KIRJALLINEN KYSYMYS E-3021/02

esittäjä(t): Margrietus van den Berg (PSE) komissiolle

(23. lokakuuta 2002)

Aihe: EU:n tuki Afganistanille

CARE International teki 1. lokakuuta 2002 julkaisemassaan tiedotteessa Policy Brief on Afganistan seuraavat viisi huomiota Afganistanin tilanteesta:

1. Neljässä edeltävässä konfliktin jälkeisessä tilanteessa apua tarjoavat osapuolet myönsivät tukea henkilöä kohden keskimäärin 250 dollaria (257 euroa) vuodessa. Ne lupasivat myöntää Afganistanille vuonna 2002 75 dollaria (77 euroa) ja sitä seuraavana viitenä vuotena 42 dollaria (43 euroa) henkilöä kohden.

2. Avunantajat myöntävät jälleenrakennustukea hitaasti. Suurin osa rahastoista on tarkoitettu hätäapuun rakentamisen sijasta.

3. Jos tuen määrää nostetaan vähitellen, sillä voidaan konfliktin jälkeisessä tilanteessa edistää talouskasvua ja elpymistä.

4. Afganistanin viranomaiset voivat valvoa strategisesti jälleenrakennukseen käytettävää rahoitusta vain hyvin vähäisessä määrin.

5. Armeijaa ei valmenneta seuraavan kahden vuoden aikana. Rauhanturvajoukkojen rahoitus, joka on noin 4 prosenttia 7. lokakuuta 2001 jälkeen myönnetystä kansainvälisestä rahoituksesta, on riittämätön.

Mikä on komission kanta näihin viiteen huomioon?

Mihin erityistoimiin komissio voi ryhtyä?

Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus

(11. joulukuuta 2002)

1. Konfliktinjälkeisiä tilanteita on hyvin vaikea verrata keskenään, koska niiden taustalla ovat monet erilaiset tekijät ja paikalliset erityisolosuhteet. Tästä johtuen jälleenrakennusavun tarve voi vaihdella tapauskohtaisesti. Näin ollen henkeä kohden käytettävissä olevan avun määrän käyttökelpoisuus varojen riittävyyttä arvioitaessa on varsin rajallinen. Esimerkiksi Afganistania tarkasteltaessa on otettava huomioon maan suuri väestömäärä ja suhteellisen alhainen avun vastaanottokyky, mikä on ratkaisevassa asemassa päätettäessä tarkoituksenmukaisista ja pitkäaikaisista jälleenrakennusinvestoinneista. Komissio katsoo, että Afganistan on saanut hyvin merkittävää tukea kansainväliseltä yhteisöltä.

2. Yhteensä yli 20 vuotta kestäneet sodat ja maan joitakin osia edelleen vaivaava pitkittynyt kuivuus ovat aiheuttaneet valtavan humanitaarisen kriisin, jonka loppu ei ole näkyvissä. Tästä syystä Afganistanin väestö tarvitsee edelleen hätäapua. Humanitaarisen avun toimisto ECHO on reagoinut tilanteeseen myöntämällä 73 miljoonaa euroa humanitaariseen apuun ja 15 miljoonaa euroa Yhdistyneiden Kansakuntien Maailman elintarvikeohjelman tukemiseen. Komission painopiste on kuitenkin jälleenrakentamisessa. Komission vuonna 2002 antamista yhteensä 277 miljoonasta eurosta lähes kaksi kolmasosaa käytetään aineelliseen ja institutionaaliseen jälleenrakentamiseen. Valtaosa hankkeista on jo käynnistetty. Arvoisalle parlamentin jäsenelle sekä parlamentin pääsihteeristöön lähetetään taulukko EY:n avusta Afganistanille vuonna 2002.

3. Rahoitustuki on taloudellisen elpymisen tärkeä osatekijä, mutta muut tukimuodot, kuten institutionaalisten valmiuksien kehittäminen sekä poliittisen ja oikeudenkäytön vakauden tukeminen, ovat yhtä tärkeitä. Komission jälleenrakennusohjelma muodostuukin eri välineistä, joilla edellä mainittuja kysymyksiä käsitellään täydentävästi ja itsensä ylläpitävään elpymiseen ja kehitykseen kannustaen.

4. On selvää, että toistaiseksi Afganistanin viranomaiset pystyvät valvomaan jälleenrakennukseen myönnettyjä avustusvaroja vain rajallisesti. Tämä johtuu pääasiassa siitä, että asianomaiset instituutiot on luotu vasta muutama kuukausi sitten ja perusvalmiudet ovat edelleen puutteellisia. Komissio kuitenkin tukee uuden hallinnon ponnisteluja avustusvarojen valvonnan lisäämiseksi. Tästä syystä komissio jakaa kaikki tiedot yhteisön rahoittamista hankkeista Afganistanin toimivaltaisille viranomaisille ja ottaa ne enenevässä määrin mukaan päätöksentekoprosessiin. Tämän lisäksi komissio auttaa avustusvarojen hallinnointiin tarvittavien valmiuksien luomisessa.

5. Komissiolla ei ole valtuuksia tukea Afganistanin kansallista armeijaa. Kansainvälisiä rauhanturvajoukkoja (ISAF), joiden toimintavaltuudet on rajattu Kabuliin ja sen lähiympäristöön, pidetään maan turvallisuustilanteen kohentamisen kannalta väliaikaisena ratkaisuna. Yhdistyneiden Kansakuntien Afganistanin erityisedustaja Lakhdar Brahimi vahvistaa tuoreimmassa turvallisuutta käsittelevässä muistiossaan, että Ranska ja Yhdysvallat ovat aloittaneet sotilaskoulutuksen antamisen. Kansallisen armeijan muodostamisessa on sisäpoliittisista syistä toistaiseksi kuitenkin edistytty hitaasti.