ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 325 , 12/11/1999 s. 0016



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3583/98 esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle (3. joulukuuta 1998) Aihe: Televiestintäalan toimintaohjelman määrärahojen leikkaukset Kreikassa Kysymykseeni H-0859/98(1) antamassaan vastauksessa komissio ilmoittaa, että se on - televiestintäalan toimintaohjelman taloudellista tukea koskevan päätöksen 4 artiklan mukaisesti - ilmoittanut kreikkalaisille viranomaisille päätöksestään keskeyttää kyseisen ohjelman maksut. Kuitenkin edellä mainitun päätöksen 4 artiklassa mainitaan yksiselitteisesti, että siinä tapauksessa, että tiettyjä direktiivejä ei panna täytäntöön, Euroopan aluekehitysrahaston määrärahojen maksu lakkautetaan. Koskeeko siis maksujen keskeyttäminen televiestintäohjelman alaohjelmaa 5 (henkilöresurssit), jota rahoittaa yksinomaan Euroopan sosiaalirahasto? Komission jäsenen Monika Wulf-Mathiesinkomission puolesta antama vastaus (28. tammikuuta 1999) Kuten komissio mainitsi vastauksessaan suulliseen kysymykseen H-859/98, jonka arvoisa parlamentin jäsen esitti vuoden 1998 lokakuussa parlamentin istunnon kyselytunnilla(2), komissio on ilmoittanut teleliikennealan toimenpideohjelman maksujen keskeyttämisestä. Toimenpideohjelma on osa infrastruktuuritoimintalinjaa yhteisön Kreikalle vahvistamassa tukikehyksessä. Alaohjelma 5:n koulutustoimet liittyvät tiukasti tässä toimenpideohjelmassa suunniteltuihin infrastruktuuria koskeviin toimiin ja uusiin palveluihin. Koulutustoimet muodostavat erillisen alaohjelman pelkästään hallinnollisista syistä, joiden tarkoituksena on turvata kunkin rahaston parempi taloushallinto. Maksujen keskeytys koskee siis kaikkia yhteisön rahastoja, joista edellä mainittua toimenpideohjelmaa rahoitetaan. (1) Parlamentin keskustelut (lokakuu 1998). (2) Parlamentin keskusteluja (lokakuu 1998).
Virallinen lehti nro C 289 , 11/10/1999 s. 0025



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3176/98 esittäjä(t): Jan Mulder (ELDR) komissiolle (12. lokakuuta 1998) Aihe: Nitraattidirektiivin täytäntöönpano Nitraattipitoisuuden mittaaminen pinta- ja pohjavedestä on olennaisten tärkeää direktiivin asianmukaiselle täytäntöönpanolle. 1. Voiko komissio ilmoittaa, onko olemassa säädöksiä, joissa osoitetaan, miten ja mistä veden nitraattipitoisuus on mitattava (direktiivin liitteen I määräysten mukaisesti)? 2. Suoritetaanko komission mielestä nitraattipitoisuuden mittaus samalla tavalla kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa? 3. Voiko komissio taata, että mittauksilla saadaan tutkimustuloksia, jotka mahdollistavat myös eri maalajien yhdenvertaisen vertailun? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardinkomission puolesta antama vastaus (9. marraskuuta 1998) Vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta annetun direktiivin 91/676/ETY(1) 6 artiklan 2 kohdassa säädetään, että nitraattipitoisuuden mittaamisessa on käytettävä direktiivin liitteessä IV määriteltyä mittausmenetelmää. Liitteessä IV määrätään, että "typpiyhdisteiden mittaus on suoritettava lannoitteiden näytteenotto- ja analyysimenetelmiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 22 päivänä kesäkuuta 1977 annetussa neuvoston direktiivissä 77/535/ETY(2), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 89/519/ETY(3), esitettyä menetelmää noudattaen". Kemiallisen analyysin vertailumittausmenetelmä esitetään mainitun direktiivin liitteessä IV. Näytteidenottomenetelmät eivät kuitenkaan ole yhdenmukaisia. Komissio laatii parhaillaan suosituksia 5 artiklan 6 kohdan mukaista valvontaa varten sekä mallia 10 artiklan mukaisia kertomuksia varten, jotta mittaukset tehtäisiin vastaisuudessa nykyistä yhdenmukaisemmin. Samalla se ottaa kuitenkin huomioon erilaiset ympäristöolot yhteisön eri alueilla. Ehdotukset esitettäneen jäsenvaltioille vuoden 1999 ensimmäisellä puoliskolla. Direktiivin 91/676/ETY 1 artiklassa säädetään, että direktiivin tavoitteena on vähentää maatalouslähteistä peräisin olevien nitraattien suoraan tai välillisesti aiheuttamaa vesien pilaantumista ja estää tällainen pilaantuminen vastaisuudessa. Direktiivi ei koske erityisesti mitään tiettyä maalajia. (1) EYVL L 375, 31.12.1991. (2) EYVL L 213, 22.8.1977. (3) EYVL L 265, 12.9.1989.
