FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/44

(2004/C 88 E/0046)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1732/03

esittäjä(t): Freddy Blak (GUE/NGL) komissiolle

(23. toukokuuta 2003)

Aihe: Oluen valmisteverojen syrjivyys Tanskassa

Tanska perii maahantuotavasta oluesta veroa, joka perustuu oluen Plato-arvoon eli oluen ravintoarvoon. Täyteläisyys nostaa alkoholiprosenttia, mutta yhteys ei ole yksiselitteinen, ja se aiheuttaa ongelmia, koska useissa tapauksissa oluita, joiden alkoholiprosentti on sama, verotetaan eri tavalla. Tämä suosii tanskalaista olutta, koska nähtävästi vain tanskalaiset panimot pystyvät valmistamaan olutta, jonka alkoholiprosentti on 4,6 (veroluokka I). Tämän lisäksi Tanskan olutverotuksen perustana on portaittainen järjestelmä, joka vastaa tarkasti tanskalaisia oluenvalmistuksen perinteitä. Tämä merkitsee sitä, että vain tanskalainen olut täyttää alimman veroluokan eli veroluokan I vaatimukset. Kaikki muut (ulkomaiset) oluet ovat automaattisesti korkeammassa veroluokassa, koska ulkomailla oluen valmistusprosessissa käytetään eri määriä sokeria/hiivaa. Tämän vuoksi käytäntönä on, että yhtä vahva tai jopa vähemmän vahva olut määritellään veroluokkaan II kuuluvaksi, mikä on suoraan syrjivä käytäntö. Tämän vuoksi olisi tarkoituksenmukaisempaa, että vero lasketaan Plato-arvon sijasta absoluuttisesta alkoholiprosentista. Mainittu laskentatapa olisi sopivampi myös terveydellisistä syistä.

Aikooko komissio huomauttaa Tanskalle tästä ongelmasta?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(23. heinäkuuta 2003)

Direktiivin 92/83/ETY (1) 3 artiklassa jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus valita, peritäänkö oluesta veroa Plato-asteen vai oluen todellisen alkoholipitoisuuden mukaan. Jäsenvaltiot, joiden vahvistama valmisteveron määrä perustuu kantavierreväkevyyteen (hehtolitraa/Plato-aste), voivat niin ikään jakaa oluen enintään neljä Plato-astetta käsittäviin luokkiin ja soveltaa samansuuruista valmisteveron määrää hehtolitraa (hl) kohti kaikkiin kuhunkin luokkaan kuuluviin oluisiin.

Tämän säännöksen avulla jäsenvaltiot voivat yksinkertaistaa oluen valmisteveron perimistä, kun vero lasketaan kantavierreväkevyyden (hl/Plato-aste) mukaan. Kolme jäsenvaltiota (mm. Tanska) hyödyntää mahdollisuutta luokitella oluet kantavierreväkevyyden mukaan, ja kaikissa näistä 11 Plato-astetta on kahden luokan välinen raja. Huomattakoon, että vaikka näissä jäsenvaltioissa kuhunkin luokkaan sovellettavat valmisteveromäärät vaihtelevat, eri luokkiin kuuluvien oluiden verotus kantavierreväkevyyden mukaan on keskimäärin yhdenmukainen. Lisäksi samaa veron määrää (joka ilmaistaan hehtolitraa kohti kussakin kantavierreväkevyyden mukaan määritellyssä luokassa) sovelletaan niin Tanskassa valmistettuihin kuin Tanskaan tuotuihin oluisiin.

Harmonoidussa alkoholiverotusjärjestelmässä — jonka pohjana ovat jäsenvaltioissa jo ennen vuotta 1992 käytössä olleet järjestelmät — alkoholijuoman verottaminen alkoholipitoisuuden perusteella on itse asiassa poikkeus, ja sitä sovelletaan ainoastaan tislattuihin alkoholijuomiin ja vaihtoehtoisena verotusmuotona olueen. Kaikkia muita tuotteita (viiniä, siideriä, välituotteita kuten aperitiiveja yms.) verotetaan pelkästään volyymin perusteella.

Vastauksena arvoisan parlamentin jäsenen väittämään, että oluen vero olisi tarkoituksenmukaisempaa laskea alkoholipitoisuuden mukaan, komissio toteaa, etteivät jäsenvaltiot eikä panimoteollisuus ole tähän mennessä vaatineet EU:ssa nykyisin sovellettavan oluen verotusjärjestelmän muuttamista.

Näin ollen komissio ei pidä tarpeellisena ottaa asiaa esille Tanskan hallituksen kanssa.

(1) Neuvoston direktiivi 92/83/ETY, annettu 19 päivänä lokakuuta 1992, alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta, EYVL L 316, 31.10.1992.