KIRJALLINEN KYSYMYS E-2510/99 esittäjä(t): María Sornosa Martínez (PSE) komissiolle. Valencian Terra Mitica -huvipuiston tapauksen osoittama riittämättömien vesivarojen kestävää käyttöä koskevan yhteisön lainsäädännön puute.



Virallinen lehti nro 330 E , 21/11/2000 s. 0016 - 0017



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2510/99 esittäjä(t): María Sornosa Martínez (PSE) komissiolle (22. joulukuuta 1999) Aihe: Valencian Terra Mitica -huvipuiston tapauksen osoittama riittämättömien vesivarojen kestävää käyttöä koskevan yhteisön lainsäädännön puute Castellonin Jaume I -yliopiston taloustieteen laitoksen äskettäin julkaisema tutkimus herätti huolta Valencian alueella sijaitsevien Benidormin ja Finestratin kaupunkien asukkaiden keskuudessa, sillä siinä tutkittiin rakenteilla olevan Terra Mítica -teemapuiston veden kysyntää. Teemapuiston vedentarve lähes kaksinkertaistaisi puuttuvan veden määrän vuoteen 2002 mennessä, mikä merkitsisi vaikeata ongelmaa alueelle, joka on kärsinyt jatkuvista kuivuusongelmista. Aluehallituksen tuella rakennettava teemapuisto käyttäisi suurimman osan alueen vedestä uusien rakennusten myötä kasvavien matkailutarpeiden tyydyttämiseen sekä vapaa-ajan keskuksen yhteyteen rakennettavien golfkenttien ylläpitoon ja kasteluun. Tällä hetkellä ei ole lainkaan yhteisön direktiivejä, joissa säädeltäisiin veden liikakäyttöä jäsenvaltioissa, etenkin kuivuudesta kärsivillä alueilla. Kuitenkin Terra Mítican kaltaiset tapaukset osoittavat, että sellaiselle yhteisön lainsäädännölle, jossa asetettaisiin kriteerejä vesivarojen oikealle käytölle kestävän kehityksen mukaisesti, on tarvetta. Komissio esitti vuonna 1997 laatimassaan vesipuitedirektiivissä, josta käytävät neuvottelut ovat edelleen kesken, eräitä toimia tehokkaan ja kestävän vedenkäytön edistämiseksi. Parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä korostettiin ehdotuksen tätä puolta, mutta siitä tullaan vielä neuvottelemaan neuvoston kanssa hyvin todennäköisessä sovittelumenettelyssä. Miten komissio aikoo varmistaa vesivarojen tehokasta ja kestävää käyttöä koskevien toimien hyväksymisen tämän direktiivin puitteissa tilanteessa, jossa veden kysyntä on liiallista? Tietääkö komissio, otettiinko juuri julkistetut vedenpuutetta koskevat tiedot huomioon tutkittaessa Terra Mítica -puiston ympäristövaikutuksia? Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus (22. helmikuuta 2000) Komissio on parlamentin jäsenen kanssa täysin samaa mieltä siitä, ettei yhteisön nykyisellä vesilainsäädännöllä varmisteta kaikkien vesien kestävää hoitoa. Tästä syystä komissio on parlamentin ympäristöasioiden valiokunnan tekemien aloitteiden mukaisesti antanut parlamentille ja neuvostolle ehdotuksen vesipolitiikan kehysdirektiiviksi(1). Parlamentti antoi ehdotuksesta lausuntonsa (ensimmäinen käsittely) helmikuussa 1999(2), ja neuvosto vahvisti yhteisen kannan lokakuussa 1999(3). Ehdotuksen käsittelyn edistymisen perusteella näyttää siltä, että ehdotus hyväksytään lopullisesti yhteispäätösmenettelyn mukaisesti kesällä 2000. Vesipolitiikan kehysdirektiivissä asetetaan pitkälle tähtääviä ympäristötavoitteita, joista yksi on ehkäistä pohjaveden tilan huonontumista, ennallistaa pohjavesimuodostumia ja säilyttää tasapaino vedenoton ja pohjaveden muodostumisen välillä (4 artiklan 1 kohdan b alakohta). Direktiivissä edellytetään vesistöalueisiin perustuvaa vesienhoitoa (vesipiirin hoitosuunnitelmat), jolla varmistetaan sekä pinta- että pohjavesien suojelu (3 artikla). Jäsenvaltiot velvoitetaan direktiivissä huolehtimaan sellaisten oikeudellisesti sitovien toimenpiteiden toteuttamisesta, joilla tämä tavoite saavutetaan. Tällaisia toimenpiteitä ovat makean pintaveden ja pohjaveden oton sekä makean pintaveden patoamisen ennakkovalvonta, mukaan lukien vedenottoa koskeva rekisteri tai rekisterit. Näistä säännöksistä voidaan poiketa ainoastaan sellaisen vedenoton osalta, jolla ei ole merkittävää vaikutusta veden tilaan (11 artiklan 3 kohdan d alakohta). Komissio varmistaa direktiivin antamisen jälkeen sen asianmukaisen siirtämisen osaksi kansallista lainsäädäntöä ja täytäntöönpanon käyttämällä EY:n perustamissopimuksen mukaisia välineitä sekä tiedottamalla asiasta kaikille asianosaisille ja kuulemalla niiden näkemyksiä. Avoimuuden varmistamiseksi direktiivi velvoittaa jäsenvaltiot tiedottamaan kansalaisille ja asianosaisille vesipiirien hoitosuunnitelmien laadinnasta. Parlamentin jäsenen esille ottamaan tapaukseen ei voida soveltaa tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27. kesäkuuta 1985 annettua neuvoston direktiiviä 85/337/ETY(4), koska teemapuistot eivät kuulu kyseisen direktiivin soveltamisalaan. Teemapuistoihin voidaan kuitenkin soveltaa ympäristövaikutusten arviointia koskevaa, direktiivin 85/337/ETY muuttamisesta 3. maaliskuuta 1997 annettua direktiiviä 97/11/EY(5), kun on kyse tapauksista, joissa jäsenvaltio katsoo hankkeella olevan merkittäviä ympäristövaikutuksia. Käsillä olevaan tapaukseen ei voida kuitenkaan soveltaa viimeksi mainittuakaan direktiiviä, koska hanketta koskeva hakemus tehtiin ennen kuin jäsenvaltioiden oli ryhdyttävä soveltamaan kyseistä direktiiviä. Näiden yhteisön vesilainsäädännöstä ja ympäristövaikutusten arvioinnista esitettyjen tosiseikkojen perusteella on todettava, ettei ole olemassa sellaista oikeusperustaa, joka antaisi komissiolle mahdollisuuden puuttua asiaan. (1) EYVL C 184, 17.6.1997; EYVL C 16, 20.1.1998; EYVL C 108, 7.4.1998; EYVL C 342 E, 30.11.1999. (2) EYVL C 150, 28.5.1999. (3) Neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 22.10.1999 (EYVL C 343, 30.11.1999). (4) EYVL L 175, 5.7.1985. (5) EYVL L 73, 14.3.1997.