Virallinen lehti nro C 289 , 11/10/1999 s. 0059



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3552/98 esittäjä(t): Katerina Daskalaki (UPE) neuvostolle (1. joulukuuta 1998) Aihe: Alaikäisten työskentely eurooppalaisia intressejä palvelevissa yrityksissä Turkissa Viime aikoina on julkisuudessa esiintynyt tietoja pienten lasten työvoiman tylystä hyödyntämisestä turkkilaisissa tehtaissa, jotka kuuluvat suurten länsimaisten (lähinnä eurooppalaisten) monikansallisten yritysten tytäryrityksille. Eräs italialainen sanomalehti ja eräs italialainen aikakauslehti ovat maininneet konkreettisia tapauksia, joissa alaikäiset tekevät pitkiä työpäiviä eurooppalaisia ja yhteisön intressejä palvelevissa tehtaissa. Neuvostolta kysytään: onko se tietoinen asiasta ja aikooko se ryhtyä toimiin ottaen huomioon, että Euroopan unionissa alaikäisten työnteko ja pienten lasten hyväksikäyttö ovat ankarasti kiellettyjä ja Euroopan parlamentti on hyväksynyt useita tätä asiaa koskevia päätöslauselmia? Vastaus (29. maaliskuuta 1999) Euroopan yhteisön ja Turkin välisiä suhteita sääntelevään nykyiseen sopimukseen eli vuoden 1963 Ankaran sopimukseen ja sen lisäpöytäkirjoihin sekä assosiointineuvoston päätöksiin ei sisälly määräyksiä Turkin työoloja koskevasta yhteistyöstä. Neuvosto kuitenkin tutkii tällä hetkellä eurooppalaisen strategian täytäntöönpanoa Turkin osalta. Komission antamien tietojen mukaan lähitulevaisuudessa saatetaan järjestää kartoittava kokous Turkin viranomaisten kanssa sosiaalinäkökohtien ja myös sosiaalisten perusoikeuksien tarkastelemiseksi.
