Virallinen lehti nro C 207 , 21/07/1999 s. 0099



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3645/98 esittäjä(t): Amedeo Amadeo (NI) komissiolle (3. joulukuuta 1998) Aihe: Yhteinen verojärjestelmä - korko- ja rojaltimaksut Ehdotuksessa neuvoston direktiiviksi eri jäsenvaltioissa sijaitsevien lähiyhtiöiden välisiin korko- ja rojaltimaksuihin sovellettavaksi yhteiseksi verojärjestelmäksi (KOM(98) 0067 lopull. - 98/0087 CNS)(1) komissio varaa itselleen mahdollisuuden ehdottaa myöhemmin yhtenäismarkkinoiden syventämisen yhteydessä vapauttamisen laajentamista koskemaan muiden kuin lähiyhtiöiden välisten korkojen ja rojaltien verottamista. Ajatuksen taustalla on pyrkimys lieventää ehdotuksen budjettivaikutuksia jäsenvaltioissa, jotka ovat pääoman ja teknologian nettotuojia. Näille jäsenvaltioille (Kreikalle ja Portugalille) on lisäksi ehdotettu viiden vuoden siirtymäkautta, jonka aikana verot poistettaisiin asteittain. Perusperiaatteena on, että lähdeverovapautuksen piiriin kuuluvat korko- ja rojaltimaksut ovat nimenomaan kilpailun piirissä syntyneestä korosta tai rojaltista saatavaa tuloa (arm's length) ja toisistaan riippumattomien yritysten suorittamia. Kun ne suoritetaan lähiyhtiöiden kesken, tämän täyden kilpailuvastaavuuden periaatteen mukaan muunlaista, koron tai rojaltin luonteista tuloa pidetään voiton jakamisena, mihin taas voidaan soveltaa direktiiviä 90/435/ETY(2). Mikä on tällaisen ajatuksen idea? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (8. helmikuuta 1999) Direktiiviehdotuksen tarkoituksena on poistaa yksi eri jäsenvaltioihin sijoittautuneiden yhtiöiden rajojen yli tapahtuvaa yhteistyötä haittaavista verotukseen liittyvistä esteistä. Se on tarpeellinen toimenpide yhtenäismarkkinoiden toteuttamiseksi. Pääomien ja teknologian nettotuojina olevien jäsenvaltioiden julkiseen talouteen kohdistuvan vaikutuksen lieventämiseksi direktiiviehdotuksessa kuitenkin säädetään, että lähdeverotuksesta luovutaan asteittain. Ensimmäisessä vaiheessa direktiiviehdotuksen säännöksiä sovellettaisiin vain lähiyhtiöiden välisiin maksuihin. Lisäksi direktiiviehdotuksessa säädetään Kreikalle ja Portugalille myönnettävästä viiden vuoden siirtymäkaudesta. Koska suurin osa korko- ja rojaltimaksuista tapahtuu lähiyhtiöiden välillä, tämän siirtymäkauden myöntäminen on perusteltua. On totta, että korko- ja rojaltimaksut pitäisi vahvistaa ikään kuin maksajan ja edunsaajan välillä ei olisi mitään riippuvuussuhdetta. Tämä sääntö on täysin riippumaton Kreikalle ja Portugalille myönnetyistä siirtymäkauden toimenpiteistä ja sen tavoitteena on jättää direktiiviehdotuksen soveltamisalan ulkopuolelle maksut, joita voidaan pitää voitonjakona. Korkojen tai rojaltien määrää, joka ei ylitä määrää, josta maksajan ja edunsaajan välillä olisi sovittu erityisen suhteen puuttuessa, pidettäisiin edelleen korkona tai rojaltina myös silloin, kun maksu tapahtuu lähiyhtiöiden välillä. Tällöin kyseinen maksu kuuluisi direktiiviehdotuksen soveltamisalaan. Tämän määrän ylittävään määrään, joka luokiteltaisiin voitonjaoksi, sovellettaisiin direktiivin 90/435/ETY säännöksiä, edellyttäen että kyseisessä direktiivissä säädetyt edellytykset täyttyvät. (1) EYVL C 123, 22.4.1998, s. 9. (2) EYVL L 225, 20.8.1990, s. 6.