KIRJALLINEN KYSYMYS P-2225/97 esittäjä(t): Patricia McKenna (V) - komissiolle (19. kesäkuuta 1997)

Aihe: Sellafieldin ydinvoimalasta hummereihin kulkeutuva radioaktiivinen saaste

Sellafieldin ydinvoimalaa hoitavan British Nuclear Fuels Ltd:n rutiiniseuranta osoittaa, että lokakuussa 1996 Länsi-Cumbrian rannikon edustalta pyydettyjen hummereiden technetium-99- pitoisuus oli 36 000 Bq/kg (becquereliä kiloa kohti).

Tämä pitoisuus on kaksi kertaa suurempi kuin Britannian maatalous-, kalastus- ja elintarvikeministeriön (MAFF) mittaama vuoden 1996 seurantalausunnossa julkaistavaksi aiottu saastepitoisuus (17 000 Bq/kg). Tutkimuksen mukaan Länsi-Cumbrian hummerien technetium-99- pitoisuus on vuosittain yli kaksinkertaistunut vuodesta 1992 lähtien.

EU:n vaatimusten mukaan kuluttajille ei pitäisi myydä ravintoaineita, joiden becquerel-pitoisuus ylittää 1250 Bq/kg. Mihin toimiin Euroopan komissio aikoo ryhtyä nyt, kun tieto Sellafieldin ydinvoimalasta kulkeutuvasta radioaktiivisesta saasteesta on paljastunut?

Komission jäsenen Ritt Bjerregaardin komission puolesta antama vastaus (31. heinäkuuta 1997)

Neuvoston asetuksessa 3954/87/Euratom ((EYVL L 371, 30.12.1987. )) määritellään elintarvikkeiden ja rehujen radioaktiivisen saastumisen sallitut enimmäistasot eri radionuklidien osalta ydinonnettomuuden tai muun säteilytilan jälkeen. Komissiolla on toimivalta saattaa nämä enimmäistasot voimaan varotoimenpiteenä tarvittaessa ja kunnes tilannetta on tarkasteltu uudelleen. Tällaisessa tarkastelussa voidaan otetaan huomioon yksittäiset nuklidit ja ravintoaineiden saastumisen laajuus, kun arvioidaan ihmisten mahdollista altistumista. Sellafieldin nykyiset teknetium-99-päästöt eivät aiheuta vaaratilannetta, joten asetuksen säännöksiä ei sovelleta.

Kuten komission vastauksesta Anita Jean Pollackin kirjalliseen kysymykseen E-443/97 ((EYVL C 217, 17.7.1997. )) käy ilmi, Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset arvioivat, että altistuneimman väestöryhmän (altistuneimpia elintarvikkeita eli hummereita eniten nauttineet kuluttajat) teknetium-99-annos oli vuonna 1995 alle 0,02 millisieverttiä eli ainoastaan pieni osa vuosittaisesta annosrajasta. Vuoden 1996 tietoja ei ole vielä julkaistu. Sellafieldin teknetiumpäästöt kasvoivat huomattavasti vuodesta 1992 vuoteen 1995, joten myös arvioitu väestön altistuminen lisääntyi ja vuoden 1995 päästöt olivatkin lähellä suurinta sallittua arvoa.

Vuosialtistumista arvioitaessa on otettava huomioon keskimääräinen pitoisuus elintarvikkeissa vuoden aikana, sillä pitoisuus voi vaihdella suuresti näytteiden välillä. Pitoisuusvaihtelut johtuvat esimerkiksi näytteen ottamisajankohdasta suhteessa tilapäisten päästöjen ajankohtaan. Tämä pätee erityisesti päästöpaikan lähialueeseen. Laitoksen mittaama 36 000 becquerelin ja viranomaisten mittaama 17 000 becquerelin säteilyannos/kg hummerissa ovat yksittäisiä näytepitoisuuksia eivätkä sellaisenaan kerro mitään vuosialtistuksesta. Tämä käy selvästi ilmi laitoksen samasta paikasta alle kuukautta myöhemmin ottamasta näytteestä mittaamasta 4 400 becquerelin säteilyannoksesta/kg. Keskimääräisen vuosialtistuksen (ja väestön altistumisen) ei siis pitäisi olla merkittävästi suurempi vuonna 1996 kuin vuonna 1995.

Komissio kiinnittää runsaasti huomiota elintarvikkeiden turvallisuuteen ja kuluttajien suojeluun. Komissio ei toistaiseksi ryhdy toimenpiteisiin, mutta seuraa edelleen tilannetta tarkkaan. Komissio on säännöllisesti yhteydessä Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisiin, jotta se voi varmistua väestön altistumisrajojen tarkasta noudattamisesta ja siitä, että altistuminen pysyy yhteisön lainsäädännön mukaisesti mahdollisimman pienenä mainittujen rajojen sisällä.