KIRJALLINEN KYSYMYS E-2907/01

esittäjä(t): Guido Bodrato (PPE-DE) ja Thierry Cornillet (PPE-DE) komissiolle

(22. lokakuuta 2001)

Aihe: Alppien yli kulkeva LyonTorino-yhteys

Joulukuussa 1994 Essenissä pidetyssä valtionpäämiesten huippukokouksessa päätettiin eurooppalaisesta ohjelmasta, joka koskee 14 ensisijaista infrastruktuurihanketta. Yksi näistä on Lyonin ja Torinon välinen Alppien yli kulkeva rautatielinja, joka on osa Lyonin, Torinon ja Triesten yhteyttä. Samassa huippukokouksessa sovittiin kyseisen yhteyden käyttöönotosta todennäköisesti vuonna 2010. Lukuisten toimien ja tutkimusten sekä Euroopan unionin jatkuvan tuen avulla Italian ja Ranskan valtiot kykenivät tekemään selkeän ja peruuttamattoman päätöksen tämän uuden tavara- ja henkilöliikenteelle tarkoitetun junayhteyden toteutuksesta. Päätös on edustajakokouksemme poliittisten näkemysten mukainen ja sai siten myönteisen vastaanoton. Hallitustenvälisen komitean laatima ja huippukokouksen jälkeen jaettu raportti sekä 29. tammikuuta 2001 allekirjoitetut viralliset asiakirjat sisältävät kuitenkin yhä epäselviä näkökohtia, jotka olisi selvitettävä mahdollisimman pian.

Ensimmäinen näkökohta koskee rakennustöiden toteutusajankohtaa. On syytä pitää mielessä Essenissä asetettu aikaraja ja pyrittävä pääsemään mahdollisimman lähelle sitä. Kaikki tähän mennessä toteutetut tutkimukset ovat osoittaneet, että olemassaoleva yhteys on jo maksimaalisessa käytössä, ja niiden mukaan vuosi 2015 olisi jo liian kaukana ajatellen hankkeen tasapainottavaa vaikutusta Alppien liikenteen jakautumiseen eri liikennemuotojen välillä. Edellä mainittuihin asiakirjoihin liittyy vielä joitakin epäselvyyksiä, jotka koskevat toisaalta rakennustöiden päättymisajankohtaa ja toisaalta tutkimusohjelmaa, jonka aikaperspektiivi ylittää selvästi vuoden 2015. Tätä ei voida missään tapauksessa hyväksyä, sillä tutkimuksiin on uhrattu jo 10 vuotta, ja Euroopan unioni on nimenomaan korostanut, että Alppien läpi kulkevaa liikennettä koskeva ongelma on ratkaistava kiireesti.

Lisäksi Italian ja Ranskan hallitus ovat lykänneet vuoteen 2006 päätöksen siitä, toteutetaanko kyseinen yhteys yhdellä kertaa tai kahdessa vaiheessa (ensin yksi tunneli ja sen jälkeen toinen), vaikka jo toteutetut tutkimukset ovat selvästi osoittaneet, että toteutus yhdellä kertaa on kannattavampi, turvallisempi ja alppilaaksojen kannalta ympäristöystävällisempi ratkaisu.

Kyseisissä asiakirjoissa ei myöskään millään tavoin viitata rahoitusta koskeviin tutkimuksiin, joissa tarkastellaan julkisen ja yksityisen sektorin yhteisrahoitusta. Tästä syystä asiakirjat eivät ole ministerineuvoston ja Euroopan parlamentin kesäkuussa 1999 hyväksymän uuden rahoitusta koskevan asetuksen (asetus 1655/1999(1)) mukaisia. Kyseessä on vakava puute, joka osoittaa, että hankkeesta vastuussa olevat eivät ymmärrä eurooppalaisten pyrkimysten taustalla olevia perusnäkökohtia. Jos asian ymmärtämiseen liittyvät vaikeudet jatkuvat, ja jos asianmukaisia asiakirjoja ei oteta huomioon, yhteisön tukien täysimääräinen myöntäminen saattaa kyseenalaistua.

