehty syyskuusta 2003 alkaen, ja Cards-hankkeen viitekehyksen määrittely on saatu lähes päätökseen. Komission ja Euroopan neuvoston on vielä sovittava eräistä menettelyjä koskevista yksityiskohdista sekä inhimillisten ja taloudellisten voimavarojen käytöstä. Komissio kuitenkin arvioi, että sopimus allekirjoitetaan pian Euroopan neuvoston kanssa ja että keskus pääsee aloittamaan toimintansa viimeistään vuoden 2004 kesäkuun alussa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/886

(2004/C 84 E/0979)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0819/04

esittäjä(t): Paulo Casaca (PSE) komissiolle

(15. maaliskuuta 2004)

Aihe: Amsterdamin Eurooppa-koulu

Useat Amsterdamin Eurooppa-koulun lasten vanhemmat ja opettajat ovat ilmaisseet syvän huolestuneisuutensa siitä, että Alankomaiden viranomaiset ovat ilmoittaneet leikkaavansa koulun saamaa julkista rahoitusta, mikä ilmeisesti johtuu päätöksestä leikata perusasteen vieraiden kielten opetukseen tarkoitettuja varoja.

Portugalin viranomaisten mukaan koulu, jossa opetetaan hollantia Portugalissa, saa julkista rahoitusta, ja tästä syystä he odottaisivat vastavuoroista kohtelua Alankomaiden taholta ja ovat toistaiseksi kieltäytyneet osoittamasta varoja Alankomaille portugalin opetusta varten.

Koska kotikielen opetus perusasteella on elintärkeää liikkumisen vapauden edistämiseksi ja sitä pyritään toteuttamaan käytännössä ja tuetaan huomattavalla yhteisön rahoituksella Eurooppa-kouluille, tämä asia kiinnostaa varmasti yhteisön toimielimiä.

Eikö komission mielestä olisi asianmukaista antaa sellainen poliittisen strategian sisältävä lainsäädäntöaloite, jossa jäsenvaltioille annetaan tätä asiaa koskevat suuntaviivat, tai jokin toinen aloite, jolla pyritään estämään jäsenvaltioiden velvoitteiden täyttämättä jättäminen ja varmistamaan edellä mainitun kaltaisen opetuksen jatkuminen, koska se on äärimmäisen tärkeää keskinäisen yhteydenpidon ja liikkumisen vapauden edistämiseksi Euroopan unionin alueella?

Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus

(29. huhtikuuta 2004)

Annettujen tietojen perusteella kysymys koskee koulutuksen järjestämistä. EY:n perustamissopimuksen 149 artiklan mukaisesti kuitenkin jäsenvaltiot ovat vastuussa opetuksen sisällöstä ja koulutusjärjestelmän järjestämisestä. Koulutuksen alalla komission tehtävänä on rohkaista jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä sekä tukea ja täydentää jäsenvaltioiden toimintaa.

On kuitenkin mainittava, että neuvosto antoi 25. heinäkuuta 1977 direktiivin 77/486/ETY (1) siirtotyöläisten lasten koulutuksesta. Direktiivillä pyritään edistämään työntekijöiden vapaan liikkuvuuden edellytyksiä parantavia, erityisesti lasten vastaanottamiseen ja koulutukseen liittyviä toimenpiteitä, ja siinä korostetaan, että vastaanottavien jäsenvaltioiden tulisi toteuttaa aiheelliset toimenpiteet yhdessä niiden jäsenvaltioiden kanssa, joista lapset ovat peräisin, edistääkseen lasten äidinkielen ja sen maan kulttuurin opetusta, josta he ovat peräisin. Pyrkimyksenä on erityisesti helpottaa lasten mahdollista sopeutumista uudelleen siihen jäsenvaltioon, josta he ovat peräisin. Komissio ei aio tehdä uutta lainsäädäntöehdotusta.

