KIRJALLINEN KYSYMYS E-3842/00

esittäjä(t): Jacqueline Foster (PPE-DE) komissiolle

(7. joulukuuta 2000)

Aihe: Pitkäsiimakalastus

Pitkäsiimakalastus aiheuttaa erittäin vakavan ongelman merilinnuille. Käsittääkseni komissio arvioi parhaillaan tarvetta pitkäsiimakalastusta koskevaan yhteisön toimintasuunnitelmaan. Mihin toimiin komissio on ryhtynyt tässä asiassa?

Voisiko komissio panna merkille, että merilintuystävällisemmän pitkäsiimakalastuksen edistämiseksi voidaan ottaa käyttöön useita keinoja, esimerkiksi

- lintuja pelottavien ja muoviviireillä varustettujen siimojen käyttö,

- siimojen varustaminen painoilla siten, että ne uppoavat nopeammin, millä vähennetään merilintujen riskiä tarttua siimoihin,

- siimojen asettaminen putkiin veden alla siten, että pinnalla olevat linnut eivät yllä koukkuihin,

- kielto purkaa kalastuksen sivutuotteita kalastusaluksilta, koska tämä vetää merilintuja pitkäsiimojen puoleen ja

- vaatimus asettaa pitkäsiimat yöllä, kun harvemmat merilinnut etsivät ruokaa?

Onko aiheesta EU:n lainsäädäntöä? Jos on, voiko komissio antaa näiden asiakirjojen viitenumerot?

Mihin toimiin komissio on ryhtynyt Etelämerellä laittomasti kalastavien yksityisalusten suhteen, koska piraattikalastus tapaa vuosittain jopa 100 000 merilintua?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(18. tammikuuta 2001)

Tuettuaan teknisiä kokouksia, jotka auttoivat määrittelemään YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestön (FAO) kansainvälistä toimintasuunnitelmaa (IPOA) merilintujen satunnaisen saaliiksi joutumisen vähentämiseksi pitkäsiimakalastuksessa (FAO-IPOA Merilinnut), komissio laatii parhaillaan yhteisön toimintasuunnitelmaa, joka käynnistetään jäsenvaltioiden antaessa tietoja vastaukseksi niille viime kesänä lähetettyyn kyselyyn.

Euroopan komissio on saanut tästä aiheesta useita kyselyjä ja on yhä paremmin tietoinen mahdollisista ongelmista, jotka liittyvät merilintujen satunnaiseen saaliiksi joutumiseen pitkäsiimakalastuksessa. Kaikki pitkäsiimakalastus ei kuitenkaan vaadi riskinhallintatoimenpiteiden käyttämistä, koska merilintujen satunnainen saaliiksi joutuminen ei ole maailmanlaajuista.

Erityisen huolestuneita ollaan albatrosseista ja muista lajeista lähinnä eteläisillä valtamerillä. Tähän ongelmaan puuttumiseksi yhteisö on jo sisällyttänyt yhteisön lainsäädäntöön (tietyistä Etelämantereella harjoitettavaan kalastustoimintaan sovellettavista säilyttämis- ja valvontatoimenpiteistä ja asetuksen (EY) N:o 2113/96 kumoamisesta 18 päivänä joulukuuta 1997 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 66/98(1) sekä tietyistä Etelämantereella harjoitettavaan kalastustoimintaan sovellettavista säilyttämis- ja valvontatoimenpiteistä annetun asetuksen (EY) N:o 66/98 muuttamisesta 12 päivänä marraskuuta 1998 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2479/98(2)) useita riskinhallintatoimenpiteitä, joihin sisältyvät myös arvoisan parlamentin jäsenen kysymyksessään mainitsemat toimenpiteet, joita Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämistä käsittelevä toimikunta (CCAMLR) on suositellut. Siimojen asettaminen putkiin veden alla on ainoa toimenpide, jota ei ole harkittu, koska sama vaikutus saadaan aikaan varustamalla siimat painoilla.

Laittoman kalastuksen osalta komissio on tietoinen mukavuuslippulaivojen suorittamasta laittomasta kalastuksesta ja pyytää valtioita ratifioimaan pikaisesti sopimuksen, jolla pyritään edistämään sitä, että avomerialueilla toimivat kalastusalukset noudattaisivat kansainvälisiä säilyttämis- ja hallintatoimenpiteitä. Yhteisö on jo ratifioinut tämän sopimuksen vuonna 1996. Lisäksi yhteisön lainsäädäntöön kuuluu valvontaa, laivastoja ja markkinointipolitiikkaa koskevia määräyksiä, jotka voivat olla tehokkaita puututtaessa laittoman kalastuksen ongelmaan, jos ja kun sitä suorittavat yhteisön alukset tai yhteisön ulkopuolisten maiden alukset, joilla on lupa toimia vesillämme. Näiden sääntöjen täytäntöönpano ja niiden noudattamisen varmistaminen on jäsenvaltioiden oikeudellinen velvollisuus.

Lisäksi komissio osallistuu FAO:n vastuullisen kalastuksen menettelysääntöjen puitteissa aktiivisesti kansainvälisen toimintasuunnitelman kehittämiseen laittoman, ilmoittamatta jäävän ja sääntelemättömän kalastuksen hillitsemiseksi. Tässä yhteydessä komissio on erityisen huolestunut mukavuuslippulaivojen lisäksi myös mukavuuslippusatamista.

Komissio uskoo, että alueellisten kalastusjärjestöjen (RFO) rooli on oleellisen tärkeä edistettäessä kestävää ja vastuullista kalastusta. Sopimusosapuolten on pantava täytäntöön alueellisten kalastusjärjestöjen suositukset, ja on myös huolehdittava siitä, että sopimusta tekemättömät yhteistyökumppanit noudattavat niitä.

(1) EYVL L 6, 10.1.1998.

(2) EYVL L 309, 19.11.1998.