Virallinen lehti nro C 297 , 15/10/1999 s. 0126



KIRJALLINEN KYSYMYS P-4045/98 esittäjä(t): Nelly Maes (V) komissiolle (4. tammikuuta 1999) Aihe: Budjettikohdasta B3-301 rahoitettujen eurooppalaisten tiedotuskeskusten toiminta Euroopan parlamentin talousarvion valvontavaliokunta hyväksyi 15. joulukuuta 1998 tiedotuskeskuksia koskevan budjettikohdan B3-301 määrärahojen ylittämisen kolmella miljoonalla eculla. Varainhoitovuonna 1998 budjetista hyväksyttiin tähän budjettikohtaan yhteensä 13,5 miljoonaa ecua. Tämän budjettikohdan kolme tärkeintä tavoitetta: - yhteisrahoittaa julkisia tiedotus- ja dokumentaatiokeskuksia yhteistyössä kansallisten hallintoviranomaisten kanssa, - rahoittaa yhteensä 500 aloitetta, mm. maaseudun neuvontakeskuksia, EU:n dokumentaatiokeskuksia, Euroopan unionin tiedotuspisteitä, tarvittavia kirjastoja kansallisten kirjastojen yhteydessä ja julkisia keskustelupaikkoja kestävän kehityksen edistämiseksi, - rahoittaa kansainvälisen "EU-talojen" liiton neuvontakampanjoita (100 "EU-taloa" Euroopassa). 1. Voiko komissio antaa yksityiskohtaisen selvityksen kaikista yllä mainitusta budjettikohdasta rahoitetuista aloitteista Belgiassa ja ilmoittaa tiedot rahoitustukea saaneista henkilöistä ja / tai ryhmistä sekä tuetuista kohteista (esitteet, henkilökunta, tiedotusaineisto, politiikan alat jne.) kuten myös ilmoittaa tuettujen osakkaiden osoitteet, joissa he kehittivät toimintaansa? 2. Voiko komissio antaa yleiskatsauksen, esimerkiksi vuosikertomuksen muodossa, tuettujen osakkaiden viime vuosina kehittämästä toiminnasta Belgiassa? 3. Voiko komissio ilmoittaa, arvioiko se säännöllisesti tuettujen hankkeiden tehokkuutta? Jos se arvioi, voiko se antaa arvioista tehdyt kertomukset kysymyksen esittäjälle nähtäväksi? Komission jäsenen Marcelino Orejankomission puolesta antama vastaus (1. maaliskuuta 1999) Taulukoita sisältävän vastauksen pituuden vuoksi komissio lähettää vastauksen suoraan arvoisille jäsenille ja parlamentin pääsihteeristölle.
Virallinen lehti nro C 320 , 06/11/1999 s. 0085



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3896/98 esittäjä(t): Hiltrud Breyer (V) komissiolle (4. tammikuuta 1999) Aihe: EU:n tuet elävien eläinten viennille kolmansiin maihin Mielestäni hyötyeläinten suojelun tulee olla taloudellisiin etuihin nähden ensisijaista. Vientitukia korotettiin viimeksi kahdeksalla prosentilla, ja korotus tuli voimaan 17.10.1998 (1). Miksi elävän karjan vientiä ei suljettu pois tuen piiristä, niin että vain lihakuljetukset saisivat tukea? Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus (10. helmikuuta 1999) Elävien nautojen vientiin on myönnetty tukea siitä lähtien, kun naudanliha-alan yhteinen markkinajärjestely tuli voimaan vuonna 1968. Naudanlihalla käydään perinteisesti kauppaa eräiden kolmansien maiden kanssa. Vuonna 1997 elävien täysikasvuisten nautojen vienti oli noin 8 prosenttia naudanliha-alan tuetusta kokonaisviennistä, joka oli yhteensä 1 050 000 tonnia (teuraspainona ilmaistuna). Jotkut kolmannet maat haluavat eri syistä tuoda eläviä eläimiä ja teurastaa ne omalla alueellaan. Jollei yhteisö enää tukisi elävien eläinten vientiä, se menettäisi nämä markkinat ja kolmannet maat valtaisivat ne. Tässä yhteydessä on syytä muistuttaa, että naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (ETY) 805/68 muuttamisesta 18. joulukuuta 1997 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) 2634/97(2)säädetään, että vientituen maksamisen edellytyksenä elävien eläinten osalta on yhteisön lainsäädännössä vahvistettujen, eläinten hyvinvointia ja erityisesti eläinten suojelua kuljetuksen aikana koskevien säännösten noudattaminen. Asetuksen perusteella komissio hyväksyi vientitukijärjestelmän soveltamista koskevista erityisistä yksityiskohtaisista säännöistä elävien nautaeläinten hyvinvoinnin osalta kuljetuksen aikana 18. maaliskuuta 1998 annetun asetuksen (EY) 615/98(3), jota sovelletaan 1. syyskuuta 1998 alkaen. Asetuksessa annetaan lisäsäännökset, jotka koskevat järjestelmällisiä tarkastuksia yhteisöstä poistuttaessa sekä lastin purkamisen yhteydessä tehtäviä tarkastuksia määräpaikkana olevassa kolmannessa maassa. Mitä tukitasoon tulee, komissio on aina pyrkinyt tasapuolisuuteen myöntäessään tukea elävien eläinten ja lihan vientiin. Tukea myönnettäessä otetaan huomioon joidenkin kolmansien maiden erityisvaatimukset ja yhteisön markkinoiden tilanne. (1) EYVL L 281, 17.10.1998, s. 17. (2) EYVL L 356, 31.12.1997. (3) EYVL L 82, 19.3.1998.
