KIRJALLINEN KYSYMYS E-2338/99

esittäjä(t): Ioannis Marínos (PPE-DE) komissiolle

(13. joulukuuta 1999)

Aihe: Pääoman vapaa liikkuvuus terveydenhoitoalalla

Siirryttäessä uudelle vuosisadalle terveydenhoitopalvelujen tarjoamisen merkitys korostuu. Tiedossani on, että EU:lla ei tällä hetkellä ole yhteistä terveyspolitiikkaa, mutta vaikeuksista huolimatta yhteinen terveyspolitiikka kuitenkin toteutuu tulevaisuudessa.

Pyydän komissiolta vastauksia seuraaviin kysymyksiin:

- Voidaanko terveydenhoitopalvelujen tarjoamiseen liittyvää pääoman vapaata liikkuvuutta jollakin tavoin rajoittaa? Voiko yksittäinen jäsenvaltio asettaa terveydenhoito-ohjelmia koskevia määrällisiä rajoituksia tai vaikuttaa omien mieltymystensä mukaan hoitolaitosten varustukseen tai minkä tahansa EU:n jäsenvaltion kansalaisten mahdollisuuksiin toimia terveydenhoitoalalla?

- Koskeeko pääoman ja henkilöiden vapaa liikkuvuus myös voittoa tavoittelemattomia kansalaisjärjestöjä, kuten uskonnollisia järjestöjä? Voiko mitä tahansa uskonnollista suuntausta noudattava järjestö perustaa klinikan mihin tahansa jäsenvaltioon?

Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(2. helmikuuta 2000)

Arvoisan parlamentin jäsenen kysymys koskee sisämarkkinoiden eri vapauksia, joita ovat pääoman vapaa liikkuvuus (EY:n perustamissopimuksen 56 artikla) (entinen 73B artikla), sijoittautumisoikeus (43 artikla) (entinen 52 artikla), palveluiden vapaa liikkuvuus (49 artikla) (entinen 59 artikla) ja työvoiman vapaa liikkuvuus (39 artikla) (entinen 48 artikla).

Terveydenhoitopalvelujen alalla pääoman vapaa liikkuvuus on EY:n perustamissopimuksen mukainen vapaus, joka koskee pääasiassa alalla toimiviin yrityksiin tehtäviä erilaisia sijoituksia (esim. suoria ja portfoliosijoituksia). Vaikka joitakin syrjiviä toimenpiteitä voitaisiinkin toteuttaa edellä mainittuihin sijoituksiin nähden EY:n perustamissopimuksessa vahvistettujen poikkeusten (kuten yleisen järjestyksen tai turvallisuuden taikka kansanterveyden) perusteella, toimenpiteiden yhteensopivuus perustamissopimuksen määräysten kanssa voitaisiin arvioida vasta niiden perinpohjaisen analyysin perusteella. Myös syrjimättömät toimenpiteet voivat rajoittaa sijoittamista terveydenhoitoalalla toimiviin yrityksiin, jos ne täyttävät seuraavat neljä perusehtoa. Toimenpiteet on toteutettava syrjimättömällä tavalla, ne on perusteltava pakottavilla yleisen edun mukaisilla vaatimuksilla, niiden on oltava sopivia tavoitteen saavuttamisen varmistamiseksi, eivätkä ne saa ylittää sitä, mikä on välttämätöntä tavoitteen saavuttamiseksi. Tällaisten toimenpiteiden yhteensopivuus voidaan todellakin arvioida vasta niiden yksityiskohtaisen tarkastelun perusteella.

Edellä mainitut säännökset ja periaatteet koskevat yhtä lailla voittoa tavoittelemattomia kansalaisjärjestöjä, kuten uskonnollisia järjestöjä. Myös uskonnolliset järjestöt hyötyvät EY:n perustamissopimukseen kirjatusta pääoman vapaasta liikkuvuudesta, mutta vain, jos tätä vapautta eivät rajoita sellaiset kansalliset toimenpiteet, joiden perusteena on edellä mainittu yleinen järjestys tai turvallisuus, kansanterveys tai yleisemmin sanottuna yleinen etu.

