FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 33/45

(2004/C 33 E/043)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0515/03

esittäjä(t): Miet Smet (PPE-DE) komissiolle

(24. helmikuuta 2003)

Aihe: Naisten oikeudet Egyptissä

Euroopan unionin ja Egyptin yhteistyö perustuu Euro—Välimeri-alueen kumppanuuteen. Tämä kumppanuus perustuu puolestaan Barcelonan julistukseen, jonka ovat allekirjoittaneet EU:n jäsenvaltiot ja 12 Välimeren alueen kumppanuusvaltiota. Euroopan unioni ja Egypti allekirjoittivat assosiaatiosopimuksen vuonna 2001.

Egyptissä ei kunnioiteta aina naisten oikeuksia huolimatta siitä, että Egypti allekirjoitti Barcelonan julistuksen ja assosiaatiosopimuksen, joissa viitataan ihmisoikeuksiin. Uutistoimisto AFP:n mukaan egyptiläisten naisten sukupuolielimiä silvotaan, ja heitä syrjitään lainsäädännössä esimerkiksi avioeron yhteydessä.

Onko EU jo ilmaissut kantansa näihin vakaviin naisten oikeuksien loukkauksiin? Jos se ei ole, aikooko EU ilmaista kantansa näihin loukkauksiin?

Aiotaanko perustaa mekanismi, jolla naisten oikeuksien kunnioittamista Egyptissä valvotaan ja jolla se tehdään velvoittavaksi? Harkitaanko mahdollisuutta, että EU pidättäytyy yhteistyöstä Egyptin kanssa, mikäli tämä valtio loukkaa jatkuvasti naisten oikeuksia ja yleisesti ihmisoikeuksia? Jos vastaus edellisiin kysymyksiin on kielteinen, aikooko EU tulevaisuudessa harkita näitä mahdollisuuksia?

Jos sekä naisten oikeuksien kunnioittamiseen liittyvästä valvonnasta ja velvoitteista on olemassa säännöt ja jos Egyptin ja EU:n välinen yhteistyösopimus toistaiseksi peruutetaan, ryhdytäänkö tämänkaltaisiin toimiin myös muiden Barcelonan julistuksen allekirjoittaneiden maiden osalta?

Chris Pattenin komission puolesta antama vastaus

(25. maaliskuuta 2003)

Egypti on ratifioinut kaikkinaisen naisten syrjinnän poistamista koskevan yleissopimuksen ja Yhdistyneiden Kansakuntien (YK) yleissopimuksen lapsen oikeuksista. Naisten oikeudet sisältyvät myös ihmisoikeuksien yleismaailmalliseen julistukseen, jossa määritellään demokratian periaatteiden ja perusihmisoikeusten noudattaminen. Ne ovat puolestaan olennainen osa unionin ja Egyptin välistä assosiaatiosopimusta (tämä kesäkuussa 2001 allekirjoitettu sopimus on parhaillaan ratifioitavana).

Naisten sukupuolielinten silpominen on laitonta Egyptissä, ja sen harjoittaminen kaikissa valtion sairaanhoitolaitoksissa ja valtion sairaanhoitohenkilöstön toimesta kiellettiin vuonna 1996 annetulla määräyksellä. Naisten sukupuolielinten silpomisen kannattajat onnistuivat väliaikaisesti kumoamaan kiellon tuomioistuinkäsittelyssä, mutta hallitus onnistui saattamaan sen voimaan uudelleen. Käytäntö, johon lukuisat perheet alistavat tyttölapsensa, on kuitenkin yleinen ja syvästi kulttuuriin juurtunut: 80—90 prosenttia egyptiläisistä kaikkien uskontokuntien, alueiden ja yhteiskuntaluokkien naisista on joutunut sukupuolielinten silpomisen kohteeksi. Asia ei liity pelkästään sukupuolien väliseen tasa-arvoon, vaan se on myös vakava lapsen oikeuksien loukkaus. Egyptin hallitus näyttää edelleen olevan sitoutunut vastustamaan naisten sukupuolielinten silpomista lainsäädännön sekä asennemuutoskoulutuksen, neuvonnan ja kansalaisyhteiskunnan aloitteiden tukemisen kautta tähtäävien toimien avulla — ja monet tärkeät poliittiset ja uskonnolliset merkkihenkilöt ovat liittyneet kampanjaan. Euroopan unioni tukee tätä lähestymistapaa lisääntymisiässä olevien naisten terveydenhuoltoa ja perusterveydenhuoltoa käsittelevissä ohjelmissaan sekä rahoittamalla asiaan liittyviä kansalaisyhteiskunnan aloitteita (yhtä nimenomaan naisten sukupuolielinten silpomisen vastaista kampanjaa ja yhtä naisäänestäjien rekisteröintiä edistävää kampanjaa).

