KIRJALLINEN KYSYMYS P-0156/00

esittäjä(t): Niels Busk (ELDR) komissiolle

(26. tammikuuta 2000)

Aihe: Vesipolitiikan kehysdirektiivi KOM(1999) 271

Komission ehdotus vesipolitiikan kehysdirektiiviksi (KOM(1999) 271 perustuu useiden pintavesien ja pohjaveden tilaa sääntelevien direktiivien yhdistämiseen. Haluaako komissio tällä kehysdirektiivillä tiukentaa edellä mainittujen direktiivien ympäristötavoitteita?

Komissio ehdottaa varovaisuusperiaatteen käyttöönottoa, jota ei kuitenkaan määritellä tarkemmin, ja samaan aikaan vaarallisten aineiden asteittaista käytöstä poistamista. Mitä komissio tarkoittaa käsitteellä varovaisuusperiaate ja mitä vaarallisia aineita se haluaa asteittain poistaa käytöstä?

Haluaako komissio vaarallisten aineiden asteittaisen käytöstä poistamisen yhteydessä vuoden 1995 lukujen perusteella laskea tuonnin lähelle nollaa ennen vuotta 2002? Miten tämä asteittainen käytöstä poistaminen aiotaan toteuttaa?

Komission ehdotuksesta ilmenee myös, että komissio haluaa lopettaa vaarallisten aineiden päästöt veteen ja ilmaan, ja samaan aikaan päästä merellisessä ympäristössä olevien kertymien osalta lähelle tausta-arvoja luonnossa esiintyvien aineiden osalta ja lähelle nollaa synteettisten aineiden osalta. Mitä aineita kuuluu luonnossa esiintyviin aineisiin ja miten nk. tausta-arvot määritellään? Silloin kun kyseessä ovat lähellä nollaa olevat arvot, onko kysymys nykyisten mittauslaitteiden tarkkuudesta ts. aikaa myöten absoluuttisesta nollasta, koska tulevaisuudessa pystytään mittamaan hyvinkin pieniä arvoja?

Ehdotuksesta ilmenee edelleen, että tavoitteena on kääntää laskuun merkittävät ja pitkäaikaisesti kasvussa olevat saastuttavien aineiden kertymät pohjaveteen. Tarkoittaako tämä, että sen jälkeen ei ole mahdollista lisätä esimerkiksi nitraatin kertymistä pohjaveteen sallittuun raja-arvoon saakka?

Direktiivi antaa yksittäisille jäsenvaltioille mahdollisuuden mukauttaa tavoitteita erityisissä tapauksissa. Mitä tarkoittavat erityiset tapaukset?

Direktiivin johtavana ympäristötavoitteena on sekä pintavesien että pohjaveden hyvän tilan saavuttaminen. Mitä tarkoittaa hyvä tila?

Muuttaako direktiivi EU:n yleistä suojelun tasoa?

Onko komissio arvioinut direktiivin täytäntöönpanon seurauksia?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(29. helmikuuta 2000)

Vuodelta 1997 olevaan ehdotukseen yhteisön vesipolitiikan kehysdirektiiviksi(1) vahvistettavan yhteisen kannan toinen käsittely parlamentissa tapahtui 14.18. helmikuuta 2000 pidetyssä täysistunnossa(2). Ensimmäisessä käsittelyssä parlamentti oli ilmaissut suuren tyytyväisyytensä ehdotuksen johdosta ja tehnyt siihen 133 tarkistusta, jotka yleisesti vahvistivat tavoitteita ja tiivistivät täytäntöönpanon aikataulua. Ympäristövaliokunta hyväksyi 86 tarkistusta ehdotetuista 243 tarkistuksesta 25. tammikuuta 2000.

