KIRJALLINEN KYSYMYS E-1775/02 esittäjä(t): Antonios Trakatellis (PPE-DE) komissiolle. Joukkotiedotusvälineiden toiminta: toimilupien myöntäminen radio- ja televisioasemille, valtiontuet ja mainostaminen.



Virallinen lehti nro 301 E , 05/12/2002 s. 0224 - 0226



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1775/02 esittäjä(t): Antonios Trakatellis (PPE-DE) komissiolle (24. kesäkuuta 2002) Aihe: Joukkotiedotusvälineiden toiminta: toimilupien myöntäminen radio- ja televisioasemille, valtiontuet ja mainostaminen Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklassa turvataan joukkotiedotusvälineiden moniarvoisuuden ja vapauden periaate. Tästä huolimatta Kreikan kansallinen radio- ja televisioneuvosto jarruttaa lupien myöntämistä televisioasemille eikä ole saattanut valmiiksi institutionaalista kehystä asemien luomista ja toimintaa varten, mikä on vastoin edellä mainittua periaatetta. Kun otetaan huomioon Amsterdamin sopimukseen sisällytetty pöytäkirja jäsenvaltioiden julkisesta yleisradiotoiminnasta ja Kreikan radio- ja televisioasemille myönnetyt valtiontuet, kysyn komissiolta seuraavaa: 1. Miten Kreikassa turvataan moniarvoisuuden periaatteen kunnioittaminen, kun otetaan huomioon edellä mainitut tapahtumat, ja mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä, jotta kansallinen radio- ja televisioneuvosto toimisi yhteisön oikeuden mukaisesti, kun on kyse lupien myöntämisestä televisio- ja radioasemille? 2. Millaisen järjestelmän kautta Kreikan julkisia radio- ja televisioasemia rahoitetaan, ja eikö tämä järjestelmä heikennä markkinoiden toimivuutta ja vääristä kilpailua Amsterdamin sopimukseen sisällytetyn jäsenvaltioiden yleisradiotoimintaa koskevan pöytäkirjan vastaisesti? 3. Minkä verran julkisille ja yksityisille tiedotusvälineille myönnetään valtiontukea jäsenvaltioissa ja erityisesti Kreikassa, ja eivätkö nämä tuet ole ristiriidassa tasa-arvoisuuden periaatteen ja markkinoiden toimintasääntöjen kanssa? 4. Minkä verran julkiset ja yksityiset tiedotusvälineet saavat tuloja mainonnasta verrattuna EU:n 15:n jäsenvaltion ja ennen kaikkea Kreikan mainosmarkkinoihin yhteensä? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (29. heinäkuuta 2002) 1. Komissio suorittaa parhaillaan kantelun perusteella tutkimusta, joka koskee toimilupien myöntämistä radio- ja televisioasemille Kreikassa. Koska näiden toimilupien myöntäminen on usein melko monimutkaista, komissio ei voi vielä tässä vaiheessa tehdä johtopäätöksiä siitä, onko nähtävissä olennaisia yhteisön oikeuteen liittyviä ongelmia. 2. Kreikan lainsäädännön mukaan yleisradiopalvelun harjoittajat, joille on annettu julkisia palvelutehtäviä, rahoittavat toimintansa julkisilla avustuksilla, lupamaksuilla sekä muilla, pääasiassa mainontaan liittyvillä, tuloilla. Vuonna 1997 komissio vastaanotti kantelun, jonka mukaan Kreikan viranomaiset suosivat julkisen yleisradiopalvelun harjoittajaa siten, että vain sille annetaan rahoitusta lupamaksuista, ja lisäksi sen työntekijöillä on erityisen edullinen eläkejärjestelmä, joka rahoitetaan mainosverolla. Komissio tutkii parhaillaan edellä mainittuja toimia valtiontukisääntöjen soveltamisesta julkiseen yleisradiotoimintaan antamansa tiedonannon(1) mukaisesti. Komissio ei tässä vaiheessa voi esittää ennakkoarvioita tutkimuksensa tuloksista. 