KIRJALLINEN KYSYMYS E-3372/01 esittäjä(t): Inger Schörling (Verts/ALE) neuvostolle. Karjankasvatuksen tukeminen.



Virallinen lehti nro 205 E , 29/08/2002 s. 0030 - 0031



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3372/01 esittäjä(t): Inger Schörling (Verts/ALE) neuvostolle (7. joulukuuta 2001) Aihe: Karjankasvatuksen tukeminen Ruotsissa ja luultavasti myös muissa maissa on ilmennyt tapauksia, joissa karjankasvattajat ovat hakeneet ja saaneet EU-tukea, mutta eivät tämän jälkeen ole hoitaneet eläimiä voimassa olevien säädösten ja määräysten mukaisesti. Tukea on myönnetty jopa henkilöille, joilta tämän toiminnan jatkaminen on kielletty, koska he ovat aikaisemmin laiminlyöneet eläinten hoidon. Karjankasvatukseen tarkoitettuja EU-tukia myönnetään riippumatta siitä, hoidetaanko eläimiä hyvin ja onko omistajalla lupa pitää eläimiä vai ei. Tukea maksetaan niin kauan kuin eläimet ovat omistajallaan. Onko neuvosto kiinnittänyt huomiota tähän ongelmaan, ja jos on, mitä se siinä tapauksessa aikoo tehdä ratkaistakseen sen? Onko neuvosto tutkinut, kuinka suuri osa karjankasvatukseen tarkoitetusta vuosittaisesta EU-tuesta päätyy karjankasvattajille, jotka hoitavat eläimiä huonosti? Vastaus (13. toukokuuta 2002) 1. Karjankasvattajille myönnettävää tukea säännellään seuraavilla kolmella neuvoston asetuksella: - naudanliha-alan markkinajärjestelystä annettu asetus (EY) N:o 1254/1999(1); - lampaan- ja vuohenliha-alan markkinajärjestelystä annettu asetus (EY) N:o 2467/1998(2). Tämä asetus on kuitenkin korvattu 1. tammikuuta 2002 alkaen 19 päivänä joulukuuta 2001 annetulla asetuksella (EY) N:o 2529/2001(3); - Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17 päivänä toukokuuta 1999 annettu asetus (EY) N:o 1257/1999(4). Näissä kolmessa neuvoston säädöksessä vahvistetaan nautaeläimistä, lampaista ja vuohista kasvattajille maksettavien erilaisten palkkioiden myöntämisen edellytykset sekä ne mahdolliset lisätuet, joita karjankasvattajille voidaan myöntää, sekä määritetään tuottajien kelpoisuusvaatimukset. Soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt näiden säädösten täytäntöön panemiseksi vahvistetaan komissiossa hallintokomiteamenettelyä noudattaen. 2. Arvoisa parlamentin jäsen tietänee, että neuvosto on antanut paljon lainsäädäntöä tuotantoeläinten hyvinvoinnista [kts. erityisesti tuotantoeläinten suojelusta annettu direktiivi 98/58/EY(5)]. Lisäksi edellä mainitussa naudanliha-alan keskeisessä asetuksessa vahvistetaan erityisesti vientitukien osalta suora yhteys tukien saamisen ja eläinten hyvinvointia koskevien säännösten noudattamisen välillä. Kyseisen naudanliha-alan asetuksen 33 artiklan 9 kohdan viimeisessä alakohdassa säädetään, että Eläviä eläimiä koskevien vientitukien maksaminen edellyttää eläinten hyvinvointia ja erityisesti eläinten suojelua kuljetuksen aikana koskevassa yhteisön lainsäädännössä vahvistettujen säännösten noudattamista. 3. Neuvostolle ei kuulu valvoa omien säädöstensä noudattamista jäsenvaltioissa, sillä tämä toimivalta on perustamissopimuksen mukaisesti komissiolla. Komissio on sen lisäksi oikeutettu tekemään neuvostolle ja Euroopan parlamentille tarpeellisiksi katsomansa ehdotukset niiden oletettujen puutteiden korjaamiseksi, joihin arvoisa parlamentin jäsen viittaa. 4. Tämän lisäksi ammatinharjoitusoikeus on jäsenvaltion yksinomaisessa toimivallassa ja jäsenvaltion on näin ollen valvottava niiden asiaa koskevien säännösten soveltamista, jotka ne ovat tässä tarkoituksessa antaneet, ja tarvittaessa rangaistava kaikista toteamistaan puutteista. Sitä paitsi tässä vaiheessa ei ole tilastoja sellaisille karjankasvattajille Euroopan unionissa maksetuista tuista, jotka ovat saattaneet kohdella huonosti eläimiään. (1) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 21. (2) EYVL L 312, 20.11.1998, s. 1. (3) EYVL L 341, 22.12.2001, s. 3. (4) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 80. (5) EYVL L 221, 8.8.1998.