KIRJALLINEN KYSYMYS E-1051/00

esittäjä(t): Brigitte Langenhagen (PPE-DE) komissiolle

(4. huhtikuuta 2000)

Aihe: EU:n asetuksen N:o 850/98 mukaiset eri kampelalajien vähimmäiskoot

Uuden EU:n asetuksen N:o 850/98(1) liite XII ei sisällä eri kampelalajien (kampela, piikkikampela, silokampela, pikkupääkampela, mustaeväkampela ja hietakampela) vähimmäiskokoja, toisin kuin asetuksen aiempi versio. Voiko komissio tästä syystä vastata seuraaviin kysymyksiin:

1. Jäivätkö kampelalajien vähimmäiskoot vahingossa vaille huomiota vai poistettiinko ne asetuksesta tarkoituksella?

2. Jos kampelalajien vähimmäiskoot poistettiin asetuksesta tarkoituksella, miksi komissio päätyi tähän ratkaisuun?

3. Onko komissio sitä mieltä, että kullekin kulutushyödykkeeksi tarkoitetulle kalalajille on määriteltävä vähimmäiskoko, jotta laji voi kutea edes kerran ja jotta sen kanta voidaan turvata?

4. Onko komissio tietoinen, että alimittaisia kaloja ei voida myydä, koska niissä on vain vähän lihaa?

5. Onko komissio tästä syystä sitä mieltä, että punakampelan vähimmäiskoko ei saisi alittaa 25 cm:ä, jotta se voidaan vielä luokitella kulutushyödykkeeksi?

(1) EYVL L 318, 27.11.1998, s. 63.

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(31. toukokuuta 2000)

Poisto tehtiin tarkoituksella ja jäsenvaltiot hyväksyivät sen neuvotteluissa, jotka johtivat Koillis-Atlantin teknisen toimenpidepaketin tarkistukseen kalavarojen säilyttämisestä nuorten meren eliöiden suojelemiseksi toteutettavien teknisten toimenpiteiden avulla 30. maaliskuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 850/98 mukaisesti.

Komission tärkein tavoite teknisen toimenpidepaketin tarkistamisessa oli lisätä mahdollisuuksien mukaan kalastusvälineiden valikoivuutta yhteisön kalavesien tärkeimmissä kalalajeissa. Harvoja poikkeuksia lukuun ottamassa neuvoston asetuksen (EY) N:o 850/98 liitteessä XII tarkoitetut kalalajit ovat niitä, joita kalastetaan eniten. Komissio yritti jälleen mahdollisuuksien mukaan vahvistaa aluksesta purettavan kalan vähimmäiskoot suhteessa näiden lajien pyynnissä käytettyjen kalastusvälineiden valikoivuuteen.

Parlamentin jäsenen luettelemat kampelalajit eivät ole yleisimpiä lajeja. Näiden lajien yksilöitä jää kalastusvälineisiin, joita käytetään ensisijaisesti yleisten lajien pyyntiin. Kaikki pyydykseen jääneet ja sen jälkeen mereen lasketut kalat, myös parlamentin jäsenen luettelemat, ovat joko kuolleita tai kuolemaisillaan. Mereen laskemisella on vähän tai ei lainkaan vaikutusta kalavarojen säilymiseen.

Jotta kullekin lajille voitaisiin määrittää sellaiset maihin tuotavan kalan vähimmäiskoot, että niiden yksilöt voivat kutea ainakin kerran, olisi hyväksyttävä hyvin suuret silmäkoot. Vain siten voitaisiin taata, ettei minkään lajin yksilöitä pyydetä eikä tapeta, ennen kuin ne kypsyvät kutuikään. Parlamentin jäsenen ehdottamien edellytysten luominen esimerkiksi kampelalle vaatisi yli 130 millimetrin silmäkokoa. Valitettavasti tämän kokoisiin verkkoihin jäisi vain vähän merianturoita. Kampelaa pyydetään hyvin usein yhdessä merianturan kanssa, jonka pyynnissä optimaalinen silmäkoko on 80 millimetriä. Jos jälkimmäistä silmäkokoa käytetään kampelan ja merianturan sekakalastuksessa, saataisiin 17 senttimetrin pituisia ja sitä suurempia kampeloita. Kampela on kutuikään ehtiessään reilusti yli 17 senttimetrin pituinen. Tähän ongelmaan ei ole tyydyttävää ratkaisua, kuten ei moniin muihinkaan samankaltaisiin sekakalastuksen ongelmiin.

Alimittaisia kaloja ei pitäisi tuoda maihin, vaan ne olisi laskettava mereen, koska ne ovat pienempiä kuin neuvoston asetuksessa (EY) N:o 850/98 säädetään. Jos vähimmäiskokoa ei ole määritelty, kaikki kalat saa tuoda maihin, mutta se ei ole pakollista. Jos pienille kaloille ei ole markkinoita, kalastajat saavat heittää ne pois. Jos markkinoita löytyy, ne olisi parempi tuoda maihin ja myydä kuin heittää takaisin mereen kuolleina tai kuolemaisillaan.

Kalastettaessa merianturaa 80 millimetrin silmäkoolla pyydykseen jää myös paljon kampeloita. Näissä olosuhteissa vähintään 17 senttimetrin kampelat otetaan alukseen. Tämä oli perusteena komission alkuperäisessä ehdotuksessa, jossa kampelalle esitettiin 17 senttimetrin vähimmäiskokoa. Lopulta päästiin sopimukseen 22 senttimetrin vähimmäiskoosta. Jos nyt vahvistetaan 25 senttimetrin vähimmäiskoko, kaikki 1724 senttimetrin pituiset kampelat olisi laskettava mereen, kuolleina tai kuolemaisillaan. Tällä olisi vain vähän tai ei lainkaan vaikutusta kampelavarojen säilyttämiseen.

On myös tähdennettävä, ettei kalaa luokitella pelkästään kulutushyödykkeeksi. Joitakin silliin liittyviä poikkeustapauksia lukuun ottamatta maihin tuotua kalaa saa käyttää mihin tahansa tarkoitukseen.