Sijoittautumisoikeuden ja palveluiden vapaan liikkuvuuden osalta jäsenvaltioilla on oikeus säilyttää rajoituksia kansallisissa säännöissään edellyttäen, että kansalliset toimenpiteet voidaan perustella syin, jotka on mainittu EY:n perustamissopimuksen 46 artiklassa (entinen 56 artikla) (yleinen järjestys tai turvallisuus sekä kansanterveys), tai ensisijaisin yleiseen etuun liittyvin syin, ja että toimenpiteet ovat oikeassa suhteessa tavoitteeseen, johon jäsenvaltiot asiassa pyrkivät. Sijoittautumisoikeus myönnetään kaikille voittoa tavoitteleville taloudellisille toimijoille, jotka ovat sijoittautuneet Euroopan unioniin ja jotka haluavat sijoittautua toiseen jäsenvaltioon. Palvelujen tarjoamisen vapaus koskee sekä talouden toimijoita, jotka ovat

sijoittautuneet johonkin jäsenvaltioon ja haluavat tarjota palveluja rajojen yli ilman sijoittautumisvelvoitetta, että palvelujen vastaanottajia (esim. terveydenhoitopalveluja vastaanottavia potilaita).

Jäsenvaltioiden vaatimukset siitä, että sairaaloiden olisi oltava voittoa tavoittelemattomia, ovat yhteensopivia EY:n perustamissopimuksen kanssa. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin vahvisti tämän EY:n perustamissopimuksen 48 artiklan 2 kohtaan (entinen 58 artikla) jo kirjatun periaatteen asiassa Sodemare (asia C-70/95, tuomio 17.6.1997, Kok. 1997 s. I-3395). Muita rajoituksia on tarkasteltava tuomioistuimen asiassa Kohll (C-158/96, tuomio 28.4.1998, Kok. 1998 s. I-1931) vahvistaman oikeuskäytännön valossa. Siinä viitataan kansanterveydellisiin näkökohtiin ja erityisesti tarpeeseen ylläpitää kaikille avoimia tasapainoisia lääkintä- ja sairaalapalveluja sekä erityiseen ensisijaiseen yleiseen etuun, joka liittyy tarpeeseen välttää asianomaisten sosiaaliturvajärjestelmien taloudellisen elinkelpoisuuden horjuttamista vakavasti. Määrällisten rajoitusten tai omien mieltymysten on oltava yhteensopivia näiden vaatimusten kanssa. Ne eivät missään tapauksessa saa johtaa, oikeudellisesti tai tosiasiallisesti, Euroopan unionin kansalaisten väliseen syrjintään.

Mitä tulee Euroopan unionin kansalaisten mahdollisuuteen harjoittaa taloudellista toimintaa terveydenhoitoalalla EY:n perustamissopimuksen 39 artiklan (entinen 48 artikla) nojalla, kukin jäsenvaltio asettaa itse työnteon ehdot. Kansallisten sääntöjen on kuitenkin oltava yhteensopivat yhteisön lainsäädännön kanssa, erityisesti ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä annettujen neuvoston direktiivien 89/48/ETY(1) ja 92/51/ETY(2) sekä yleissairaanhoidosta vastaavien sairaanhoitajien, hammaslääkärin, kätilön, farmasian alan ja lääkäreiden tutkintotodistusten vastavuoroisesta tunnustamisesta annettujen neuvoston direktiivien 77/452/ETY(3), 78/686/ETY(4), 80/154/ETY(5), 85/433/ETY(6) ja 93/16/ETY(7) kanssa.

(1) EYVL L 19, 24.1.1989.

(2) EYVL L 209, 24.7.1992.

(3) EYVL L 176, 15.7.1977.

(4) EYVL L 233, 24.8.1978.

(5) EYVL L 33, 11.2.1980.

(6) EYVL L 253, 24.9.1985.

(7) EYVL L 165, 7.7.1993.