KIRJALLINEN KYSYMYS P-1813/99 esittäjä(t): Samuli Pohjamo (ELDR) komissiolle. EU-tukialueiden valinta Suomessa.



Virallinen lehti nro 225 E , 08/08/2000 s. 0023 - 0024



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1813/99 esittäjä(t): Samuli Pohjamo (ELDR) komissiolle (11. lokakuuta 1999) Aihe: EU-tukialueiden valinta Suomessa Jäsenmaissa on tehty alustavia valintoja EU:n aluepolitiikan tukialueiksi. Suomessa hallitus esittää 2-tavoitteen tukialueiksi tarkkaan valikoituja alueita, mm. osia kaikkein nopeimmin kasvavista ja kehittyneistä kaupungeista. Kaupunkeja ympäröivien heikommin kehittyneiden alueiden näkökulmasta tuntuu ihmeelliseltä, että tukialueiksi valitaan varakkaita ja kehittyviä alueita, mutta väestötappiosta ja perinteisten elinkeinojen heikkenemisestä sekä teollisuuden rakennemuutoksesta kärsivät ympäristöalueet eivät mahdu tukialueisiin mukaan. Tukialueiden valinnan pitäisi perustua kokonaisiin maakuntiin, mutta jos se ei ole mahdollista, niin ainakin kokonaisiin seutukuntiin. Nyt hallituksen esityksessä lyödään vakavasti laimin kasvukeskuksia ympäröiviä maaseutualueita. Pyydän saada tietää, miten komissio toimii, jotta heikoimmin kehittyneet ja vakavista ongelmista kärsivät alueet voitaisiin saada EU-tuen piiriin, kun jäsenmaa esittää valittavaksi hyviä alueita, rusinoita pullasta? Michel Barnierin komission puolesta antama vastaus (18. marraskuuta 1999) Kuten rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21 päivänä kesäkuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/1999 4 artiklassa säädetään, komissio vahvistaa luettelon tavoitteen 2 kohdealueista jäsenvaltion tekemän ehdotuksen perusteella. Komissio tutkii, että tämä ehdotus on edellä mainitun asetuksen mukainen, ja varmistuu erityisesti siitä, että asianomaiselle jäsenvaltiolle vahvistettua kohdeväestön enimmäismäärää noudatetaan ja että ehdotetut alueet vastaavat kyseisen 4 artiklan 59 kohdassa säädettyjä perusteita. Nämä perusteet kattavat tavoitteen 2 eri tukikelpoisuusalueet eli alueet, joilla teollisuus- ja palvelualoilla tapahtuu sosioekonomisia muutoksia, taantuvat maaseutualueet, vaikeuksissa olevat kaupunkialueet ja kalastuksesta riippuvaiset kriisialueet. Komissio myös varmistaa, että mahdollisuuksien mukaan vähintään 50 prosenttia tavoitteen 2 kohdealueiden väestöstä asuu 4 artiklan 5 ja 6 kohdassa tarkoitettujen perusteiden kattamilla alueilla. Nämä kohdat koskevat alueita, joilla teollisuus- ja palvelualoilla tapahtuu sosioekonomisia muutoksia, sekä taantuvia maaseutualueita. Suomen osalta komissio vahvisti tukikelpoisten alueiden luettelon periaatteellisella tasolla 26. lokakuuta 1999 pidetyssä kokouksessaan. Väestömäärän osalta noin 27 prosenttia Suomen tavoite 2 -alueista on kansallisten viranomaisten maaseutuperusteiden mukaisesti ehdottamia alueita, 11 prosenttia on kaupunkialueita ja 62 prosenttia teollisuusalueita. Todellisuudessa teollisuusalueisiin sisältyy suuri määrä maaseutualueita, minkä vuoksi kansalliset viranomaiset voivat rahoittaa tavoite 2 -ohjelmien mukaisia toimenpiteitä maaseudun kehittämisen hyväksi. Komission näkemyksen mukaan Suomen tavoite 2 -kohdealueet täyttävät asetuksen perusteet, ja niillä on kyseisen tavoitteen mukaisia todellisia tarpeita.