ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 223 , 17/07/1998 s. 0027



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3860/97 komissiolle esittäjä(t): Kirsi Piha (PPE) (5. joulukuuta 1997) Aihe: Euroopan parlamentin jäsenten matkakorvauskäytäntö Euroopan parlamentti on maineeltaan rapistunut osittain matka- ja kulukorvauksien sekä päivärahojen väärinkäytösten takia. Parlamentaarikkoon, joka jää väärinkäytöksestä kiinni, ei kuitenkaan kohdistu mitään varsinaisia sanktioita, hän joutuu vain maksamaan ylimääräiset takaisin. Onko komissiolla mitään keinoa sisällyttää yhteisön lainsäädäntöön väärinkäytöstä koskevia rangaistuksia? Varsinkin nyt kun Amsterdamin sopimuksen 138 artikla ja sen neljäs kohta antaa oikeudellisen perustan parlamentin jäsenten etuuksien kokonaisvaltaiseen tarkasteluun, komissiokin joutuu asiasta esittämään jonkinlaisen esityksen ministerineuvostolle. Komission jäsenen Marcelino Orejan komission puolesta antama vastaus (14. tammikuuta 1998) Kyseisenlaiset asiat eivät kuulu komission toimivaltaan. Ne ovat parlamentin itsensä päätettävissä.
Virallinen lehti nro C 187 , 16/06/1998 s. 0045



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3716/97 neuvostolle esittäjä(t): Heidi Hautala (V) (19. marraskuuta 1997) Aihe: Lapsikaappaukset Lapsia kaapataan EU:n jäsenmaissa avioeron tai muun välirikon seurauksena toiseen kulttuuriin. Jäsenmaan omien viranomaisten toiminta on vaikeaa varsinkin, jos lapset on kaapattu maahan, jonka oman lainsäädännön mukaan määräysvalta on isällä ja hänen suvullaan. Lapsikaappauksista on vähän tietoa eivätkä EU:n jäsenmaat hyödynnä toistensa kokemuksia lasten saamiseksi takaisin. Seuraako neuvosto lapsikaappauksia? Miten neuvosto seuraa Haagin sopimuksen toteuttamista? Miten arvioidaan lapsen etua, jos osoittautuu, että lapselle on enemmän haittaa kuin hyötyä Haagin sopimuksen noudattamisesta? Vastaus (23. maaliskuuta 1998) 1. Kuten neuvosto on useita kertoja ilmoittanut, se kiinnittää erityisesti huomiota lastensuojeluun liittyviin kysymyksiin. Useita toimenpiteitä on toteutettu lastensuojelun edistämiseksi. Arvoisan parlamentin jäsenen esittämän kysymyksen osalta neuvosto muistuttaa, että kaikki jäsenvaltiot ovat ratifioineet lapsen oikeuksista New Yorkissa 20. marraskuuta 1989 tehdyn Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen. Erityisesti sen 11 artiklassa määrätään, että kaikkien jäsenvaltioiden on ryhdyttävä toimenpiteisiin, joilla torjutaan lasten laitonta siirtämistä ulkomaille ja palauttamatta jättämistä. Tässä suhteessa on aiheellista huomauttaa, että lähes kaikki jäsenvaltiot ovat ratifioineet kansainvälisestä lapsikaappauksesta Haagissa 25. lokakuuta 1980 tehdyn yksityisoikeuden alaa koskevan yleissopimuksen ja että kaikki jäsenvaltiot ovat ratifioineet lasten huoltoa koskevien päätösten tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta ja lasten palauttamisesta Euroopan neuvostossa Luxemburgissa 20. toukokuuta 1980 tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen. Lisäksi kaikki jäsenvaltiot ovat olleet aktiivisesti laatimassa 19. lokakuuta 1996 Haagin konferenssin yhteydessä tehtyä yleissopimusta, joka koskee tuomioistuimen toimivaltaa, sovellettavaa lainsäädäntöä, tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa sekä yhteistyötä vanhempien vastuuta ja lastensuojelutoimenpiteitä koskevissa asioissa ja joka sisältää myös määräyksiä lasten kaappauksia koskevissa asioissa. 2. Neuvoston yksiköt tekevät säännöllisesti tilannekatsauksen voidakseen seurata näiden yleissopimusten ratifioinnin etenemistä jokaisessa jäsenvaltiossa.
Virallinen lehti nro C 196 , 22/06/1998 s. 0104



