KIRJALLINEN KYSYMYS P-2281/98

esittäjä(t): Paul Lannoye (V) komissiolle

(13. heinäkuuta 1998)

Aihe: Tuholaismyrkkyjen jäänteet geneettisesti muunnetuissa kasveissa

Euroopan unioni antoi 3. huhtikuuta 1996 luvan geneettisesti muunnetun, glyfosaatille vastustuskykyisen soijan markkinoille saattamiseen, ja 23. tammikuuta 1997 tällainen lupa myönnettiin geneettisesti muunnetulle maissille, joka on vastustuskykyinen glufosinaattiammoniumille. Toisin kuin aikaisemmin, glyfosaattia ja glufosinaattiammoniumia käytetään nyt siementen itämisen jälkeen geneettisesti muunnetun soijan ja maissin viljelyssä. On siis olemassa vaara, että nämä geneettisesti muunnetuilta viljelmiltä saadut soijapavut ja maissinjyvät sisältävät "oman" tuholaismyrkkynsä jäänteitä tai sen metaboliitteja. Joidenkin tietojen mukaan Codex Alimentarius -ryhmässä käydään tällä hetkellä keskustelua, jonka tarkoituksena on nostaa elintarvikkeiden ainesosissa olevien torjunta-aineiden (mm. glyfosaatti) raja-arvoja.

1. Voiko komissio vahvistaa tämän tiedon Codex Alimentarius -ryhmässä käytävästä keskustelusta? Jos voi, mikä on Euroopan unionin kanta asiaan?

2. Voiko komissio antaa vastaukset seuraaviin kysymyksiin:

a) Millaisia määriä glyfosaatin jäänteitä löytyy tälle torjunta-aineelle vastustuskykyisistä geneettisesti muunnetuista soijapavuista? Mitä glyfosaatin metaboliitteja on löydetty ja kuinka paljon, ja mikä on niiden myrkyllisyysaste? Millaisia määriä glyfosaatin jäänteitä ja metaboliitteja löytyy yleensä sellaisesta soijasta, jota ei ole geneettisesti muunnettu?

b) Millaisia määriä glufosinaatin jäänteitä löytyy tälle torjunta-aineelle vastustuskykyisistä maissinjyvistä? Mitä glufosinaatin metaboliitteja on löydetty ja kuinka paljon, ja mikä on niiden myrkyllisyysaste? Millaisia määriä glufosinaatin jäänteitä ja sen metaboliitteja löytyy yleensä sellaisesta maissista, jota ei ole geneettisesti muunnettu?

Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus

(16. syyskuuta 1998)

1. Komissio on tietoinen siitä, että vuonna 1997 pidetyssä torjunta-aineiden jäämiä käsitelleessä FAO:n/WHO:n asiantuntijakokouksessa (Joint Meeting on Pesticide Residues, JMPR) tarkasteltiin aminometyylifosfonihapon (AMPAn) toksikologiaa. JMPR:n raporttia ei ole vielä tarkasteltu torjunta-aineiden jäämiä käsittelevässä Codex-komiteassa (Codex committee on pesticide residues, CCPR), mutta maissille, maissirehulle ja rehumaissille raportissa suositelluista AMPAn Codex-tasoista keskustellaan 31. CCPR:n kokouksessa vuonna 1999.

Komission jäämämääriä koskevan kannan mukaan määrät olisi vahvistettava sellaiselle tasolle, joka vastaa kyseisille kasveille riittävän suojan varmistamiseksi tarvittavia kasvinsuojelutuotteiden hyväksyttyjä määriä. Jäämämäärän tulisi siis olla mahdollisimman pieni erityisesti ympäristönsuojelun kannalta sekä arvioitaessa saantia ravinnon mukana. Tällä perusteella vahvistetaan yhteisössä noudatettavat jäämien enimmäismäärät ja yhteisön kantaa tukeva politiikka keskusteltaessa suositeltavista tasoista Codex Alimentarius -ryhmässä. Tästä huolimatta yhteisö edellyttää, että sallittua käyttöä ja valvotuista kenttätutkimuksista saatuja tuloksia koskevia täydellisiä ja asianmukaisia tietoja tarkastellaan sekä jäämien enimmäismäärien että suositeltujen Codex-tasojen vahvistamiseksi. Yhteisö on myös valmis tarkastelemaan jäämien enimmäismäärien vahvistamista tuontia varten sille toimitettujen hyväksyttävien tietojen pohjalta.

2a) Komissio ei ehdota tässä vaiheessa muutosta soijapapuihin sovellettavaan glyfosaatin enimmäismäärään, joka on vahvistettu 20 milligrammaksi kiloa kohden muihin kuin geneettisesti muunneltuihin kasveihin kolmansissa maissa sovelletun sallitun käytön perusteella ja joka vastaa Codex-tasoa. Käytettävissä olevien tietojen tarkastelun perusteella ei ole odotettavissa, että geneettisesti muunneltujen soijapapujen osalta vaadittaisiin suurempaa kuin 20 milligrammaa kilolta olevaa jäämien enimmäismäärää.

AMPA on glyfosaatin tärkein metaboliitti. Geneettisesti muunnelluissa soijapavuissa sen jäämämääräksi on arvioitu 50 % glyfosaattijäämästä, kun taas muissa kuin geneettisesti muunnelluissa soijapavuissa sitä ei juurikaan esiinny. Vuonna 1997 pidetyssä JMPR-kokouksessa päädyttiin siihen, että AMPA ei vaikuta kovinkaan myrkylliseltä ja että sen toksikologiset ominaisuudet vastaavat glyfosaattia. Hyväksyttävä päiväsaanti (ADI) 0-0,3 milligrammaa kilolta vahvistettiin glyfosaatin ja AMPA yhteismääräksi.

Komission käytössä olevien tietojen mukaan perinteisten soijapapujen glyfosaattijäämien taso on alle 7 milligrammaan kilolta.

2b) Komissio ei ole tietoinen siitä, että glufosinaatista olisi keskusteltu samassa yhteydessä kuin glyfosaatista ja AMPAsta. Maississa olevan glufosinaattiammoniumin Codex-taso vahvistettiin 0,1 milligrammaksi kilolta vuonna 1997 ja ADI:n Codex-taso 0,02 milligrammaksi kilolta vuonna 1991. Glufosinaatille ei ole vielä vahvistettu yhteisössä noudatettavaa yhdennettyä jäämien enimmäismäärää. Näin ollen jäsenvaltiot saavat määrittää tämän tehoaineen jäämien enimmäismäärän kansallisella tasolla ottaen huomioon kasvinsuojeluaineita sisältävän glufosinaatin uusien sallittujen käyttötarkoitusten vuoksi geneettisesti muunnellussa maississa olevat jäämät.