KIRJALLINEN KYSYMYS E-1574/01

esittäjä(t): Luciana Sbarbati (ELDR) komissiolle

(1. kesäkuuta 2001)

Aihe: Jätteiden hävittäminen, kansanterveys ja ympäristövaikutukset

Jätteiden hävittämiseen liittyvät ongelmat kasvavat jatkuvasti Italiassa. Joillakin alueilla on suunniteltu jätteiden siirtämistä lähialueille terveydelle aiheutuvien riskien poistamiseksi. Marchen alueella on pyydetty mahdollisuutta kuormata sinne 30 000 tonnia Campaniasta peräisin olevia jätteitä.

Myös Euroopassa siirretään myrkyllisiä jätteitä maasta toiseen niin, että niitä voidaan kuljettaa kaupunkiasutusten kautta. Kaikenlaisten jätteiden valtavien määrien maahan hautaamiseen annetaan lupia arvioimatta pohjavesille ja ihmisten terveydelle aiheutuvia vahinkoja. Ennakkotarkastukset eivät ole riittäviä ja eri jäsenvaltioiden desinfiointitoimia, joihin turvauduttiin suu- ja sorkkatautitapauksissa, ei sovitettu yhteen.

Tässä kyseenalaisessa tilanteessa kansalaisten oikeus terveyteen ja ympäristönsuojelu vaarantuu.

Kysynkin komissiolta, aikooko se

1. lisätä tiedotusta ja parhaiden toimintatapojen vaihtoa parantaakseen jätehuollon nykytilaa sekä vähentää sellaisten säädösten antamista, jotka osoittautuvat tehottomiksi

2. edistää jätteiden lajittelua kannustamalla ja tukemalla jätteiden uusiokäytöstä vastaavaa tutkimusta ja teollisuutta, jotta jätteitä voidaan muuntaa raaka-aineiksi tai vaihtoehtoisiksi energialähteiksi

3. määrätä rangaistuksia niille, jotka pikemminkin pitävät hengissä ympäristöalan rikollisia järjestöjä kuin toimivat konkreettisesti ongelman ratkaisemiseksi ja siirtävät vastuun muille tai keinottelevat kaupittelemalla myrkyllisiä jätteitä, ja rangaista niitä, jotka ainoastaan saadakseen tukia siirtävät vaarallisia aineita maasta toiseen vaarantaen kansalaisten terveyden ja vahingoittaen ympäristöä?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(26. heinäkuuta 2001)

Yhteisön jätelainsäädäntö muodostaa puitteet jäsenvaltioiden toimivallalle ja velvoitteille, joiden tarkoituksena on helpottaa tehokkaan ympäristönsuojelun toteuttamista. Jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY(1) mukaisesti jäsenvaltioiden on varmistettava, että jätteistä huolehditaan tai niitä hyödynnetään vaarantamatta ihmisten terveyttä ja vahingoittamatta ympäristöä. Lisäksi direktiivi velvoittaa jäsenvaltiot perustamaan yhtenäisen ja riittävän jätteenkäsittelylaitosten verkoston sekä varmistamaan, että jätteistä huolehtivilla yrityksillä on asianmukaiset luvat ja että ne on rekisteröity asianmukaisesti. Direktiivissä esitettyjen vaatimusten ja tavoitteiden täyttämiseksi jäsenvaltioiden on laadittava jätehuoltosuunnitelmat, joissa otetaan huomioon erityisesti jätteiden laji, määrä ja alkuperä, yleiset tekniset vaatimukset, tietynlaisia jätteitä varten mahdollisesti tarvittavat erityisjärjestelyt sekä sopivat paikat tai laitokset jätteistä huolehtimiseksi. Vaarallisten jätteiden kuljetuksiin sovelletaan tiukkoja tarkastusmenettelyjä, siten kuin niistä säädetään Euroopan yhteisössä, Euroopan yhteisöön ja Euroopan yhteisöstä tapahtuvien jätteiden siirtojen valvonnasta ja tarkastamisesta 1 päivänä helmikuuta 1993 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 259/93(2). Asetuksen mukaan jäsenvaltioilla on valtuudet valvoa erityisesti käsittelylaitoksille päätyvien jätteiden tuontia ja vientiä yhteisön alueella.

Jäteöljyhuollosta 16 päivänä kesäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/439/ETY(3) vaatimusten mukaisesti jäteöljyt on nykyisin kerättävä erikseen. Kyseinen erilliskeruun vaatimus koskee myös pakkausjätteitä, mikäli halutaan saavuttaa pakkauksista ja pakkausjätteistä 20 päivänä joulukuuta 1994 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/62/EY(4) tavoitteet, sekä paristoja, joiden keruusta säädetään paristoista ja akuista 18 päivänä maaliskuuta 1991 annetussa direktiivissä 91/157/ETY(5). Erillinen keräys on myös yksi komission antaman, sähkö- ja elektroniikkalaitteista syntyviä jätteitä käsittelevän ehdotuksen tavoite. Lisäksi sisämarkkinasääntöjen mukaisesti jäsenvaltiot voivat hyödyntää taloudellisia välineitä, esimerkiksi verotoimenpiteitä ja talletusjärjestelmiä, erillisten keräysten edistämiseksi.