KIRJALLINEN KYSYMYS E-4224/97 komissiolle esittäjä(t): Cristiana Muscardini (NI) ja Amedeo Amadeo (NI) (21. tammikuuta 1998) Aihe: Geneettiset muutokset Tämän päivän tieteellistä taustaa vasten tarkasteltuna geenitutkimus ja siitä saadut tulokset ovat vuosisatamme hämmästyttävimpiä asioita. Valitettavasti säännösten puuttuminen johtaa tämän tieteellisen kehityksen varomattomaan käyttöön, mikä aiheuttaa vakavia terveydellisiä ja eettisiä ongelmia, joita ei voi enää olla tiedostamatta eikä väheksymättä. Näistä ongelmista päällimmäisenä ovat geneettisten vahinkojen mahdollisuus tulevaisuudessa, joita aiheuttavat yhteisestä kromosomistostaan tietämättömät pariskunnat. He saattaisivat synnyttää lapsia, joilla epäilemättä on geneettisiä epämuodostumia. Tiedustelisin komissiolta seuraavaa: 1. Onko komission mielestä hyödyllistä ja tarpeellista luoda sääntöjä, joilla määrätään siemennesteen luovuttajille tiukat pakolliset terveystarkastukset? 2. Onko komission mielestä lisäksi välttämätöntä määrittää samalla siemennesteellä suoritettujen hedelmöitysten enimmäismäärä verisukulaisuuden riskin rajoittamiseksi? Komission jäsenen Pádraig Flynnin komission puolesta antama vastaus (11. maaliskuuta 1998) Lakien säätäminen kysymyksessä mainitulla alalla kuuluu jäsenvaltioille. Biolääketieteen ja terveyden tutkimusohjelmaan (Biomed) kuuluvien biolääketieteen etiikan tutkimustoimien osana on rahoitettu joitakin seminaareja, joissa on käsitelty sukusolujen lahjoittamiseen liittyviä eettisiä näkökohtia. Tässä yhteydessä on keskusteltu hedelmöitysten lukumäärän rajoittamisesta luovuttajaa kohti. Käytännesääntöjä on luotu sekä kansallisella tasolla tietyissä jäsenvaltioissa että sukusolujen luovuttamista hoitavissa keskuksissa, mutta tämä asiakokonaisuus ei kuulu yhteisön toimivaltaan.
Virallinen lehti nro C 187 , 16/06/1998 s. 0006



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3300/97 komissiolle esittäjä(t): Angela Sierra González (GUE/NGL) (20. lokakuuta 1997) Aihe: Yhdistyneen kuningaskunnan asettamat tuontirajoitukset Kanarialta peräisin oleville tuotteille Ison Britannian hallituksen lääkevalvontavirasto on ilmoittanut maansa maahantuojille, että Kanarian saaret eivät kuulu Euroopan unioniin. Tästä syystä Isossa Britanniassa on ryhdytty toimenpiteisiin, joilla rajoitetaan saarilta peräisin olevien lääkkeiden tuontia. Tämä täysin luvaton toiminta on vastoin Kanarian saarten oikeutta soveltaa yhteisön vapauksia Euroopan unionin keskuksessa ja muualla EU:n alueella. Onko komissio tietoinen tästä tilanteesta? Mihin toimenpiteisiin komissio aikoo ryhtyä tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatteen rikkomisen suhteen alueilla, jotka molemmat samanarvoisina kuuluvat EU:hun? Komission jäsenen Mario Montin komission puolesta antama vastaus (15. tammikuuta 1998) Arvoisan parlamentin jäsenen esittämien seikkojen arvioimiseksi on tunnettava ne syyt, joiden vuoksi Yhdistyneen kuningaskunnan lääkevalvontavirasto (Medicines Control Agency) kieltäytyi antamasta lupaa saattaa toisesta jäsenvaltiosta rinnakkaistuotuja lääkevalmisteita Yhdistyneen kuningaskunnan markkinoille. Jos luvasta kieltäydyttiin verotuksellisten syiden vuoksi, komissio pyytää, että arvoisa parlamentin jäsen tutustuu vastaukseen, jonka komissio antoi parlamentin jäsenen Sanchez Garcian esittämään kirjalliseen kysymykseen E-1956/93 ((EYVL C 219, 8.8.1994. )). Jos luvasta kieltäydyttiin muista syistä ja koska Kanariansaaret ovat osa yhteisön tullialuetta, brittiviranomaisten kieltäytyminen hyväksymästä lääkevalmisteita maan markkinoille voidaan katsoa yhteisön sisäkaupan esteeksi, mikä on vastoin EY:n perustamissopimuksen 30 artiklaa. Komissio toivoo saavansa tuontikiellosta yksityiskohtaisempaa tietoa voidakseen tarkistaa asian. Se kehottaakin arvoisaa parlamentin jäsentä ottamaan komissioon yhteyttä ongelman selvittämiseksi.
Virallinen lehti nro C 174 , 08/06/1998 s. 0052