Euroopan unionilla ja sen organisaatioilla on luonnollisesti merkittävä tehtävä tämän tärkeän hankkeen toteutuksessa rahoitusta ja tavoitteiden noudattamista ajatellen. Voiko komissio näin ollen kertoa, mitä mieltä se on näistä kolmesta näkökohdasta, jotka ovat perustavanlaatuisia tämän Euroopan rakentamiseen liittyvän merkittävän hankkeen onnistumisen kannalta?

(1) EYVL L 197, 29.7.1999, s. 1.

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(3. joulukuuta 2001)

Alppien yli kulkeva Lyonin, Torinon, Milanon, Venetsian ja Triesten välinen yhteys on yhteisön kannalta merkittävä ja liikennemuotojen välistä tasapainoa etenkin Alppien kaltaisella haavoittumiselle alttiilla alueella edistävän politiikan mukainen liikenneyhteys. Komissio on jo pitkään ajanut tätä politiikkaa, joka on keskeisiä käsitteitä syyskuussa 2001 julkaistussa valkoisessa kirjassa(1) (Eurooppalainen liikennepolitiikka vuoteen 2010: valintojen aika). Gothardin tietunnelissa äskettäin alle kolme vuotta Mont Blancin tunnelissa sattuneen vastaavan onnettomuuden jälkeen tapahtunut onnettomuus on vakava muistutus siitä, että raideliikenteen kehittämistä suosivia toimenpiteitä olisi toteutettava pikaisesti.

Alppien yli kulkevien ratojen nykyinen kapasiteetti ei riitä henkilöiden ja tavaroiden liikkuvuuden kasvaviin tarpeisiin seuraaviksi vuosikymmeniksi tehtyjen ennusteiden mukaan eivätkä ole muutenkaan siihen soveliaita. Komissio on samaa mieltä arvoisien parlamentin jäsenten kanssa siitä, että Essenin Eurooppa-neuvoston joulukuussa 1994 hyväksymät suuret hankkeet, jotka koskevat Alppien yli kulkevia liikennereittejä, olisivat ensi sijalla. Yksi Essenissä hyväksytyistä hankkeista on LyonTorinoMilanoVenetsiaTrieste-yhteyden suurnopeusratoja ja yhdistettyjä kuljetuksia koskeva hanke. Hankkeet on sisällytetty myös yhteisön suuntaviivoista Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittämiseksi 23 päivänä heinäkuuta 1996 tehtyyn Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseen N:o 1692/96/EY(2).

Kyseinen hanke täyttää kaksi yleistä perusvaatimusta. Hankkeen toteutuminen vastaa Pohjois-Italian ja itäisen Ranskan alueiden taloudellisen kehityksen tarpeita. Lisäksi uusi raideyhteys on unionin laajentumisen kannalta merkittävä asia; se muodostaa tärkeän liikenneyhteyden unionin läntisten ja itäisien alueiden välillä.

Torinossa järjestetyn Italian ja Ranskan välisen neuvottelun jälkeen komissio ilmaisi kyseisten jäsenvaltioiden liikenneministereille lähetetyissä kirjeissä tyytyväisyytensä edellä mainitun hankkeen käynnistämisestä; samalla se ilmaisi myös huolensa hankkeen toteutusaikataulusta vuoteen 2015 mennessä ja hankkeeseen edelleenkin liittyvistä epävarmuustekijöistä. Ranskan ja Italian hallitusten välillä äskettäin käydyt neuvottelut ovat kuitenkin osaltaan lieventäneet huolestuneisuutta, koska ministerit ovat sopineet, että hanke saatettaisiin päätökseen viimeistään vuonna 2012(3).

On valitettavaa, että hanketta ei edellä mainituista syistä todennäköisesti saada päätökseen tämän vuosikymmenen loppuun mennessä. Ottaen huomioon toteutusvaikeudet ja nykyinen tilanne tavoitevuosi 2012 on kuitenkin aiempia ennusteita myönteisempi.