Virallinen lehti nro C 297 , 15/10/1999 s. 0002



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1652/98 esittäjä(t): Angela Sierra González (GUE/NGL) komissiolle (29. toukokuuta 1998) Aihe: EU:n ja Marokon välisen kalastussopimuksen uudistaminen Marokko on ilmoittanut julkisesti aikomuksestaan olla uudistamatta ensi vuonna nykyisin voimassa olevaa Euroopan unionin kanssa allekirjoitettua kalastussopimusta. Tällä olisi vakavia seurauksia pienimuotoista kalastusta harjoittavalle yhteisön kalastuslaivastolle, erityisesti niille aluksille, jotka toimivat Galiciasta, Andalusiasta tai Kanariansaarilta käsin. Se vaarantaisi näiden alusten kalastustoiminnan jatkumisen Kanariansaarten ja Saharan välisillä kalavesillä, mikä johtaisi työpaikkojen menetyksistä ja tuotantorakenteen muutoksista aiheutuviin haittoihin mainituilla Espanjan valtioon kuuluvilla alueilla, jotka kärsivät jo muutenkin korkeasta työttömyydestä. Euroopan komissiolla on oltava vahva asema Marokon kuningaskunnan kanssa käytävissä neuvotteluissa, jotta voidaan välttää se, että kalastussopimusta hyväksi käyttäen voitaisiin vaarantaa tämän tärkeän yhteisön toiminta-alan tulevaisuus. Miten komissio suhtautuu Marokon kuningaskunnan ilmoitukseen olla uudistamatta EU:n kanssa allekirjoitettua kalastussopimusta? Mitä toimenpiteitä komissio aikoo toteuttaa taatakseen pienimuotoisen kalastuksen sekä Kanariansaarten ja Saharan välillä sijaitsevilla kalavesillä toimivan, pienimuotoista kalastusta harjoittavan laivaston säilymisen tulevaan, Marokon kuningaskunnan kanssa tehtävään kalastussopimukseen liittyvässä neuvotteluprosessissa? Komission jäsenen Emma Boninonkomission puolesta antama vastaus (17. syyskuuta 1998) Komissio on tietoinen Marokon ilmoituksista olla uusimatta nykyisin voimassa olevaa kalastussopimusta. Komissio aikoo lähitulevaisuudessa selvittää perusteellisesti yhdessä jäsenvaltioiden ja Marokon kanssa eri vaihtoehdot Euroopan unionin ja Marokon välisten kalastussuhteiden kehittämiseksi. Komissio tarkastelee sopivana ajankohtana jäsenvaltioiden kanssa aloitteita, joita olisi tarvittaessa toteutettava yhteiskunnallis-taloudellisella tasolla.
