KIRJALLINEN KYSYMYS E-0315/02

esittäjä(t): Graham Watson (ELDR) komissiolle

(12. helmikuuta 2002)

Aihe: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus otsonikerrosta heikentävistä aineista

Millä tieteellisillä todisteilla voidaan perustella eristysmateriaalin poistaminen kotitalouksien käyttämistä jääkaapeista ja pakastimista ennen laitteiden hävittämistä?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(9. huhtikuuta 2002)

Vanhat käytetyt jääkaapit ja pakastimet sisältävät usein otsonikerrosta heikentäviä aineita, kuten kloorifluorihiilivetyä (CFC), sekä jäähdytysjärjestelmässä että kalusteen rakentamisessa eristykseen käytettävässä kovassa solumuovissa. Kun CFC-yhdisteistä puhutaan kylmälaitteiden yhteydessä, mainitaan usein vain jäähdytyslaitteet, mutta oikeastaan CFC:tä käytettiin enemmän kovan solumuovin valmistuksessa vaahdon muodostamiseen. Kotitalouden jääkaapin jäähdytysjärjestelmässä on jäähdytysainetta arviolta noin 170 grammaa (25 % jääkaapin kaikesta CFC:stä), ja eristeissä sitä on noin 510 grammaa (75 % CFC:n kokonaismäärästä).

On vaikeata saada tarkkoja tietoja siitä, kuinka paljon CFC:tä sisältäviä kotitalouksien jääkaappeja ja pakastimia kaikkiaan tulee vuosittain romuksi. Arviolta kuitenkin EU:n kotitalouksien kylmälaitekannan (jääkaappien, jää-pakastekaappien ja pakastinten yhteismäärän) arvioidaan olevan noin 230 miljoonaa kappaletta.

Tieto perustuu seuraavaan laskelmaan:

- Euroopan unionin kotitalouksien lukumäärä: n. 150 miljoonaa;

- Kaikilla kotitalouksilla on joko jääkaappi tai jääkaappi-pakastinyhdistelmä = 150 miljoonaa;

- 50 prosentilla kotitalouksista on pakastin = 75 miljoonaa;

- Hotelleja, kauppoja, ravintoloita, toimistoja jne. arviolta 5 miljoonaa;

- Yhteensä: 230 miljoonaa(1).

Jos oletetaan, että nämä laitteet uusitaan kymmenen vuoden välein, joissain jäsenvaltioissa useamminkin, romuksi tulee noin 23 miljoonaa kotitalouksien kylmälaitetta vuodessa. Koska suurin osa nyt romuksi tulevista kylmälaitteista on valmistettu ennen vuotta 1995, jolloin CFC:n käyttö näissä laitteissa lopetettiin, voidaan olettaa, että suurin osa niistä sisältää CFC:tä. Jos CFC:tä on jokaisessa kylmälaitteessa kaikkiaan 680 grammaa, kylmälaitteista talteen otettavan CFC:n määräksi arvioidaan noin 15 640 tonnia. Olettaen, että talteenotossa päästään hyvään 80 prosentin tasoon, talteen voitaisiin ottaa noin 12 512 tonnia CFC:tä.

Laskelma perustuu seuraaviin lukuihin:

- Euroopan unionin kotitalouksien kylmälaitekanta: 230 miljoonaa;

- Korvattavien laitteiden osuus vuodessa: 10 % (kylmälaitteen keskimääräinen elinikä 10 vuotta);

- Vuosittain korvattavien laitteiden määrä = 23 miljoonaa (10 prosenttia 230 miljoonasta);

- CFC:tä/laite: 680 grammaa;

- Talteenottopotentiaali = (23 000 000 × 680) / 1 000 = 15 640 000 kg = 15 640 tonnia;

