Virallinen lehti nro C 341 , 29/11/1999 s. 0006



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3490/98 esittäjä(t): Luigi Moretti (NI) komissiolle (25. marraskuuta 1998) Aihe: Uraanijäämät rakennussementissä Tuoreista tieteellisistä tutkimuksista ilmenee, että talonrakennuksessa yleisesti käytössä olevasta sementistä saattaa löytyä uraanijäämiä, jotka voivat päätyä asuin-, koulu- ja sairaalarakennuksiin. Onko komissio tietoinen näistä tieteellisistä tutkimuksista? Mitä komissio aikoo tehdä, jotta taattaisiin yllä mainittujen rakennusten terveydelle vaarattomuus? Komission jäsenen Edith Cressoninkomission puolesta antama vastaus (16. helmikuuta 1999) Kaikki kallioperästä ja maasta saatavat rakennusmateriaalit, kuten sementti, sisältävät uraanin, thoriumin ja kaliumin luonnollisia radioaktiivisia isotooppeja (238U, 232Th ja 40K). Uraanin pitoisuus maankuoressa koko maailmassa on keskimäärin 40 Bq/kg, thoriumin keskimäärin 40 Bq/kg ja kaliumin keskimäärin 400 Bq/kg. 238U ja 232Th ovat ensimmäiset radionuklidit hajoamissarjassa, jossa syntyy peräkkäin eri radionuklideja, mm. radonia ja lopulta stabiileja lyijyisotooppeja. Perusnormien vahvistamisesta työntekijöiden ja väestön terveyden suojelemiseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta 13 päivänä toukokuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/29/Euratom(1) VII osastossa vahvistetaan periaatteet, joiden mukaan jäsenvaltioiden on valvottava työtehtäviä, joissa luonnon säteilylähteiden olemassaolo johtaa työntekijöiden tai kansalaisten altistumisen merkittävään lisääntymiseen. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että mahdolliset kyseeseen tulevat työtehtävät määritellään; ne voivat erityisesti määritellä VII osastossa tarkoitetuiksi työtehtäviksi työtehtävät, joissa käytetään sellaisia rakennusmateriaaleja, joiden radioaktiivisuus on tavallista korkeampi. Komission 21. helmikuuta 1990 antamassa suosituksessa 90/143/Euratom(2), joka koskee väestön suojelua sisäilman radonille altistumiselta, otetaan käyttöön rakennussuunnittelussa huomioon otettava radonaltistuksen taso tulevaisuutta varten. Tämä taso on radonkaasupitoisuuden vuosikeskiarvona ilmaistuna 200 becquerelia kuutiometriltä. Suunnittelutason tarkoituksena on auttaa viranomaisia laatimaan rakennuskäytäntöjä koskevia asetuksia, vaatimuksia ja sääntöjä olosuhteissa, joissa kyseinen taso muuten saattaisi ylittyä. Rakennusalan tuotteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetussa neuvoston direktiivissä 89/106/ETY(3) asetetaan rakennuskohteita koskevat olennaiset vaatimukset. Rakennuskohde on suunniteltava ja toteutettava siten, ettei siitä aiheudu rakennuskohteen naapureille ja käyttäjille riskiä sen vaarallisen säteilyn vuoksi. Meneillään olevassa säteilysuojelua koskevassa erityisessä tutkimusohjelmassa on tehty seitsemän radonia koskevaa sopimusta. Nämä koskevat radonin hajoamistuotteiden sisäänhengittämisestä aiheutuvan riskin arviointia; keuhkosyöpäriskiä ja radonille altistumista asuinrakennuksissa; rakennusmateriaalien radonpitoisuuksia; uraanin louhinta-alueilla aiemmin vallinneiden radonpitoisuuksien arviointia sekä passiivisia radonilmaisimia koskevia vertailumittauksia. (1) EYVL L 159, 29.6.1996. (2) EYVL L 80, 27.3.1990. (3) EYVL L 40, 11.2.1989.