Virallinen lehti nro C 297 , 15/10/1999 s. 0017



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2399/98 esittäjä(t): Marjo Matikainen-Kallström (PPE) komissiolle (27. heinäkuuta 1998) Aihe: Lisäkesannointi ja kylvöajat Suomessa Suomessa vallitsivat todella hankalat ajat kevätkylvöjen suhteen. Huonojen ilmojen vuoksi viljelemään ei päästy vielä kesäkuussakaan. Komission päätös mahdollisesta lisäkesannointioikeudesta Suomessa lykkääntyi kesäkuun loppuun. Viljelijöiden piti päättää, kesannoivatko he vai kylvävätkö viljansa routaiseen ja tulvien vuoksi lainehtivaan maahan tukien toivossa. Suomessa viljelyolosuhteet ovat usein keväisin suhteellisen vaikeat eivätkä verrattavissa Etelä-Euroopan keliolosuhteisiin. Kysynkin komissiolta, eikö olisi parempi, että kylvämisajankohdasta sekä mahdollisesta lisäkesannointitarpeesta päätettäisiin kansallisesti, eikä jouduttaisi neuvottelemaan EU:n joskus suhteellisen hitaita päätöksiä. Kansallisesti tehtävillä päätöksillä voitaisiin kylvöpäätöksiä nopeuttaa ja helpottaa sekä lisätä viljelijöiden luottamusta EU:hun. Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus (17. syyskuuta 1998) Kylvöaika ja lisäkesannointi eivät riipu toisistaan. Yhteisö vahvistaa määräpäivän, johon mennessä tuottajien on laadittava viljelysuunnitelmansa. Tuottajien on jätettävä tukihakemukset, joista viljelysuunnitelmat ilmenevät, ja jotka ovat yhteisön tukijärjestelmiä koskevan yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän mukaiset, viimeistään 15. toukokuuta. Suomen osalta tämä määräpäivä on vasta 15. kesäkuuta, jotta sen ilmaston erityinen luonne voidaan ottaa huomioon. Tukihakemusten muuttamista koskeviin toimenpiteisiin voidaan ryhtyä, jos erityisten ilmasto-olosuhteiden vuoksi tätä määräpäivää ei voida noudattaa. Tällainen tilanne ilmeni Suomessa viime keväänä ja se korjattiin tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevan yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetusta asetuksesta (ETY) 3887/92 poikkeamisesta 17 päivänä heinäkuuta 1998 annetulla komission asetuksella (EY) 1552/98(1). Sen mukaan peltokasvialoiksi ilmoitetut viljelyalat voi ilmoittaa kesannoksi. Koska tällaisen päätöksen tekeminen edellyttää kansallisilta viranomaisilta tulevaa pyyntöä, näiden on syytä tehdä tilanteesta johtopäätökset riittävän ajoissa. Mikäli hakemukset ovat perusteltuja, komissio on valmis käsittelemään ne hyvinkin lyhyessä ajassa. (1) EYVL L 202, 18.7.1998.
Virallinen lehti nro C 325 , 12/11/1999 s. 0044



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3974/98 esittäjä(t): Frédéric Striby (I-EDN) komissiolle (4. tammikuuta 1999) Aihe: Tavoitteen 2 piiriin laskettavat alueet Euroopan komission aloittamasta rakennerahastojen ja Ranskan valtion aluetukien uudistamisesta ja taustalla olevasta laajentumisesta itään aiheutuu huomattavia muutoksia yhteisön rahastojen resurssien aluekohtaiseen kohdentamiseen. Kun otetaan huomioon komission pyrkimys keskittää rakenteellisia toimia, eräät alueet uhkaavat jäädä Ranskan valtion kaavoitukseen liittyvien PAT-tukien (Prime à l'Aménagement du Territoire) ulkopuolelle, mikä vähentää niiden mahdollisuuksia päästä tulevaisuudessa tavoitteen 2 piiriin kuuluvien alueiden joukkoon. Tämä saattaa aiheuttaa alueellista epätasapainoa ja se olisi kova isku aktiiviselle kaavoituspolitiikalle. Aikooko komissio nostaa 2 prosentin liikkumavaraa, mikä mahdollistaisi aluetukien ulkopuolelle jäävien alueiden pääsyn tavoitteen 2 alueiden joukkoon? Komission jäsenen Monika Wulf-Mathiesinkomission puolesta antama vastaus (3. maaliskuuta 1999) Maaliskuun 17. päivänä 1998 annetussa komission tiedonannossa jäsenvaltioille aluepolitiikasta ja kilpailupolitiikasta(1) suositellaan näiden kahden politiikan keskittämisen lujittamista. Komissio katsoo, että sekä kansallisten että yhteisön rakenteellisten toimenpiteiden olisi kohdistuttava vaikeuksista eniten kärsineille alueille. Jokaisen jäsenvaltion on varmistettava tavoitteeseen 2 kuuluvien alueiden kartan ja alueellisiin toimenpiteisiin tarkoitettuihin kansallisiin tukiin oikeutettujen alueiden kartan yhdenmukaisuus EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti. Komissio katsoo, että jäsenvaltiolle annettu mahdollisuus ehdottaa tavoitteeseen 2 kuuluviksi alueita, joihin ei sovelleta EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan c alakohdassa määrättyjä poikkeuksia ja jotka käsittävät yleensä enintään 2 prosenttia tavoitteeseen 1 kuulumattomien alueiden väestöstä, on riittävän suuri kullekin jäsenvaltioille annettu jousto. On kuitenkin syytä muistuttaa, että asiaa käsitellään Agenda 2000 -paketin lainsäädäntöä koskevien parhaillaan käytävien neuvottelujen yhteydessä. Lopullinen tulos saadaan selville vasta sen jälkeen, kun nämä neuvottelut ovat päättyneet ja uudet asetukset on annettu virallisesti. (1) EYVL C 90, 26.3.1998.
