Virallinen lehti nro C 320 , 06/11/1999 s. 0073



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3741/98 esittäjä(t): Encarnación Redondo Jiménez (PPE) komissiolle (11. joulukuuta 1998) Aihe: Otsonikerrosta heikentävä metyylibromidi ja maanviljely Komissio on tehnyt otsonikerrosta heikentäviä aineita koskevan ehdotuksen neuvoston asetukseksi, jossa se aikaistaa Montrealin pöytäkirjassa vuodeksi 2005 määrätyn metyylibromidin käytön lopettamisen määräaikaa päivämäärälle 1. tammikuuta 2001. 1. Onko komissio ottanut huomioon ne taloudelliset menetykset, joita tämä päätös aiheuttaa maanviljelijöille, varsinkin hedelmien ja vihannesten tuottajille? 2. Aikooko se korvata kyseisille tuottajille koituvat tappiot? 3. Tukeeko komissio aloitteita, joilla pyritään löytämään metyylibromidille vaihtoehtoja, ja pitääkö se näitä aloitteita ensisijaisina, kuten sen itse ehdottama määräajan aikaistaminen edellyttäisi? 4. Jos komissio tukee edellä 3 kohdassa tarkoitettuja vaihtoehtoja, milloin sen mukaan voitaisiin odottaa tuloksia, ts. korvata metyylibromidi taatusti vaarattomilla aineilla? 5. Kuinka komissio aikoo valvoa sellaisten kolmansien maiden hedelmä- ja vihannestuotteita, joissa kielto ei tule voimaan ennen vuotta 2005? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardinkomission puolesta antama vastaus (10. helmikuuta 1999) Laatiessaan ehdotusta(1) metyylibromidista luopumiseksi vuonna 2001, komissio otti täysin huomioon ympäristöä koskevat, tekniset ja taloudelliset tekijät. Komissio on tietoinen siitä, että jo nyt on saatavilla teknisesti ja taloudellisesti toteuttamiskelpoisia vaihtoehtoja useimmille metyylibromidin yleisille käyttötarkoituksille yhteisössä. Sellaisiin käyttötarkoituksiin, joihin nämä vaihtoehdot eivät luopumishetkellä sovellu, voidaan soveltaa kriittisiä käyttötarkoituksia koskevaa poikkeusta. Tästä syystä komissio ei usko, että metyylibromidista luopumisesta syntyy kovinkaan suuria taloudellisia vaikeuksia, eikä se näe aihetta korvauksiin. Komissio on tietoinen yhteisössä käynnissä olevista metyylibromidin vaihtoehtoja käsittelevistä erilaisista tutkimushankkeista. Lisäksi toteutetaan merkittäviä hankkeita, joiden tarkoituksena on esitellä maanviljelijöille, miten jo nyt saatavilla olevia vaihtoehtoja voidaan käyttää. Tällaisille hankkeille voidaan myöntää komission rahoitusta useista ohjelmista, kuten Fair-, Meda- ja Life-ohjelmista. Komissio on rahoittanut kahta workshopia (Teneriffassa huhtikuussa 1997 ja Roomassa toukokuussa 1998), joissa tarkasteltiin metyylibromidin vaihtoehtojen soveltuvuutta eteläisten jäsenvaltioiden osalta. Workshopien työn tuloksena saatiin yksityiskohtaista tietoa lukuisista erilaisista Välimeren alueen maanviljelyyn soveltuvista vaihtoehdoista. Näitä olivat sekä kemialliset että muut kuin kemialliset vaihtoehdot, joista monia voidaan pitää harmittomina ja joista suurin osa soveltuu paremmin kestävään maatalouteen kuin erittäin myrkyllisen metyylibromidin käytön jatkaminen. Komissiolla ei ole suunnitelmia valvoa sellaisista kolmansista maista yhteisöön tulevia puutarhatuotteita, joissa metyylibromidia voidaan käyttää pitempään. Kuten edellä mainitusta käy ilmi, komissio ei kuitenkaan hyväksy, että tällaisille tuotteille koituisi minkäänlaista hyötyä siitä, että niiden tuotannossa on käytetty metyylibromidia. Esimerkiksi jotkin Pohjois-Euroopan suurimpien markkinoiden supermarketit ovat jo päättäneet välttää sellaisten hedelmien ja vihannesten ostamista, joiden viljelyssä on käytetty metyylibromidia. Metyylibromidin käytön kieltämisestä voi aiheutua taloudellista vahinkoa sellaisille tuotteille, joiden tuotannossa käytetään metyylibromidia; myös kuluttajat saattavat vastustaa tällaisia tuotteita. Laatutuotteet, joiden viljelyssä ei ole käytetty metyylibromidia, voivat säilyä kilpailukykyisinä. Tästä ovat osoituksena ne maanviljelijät yhteisössä ja muualla, jotka eivät käytä metyylibromidia, mutta joilla on menestyviä puutarhatuoteyrityksiä. (1) EYVL C 286, 15.9.1998.