Virallinen lehti nro C 341 , 29/11/1999 s. 0148



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0899/99 esittäjä(t): Cristiana Muscardini (NI) komissiolle (8. huhtikuuta 1999) Aihe: Urheiluvalmentajien vapaa liikkuminen Vastauksessaan kirjalliseen kysymykseen E-3856/98(1) komissio totesi, että "Italia, kuten muutkin jäsenvaltiot, on joutunut sopeuttamaan oman lainsäädäntönsä direktiivien 89/48/ETY(2) ja 92/51/ETY(3) mukaiseksi. On huomattava, että tähän asti komissio ei ole joutunut käsittelemään urheiluvalmentajan tutkintojen tunnustamiseen Italiassa liittyviä erityisiä vaikeuksia". 1. Komissiolle ei kaiketi ole valjennut se asia, että se ei ole joutunut tekemisiin erityisten vaikeuksien kanssa asiassa, koska direktiiviä 92/51/ETY, jossa määritellään poikkeuksia lukuunottamatta urheiluvalmentajan koulutusvaatimukset, ei ole milloinkaan sovellettu? 2. Voisiko komissio ilmoittaa epäilyjen hälventämiseksi, mihin Italian lakiin tämä direktiivi on sisällytetty ja/tai sovellettu? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (4. toukokuuta 1999) Arvoisa parlamentin jäsen käsittelee kysymyksessään direktiivien 89/48/ETY ja 92/51/ETY saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä Italiassa. Vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskeva yleinen järjestelmä perustettiin 21. joulukuuta 1988 annetulla neuvoston direktiivillä 89/48/ETY. Direktiiviä on sittemmin täydennetty täydentävästä ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskevasta toisesta yleisestä järjestelmästä 18. kesäkuuta 1992 annetulla neuvoston direktiivillä 92/51/ETY. Tämä toinen direktiivi koskee tutkintotodistuksia, jotka eivät kuuluneet direktiivin 89/48/ETY soveltamisalaan. Kuten parlamentin jäsenen esittämään kirjalliseen kysymykseen E-3856/98 annetusta vastauksesta käy ilmi, urheiluvalmentajan pätevyysvaatimukset kuuluvat, poikkeuksia lukuun ottamatta, direktiivin 92/51/ETY soveltamisalaan. Direktiivi 92/51/ETY on saatettu osaksi Italian kansallista lainsäädäntöä 2. toukokuuta 1994 annetulla asetuksella nro 319. Asetuksen soveltamisala on hyvin yleinen. Se ei kata vain tiettyä ammattikuntaa. Sitä on tarkoitus soveltaa kaikkiin direktiivin 92/51/ETY mukaisiin säänneltyihin ammatteihin. Se, että yhtä ammattia ei nimenomaisesti mainita, ei tarkoita, että kyseinen ammatti ei kuuluisi direktiivin soveltamisalaan. Urheilualan säännellyt ammatit kuuluvat näin ollen asetuksen soveltamisalaan. On tärkeää muistaa, että direktiivi 92/51/ETY koskee ainoastaan säänneltyjä ammatteja. Jos jäsenvaltio päättää olla sääntelemättä jotakin ammattia, direktiiviä ei sovelleta tähän ammattiin, koska ammattiin pääsyn lainmukaisena edellytyksenä ei ole tutkintotodistusta. Ammattiin pääsy on tällöin lain mukaan vapaata. Lisäksi komissio vahvistaa, että sen tietoon ei ole saatettu urheiluvalmentajan tutkintotodistusten tunnustamiseen liittyviä erityisiä ongelmia Italiassa. Tältä alalta ei ole rekisteröity kanteluita. Kanteet voisivat koskea yhtä hyvin laiminlyöntejä direktiivien saattamisessa osaksi Italian kansallista lainsäädäntöä kuin kansallisten soveltamissäännösten puutteellista soveltamista 2. toukokuuta 1994 annetun asetuksen osalta. Kuten aiemmin sanotusta käy ilmi, komissio ei voi ohjata ammattien sääntelyä Italiassa. Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltiot voivat itsenäisesti päättää ammatteja koskevasta sääntelystä. Näin ollen komissio ei ole toimivaltainen puuttumaan tapaan, jolla Italia sääntelee urheiluvalmentajan ammattia maansa alueella. Italia voi myös päättää olla sääntelemättä ammattia. Italian viranomaisten tehtävänä on tietenkin ottaa käyttöön tutkintotodistusten tunnustamiseen liittyvät järjestelyt ja lakkauttaa kaikki sellaiset toimenpiteet, joita voidaan pitää syrjivinä. Kuten jo mainittiin, tältä osin ei näyttäisi olevan erityisiä ongelmia. (1) EYVL C 207, 21.7.1999, s. 136. (2) EYVL L 19, 24.1.1989, s. 16. (3) EYVL L 209, 24.7.1992, s. 25.