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3394/97 komissiolle esittäjä(t): Mark Watts (PSE) (23. lokakuuta 1997) Aihe: Tuulivoimalat Voiko komissio ilmoittaa, onko perää huhussa, jonka mukaan EU:ssa ei perusteta uusia tuulivoimaloita? Jos niin on, voiko komissio kommentoida, miksi tällainen päätös on tehty? Komission jäsenen Christos Papoutsisin komission puolesta antama vastaus (5. joulukuuta 1997) Komission tietojen mukaan missään jäsenvaltiossa ei ole tehty päätöstä, joka estäisi tuulipuistojen rakentamisen ja kyseisen uusiutuvan energiamuodon kehittämisen. Sen sijaan komissio on saanut asiantuntijoilta tietoja, joiden mukaan tuulienergian käytöllä on suotuisat kasvumahdollisuudet yhteisössä keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä. Komission mielestä yhteisössä ei ole hyödynnetty riittävästi uusiutuvia energialähteitä, kuten tuulienergiaa. Yhteisö tukee uusiutuvien energialähteiden edistämistä muun muassa Altener- ja Joule-Thermie -ohjelmillaan. Komissio on kuitenkin vakuuttunut siitä, että uusiutuvia energialähteitä ei hyödynnetä läheskään niin paljon kuin olisi mahdollista. Sen vuoksi se aikoo lisätä työpanostaan tällä alalla, jotta uusiutuvien energialähteiden osuus eri energialähteistä kaksinkertaistuisi vuoteen 2010 mennessä. Tavoite asetettiin komission äskettäin julkaisemassa valkoisessa kirjassa Tulevaisuuden energia: Uusiutuvat energialähteet * yhteisön strategiaa ja toimintasuunnitelmaa koskeva valkoinen kirja.
Virallinen lehti nro C 187 , 16/06/1998 s. 0073



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3865/97 komissiolle esittäjä(t): José Valverde López (PPE) (5. joulukuuta 1997) Aihe: Kaasujohto Maghreb-Eurooppa Maghrebin ja Euroopan välisen kaasujohdon käyttöönotto merkitsee virstanpylvästä Andalucian teollisuuden historiassa. Olisi erittäin asianmukaista, että tämä kiinteä yhteys kirjattaisiin Euroopan energiaperuskirjaan, mikä kasvattaisi alueen taloussuhteiden geopoliittista pysyvyyttä. Mihin aloitteisiin komissio voi ryhtyä taatakseen tämän lisäyksen Euroopan energiaperuskirjaan? Komission jäsenen Christos Papoutsisin komission puolesta antama vastaus (21. tammikuuta 1998) Energiaperuskirja on laillisesti sitova asiakirja, joka velvoittaa hallituksia suojelemaan ulkomaisia investointeja ja varmistamaan energia-alan materiaalien ja tuotteiden avoimen kaupan. Koska peruskirjassa ei viitata mihinkään tiettyyn hankkeeseen, siinä ei olisi myöskään mahdollista viitata Maghreb-maiden ja Euroopan väliseen kaasujohtoon. Tästä huolimatta komissio katsoo, että energiaperuskirja on yksi sen Välimeren maita koskevan politiikan peruste. Tämän vuoksi komissio järjesti Välimeren maille tiedotustilaisuuden energiaperuskirjasta marraskuussa 1996. Maghreb-maat ovat alusta lähtien osallistuneet tarkkailijoina energiaperuskirjaan liittyviin neuvotteluihin. Tähän mennessä yhdestäkään niistä ei ole tullut energiaperuskirjan sopimuspuolta, mutta niillä on tarkkailija-asema kyseiseen asiakirjaan liittyvässä kokouksessa.
Virallinen lehti nro C 174 , 08/06/1998 s. 0047



