Virallinen lehti nro C 196 , 22/06/1998 s. 0004



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3549/97 komissiolle esittäjä(t): Frédéric Striby (I-EDN) (12. marraskuuta 1997) Aihe: Puhtaan alkoholin valmisteverosäännösten epäoikeudenmukainen soveltaminen Vaikka Euroopan yhteisön valmisteverosäännökset ovat olemassa, niitä sovelletaan Ranskassa eri tavoin kuin muualla, mikä aiheuttaa kilpailun todellisen vääristymisen pientislaamojen ja teollisten tislaamojen välillä. Ranskassa tislaajan on maksettava heti valmistevero tislatusta tuotteesta, teolliset tislaamot taas maksavat veron vasta tuotteensa myynnin perusteella. Jos teollinen tislaamo on varastoinut tuotteitaan, niiden alkoholipitoisuudesta vähennetään kaiken lisäksi 6 % varastointivuotta kohti. Pientislaaja on siis selvästi huonommassa asemassa kuin teollinen tislaamo. Katsooko komissio edellä esitetyn perusteella, että valmisteveron piiriin kuuluvia tuotteita koskevia direktiivejä sovelletaan oikeudenmukaisesti ja yhdenmukaisesti tässä nimenomaisessa tapauksessa? Komission jäsenen Mario Montin komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-3548/97 ja E-3549/97 (6. tammikuuta 1998) Alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta 19 päivänä lokakuuta 1992 annettua neuvoston direktiiviä 92/83/ETY ((EYVL L 316, 31.10.1992, suomenk. erityispainos, alue 9, nide 2, s. 100. )) koskevassa neuvoston pöytäkirjassa todetaan: ¨Neuvosto ja komissio ilmoittavat, että sellaiset jäsenvaltiot, joissa yksityishenkilöt ovat aikaisemmin voineet valmisteverovapaasti valmistaa pieniä määriä alkoholia omaan käyttöön, voivat edelleen noudattaa tätä käytäntöä.¨ Tämän lausunnon mukaisesti Ranska sallii edelleen alle kymmenen litran vuotuisen alkoholinvalmistuksen valmisteverovapaasti yksityishenkilöille, joilla aikaisemminkin on ollut siihen lupa. Tätä erityistapausta lukuun ottamatta kaikesta alkoholintuotannosta on perittävä valmisteveroa. Direktiivin 92/83/ETY 22 artiklan mukaan jäsenvaltiot voivat kuitenkin soveltaa alennettuja valmisteverokantoja pieniin tislaamoihin. Ranska on kuitenkin jäsenvaltioiden enemmistön lailla jättänyt kyseisen mahdollisuuden käyttämättä. Ranskan tehtyä edellä mainitun valinnan on valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta 25 päivänä helmikuuta 1992 annetun direktiivin 92/12/ETY ((EYVL L 76, 23.3.1992, suomenk. erityispainos, alue 9, nide 2, s. 57. )) yleisiä säännöksiä sovellettava niin, että edellä tarkoitettuja kotitislaamoja lukuun ottamatta kaikki ranskalaiset tislaamot ovat verottomia varastoja, joiden kohdalla valmisteveron maksu lykätään siihen asti kun valmistetut tuotteet päästetään vapaaseen jakeluun. Tällöin on otettava huomioon myös tislaamotuotteen luonnollinen hävikki. Komission näkemyksestä tämän alan tulevasta yhdenmukaistamisesta voidaan todeta, että poikkeusluvat myönnettiin alun perin osaksi siitä syystä, että asetettujen määritelmien rajoissa kyseisten pienten tuottajien verokohtelulla katsottiin olevan niin pieni merkitys yhtenäismarkkinoilla, ettei sitä tarvitse yhdenmukaistaa yhteisön laajuisesti. Komissio ottaa parlamentin jäsenen toteamukset huomioon ja tarkastelee asiaa edelleen, mutta ei toistaiseksi aio edistää yhdenmukaistamista tässä asiassa.