KIRJALLINEN KYSYMYS P-0216/03

esittäjä(t): Giorgio Celli (Verts/ALE) komissiolle

(27. tammikuuta 2003)

Aihe: Asfaltissa käytettävät aromaattiset hiilivedyt ja polysykliset aromaattiset hiilivedyt

Aromaattiset hiilivedyt ja polysykliset aromaattiset hiilivedyt uhkaavat jatkuvasti ja laajalti ympäristöä ja kansanterveyttä. Useimpien aromaattisten hiilivetyjen ja polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen tiedetään nykyisin varmasti aiheuttavan syöpää. Niiden keskittymiseen erityisesti kaupunkialueille, mikä johtuu yleensä diesel-moottorien kätöstä, saattaa olla myös muita syitä, joita ei vielä ole tutkittu tarpeeksi. Bitumeissa ja (niiden johdannaisissa) on vaihtelevia määriä aromaattisia hiilivetyjä ja polysyklisiä aromaattisia hiilivetyjä, joskus jopa huomattavia määriä, esimerkiksi joitakin prosenttiyksikköjä(1). Lisäksi heterosyklisiä polykondensoituja hiilivetyjä esiintyy jonkin verran. Yhtenä riskitekijänä on, että aromaattisia hiilivetyjä ja polysyklisiä aromaattisia hiilivetyjä saattaa päästä ilmaan tien pinnasta joko silloin, kun tietä päällystetään tai päällystämisen jälkeen, jolloin troposfäärin ja luultavasti myös pohjavesien saastuminen lisääntyy. Aromaattisten hiilivetyjen ja polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen poistaminen olisi todennäköisesti hyödyllistä, koska erään, joskin summittaisen, arvion mukaan niitä on 40 kilogrammaa katukilometriä kohti.

Kun tietä päällystetään asfaltilla, kyseisellä alueella on bentseeniä (ja oletettavasti alkyylibentseeniä) jopa kolme kertaa enemmän kuin silloin, kun tietä ei asfaltoida.

Vaikka kaupunki-ilmassa olevien aromaattisten hiilivetyjen ja polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen seurantaan on alettu suhtautua vakavasti (todennäköisesti kuitenkin vain osittaisia näytteitä keräämällä, mikä tarkoittaa, että ainoastaan pölyssä olevia aromaattisia hiilivetyjä ja polysyklisiä aromaattisia hiilivetyjä tutkitaan), tähän mennessä on tehty varsin vähän sen selvittämiseksi, saattavatko kaupunkien kadut ja maantiet olla aromaattisten hiilivetyjen ja polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen aiheuttaman saastumien lähteitä.

Mihin toimiin komissio on ryhtynyt niiden ympäristöriskien tutkimiseksi, jotka aiheutuvat aromaattisten hiilivetyjen ja polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen käytöstä asfaltissa?

Aikooko komissio harkita mahdollisuutta poistaa aromaattiset hiilivedyt ja polysykliset aromaattiset hiilivedyt asfaltista?

(1) F. del Manso, La Rivista dei Combustibili (polttoaineita koskeva katsaus), 1996, 50, 103, ja viittaukset bibliografiaan: R. Vaccari, pro gradu -tutkielma, teollisen kemian laitos, Bolognan yliopisto, 20012002.

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(7. maaliskuuta 2003)

Komissio on tietoinen useiden polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen (PAH) syöpää aiheuttavasta vaikutuksesta ja siitä, että ne voivat aiheuttaa terveysriskejä työntekijöille ja muulle väestölle.