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3360/97 komissiolle esittäjä(t): Brian Crowley (UPE) (22. lokakuuta 1997) Aihe: Lentohenkilökunnan työluvat Voiko komissio ilmoittaa, mihin toimenpiteisiin se aikoo mahdollisesti ryhtyä lopettaakseen käytännön, jossa Irlannin viranomaiset myöntävät jatkuvasti EU:n ulkopuolisen lentohenkilökunnan tilapäisiä työlupia samalle lentoliikenteen harjoittajalle, mikä on vastoin Euroopan unionin koulutus- ja työhönottopolitiikkaa? Komission jäsenen Neil Kinnockin komission puolesta antama vastaus (15. joulukuuta 1997) Työlupien myöntämistä kolmansien maiden kansalaisille säätelee jäsenvaltioiden kansallinen lainsäädäntö. Jos jokin jäsenvaltio myöntää työlupia kolmansien maiden kansalaisille, ei muilla jäsenvaltioilla ole velvollisuutta tunnustaa niiden kelpoisuutta yhtenäismarkkinoilla liikuttaessa. Kuitenkin yhteisön lainsäädännön mukaan yhteisön lentoliikenteen harjoittajat, jotka ottavat palvelukseen tai käyttävät kolmansien maiden kansalaisia niin sanotun ¨wet-lease¨ -järjestelyn nojalla (jossa kone vuokrataan miehistöineen), voivat käyttää hyväkseen vapautta harjoittaa lentoliikennettä lentoliikenteen vapauttamista koskevan yhteisön kolmannen toimenpidekokonaisuuden nojalla, eivätkä muut jäsenvaltiot voi rajoittaa tätä vapautta lentohenkilöstön kansallisuuden perusteella. Neuvoston asetuksesta (ETY) N:o 2407/92 ((EYVL L 240, 24.8.1992. )) käy kuitenkin hyvin selvästi ilmi, että kyseistä työvoimaa käyttävien lentoliikenteen harjoittajien on varmistettava, että kyseisillä henkilöillä on tarvittava tekninen pätevyys ja että kaikkia turvamääräyksiä on noudatettava. Ottaen huomioon nämä säännökset, joiden tarkoituksena on taata tiukkojen turvastandardien noudattaminen, ja sen, että lentoturvallisuutta haittaavasta vaikutuksesta ei ole näyttöä, komissio ei suunnittele ehdottavansa asiaa koskevaa lainsäädäntöä.
Virallinen lehti nro C 174 , 08/06/1998 s. 0070