(1) EYVL L 199, 6.8.1977.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/382

(2004/C 84 E/0444)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0379/04

esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle

(12. helmikuuta 2004)

Aihe: Raskaana olevan naisen irtisanominen

Kansalaisten palvelukeskuksissa (KEP), joiden perustamista ja toimintaa Euroopan unioni rahoittaa, työskentelevät henkilöt on rekrytoitu freelance-sopimuksilla, vaikkei ole mitään epäilystä siitä, etteivätkö nämä sopimukset kätke taakseen vakinaisten ja jatkuvien tarpeiden täyttämiseksi tehtävää palkkatyötä. Tällä tavoin KEP-keskuksissa työskenteleviltä riistetään lomat, erilaiset lisät ym. On myös tapauksia, joissa naisia on irtisanottu KEP-keskuksista raskauden vuoksi.

Korfulla ratkaistaan 10. helmikuuta 2004 oikeudessa Filomila Kontarin tapaus. Hän työskenteli Paxoin KEPissä ja hänet irtisanottiin kahdeksannella raskauskuukaudella, koska lääkärit olivat toistaiseksi, synnytykseen asti, kieltäneet häneltä työnteon raskauteen liittyvien komplikaatioiden vuoksi.

1. Voiko komissio tutkia asiaa ja lausua mielipiteensä siitä, kätkeytyykö yhteisön rahoittamien KEP-keskusten työntekijöiden freelance-sopimusten taakse laittomia palkkatyösopimuksia?

2. Katsooko komissio, että raskaana olevien naisten tapauksessa on rikottu direktiiviä 92/85/ETY (1), joka koskee raskaana olevien ja äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden terveyden parantamista, ja direktiiviä 76/207/ETY (2), joka koskee miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamista mahdollisuuksissa työhön?

Stavros Dimasin komission puolesta antama vastaus

(22. maaliskuuta 2004)

1. Työsuhteen luonteen määrittämiseksi ja varsinkin sen selvittämiseksi, onko kyseessä palkkatyö vai itsenäisen ammatin harjoittaminen, on käännyttävä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten puoleen.

2. Kreikka on komission saamien tietojen mukaan saattanut direktiivit 92/85/ETY ja 76/207/ETY asianmukaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä raskaana olevien työntekijöiden irtisanomissuojan osalta. Komissio ottaa kuitenkin yhteyttä Kreikan viranomaisiin ja pyytää lisätietoja raskaana olevien työntekijöiden asemasta kansallisissa palvelukeskuksissa (KEP). Komissio tiedottaa arvoisalle parlamentin jäsenelle heti, kun lisätiedot ovat käytettävissä.

(1) EYVL L 348, 28.11.1992, s. 1.

(2) EYVL L 39, 14.2.1976, s. 40.
—

Yhteisön tukikehysten 2000—2006 kattaman kauden osalta voimassa oleviin soveltamissäännöksiin kuuluvat seuraavat rakennerahastoja koskevat toimenpiteet: — Ensinnäkin komissio on sisällyttänyt alueellisia valtiontukia koskeviin suuntaviivoihin (1998) määräyksiä, jotka velvoittavat tukea saaneet tahot pitämään yllä tuettuja investointeja viiden vuoden ajan. Komission kilpailun pääosasto katsoo, että suuntaviivojen 4.10 kohdassa asetettu viiden vuoden määräaika lasketaan alkavaksi siitä, kun investointi, johon tukea on myönnetty, on toteutettu, toisin sanoen siitä hetkestä alkaen, jolloin yritys on käyttänyt investointiin tarkoitetut varat. — Toiseksi rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöistä annetussa asetuksessa (1999) säädetään, että rakennerahastojen osallistuminen tuotantotoimintaan tapahtuu sillä edellytyksellä, että toiminnan sijainti ei muutu viiden vuoden aikana tukipäätöksen tekemisestä. — Kolmanneksi komissiolle on tehtävä erillinen hakemus, kun kyse on suuren hankkeen (yli 50 miljoonaa euroa) yhteisrahoittamisesta Euroopan aluekehitysrahastosta. Jäsenvaltioiden on lisäksi täytettävä lomake, jossa kysytään, onko rahoitus vaarassa aiheuttaa toimipaikan vaihdoksen. Komissio ottaa seikan huomioon päättäessään Euroopan aluekehitysrahastosta myönnettävästä tai mahdollisesti evättävästä rahoitusosuudesta (joka voi olla 35 prosenttia tavoitteen 1 alueilla).
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/601