Direktiiviehdotuksessa esitetään vesihuollolle yleinen periaate, jonka perustana olisivat valuma-alueet koko laajuudessaan ja niihin liittyvät pohjavedet. Siinä yhdistettäisiin useita aiempia direktiivejä, joissa käsitellään joitain tiettyjä vesialuetyyppejä ja niihin liittyviä erityisiä ympäristötavoitteita. Periaatteena on, että kaikki vesien suojelu ja käyttö on suunniteltava integroidusti ottaen huomioon sekä pohjaveteen että pintavesiin liittyvät tavoitteet. Nyt voimassa olevien, pääasiassa fysikaalis-kemiallisten laatutavoitteiden ja -vaatimusten lisäksi direktiivissä asetetaan joukko ympäristönhoidollisia tavoitteita. Veden laatua koskevana tavoitteena on yleisesti hyvä tila. Hyvä tila käsittää niin perinteisiä fysikaalis-kemiallisia kuin ekologisiakin muuttujia. Direktiivin liitteessä V annetaan käsitteen hyvä tila yksityiskohtaiset määritelmät ja soveltamisala. Direktiivissä ei varsinaisesti määritellä käsitettä ennalta varautumisen periaate. Direktiivi perustuu kuitenkin EY:n perustamissopimuksen 175 artiklan 1 kohtaan (entinen 130 s artikla), ja siten siinä noudatetaan yhteisön ympäristöpolitiikan periaatteita, joihin perustamissopimuksen 174 artiklassa (entinen 130 r artikla) tarkoitettu ennalta varautumisen periaate kuuluu. Komissio antoi 2. helmikuuta 2000 ennalta varautumisen periaatetta koskevan tiedonannon(3).

Vaarallisten aineiden päästöjen vähittäisen lopettamisen osalta ehdotuksen ensimmäisessä parlamentin käsittelyssä 11. helmikuuta 1999 samoin kuin komission muutetussa ehdotuksessa(4) on direktiiviin pyritty sisällyttämään meriympäristön suojelua koskevaan OSPAR-yleissopimukseen liittyvät jäsenvaltioiden sitoumukset. Jäsenvaltiot ovat sitoutuneet ensi sijassa poliittisesti vähentämään vähitellen vaarallisten aineiden päästöjä niin, että vuoteen 2002 mennessä niiden pitoisuus olisi luontaisesti esiintyvien aineiden osalta taustapitoisuutta vastaava ja synteettisten aineiden osalta lähes olematon. Tätä tavoitetta tai seurantamenetelmiä ei ole tarkennettu.

Yleisesti ottaen direktiivissä ei säädetä tavoitteen saavuttamiseksi toteutettavista yksityiskohtaisista toimenpiteistä, vaan niistä päättäminen jätetään jäsenvaltioiden asiaksi. Siinä tarkennetaan kuitenkin, että tavoitteen saavuttamiseksi tehdään mm. niin kutsuttuja ensisijaisia aineita koskeva erityinen ehdotus.

Pohjaveden osalta otetaan käyttöön suunnanmuutoksen periaate. Siinä kehityssuunta, jossa epäpuhtauksien pitoisuuksien kasvu on huomattavaa ja jatkuvaa, muutetaan päinvastaiseksi. Parlamentin ympäristövaliokunta teki 25. tammikuuta 2000 tarkistuksia, joissa myös toivotaan, että suunnanmuutoksen lopullisena tavoitteena olisi ihmisen toiminnan aiheuttaman pilaantumisen vakiinnuttaminen merkityksettömälle tasolle. Yhteisen kannan vahvistaminen merkitsee, että on annettava määräyksiä, joilla pitoisuuksien kasvu saadaan kääntymään laskuksi ennen kuin aineiden pitoisuus on saavuttanut voimassa olevassa lainsäädännössä määrätyn tason. Tämä on kuitenkin vain tavoite, joka ei sisälly direktiivissä annettuun pohjaveden hyvän tilan määritelmään eikä siten itsessään ole peruste, jolla vaatimustenmukaisuutta voitaisiin arvioida.

Yhteisessä kannassa annetaan perusteet, joilla jäsenvaltiot voivat jatkaa täytäntöönpanoaikaa ja, tietyissä tapauksissa, madaltaa ympäristötavoitteita. Tällaisia perusteita ovat muun muassa ennakoimattomat ja harvinaiset kuivuuskaudet tai pohjaveden tulviminen tai pohjaveden pinnan nousu, jotka luonnollisista syistä usein jatkuvat yli direktiivissä säädetyn määräajan. Ehdotuksen ensimmäisessä parlamentin käsittelyssä sekä ympäristövaliokunnan hiljattain tekemissä tarkistuksissa ehdotetaan perusteiden tiukentamista.

Täytäntöönpanon vaikutuksia koskeva komission arvio esiteltiin alkuperäisen ehdotuksen perusteluosassa. Neuvosto ja parlamentti eivät ole kommentoineet arviota.

(1) EYVL C 343, 30.11.1999.

(2) EYVL C 184, 17.6.1997.

(3) KOM(2000) 1 lopullinen.

(4) EYVL C 342 E, 30.11.1999.