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3507/97 komissiolle esittäjä(t): Rijk van Dam (I-EDN) (12. marraskuuta 1997) Aihe: Saksan kanavamaksut Intermodaalisuutta ja intermodaalisia tavarakuljetuksia Euroopan unionissa koskevassa tiedonannossaan komissio viittaa rahtikuljetusten kasvuun ja toteaa, että ¨olemassa olevan kapasiteetin tehokas ja tasapainoinen käyttö koko Euroopan liikennejärjestelmässä on keskeisen tärkeää, jotta päästäisiin sekä yhteiskunnallisesti, taloudellisesti että ympäristön kannalta kestävään kehitykseen¨. Liikenneruuhkat ja tieliikenteen ulkoiset vaikutukset huomioon ottaen tämä merkitsee, että myös vesi- ja rautatiekuljetusta on edistettävä. 1. Onko komissio tietoinen siitä, että Saksan kanavien kautta kulkevalta liikenteeltä peritään maksuja, jotka nostavat tavaroiden sisävesikuljetuskustannuksia 10-30 prosentilla ja heikentävät merkittävästi sisävesikuljetusten kilpailuasemaa tiekuljetuksiin verrattuna? 2. Onko näiden maksujen periminen ristiriidassa Euroopan liikennepolitiikan mukaisen vesiliikenteen edistämisen kanssa? 3. Jos ei, mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä? Komission jäsenen Neil Kinnockin komission puolesta antama vastaus (12. joulukuuta 1997) Vuonna 1995 annetussa komission vihreässä kirjassa Kohti oikeudenmukaista ja tehokasta liikenteen hinnoittelua ((Asiak. KOM(95) 691 lopullinen. )) käsiteltiin myös infrastruktuurin käytön hinnoittelua. Vihreä kirjan julkaisemisen jälkeen käydyssä keskustelussa kävi ilmi, että vesiliikenteen infrastruktuurin käytön hinnoittelusta yhteisössä ei ole riittävästi tietoa. Tämän vuoksi komissio lähetti vastikään asiasta kyselyn kaikille jäsenvaltioille nykyisten käytäntöjen kartoittamiseksi sekä tietojen saamiseksi vesiliikenteen maksujen periaatteista ja tällaisten maksujen perimiseen liittyvistä suunnitelmista sekä jäsenvaltioiden että alueiden tasolla. Komissio laatii parhaillaan valkoista kirjaa infrastruktuurin käytön hinnoittelusta multimodaalisen liikenteen näkökulmasta. Sen on määrä valmistua vuonna 1998, ja siinä käsitellään myös sisävesiliikennettä.
Virallinen lehti nro C 187 , 16/06/1998 s. 0072



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3859/97 komissiolle esittäjä(t): Kirsi Piha (PPE) (5. joulukuuta 1997) Aihe: Parlamentin toimintojen hajasijoittaminen EU-tuomioistuin päätti Ranskan hyväksi siten, että Euroopan parlamentilla tulee olla 12 istuntoviikkoa vuodessa Strasbourgissa. Tämä päätös tehtiin parlamentin tiedossa olevasta kielteisestä suhtautumisesta huolimatta. Päätös perustuu ministerineuvoston päätöksien tulkintaan. Unioni perustettiin alun perin kuuden maan yhteenliittymäksi, joka hajasijoitti toimintojaan eri puolille aluettaan Brysseliin, Luxemburgiin ja Strasbourgiin. Nyttemmin unioni on kuitenkin laajentunut käsittämään 15 jäsenmaata ja tulevaisuudessa jäsenmaita tulee vielä lisää. Tällöin nykyisenlainen (erittäin kalliiksi veronmaksajille käyvä) hajasijoittaminen ei ole hajasijoittamista lainkaan vaan mitä suurimmassa määrin keskittymistä. Mitä komissio aikoo tehdä, jotta joko tehtäisiin periaatepäätös parlamentaarikkojen toimimisesta yhdessä paikassa eli Brysselissä tai sitten hajasijoitettaisiin kunnolla unionin nykyistä kokoonpanoa vastaavaksi? Esimerkiksi pohjoisen ulottuvuuden huomioonottaminen siten, että Ouluun rakennettaisiin parlamentille istuntotilat muutamaksi istuntokerraksi vuodessa olisi yksi aivan yhtä relevantti vaihtoehto kuin nykyinenkin käytäntö. Komission jäsenen Marcelino Orejan komission puolesta antama vastaus (15. tammikuuta 1998) Asiat, joihin arvoisa Euroopan parlamentin jäsen viittaa, eivät kuulu komission toimivaltaan. Jäsenvaltioiden hallitukset vahvistivat parlamentin istuntopaikan Edinburghin Eurooppa-neuvostossa joulukuussa 1992. Tämä päätös vahvistettiin äskettäin yhteisöjen tuomioistuimen päätöksellä, johon arvoisa Euroopan parlamentin jäsen viittaa.
Virallinen lehti nro C 196 , 22/06/1998 s. 0100