(2004/C 84 E/0676)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0484/04

esittäjä(t): Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) komissiolle

(23. helmikuuta 2004)

Aihe: Maaseudun kehittäminen: epäsuotuisat alueet

Vastattain hyväksytyssä, yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevassa Euroopan parlamentin mietinnössä korostettiin erityisesti epäsuotuisille alueille maksettavien maaseudun kehittämiseen tarkoitettujen tukien lisäämistä. Vaikka lopullisessa päätöksessä huomioidaankin monta Euroopan parlamentin vaatimusta, päätös ei juurikaan paranna epäsuotuisten alueiden tilannetta, sillä tämä ei ollut komission alkuperäisen ehdotuksen tavoite.

Maaseudun kehittämisen pitäisi olla yksi yhteisön koheesiopolitiikan välineistä. Aikooko komissio parantaa epäsuotuisten alueiden saamaa kohtelua rakennerahastojen seuraavaa uudistusta silmällä pitäen?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(1. huhtikuuta 2004)

Epäsuotuisilla alueilla sijaitseville tiloille maksettavien luonnonhaittakorvausten keskimääräistä tasoa korotettiin maatalouspolitiikan uudistuksen yhteydessä. Asianmukaisesti objektiivisin seikoin perustelluissa tapauksissa luonnonhaittakorvausten enimmäismäärää voidaan lisätä vuotuisesta aiemmasta summasta 200 euroa/hehtaari summaan 250 euroa/hehtaari.

Nuorten viljelijöiden investointeihin osoitettua tukea on lisätty epäsuotuisilla maaseutualueilla, sillä tämä väestöryhmä on tärkeässä asemassa maaseutualueiden kehityksen kannalta. Euroopan maatalouden ohjaus-ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1257/1999 (1) 7 artiklan uusien määräysten mukaan tuen kokonaismäärä prosenttiyksikköinä tukikelpoisesta investointimäärästä nousee 55 prosentin enimmäismäärästä 60 prosenttiin. Tätä määräystä voidaan soveltaa enintään viiden vuoden ajan tilanpidon aloittamisesta.

Asetuksen 16 artiklassa tarkoitettua tukea, jota maksetaan luonnonvaraisten lintujen suojelua (2) sekä luontotyyppejä (3) koskevista direktiiveistä johtuvien rajoitusten takia epäsuotuisiksi alueiksi katsottavilla alueilla, voidaan lisätä 500 euroon/hehtaari asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa erityisongelmien huomioon ottamiseksi. Tällainen tuki myönnetään vuosittain asteittain alenevana. Tukea voidaan myöntää enintään viiden vuoden ajaksi siitä päivästä alkaen, jona uusia rajoituksia sisältävä säännös tulee yhteisön lainsäädännön mukaan pakolliseksi.

Kaikkia maaseudun kehittämistoimia, epäsuotuisia alueita koskevat luonnonhaittakorvaukset mukaan luettuina, tutkitaan uudelleen laadittaessa vuoden 2006 jälkeisellä ohjelmakaudella sovellettavaa maaseudun kehittämiseen tarkoitetusta tuesta annettavaa asetusta.

(1) EYVL L 160, 26.6.1999.

(2) Neuvoston direktiivi 79/409/ETY, annettu 2 päivänä huhtikuuta 1979, luonnonvaraisten lintujen suojelusta (EYVL L 103, 25.4.1979).

(3) Neuvoston direktiivi 92/43/ETY, annettu 21 päivänä toukokuuta 1992, luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta (EYVL L 206, 22.7.1992).