3. Komissiolla ei ole kattavaa näkemystä jäsenvaltioiden nykyisistä valtiontukien tasoista, mutta joitakin huomioita voidaan tehdä. Yleisradiopalvelun harjoittajille myönnettävän valtiontuen määrä vaihtelee huomattavasti jäsenvaltioittain. Valtion rahoituksen määrä riippuu paljolti siitä rahoitusjärjestelmästä, jolla jäsenvaltiot korvaavat yleisradiopalvelun harjoittajille niiden suorittamat julkiset palvelutehtävät. Useimmissa jäsenvaltioissa julkisen yleisradiopalvelun harjoittajat saavat rahoituksensa kahdesta lähteestä: julkisista avustuksista sekä kaupallisesta toiminnasta (pääasiassa mainonnasta) saatavista tuloista. Joissakin jäsenvaltioissa julkisen yleisradiopalvelun harjoittajien mahdollisuuksia hankkia kaupallisia tuloja on lailla rajoitettu. Toisissa jäsenvaltioissa julkisen ja yksityisen lähetystoiminnan harjoittajien on noudatettava samoja sääntöjä. Kaupallisten tulojen hankkimista koskevat rajoitukset saattavat lisätä valtion rahoituksen tarvetta, mutta toisaalta niiden ansiosta kaupallisilla markkinoilla (kuten mainosmarkkinoilla) aiheutuu vähemmän kilpailun vääristymistä. Jäsenvaltiot voivat vapaasti valita, millä tavoin ne rahoittavat julkisen yleisradiotoiminnan, mutta komission on tarkastettava, että määritellylle julkiselle palvelulle myönnettävä valtiontuki on oikeassa suhteessa ylimääräisiin nettokustannuksiin. Edellä mainitussa komission tiedonannossa on esitetty, millä tavoin komissio arvioi tukea, joka myönnetään sellaisille lähetystoiminnan harjoittajille sekä julkisille että yksityisille joille on annettu julkisen palvelun velvoitteita. Julkisen palvelun tehtävää toteuttaville lähetystoiminnan harjoittajille saadaan myöntää valtiontukea, kun seuraavat ehdot täyttyvät: - lähetystoiminnan julkinen palvelu on määriteltävä selvästi ja tarkasti; - julkisen palvelun tehtävä on myönnettävä virallisesti yhdelle tai useammalle yritykselle; - julkisen rahoituksen on rajoituttava siihen, mikä on tarpeen julkisen palvelun tehtävän täyttämiseksi (suhteellisuus). Mikäli julkisen yleisradiopalvelun harjoittaja saa valtiontukea ja harjoittaa myös muuta kuin julkisen palvelun tehtävään kuuluvaa toimintaa, sitä koskevat niin sanotussa avoimuusdirektiivissä(2) esitetyt vaatimukset. Erillinen kirjanpito antaa komissiolle tarpeellisen keinon tutkia oletettuja ristikkäistukia julkiseen palvelutehtävään kuuluvan ja kaupallisen toiminnan välillä. Erillistä kirjanpitoa koskevaa velvoitetta ei sovelleta julkisiin yleisradioyhtiöihin, joiden toiminta rajoittuu yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tarjoamiseen; - lisäksi on toivottavaa, että sopiva viranomainen tai nimetty toimielin valvoo näiden ehtojen noudattamista. 4. Strasbourgissa toimivan Euroopan audiovisuaalialan seurantakeskuksen julkaisemien viimeisimpien tilastotietojen mukaan yhteisön mainosmarkkinoiden arvo oli vuonna 2000 yhteensä 67 164 miljoonaa euroa, josta televisiomainonnan osuus oli noin 38 %, radiomainonnan noin 6 % ja sanoma- ja aikakauslehtimainonnan noin 49 %. Loppuosan kattoivat elokuvamainonta, ulkomainonta sekä julkisissa liikennevälineissä oleva mainonta. Kreikan vastaavat lukemat ovat seuraavat: mainonnan kokonaisarvo 1 081 miljoonaa euroa, josta televisiomainonnan osuus noin 50 %, radiomainonnan noin 4 % ja sanoma- ja aikakauslehtimainonnan noin 46 %. Kun tarkastellaan televisioyhtiöiden saamia tuloja edellä mainitusta lähteestä olevien tietojen pohjalta, julkiset yleisradioyhtiöt (mukaan lukien radiotoiminta) saivat vuonna 2000 yhteisön tasolla mainostuloja yhteensä noin 5 487 miljoonaa euroa (20,8 % kokonaistuloista). Yksityisen lähetystoiminnan harjoittajien mainostulot (mukaan lukien radiotoiminta) olivat 20 196 miljoonaa euroa (56,2 % kokonaistuloista). Kreikkaa koskevia yksityiskohtaisia tietoja ei ole saatavilla. (1) EYVL C 320, 15.11.2001. (2) Komission direktiivi 80/723/ETY, annettu 25 päivänä kesäkuuta 1980, jäsenvaltioiden ja julkisten yritysten välisten taloudellisten suhteiden avoimuudesta, sellaisena kuin se on muutettuna 24 päivänä heinäkuuta 1985 annetulla komission direktiivillä 85/413/ETY, 30 päivänä syyskuuta 1993 annetulla komission direktiivillä 93/84/ETY ja 26 päivänä heinäkuuta 2000 annetulla komission direktiivillä 2000/52/EY, EYVL L 195, 29.7.1980.