Virallinen lehti nro C 297 , 15/10/1999 s. 0024



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2615/98 esittäjä(t): Doeke Eisma (ELDR) komissiolle (1. syyskuuta 1998) Aihe: Karanteenilait Yhdistyneessä kuningaskunnassa 1. Voiko komissio vahvistaa, että Yhdistynyt kuningaskunta on tällä hetkellä ainoa EU-maa, joka yhä soveltaa karanteenimääräyksiä maahan tuleviin kotieläimiin? 2. Ovatko Yhdistyneen kuningaskunnan karanteenimääräykset sopusoinnussa yhteisön lainsäädännön kanssa? 3. Onko komissio kanssani yhtä mieltä siitä, että Yhdistyneen kuningaskunnan karanteenilait ovat vanhanaikaisia ja aiheuttavat eläimille tarpeettomia kärsimyksiä? Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiinE-2557/98 ja E-2615/98 (12. lokakuuta 1998) Yhteisön sisäistä koirien ja kissojen kauppaa koskevista edellytyksistä säädetään eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista eläinten, siemennesteen, munasolujen ja alkioiden yhteisön sisäisessä kaupassa ja yhteisöön tuonnissa siltä osin, kuin niitä eivät koske direktiivin 90/425/ETY liitteessä A olevassa I jaksossa mainittujen erityisten yhteisön säädösten eläinten terveyttä koskevat vaatimukset 13 päivänä heinäkuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/65/ETY(1) 10 artiklan 2 kohdassa. Poiketen siitä ja täydentäen sitä, mitä kyseisessä kohdassa säädetään, kissojen ja koirien on tultava rekisteröidyiltä tiloilta, joilla niitä on pidetty niiden syntymästä alkaen, ne on tunnistettava asianmukaisesti ja kuljetettava tunnustetulla tavalla ja niiden immuniteetti rokotteita vastaan on todistettava serologisella testillä, jotta ne voitaisiin saattaa Yhdistyneen kuningaskunnan tai Irlannin markkinoille. Kyseisen artiklan 4 kohdassa annetaan Yhdistyneelle kuningaskunnalle ja Irlannille mahdollisuus säilyttää kansalliset karanteenisäännöt sellaisten direktiivissä 92/65/ETY tarkoitettujen lihansyöjien, kädellisten, lepakoiden ja muiden eläinten osalta, jotka ovat alttiita raivotaudille ja joista ei voi antaa takeita, että ne olisivat pysyneet syntymästään lähtien koko ajan alkuperätiloillaan. Komissiolle ilmoitettiin virallisesti, että Britannian hallitus tutkii parhaillaan tuontivaatimuksia ja karanteenijärjestelyjä Yhdistyneen kuningaskunnan ulkopuolisissa maissa tapahtuneen tekniikan edistymisen ja taudin kehittymisen huomioon ottamiseksi. Mahdollisten uusien järjestelmien olisi kuitenkin oltava vähintään yhtä tehokkaat maan pitämiseksi raivotaudista vapaana kuin nykyinen karanteenijärjestelmä, ja valvonnan olisi oltava toimivaa ja toteuttamiskelpoista. Komissio tukee aktiivisesti raivotaudin torjumiseen pyrkiviä jäsenvaltioita laajamittaisilla ohjelmilla, joissa ketuille annetaan suun kautta raivotautirokotetta. Tällaisilla ohjelmilla annetaan rahoitusta jäsenvaltioiden lisäksi myös mantereella sijaitseville naapurimaille. Tämän avulla pitäisi pystyä suojaamaan sellaisia jäsenvaltioiden alueita, joilla raivotautia valvotaan menestyksekkäästi tai joilta se on kokonaan onnistuttu hävittämään. (1) EYVL L 268, 14.9.1992.
