KIRJALLINEN KYSYMYS E-2675/02

esittäjä(t): Paulo Casaca (PSE) komissiolle

(24. syyskuuta 2002)

Aihe: Kalanviljelyn vaarat ympäristölle ja kuluttajille

Proteste-lehden numerossa 228 julkaistussa Portugalin, Espanjan, Belgian ja Italian kuluttajajärjestöjen tekemässä tutkimuksessa todetaan, että useissa internet-lähteissä on jo kauan esiintynyt tietoja, että Euroopan markkinoilla kaupan pidetystä lohesta on löytynyt kuluttajien terveydelle vaarallisia aineita, esimerkiksi erittäin suuria määriä polykloorattuja bifenyylejä (PCB). Petokalojen viljely on nykyään suurin uhka kalastuksen kestävälle kehitykselle luonnonvaraisiin kalalajeihin kohdistuvan paineen vuoksi. Viljeltävien petokalojen ravinnoksi tarvitaan luonnonvaraisista kaloista valmistettua kalajauhoa, minkä vuoksi luonnonvaraiset kalakannat ovat vaarassa ehtyä. Myös merien pilaantuminen on uhka kalastuksen kestävälle kehitykselle.

Tutkimuksessa esitettiin myös edellä kuvatun käytännön kuluttajien terveydelle aiheuttamat vaarat.

1. Milloin komissio aikoo tehdä elintarvikkeiden PCB-pitoisuuksien rajoittamista elintarvikkeissa koskevan lainsäädäntöehdotuksen?

2. Eikö komissio katso, että sen pitäisi muotoilla uudelleen aloitteensa PCB-pitoisuuksien tarkistamiseksi, ottaen huomioon tiedot petokalojen viljelyn kalastuksen kestävälle kehitykselle aiheuttamista vaaroista?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(21. marraskuuta 2002)

Dioksiinin, furaanien ja polykloorattujen bifenyylien (PCB) aiheuttama rehujen ja elintarvikkeiden saastuminen on vakava uhka kansanterveydelle. Sen vuoksi on toteutettava toimia niiden aiheuttaman saastumisen vähentämiseksi. Komissio on kehittänyt näiden saasteiden vähentämiseksi ympäristössä, elintarvikkeissa ja rehussa laaja-alaisen strategian, joka on määritetty komission tiedonannossa(1) neuvostolle, Euroopan parlamentille sekä talous- ja sosiaalikomitealle dioksiineja, furaaneja ja polykloorattuja bifenyylejä koskevasta yhteisön strategiasta.

Dioksiinien ja furaanien enimmäismäärät kalassa on jo vahvistettu 29 päivänä marraskuuta 2001 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 2375/2001(2) tiettyjen elintarvikkeissa olevien vieraiden aineiden enimmäismäärien vahvistamisesta annetun komission asetuksen (EY) N:o 466/2001 muuttamisesta. Tässä asetuksessa määrätään enimmäismäärien tarkistuksesta 31. joulukuuta 2004 mennessä, ja tavoitteena on sisällyttää dioksiinin kaltaiset PCB:t tarkistukseen. Komission 4 päivänä maaliskuuta 2002 annetussa suosituksessa 2002/201/EY(3), vahvistetaan kriteerit dioksiinien ja dioksiinin kaltaisten PCB-aineiden valvonnalle eri rehuissa ja elintarvikkeissa, mukaan luettuina kalat.

Komissio on edellä mainitussa tiedonannossa havainnut myös tarpeen arvioida muiden kuin dioksiinin kaltaisten PCB-aineiden aiheuttaman riskin ja saada tuoretta tietoa näistä vieraista aineista rehussa ja elintarvikkeissa. Komissio on sen vuoksi pyytänyt elintarvikealan tiedekomiteaa suorittamaan tällaisen riskinarvioinnin. Komissio haluaakin harkita asianmukaisia toimia muiden kuin dioksiinin kaltaisten PCB-aineiden rajoittamiseksi koko rehu- ja elintarvikeketjussa. Tällä välin komissio on pyytänyt viranomaisia ja toimijoita valvomaan rehussa ja elintarvikkeissa, erityisesti kalassa ja kalatuotteissa, myös muita kuin dioksiinin kaltaisia PCB-aineita, ja kokoaa sitten tulokset laaja-alaiseen tietokantaan. Komissio ei ole vielä saanut selviä todisteita lohen erittäin korkeista PCB-pitoisuuksista Euroopan markkinoilla, mutta ne merkitsisivät huomattavia riskejä kuluttajien terveydelle.

Yhteisön kestävän kehityksen strategialla, joka koskee Euroopan vesiviljelyä, pyritään luomaan parhaita mahdollisia ratkaisuja, joiden avulla vesiviljelytuottajat voivat tarjota terveellisiä tuotteita markkinoiden vaatimia määriä ympäristöä tuhoamatta. Tämä strategia on määritetty komission neuvostolle ja parlamentille antamassa uusimmassa tiedonannossa Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille Yhteisön vesiviljelyalan kestävää kehittämistä koskeva strategia(4). Strategia on laadittu yhteisen kalastuspolitiikan (YKP) uudistuksen yhteydessä, ja siinä luodaan suunnitelma vesiviljelyalan laajemmaksi kehittämiseksi ja työllisyyden turvaamiseksi erityisesti kalataloudesta riippuvilla alueilla ilman, että vaarannettaisiin ympäristöä, elintarvikkeiden turvallisuutta tai laatua.

Komissio ei yhdy näkemykseen, jonka mukaan kalanviljely on suurin uhka kalatalouden kestävälle kehitykselle. Pääasiallinen uhka tulee pikemminkin luonnonkalavarojen liikakäytöstä, täysikasvuisten kalojen vähäisestä määrästä ja siitä tosiasiasta, että yhteisön laivaston käytettävissä oleva kalastuskapasiteetti ylittää huomattavasti sen, mitä kestävällä tavalla kalastaminen edellyttää.

Luonnonkaloihin kohdistuneen paineen vuoksi komissio on pyytänyt kansainvälistä merentutkimusneuvostoa (ICES) toteuttamaan tutkimuksen teollisen kalastuksen vaikutuksesta meriekosysteemeihin. Se valvoo edelleen kalastusteollisuuden toimintaa varmistaakseen, että sen vaikutus ihmisravinnoksi käytettäviin kalalajeihin ja muihin merikaloihin jää vähäiseksi ja että ehdotetaan asianmukaisella tavalla parannettuja hallinnollisia toimia.

(1) EYVL C 322, 17.11.2001.

(2) EYVL L 321, 6.12.2001.

(3) EYVL L 67, 9.3.2002.

(4) KOM(2002) 511 lopullinen.