KIRJALLINEN KYSYMYS E-4202/97 komissiolle esittäjä(t): José García-Margallo y Marfil (PPE) (21. tammikuuta 1998) Aihe: Agenda 2000 ja tavoite 1: saadut varat 1993 - 1997 Aluepolitiikasta ja koheesiosta vastaava pääjohtaja Eneko Landáburu arveli marraskuun lopussa lehdistölle, että yksityistä Euroopan aluetta, muun muassa Valencia (Espanja), tulee menettämään tavoite 1 -luokituksensa komission ehdotusten mukaisesti, joiden tarkoituksena on vähentää rakennerahaston varoja ennen uusien maiden liittymistä unioniin. Landáburu perusti arvionsa komission käytössä oleviin alustaviin tietoihin. Valencian tapauksessa Eurostatin viralliset tilastot osoittavat kuitenkin, että vuonna 1993 kyseisen autonomisen maakunnan BKT oli 74,9 prosenttia yhteisön keskiarvosta ja vuonna 1994 vielä alhaisempi, nimittäin 73,6 prosenttia. Tavoite 1 -luokituksen rajana on 75 prosenttia, mikä ei viittaa siihen, että Valencia ei lähitulevaisuudessa enää täyttäisi objektiivisia edellytyksiä. Jos BKT:een laskuperusteena käytetään alueiden keskimääräistä tuloa vuosina 1993 - 1997, on tärkeää tuntea kyseisten alueiden makrotaloudelliset tiedot tarkastelujakson jokaisen vuoden osalta. Kuinka paljon seuraavat alueet saivat Euroopan aluekehitysrahaston tavoitteelle1 varattuja varoja vuosina 1993, 1994, 1995, 1996 ja 1997? - Anatolia, Makedonia, Thessalia, Kreeta, Peloponnes, Keski-Kreikka, Epeiros, Attika, Joonian saaret, Akhaïa, Stereá Ellas (Kreikka) - Hainaut (Belgia) - Thüringen, Brandenburg, Itä-Berliini, Sachsen-Anhalt, Sachsen, Münster (Saksa) - Galicia, Extremadura, Kastilia La Mancha, Kastilia León, Ceuta y Melilla, Valencia, Asturias, Andalusia, Kanariansaaret, Murcia (Espanja) - Valenciennes, Avesnes, Douai, Korsika, merentakaiset departementit (Ranska) - Ulster, Connauaught, Leinster (Irlanti) - Molise, Apulia, Sisilia, Basilicata, Sardinia, Calabria, Campánia (Italia) - Flevoland (Alankomaat) - Burgenland (Itävalta) - Pohjois-Portugali, Alentejo, Algarve, Lisboa, Vale do Tejo, Centro (Portugali) - Enterprise Islands, Highlands, Merseyside, Pohjois-Irlanti (Yhdistynyt kuningaskunta) Komission jäsenen Monika Wulf-Mathiesin komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-4202/97 ja E-4203/97 (26. helmikuuta 1998) Taulukoita sisältävän vastauksen pituuden vuoksi komissio lähettää vastauksen suoraan arvoisille jäsenille ja parlamentin pääsihteeristölle.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-4172/97 komissiolle esittäjä(t): Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) (21. tammikuuta 1998)

Aihe: Koheesiopolitiikka ja kulttuuri

Komissio viittaa tiedonannossaan KOM(96)0512 lopull. ¨Koheesiopolitiikka ja kulttuuri - Työllisyyden edistäminen¨ (johdannossa sivulla 3) termin ¨kulttuuri¨ monitahoisuuteen kertomatta kuitenkaan, mitä tämä monitahoisuus merkitsee.

Voiko komissio kertoa koheesiopolitiikkaan sisältyvästä toiminnasta, joka kuuluu termin ¨kulttuuri¨ piiriin?

Komission jäsenen Monika Wulf-Mathiesin komission puolesta antama vastaus (17. helmikuuta 1998)

Tiedonannon johdannossa selitetään kulttuurin käsitteen monimuotoisuutta seuraavasti:

¨Läheiset ja monipuoliset suhteet kulttuurielämään ovat kulttuurin alalla yhä tyypillisempiä (julkiset kulttuurilaitokset ja sosiaalis-kulttuuriset laitokset, kuten teatterit, museot, taidekeskukset, historialliset kaupunki/maaseutukohteet, taide- ja musiikkikoulut jne.) sekä kulttuurialan talouteen (musiikki-, taide-, kirjallisuus- ja kirjamarkkinat, elokuva-, televisio- ja videotuotanto; valokuvaus, taidemuotoilu, kuvaamataiteet ja viihdeala, arkkitehtuuri, käsityöläisala, historiallisten muistomerkkien suojelu, matkailu).¨