Tilanne avioeron suhteen on selvästi parantunut vuodesta 2000. Naiset voivat nyt lopettaa avioliiton yksipuolisesti, tosin vain, jos he luopuvat oikeudestaan saada taloudellista tukea. Muihin sekä maallisen että islaminuskoisen perhelainsäädännön syrjiviin piirteisiin puututaan vähitellen, mutta niissä on edelleen monia eriarvoisuutta sisältäviä kohtia. Yksi kiistanalaisimmista kysymyksistä on kansalaisuutta koskeva lainsäädäntö, jonka mukaan egyptiläisen äidin ja ei-egyptiläisen isän lapsi ei voi saada Egyptin kansalaisuutta. Tyttöjen luku- ja kirjoitustaito sekä tyttöjen ja nuorten naisten mahdollisuudet päästä jatkokoulutukseen ja terveyspalvelujen piiriin paranevat myös pikkuhiljaa, ja unioni tukee voimakkaasti tätä prosessia nykyisissä perusterveydenhuolto- ja peruskoulutusohjelmissaan sekä suunnitteilla olevissa ammattikoulutusta, alueellista kehitystä ja yhteiskunnallisesti heikoimmassa asemassa olevien väestönosien kanssa työskentelevien kansalaisjärjestöjen tukemista koskevissa ohjelmissaan.

Ihmisoikeuksien ja naisten oikeuksien täytäntöönpano Egyptissä on Egyptin hallituksen, Egyptin parlamentin ja oikeuslaitoksen vastuulla. Komission lähetystö ja jäsenvaltioiden Kairon suurlähetystöt seuraavat kuitenkin järjestelmällisesti yhdessä monien muiden tahojen kanssa Egyptin ihmisoikeustilannetta ja esittävät näkemyksiään tarvittaessa Egyptin viranomaisille asianmukaisten kanavien kautta. Unioni tekee näin säännöllisesti tukiessaan yksittäisiä tapauksia. Se tukee aktiivisesti myös kansalaisoikeuksia puolustavia Egyptin kansalaisyhteiskunnan organisaatioita.

EU—Egypti-assosiaatiosopimuksessa asetetaan kaikkien Välimeren kumppanimaiden kanssa allekirjoitettujen assosiaatiosopimusten tapaan määräyksiä jäsennellystä ja säännöllisestä poliittisesta vuoropuhelusta. Siitä tulee molemmille osapuolille merkittävä uusi foorumi, jossa voidaan keskustella monenlaisista tärkeistä yhteisen edun mukaisista asioista, kuten demokratiasta ja ihmisoikeuksista. Demokratian periaatteiden ja perusihmisoikeuksien kunnioittaminen määritellään nimenomaisesti sopimuksen olennaiseksi osaksi. Assosiaatiosopimukseen sisältyy myös määräyksiä siitä, millaisiin toimiin kummatkin osapuolet voivat ryhtyä, jos sopimusta rikotaan konkreettisesti.