- Talteenottoprosentti 80 % = 12 512 tonnia

Tätä 15 640 tonnin talteenottopotentiaalia on tarkasteltava komission yleistavoitteen valossa, joka on CFC-yhdisteiden poistaminen käytöstä. Vuonna 1999 CFC-yhdisteiden kokonaistuotanto lukuun ottamatta ei-dispersiivistä käyttöä esimerkiksi raaka-aineena (muiden kemikaalien, lähinnä teflonin, valmistukseen käytetty CFC, joka muutetaan kokonaan alkuperäisestä koostumuksestaan) oli noin 31 000 tonnia, joista suurin osa vietiin kehitysmaihin kotitalouskäyttöön ja välttämättömiin käyttötarkoituksiin. Yhteisössä CFC:n käyttö useimpiin tarkoituksiin on nyt kiellettyä. Poikkeuksia on olemassa monia välttämättömiä käyttötarkoituksia varten, esimerkiksi astmapotilaiden inhalaatiosumutteille, ja näiden perusteella on sallittu noin 3 600 tonnin käyttö vuodessa. Nämäkin poikkeukset vähenevät vähitellen. Lisäksi kehitysmaat ovat nyt luopumassa CFC-yhdisteiden käytöstä, ja prosessin olisi tarkoitus valmistua vuoteen 2010 mennessä.

Kaiken tämän tarkoituksena on suojella otsonikerrosta, joka on palautumisessaan kriittisessä vaiheessa. Eurooppalaista stratosfäärin tutkimusta koskevassa, hiljattain tehdyssä arviointikertomuksessa todettiin, että otsonikerroksen kehityskulku on vielä suuri huolenaihe. Tärkeimpiä tuloksia ovat, että pohjoisella napaseudulla syntyi suuria otsonikatoja talvea 19931994 seuraavina viitenä kylmänä talvena, ja että stratosfäärin otsonimäärä Euroopan manteren yläpuolella alkoi vähentyä 1970-luvulla, ja talvisin ja keväisin syntyneet suuremmat tuhot (510 prosenttia otsonikerroksen korkeudesta) ovat johtaneet biologisesti aktiivisen ultraviolettisäteilyn (UV) lisääntymiseen maan tasolla otsonimäärän vähenemistä vastaavalla tavalla. Tämä kehityssuunta vaikuttaa kielteisesti ihmisten terveyteen muun muassa lisäämällä ihosyöpien määrää ja vähentämällä immuunivastetta, ja myös herkästi vahingoittuviin ekosysteemeihin. Otsonin täydellistä palautumista voidaan toivoa vasta, kun ilmakehän klooripitoisuudet palaavat otsoniaukon syntymistä edeltävälle tasolle noin 50 vuoden kuluttua. Tämä palautuminen saattaa kuitenkin vaarantua ilmastonmuutoksen vaikutusten ja stratosfäärin muiden kaasujen vaikutuksesta.

Euroopan yhteisö sitoutui otsonikerrosta heikentävistä aineista 29. kesäkuuta 2000 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2037/2000(2) noudattamaan Montrealin pöytäkirjasta, tieteellisiin todisteisiin perustuvasta kansainvälisestä sopimuksesta, johtuvia velvoitteitaan. Komissio uskoo, että luotettavat tieteelliset ja ympäristösyyt puoltavat kustannustehokkaita pyrkimyksiä CFC-yhdisteiden talteenottamiseen ja hävittämiseen. Siksi on asetuksen (EY) N:o 2037/2000 16 artiklan

mukaisesti välttämätöntä varmistaa, että CFC-yhdisteet otetaan talteen ja hävitetään myös kotitalouksien vanhojen jääkaappien ja pakastinten solumuoveista. Ainakin kahdeksassa jäsenvaltiossa käytetään hyviksi todettuja kaupallisia tekniikoita CFC-yhdisteiden poistamiseen eristyssolumuovista.

Kotitalouksien jääkaapeista ja pakastimista syntyvän jätteen talteenottolaitosten perustaminen on pitkäaikainen investointi. Kuten edellä todettiin, suuri osa nykyään romuksi tulevista jääkaapeista ja pakastimista sisältää CFC-yhdisteitä. Ne korvaavissa laitteissa voi olla osittain halogenoituja kloorifluorihiilivetyjä (HCFC-yhdisteitä), jotka ovat myös valvottuja aineita, sekä nykyään myös fluorihiilivetyjä (HFC), jotka ovat Kioton pöytäkirjan nojalla valvottavia, voimakkaita kasvihuonekaasuja, jotka on myös otettava talteen. Talteenottolaitokset helpottaisivat myös sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta ehdotetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin täytäntöönpanoa(3).

(1) Lähde: Eurostat.

(2) EYVL L 244, 29.9.2000.

(3) EYVL L 244, 29.9.2000.