Koheesiopolitiikan osalta tiedonannossa korostetaan, että ¨kulttuuri ei ole ainoastaan julkiselle sektorille kuuluva ylimääräisiä kuluja aiheuttava asia, vaan sen osuus kasvaa jatkuvasti myös yksityisessä taloudessa sen merkittävän kasvupotentiaalin sekä alueelliseen ja paikalliseen talouteen kohdistuvien luovuutta, uudistuksia ja tuotantoa edistävien vaikutusten vuoksi¨. Tiedonannossa esitetyt esimerkit kuvastavat tätä näkemystä.
Virallinen lehti nro C 196 , 22/06/1998 s. 0084



KIRJALLINEN KYSYMYS E-4135/97 komissiolle esittäjä(t): Nikitas Kaklamanis (UPE) (21. tammikuuta 1998) Aihe: Venäjän päätös jättää tietyt tuotteet TIR-järjestelmän ulkopuolelle Venäjä on poistanut TIR-passitusmenettelyn piiristä suuren määrän tuotteita, joita ei enää voida kuljettaa maahan TIR-kuljetusasiakirjojen perusteella. Venäjän federaation valtion tullikomitea on antanut kansainväliselle maantiekuljetusliitolle (IRU) tiedoksi asetuksen N:o 513, jossa kielletään useiden tavaroiden kauttakuljetus sen alueella TIR-kuljetusasiakirjojen perusteella. Näihin tuotteisiin kuuluu erityisesti sellaisia yhteisön tuotteita kuin ohrasta valmistettu olut, sokeri, makeiset, voi ja muut maitorasvat, suklaa, lääkkeet, tietokoneet, videot, televisiot, kuljetusvälineet jne. Tämä vaikuttaa huomattavasti sekä eurooppalaisiin tuotteisiin että eurooppalaisiin kuljetusliikkeisiin. Venäjän päätös aiheuttaa huomattavia taloudellisia menetyksiä unionin syrjäisempien maiden, kuten Kreikan, kuljetusliikkeille, koska kreikkalaiset yritykset voivat aiemmin kuljettaa useita yhteisön tuotteita muista maista Venäjälle, mikä nyt ei enää olisi mahdollista. Kuinka komissio aikoo vastata Venäjän viranomaisten päätökseen, jotta se voisi turvata yhteisön kuljetusliikkeiden edut ja varmistaa, että ne kilpailevat reiluin ehdoin unionin taloudellista ja moraalista tukea pyytävien muiden Euroopan maiden vastaavien yritysten kanssa? Komission jäsenen Mario Montin komission puolesta antama vastaus (26. helmikuuta 1998) Komissio jakaa arvoisan parlamentin jäsenen ilmaiseman huolen Venäjän valtion tullikomitean antamasta asetuksesta N:o 513, jonka mukaan vaaditaan erityisiä takuujärjestelyjä 20 tavaralajille sen lisäksi, mitä kansainvälinen tavaroiden tieliikennekuljetusta koskeva TIR-yleissopimus vuodelta 1975 edellyttää. Komissio katsoo, että tällaisella toimella olisi vakavia seurauksia yhteisön viejille ja kuljetusliikkeille ja se muodostaa mahdollisen uhkan tämän kansainväliselle kaupalle välttämättömän järjestelyn tulevaisuudelle. Komissio toimi hyvin nopeasti kaikilla asiaankuuluvilla aloilla suorin yhteyksin Venäjän valtion tullikomiteaan ja muiden kuljetus- ja kauppayhteyksien kautta. Lisäksi komissio otti asian käsiteltäväksi asiaankuuluvissa Euroopan taloudellisen toimikunnan kokouksissa Genevessä. Asetuksen N:o 513 toimeenpanoa on tämän jälkeen lykätty 1 päivään huhtikuuta 1998. Komissio jatkaa vuoropuhelua venäläisen osapuolen ja muiden asianosaisten kanssa kaikilla asiaankuuluvilla tasoilla varmistaakseen kyseisen asetuksen lopullisen peruuttamisen.