KIRJALLINEN KYSYMYS E-3157/00

esittäjä(t): Gerhard Hager (NI) komissiolle

(10. lokakuuta 2000)

Aihe: Verkkopalveluiden verotus

Komissio esitti kuluvan vuoden kesäkuussa ehdotuksen neuvoston direktiiviksi direktiivin 77/388/ETY(1) muuttamisesta tiettyihin sähköisessä muodossa toimitettaviin palveluihin sovellettavien arvonlisäverojärjestelyjen osalta sekä ehdotuksen neuvoston asetukseksi neuvoston asetuksen (ETY) N:o 218/1992(2), joka koskee hallinnollista yhteistyötä välillisen verotuksen (ALV) alalla, muuttamisesta.

Voiko komissio digitaalisiin verkkopalveluihin ja niiden verotuskohteluun liittyvät ongelmat huomioon ottaen vastata seuraaviin kysymyksiin:

1. Tutkiko komissio ennen edellä mainittujen ehdotusten esittämistä verkkopalveluiden verotusta toisiinsa verrattavissa olevilla talousalueilla?

2. Miten verkkopalveluita verotetaan esimerkiksi USA:ssa?

3. Missä EU:n ulkopuolisissa kansainvälisissä yhteyksissä tehdään yhteistyötä verkkopalveluiden verotuksen alalla?

4. Vaatiiko jokin kansainvälinen määräys, että verkkopalveluita on verotettava?

(1) EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1.

(2) EYVL L 24, 1.2.1992, s. 1.

Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(8. joulukuuta 2000)

Komissio tarkasteli verkkokaupan verotusjärjestelmiin liittyviä kysymyksiä perusteellisesti ennen ehdotuksen tekemistä. Komissio toimi tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden verohallintojen sekä Euroopan liike-elämän edustajien kanssa ja oli keskeisessä asemassa taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestössä (OECD) tehdyssä työssä. OECD tunnusti esille otettujen kysymysten kansainvälisen luonteen ja tarpeen vertailla ja vaihtaa kokemuksia uuden taloudellisen paradigman käsittelystä. Tämä otettiin huomioon myös komission Ecofin-neuvoston käsiteltäviksi heinäkuussa 1998 antamissa verotusta koskevissa suuntaviivoissa, joihin puolestaan perustui Ottawassa lokakuussa 1998 järjestetyssä OECD:n ministerikokouksessa esitetty yhteisön yhteinen kanta. OECD:n Ottawan ministerikokouksessa asettamia verotuksen kansainvälisiä puite-edellytyksiä vuorostaan tarkasteltiin kesäkuussa 1999 laaditussa komission valmisteluasiakirjassa, jossa esitettiin useita kysymyksiä ja vaihtoehtoja sähköisen kaupankäynnin osapuolten käsiteltäviksi ja josta kuultiin eri tahoja laajasti. Kesäkuussa 2000 komissio antoi ehdotuksensa(1), jossa otetaan huomioon OECD:n jäsenvaltioiden sähköiselle kaupankäynnille asettamat verotuksen kansainväliset puite-edellytykset ja aiempien vuosien laaja kuulemismenettely.

Online-kaupan verotus Yhdysvalloissa ei ole suoraan vertailukelpoista, koska siellä ei ole kulutusverotusta koskevaa yhdenmukaistettua kansallista järjestelmää. Sen sijaan useimmissa osavaltioissa asukkailta peritään tavaroiden ja joskus myös palveluiden ostosta vähittäismyyntiveroa. Vaikka verkkokaupalla edistetään nykyaikaistamista ja kyseisten järjestelmien uudistamista, on liian aikaista sanoa, miten online-kauppaa lopulta käsitellään.

OECD on vakiintunut online-verkkokaupan verotuspolitiikan kehittämiseksi tehtävän kansainvälisen yhteistyön merkittävimmäksi foorumiksi. Komissio osallistuu työhön yhdessä muiden yhteisön hallintoviranomaisten ja muun muassa Yhdysvaltojen, Australian, Japanin ja Kanadan edustajien kanssa kansainväliseen yhteisymmärrykseen pääsemiseksi Ottawassa sovittujen verotuksen puite-edellytysten käyttöön ottamiseksi tarvittavista toimenpiteistä.

Ottawan ministerikokouksessa lokakuussa 1998 sovituissa OECD:n puite-edellytyksissä vahvistetaan kansainväliset verotusperiaatteet, joita olisi sovellettava sähköiseen kaupankäyntiin. Kulutusverojen (kuten arvonlisävero) osalta verotus oli suoritettava siellä, missä kulutus tapahtuu, ja kyseisessä yhteydessä digitaalisten tuotteiden tarjontaa ei pitäisi kohdella tavaroiden luovutuksena. Komission ehdotuksella varmistetaan, että yhteisön alv-järjestelmä on kyseisten periaatteiden mukainen.

Myös Maailman kauppajärjestöllä (WTO) on kauppaan vaikuttavia verotustoimenpiteitä koskevia sääntöjä. Komission ehdotus on niiden mukainen.

(1) KOM(2000) 349 lopullinen.