KIRJALLINEN KYSYMYS P-0127/98 komissiolle esittäjä(t): Eryl McNally (PSE) (22. tammikuuta 1998)

Aihe: Neuvoston direktiivin 96/29/Euratom 3 artiklan 2 kohdan a, b ja f alakohta sekä 5 artiklan 2 kohta

Haluan kiinnittää komission huomion neuvoston direktiivin 96/29/Euratom ((EYVL L 159, 29.6.1996, s. 1. )) 3 artiklan 2 kohdan a, b ja f alakohtaan sekä 5 artiklan 2 kohtaan, jotka koskevat ionisoivaa säteilyä koskevan menettelyn valtuuksia ja ilmoittamista. Cesium-137:n uusi ilmoituskynnys on nyt 10 000 Bq/kg.

Ottaen huomioon, että huomattavasti alhaisemmat radioaktiivisuuden tasot ovat johtaneet säteilyn kohteeksi joutuneen lihan myynnin kieltämiseen ja ottaen huomioon, että niitä on syytetty leukemiatihentymien aiheuttajiksi, eikö komissio usko, että neuvoston direktiivissä 96/29/Euratom asetetut rajat eivät ole riittävän tiukat? Voiko komissio selittää, miten neuvosto perustelee asetetut rajat ja edellä mainittujen artikloiden määräykset?

Komission jäsenen Ritt Bjerregaardin komission puolesta antama vastaus (20. helmikuuta 1998)

Perusnormien vahvistamisesta työntekijöiden ja väestön terveyden suojelemiseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta 13 päivänä toukokuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin N:o 96/29/Euratom 3 artiklan 2 kohdassa viitataan siihen, ettei ilmoittamista tarvitse edellyttää sellaisista toiminnoista, joihin liittyy radioaktiivisia aineita, jos niiden kokonaismäärä tai aktiivisuuskonsentraatiot eivät ylitä vapaarajoja. Nuklidikohtaisten arvojen luettelo korvaa aiemmissa direktiiveissä (neuvoston direktiivi 80/836/Euratom sellaisena kuin se on muutettuna perusnormien vahvistamisesta työntekijöiden ja väestön terveyden suojelemiseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta annetun direktiivin 80/336/Euratom muuttamisesta 3 päivänä syyskuuta 1984 annetulla neuvoston direktiivillä 84/467/Euratom ((EYVL L 265, 5.10.1984. ))) keinotekoisille radionuklideille vahvistetun yhteisen arvon 100Bq/g. Cesium-137:lle ja useille muille tärkeille radionuklideille vapaaraja onkin nykyisin 10 Bq/g (eli 10 000 Bq/kg), joka on kymmenen kertaa aiempaa tiukempi.

Lihalle ja muille elintarvikkeille vahvistettiin alhaisemmat radioaktiivisuuden tasot säteilyhätätilanteessa (neuvoston asetus 737/90/ETY, annettu 22 päivänä maaliskuuta 1990, kolmansista maista peräisin olevien maataloustuotteiden tuontiedellytyksistä Tsernobylin ydinvoimalaonnettomuuden jälkeen ((EYVL L 82, 29.3.1990. )) Tsernobylin onnettomuuden yhteydessä ja neuvoston asetus 3954/87/Euratom, annettu 22 päivänä joulukuuta 1987, elintarvikkeiden ja rehujen radioaktiivisen saastumisen sallituista enimmäistasoista ydinonnettomuuden tai muun säteilytilanteen jälkeen ((EYVL L 371, 30.12.1987. )) kaikissa muissa säteilyhätätilanteissa. Säteilyhätätilanteen osalta vahvistetut perusteet koskivat tilannetta, jossa elintarvikkeet saattaisivat kontaminoitua ja yleisö saisi sisäisiä säteilyannoksia pitkän ajanjakson aikana nautittuaan radioaktiivisia elintarvikkeita. Tästä syystä elintarvikkeille on vahvistettava alhaisemmat viitearvot.

Vapaarajat liittyvät hallinnolliseen vaatimukseen sellaisten toimintojen ilmoittamisesta, joihin liittyy radioaktiivisia aineita, ja arvot on johdettu useiden skenaarioiden pohjalta, joissa otettiin huomioon satunnainen radioaktiivisen aineen nauttiminen, mutta ei sellaisen nauttiminen pitkän ajanjakson aikana. Vapautus tällaisten tapausten ilmoittamisesta ei tarkoita, ettei tarvitsisi soveltaa muita turvallisuutta koskevien perusnormien tai muun lainsäädännön asiaa koskevia vaatimuksia. Siten esimerkiksi kielletään (6 artiklan 5 kohta) radioaktiivisten aineiden tarkoituksellinen lisääminen elintarvikkeisiin riippumatta siitä aiheutuvasta kontaminaation tasosta.