Virallinen lehti nro C 320 , 06/11/1999 s. 0092



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3942/98 esittäjä(t): Anita Pollack (PSE) komissiolle (4. tammikuuta 1999) Aihe: Energiavarojen hallinnan tukijärjestelmä (EMAS) Missä vaiheessa ovat tarkistettu kestävä hallinta sekä tarkastusjärjestelmä? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardinkomission puolesta antama vastaus (4. helmikuuta 1999) Komissio antoi 30 päivänä lokakuuta 1998 ehdotuksen neuvoston asetukseksi(1), jossa sallitaan organisaatioiden osallistuminen yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmään (EMAS-järjestelmä). Asetuksella tarkistetaan teollisuusyritysten vapaaehtoisesta osallistumisesta yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmään 29 päivänä kesäkuuta 1993 annettua neuvoston asetusta (ETY) 1836/93(2). Komissio täytti asetuksen (ETY) 1836/93 20 artiklan tarkistusvaatimuksen, ja käytti tilaisuutta hyväkseen kuullakseen laajasti eri tahoja. Päämääränä on laatia tasapainoinen ehdotus sekä ympäristön että EMAS-järjestelmään mahdollisesti vapaaehtoisesti osallistuvien organisaatioiden kannalta. Ehdotuksen edistysaskeleiden joukossa on asetuksen soveltamisalan laajentaminen kaikille toimialoille. Näin ympäristövaikutukset katetaan laajemmin, mikä parantaa yleisesti ympäristötoimien tehokkuutta. Organisaatiot, kuten rahoituslaitokset, tai paikalliset viranomaiset saavat näin käyttöönsä ympäristövaikutustensa tehokkaan hallintavälineen. Niiden ympäristövaikutukset voivat olla yhtä merkittäviä kuin teollisuudessakin. EMAS-järjestelmä on kansainvälisen standardisoimisjärjestön kansainvälisen standardin ISO 14001, mukainen, ja se antaa EMAS-järjestelmälle lisäarvoa viimeiseksi mainittuun nähden. ISO 14001, mukaisen ympäristövaikutusten sisäisen hallinnan lisäksi EMAS-järjestelmässä edellytetään, että organisaatiot parantavat ympäristötoimiensa tehokkuutta ja tiedottavat edistymisestä riippumattoman osapuolen vahvistamassa ympäristölausunnossa. Tämän lisäarvon ansiosta järjestelmään osallistuvat organisaatiot lisäävät uskottavuuttaan etenkin suhteissaan valvontaviranomaisiin ja suureen yleisöön. Uudessa ehdotuksessa kiinnitetään myös huomiota organisaatioiden osallistumiseen koosta riippumatta. Siinä säädetään pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) tiedonsaannin helpottamisesta, tukivälineiden määrittelemisestä, ympäristötodentajien valistamisesta pk-yritysten toiminnan suhteen ja suuryritysten kannustamisesta tukemaan alihankkijoinaan toimivia pk-yrityksiä EMAS-järjestelmää toteutettaessa. Muistutettakoon vielä, että EMAS-järjestelmään osallistuvat organisaatiot saavat käyttää logoa, joka ilmaisee niiden sitoutuneen vapaaehtoisesti ympäristötoimiensa tehostamiseen. Logon käyttöedellytykset ovat tiukat, koska halutaan säilyttää tiedonsaannin ja uskottavuuden välinen tasapaino ja ehkäistä sekaannus tuotemerkkien kanssa. (1) EYVL C 400, 22.12.1998. (2) EYVL L 168, 10.7.1993.