Komissio on myös samaa mieltä arvoisien parlamentin jäsenten kanssa siitä, että hankkeen teknisestä toteutuksesta on välttämätöntä päättää mahdollisimman pian, jotta hanke pysyy uudessa toteutusaikataulussa. Hankkeen on ehdottomasti täytettävä tämä valmistumista koskeva ehto, jotta sille voidaan myöntää lisää yhteisön taloudellista tukea tulevien vuosien aikana. Komissio on useaan otteeseen ilmaissut Italian ja Ranskan edustajille toiveensa kahden tunnelin yhtäaikaisesta ja pikaisesta rakentamisesta hallitusten ja valtion päämiesten Essenin huippukokouksessa vahvistamien Christophersenin ryhmän ehdotusten mukaisesti. Tunnelien rakentaminen kahdessa vaiheessa vähentäisi merkittävästi hankkeen kiinnostavuutta ja sisältäisi alppilaaksojen asukkaille aiheutuvien pitkäaikaisten ympäristöhaittojen lisäksi myös reittiliikenteeseen liittyviä riskejä.

Rahoituksen osalta yhteisö on jo nyt osallistunut 62 miljoonalla eurolla hankkeen Montmelianin ja Bussolenon väliseen kansainväliseen osuuteen liittyvän selvityksen rahoittamiseen. Komission 19. syyskuuta 2001 hyväksymästä vuodet 20012006 kattavasta Euroopan laajuisen verkon rahoitusta koskevasta ohjeellisesta monivuotisesta ohjelmasta myönnettiin 100 miljoonan euron suuruinen lisätuki kartoitustunneleita koskeviin selvityksiin ja niiden rakentamiseen. Rahoitustukea myönnetään lisää vasta sillä ehdolla, että hanketta koskevat ratkaisemattomat kysymykset selvitetään.

Komissio on valmis harkitsemaan myös muita ratkaisuvaihtoehtoja, etenkin julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuushankkeen hyödyntämistä, hankkeen huomattavan rahoitustarpeen tyydyttämiseksi. Tähän liittyen komissio on antanut 2. lokakuuta 2001 ehdotuksen yhteisön rahoitustuen myöntämistä koskevien sääntöjen muuttamisesta(4), mikä mahdollistaa myönnettävän tuen enimmäismäärän lisäämisen nykyisestä 10 prosentista 20 prosenttiin. Yhteisön hankkeille myöntämän tuen määrän lisäämisen pitäisi helpottaa yksityisen sektorin rahoittajien osallistumista Lyonin, Torinon, Milanon, Venetsian ja Triesten välisen junayhteyden kaltaisten hankkeiden rahoittamiseen.

Komissio on samaa mieltä arvoisien parlamentin jäsenten kanssa uusia rahoitusjärjestelyjä koskevan selvityksen pikaisen toteuttamisen tarpeellisuudesta. Komissio on myös valmis tutkimaan, voisiko tällainen selvitys saada rahoitusta Euroopan laajuiselle liikenneverkolle varatusta talousarviosta. Komissio haluaa myös muistuttaa, että valkoisessa kirjassa määritellään selkeästi liikenteen käyttömaksuja koskevan hinnoittelun uudet periaatteet. Näin saatavilla tuloilla pyritään edistämään uusien infrastruktuurien, etenkin rautateiden, rahoittamista parlamentin esittämän toiveen mukaisesti(5).

(1) KOM(2001) 370 lopullinen.

(2) EYVL L 228, 9.9.1996.

(3) Gayssot'n ja Lunardin välinen tapaaminen 24. heinäkuuta 2001.

(4) Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi Euroopan laajuisten verkkojen alaan liittyvän yhteisön rahoitustuen myöntämistä koskevista yleisistä säännöistä 18 päivänä syyskuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2236/95 muuttamisesta, KOM(2001) 545.

(5) COSTA-mietintö (A5-0345/2000).