KIRJALLINEN KYSYMYS P-1986/00 esittäjä(t): Giovanni Pittella (PSE) komissiolle. Sokerin uusi markkinointivuosi ja sokerijuurikkaiden perushintojen säätäminen sekä Etelä-Italian alueille aiheutuvat seuraukset.



Virallinen lehti nro 081 E , 13/03/2001 s. 0126 - 0127



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1986/00 esittäjä(t): Giovanni Pittella (PSE) komissiolle (8. kesäkuuta 2000) Aihe: Sokerin uusi markkinointivuosi ja sokerijuurikkaiden perushintojen säätäminen sekä Etelä-Italian alueille aiheutuvat seuraukset Asetuksen 2038/99(1) perusteella komission pitäisi esittää kesän aikana ehdotus sokerin tavoitehintojen ja juurikkaiden perushinnan säätämiseksi markkinointivuotta 20012002 varten. Asetuksessa säädetään sokerijuurikkaiden hintatukien vähentämisestä asteittain. Jos aiottua tukitoimien vähentämistä sovelletaan, nykyinen juurikkaiden hinta, 10 400 liiraa sataa kilogrammaa kohti, joka on jo alennettu 16 % aikaisempiin markkinointivuosiin nähden, laskee 8 500 liiraan sataa kilogrammaa kohti. Tämä aiheuttaisi vääjäämättä kriisin juurikkaiden viljelyn alalla ja erittäin vakavia seurauksia neljälle Etelä-Italiassa toimivalle sokeritehtaalle ja siten myös eteläisten alueiden työllisyystilanteelle. Onko komissio tietoinen vakavista taloudellisista ja sosiaalisista seurauksista, joita sen päätöksen soveltaminen aiheuttaisi Etelä-Italiassa sokerijuurikkaan viljelylle ja sokerintuotannolle? Ottaako komissio asianmukaisesti huomioon asetukseen sisältyvät ohjeet, joissa taataan hitaampi eteneminen hintojen alentamisessa Etelä-Italian alueiden kohdalla? Olisiko komissio valmis arvioimaan, voisiko se ottaa käyttöön tukitoimenpiteitä, joiden avulla katettaisiin suuremmat viljelykustannukset ja epäsuotuisten alueiden viljelijöiden pienempi tuottavuus? Eikö komissio katso, että olisi paikallaan tarkistaa kiintiöiden myöntämisjärjestelmää Italian kohdalla siten, että kiintiö B muutettaisiin ja että kiintiötä A samalla lisättäisiin köyhien alueiden tuottajille lankeavien epäoikeudenmukaisten rangaistusmaksujen rajoittamiseksi? Katsooko komissio, että olisi mahdollista säilyttää hintataso edes nykyisellään ja välttää siten erittäin vakavan kriisin syntyminen? (1) EYVL L 252, 25.9.1999, s. 1. Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (12. heinäkuuta 2000) Selvyyden vuoksi on syytä tähdentää, että sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 13 päivänä syyskuuta 1999 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2038/1999, joka pannaan täytäntöön lähiaikoina, ei vahvisteta sokerijuurikkaiden tavoitehintaa ja perushintaa markkinointivuotta 2001/2002 varten eikä etenkään Italiassa sovellettavia ja 30. kesäkuuta 2001 asti voimassa olevia kansallisia tukijärjestelmiä. Sen sijaan olisi uudistettava tietyt kiintiöjärjestelmät ja tuontia koskevat etuusjärjestelmät. Komissio on siis tietoinen tilanteen vaikeudesta etenkin sokerijuurikkaiden viljelyn osalta Etelä-Italiassa. Komissio haluaa tasapuolisuuden varmistamiseksi esittää kaksi huomautusta, jotka liittyvät parlamentin jäsenen mainitsemaan sokerijuurikkaan 16 prosentin suuruiseen hinnanalennuksen. Komissio ei aseta väitettä kyseenalaiseksi, vaan toteaa, että merkittävä osa (noin kuusi prosenttia) kyseisestä 16 prosentin alennuksesta johtuu siitä, että Italian sokerintuotanto on ollut riittävää jo markkinointivuodesta 1998/1999 lähtien. Tämän vuoksi neuvoston oli vahvistettava sokerialan perusasetuksen mukaisesti sokerialan muut kuin aluekohtaiset hinnat Italiassa. Lisäksi on totta, että alennuksen toinen puoli (jäljelle jäävät noin 10 prosenttia) johtuu sokerialan perusasetuksen 53 artiklan mukaisesti hyväksyttyjen kansallisten tukien osuuden asteittaisesta supistamisesta. Kyseisessä artiklassa säädetään, että näitä tukia sovelletaan ensimmäisen kerran Italiassa markkinointivuonna 2000/2001. On kuitenkin huomattava, että nämä tilapäisiksi kutsutut kansalliset tuet, joista päätettiin ensimmäisen kerran ajanjaksoksi 1968/19691974/1975, ovat olleet voimassa jo 32 vuotta. Tämän vuoksi neuvosto katsoi, että kyseinen poikkeusajanjakso oli ollut riittävän pitkä sokerialan välttämättömän rakenneuudistuksen loppuunsaattamiseen. Neuvoston toi näkemyksensä selkeästi esiin asiaankuuluville osapuolille tehdessään joulukuussa 1997 päätöksen nimenomaan kansallisten tukien lopettamisesta asetuksella (EY) N:o 2613/97. Jos sokerijuurikas- ja sokerialan välttämätöntä rakenneuudistusta ei ole onnistuttu toteuttamaan Etelä-Italiassa kuluneiden 32 vuoden aikana, komissio voi ainoastaan esittää pahoittelunsa. Edellä mainittujen syiden vuoksi komissio ei voi vastata myönteisesti niihin parlamentin jäsenen esittämiin kysymyksiin, jotka liittyvät täydentäviin tukitoimenpiteisiin tai nykyisen hintatason säilyttämiseen Etelä-Italian osalta.