Ilmanlaadun arvioinnista ja hallinnasta 27. syyskuuta 1996 annetussa neuvoston direktiivissä 96/62/EY(1) säädetään muiden saasteiden lisäksi bentseenistä ja PAH-yhdisteistä kansalaisten terveyden suojelemiseksi. Direktiivin 2000/69/EY(2) vaatimusten mukaan bentseenin pitoisuus ympäristön ilmassa ei saa ylittää viittä nanogrammaa kuutiometriä kohti (ng/m3) vuodesta 2010. Jäsenvaltioiden on luotava bentseeniarvojen valvontaverkosto ja raportoitava vuodesta 2004 lähtien ilmassa olevista pitoisuuksista yleisölle ja komissiolle. Direktiiviehdotus ilmassa olevien PAH-yhdisteiden pitoisuuksista kuuluu komission vuoden 2003 työohjelmaan. Tieliikenteen, kotitalouksien lämmityksen ja lämpövoimaloiden päästöt näyttävät olevan PAH-yhdisteiden pääasiallisia lähteitä. Bitumin käytöstä asfaltoinnissa syntyy suuria PAH-pitoisuuksia vain lyhytaikaisesti, toisin sanoen alle vuorokauden ajaksi. Väestön lyhytaikainen altistuminen ei lisää merkittävästi koko elinajan altistumista, joten syöpäriski on erittäin pieni.

Toimenpiteistä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä 12. kesäkuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/391/EY(3) 6 artiklassa velvoitetaan työnantajat arvioimaan työntekijöihin kohdistuvat turvallisuus- ja terveysriskit. Direktiivin 9 artiklan mukaan työnantajilla on oltava työntekijöiden turvallisuus- ja terveysriskejä koskeva arvio ja heidän on päätettävä suoritettavista turvatoimenpiteistä. Lisäksi työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelemisesta työpaikalla esiintyviin kemiallisiin tekijöihin liittyviltä riskeiltä 7. huhtikuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin 98/24/EY(4) 4 artiklassa säädetään, että jos tehtäviin liittyy altistuminen useille vaarallisille kemiallisille tekijöille, on riski arvioitava sen riskin perusteella, joka aiheutuu kaikkien kyseisten kemiallisten tekijöiden yhteisvaikutuksesta.

Työntekijöiden suojelemisesta syöpäsairauden vaaraa aiheuttaville tekijöille altistumiseen työssä liittyviltä vaaroilta 28. kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/394/EY(5), sellaisena kuin se on muutettuna 27. kesäkuuta 1997 annetulla neuvoston direktiivillä 97/42/EY(6) ja 29. huhtikuuta annetulla neuvoston direktiivillä 1999/38/EY(7), 4 artiklassa säädetään, että työnantajan tulee vähentää niin paljon kuin se on teknisesti mahdollista syöpäsairauden vaaraa aiheuttavan tekijän käyttöä työpaikalla, korvaamalla se aineella, valmisteella tai prosessilla, joka käyttöolosuhteissaan ei ole vaarallinen tai on vähemmän vaarallinen työntekijän terveydelle tai turvallisuudelle. Saman direktiivin 5 artiklassa säädetään, että jos riskiarvion tulokset osoittavat työntekijöiden terveyden tai turvallisuuden vaarantuvan, työntekijöiden altistuminen on ehkäistävä. Lisäksi neuvoston direktiivissä 90/394/ETY, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston direktiivillä 1999/38/EY, asetetaan bentseenille altistumisen raja-arvoksi työpaikalla 3,25 milligrammaa (mg)/m3 tai 1 miljoonasosa (ppm). Siirtymäkauden toimenpiteenä hyväksytään 9,75 mg/m3 tai 3 miljoonasosan raja-arvo 27. kesäkuuta 2003 asti.

Komissio katsoo, että voimassa oleva ja valmisteltavana oleva PAH-yhdisteitä koskeva lainsäädäntö varmistaa ihmisten terveyden riittävän suojelun.

(1) EYVL L 296, 21.11.1996.

(2) EYVL L 313, 13.12.2000.

(3) EYVL L 183, 29.6.1989.

(4) EYVL L 131, 5.5.1998.

(5) EYVL L 196, 26.7.1990.

(6) EYVL L 179, 8.7.1997.

(7) EYVL L 138, 1.6.1999.