Säädösehdotusten lisäksi komissio on toteuttanut useita muita toimenpiteitä tietoisuuden herättämiseksi ja hyvien käytäntöjen vaihdon kannustamiseksi. Life-ohjelmasta voidaan rahoittaa innovatiivisia hankkeita, joiden tavoitteena on erillisten keräysten ja jätteiden kierrätyksen kehittäminen. Parhaiden toimintatapojen vaihtamiseksi on järjestetty useita erityistyöryhmätapaamisia, mukaan lukien Sorrentossa vuonna 1996 järjestetty työryhmätapaaminen, jossa keskityttiin pääasiassa Campanian tilanteeseen. Komissio julkaisi erillisten keräysten ja kompostoinnin alan hyvistä käytännöistä käsikirjan(6). Tässä asiakirjassa tarkastellaan erityisesti Etelä-Euroopan tilannetta, koska kompostointimahdollisuudet ovat siellä erinomaiset. Italian kansallinen ympäristönsuojeluvirasto on myös julkaissut erittäin hyödyllisen tätä asiaa koskevan käsikirjan(7).

Yhteisön ympäristölainsäädännössä vahvistetaan ne erityiset oikeudelliset velvoitteet, joiden noudattaminen on varmistettava jäsenvaltioiden kansallisessa lainsäädännössä. Täten yhteisön lainsäädäntö tarjoaa jäsenvaltioille tarvittavat välineet jätteiden laitonta käsittelyä koskevien ongelmien ratkaisemiseksi. Jäsenvaltioiden on kuitenkin varmistettava, että ympäristönsuojelua koskevat yhteisön direktiivit saatetaan asianmukaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä ja että käytössä on tehokas seuraamusjärjestelmä jätteiden laittoman käsittelyn estämiseksi ja torjumiseksi; lisäksi jäsenvaltioiden on varmistettava seuraamusten valvonta ja täytäntöönpano käytännössä. Komissio puolestaan jatkaa yhteisön oikeuden soveltamisen valvontaa, ja se on nostanut jäsenvaltioita vastaan useita jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevia kanteita, koska nämä eivät ole saattaneet yhteisön jätelainsäädäntöä osaksi kansallista lainsäädäntöä tai ovat soveltaneet sitä virheellisesti(8).

Ohjelmakaudeksi 2001-2010(9) laaditussa ympäristöä koskevassa Euroopan yhteisön kuudennessa toimintaohjelmassa Ympäristö 2000: Tulevaisuutemme valinta säädetään selvästi, että ympäristörikoksiin on puututtava tiukoin toimin(10).

Komissio antoi 13. maaliskuuta 2001 perustamissopimuksen ensimmäisen pilariin puitteissa ehdotuksen parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ympäristönsuojelusta rikosoikeudellisin keinoin(11). Ehdotuksen avulla oli tarkoitus taata yhteisön ympäristölainsäädännön aiempaa tehokkaampi soveltaminen ottamalla käyttöön koko yhteisössä vähimmäismäärä ympäristörikosten tunnusmerkkejä kunkin jäsenvaltion lainsäädännössä. Ehdotus sisältää erityisesti jätteiden käsittelyä ja hävittämistä koskevia säännöksiä.

Komissio pyrkii keräämään mahdollisimman luotettavia tietoja järjestäytyneen ympäristörikollisuuden esiintymisestä ja laajuudesta. Toisaalta se kannustaa jäsenvaltioita täydentämään direktiiviehdotusta poliisi- ja oikeusasioita koskevan yhteistyön (Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osasto) yhteydessä toteutettavilla asianmukaisilla toimenpiteillä, erityisesti vahvistamaan kaikissa jäsenvaltioissa sovellettavat vähimmäisrangaistukset ja säätämään jäsenvaltioiden välillä ympäristörikollisten karkoittamisesta.

(1) EYVL L 194, 25.7.1975, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/156/ETY (EYVL L 78, 26.3.1991) ja komission päätöksellä 96/350/ETY (EYVL L 135, 6.6.1996).

(2) EYVL L 30, 6.2.1993.

(3) EYVL L 194, 25.7.1975.

(4) EYVL L 365, 31.12.1994.

(5) EYVL L 78, 26.3.1991.

(6) Commissione europea, Esempi di successo sul compostaggio e la raccolta differenziata, 2000 (http://www.europa.eu.int/comm/environment/waste/compost/index_it.htm).

(7) ANPA: La raccolta differenziata, aspetti progettuali e gestionali, 1999.

(8) Katso esimerkiksi yhteisöjen tuomioistuimen 9. marraskuuta 1999 antama tuomio asiassa C-365/97 komissio v Italia (San Rocco). Tuomio koskee direktiivin 75/442/ETY säännösten rikkomista San Roccon uoman alueella.

(9) KOM(2000) 31 lopullinen.

(10) Katso kuudennen ohjelman sivu 15.

(11) KOM(2001) 139 lopullinen.