Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0013



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2056/98 esittäjä(t): Felipe Camisón Asensio (PPE) komissiolle (7. heinäkuuta 1998) Aihe: Rakennerahastouudistuksen näkymät Voiko komissio sanoa, 1. onko rakennerahastouudistus suunniteltu niin, että menettelyjä yksinkertaistetaan ja toimia keskitetään? Millä tavoin tämä tapahtuu? 2. aikooko komissio jatkaa vuoden 1999 jälkeen koheesiorahaston soveltamista muuttamatta nykyistä menettelyä? 3. annetaanko rakennerahastoista varoja yhteisön aluekehityssuunnitelmaan (ESDP) sen tulevia toimia varten? Komission jäsenen Monika Wulf-Mathiesinkomission puolesta antama vastaus (11. syyskuuta 1998) Yksinkertaistaminen ja keskittäminen ovat rakennerahastouudistusten tärkeimpiä tavoitteita. Komissio ehdottaa näitä uudistuksen jokaiseen kohteeseen ja vaiheeseen. Kaikkien täytäntöönpanoon osallistuvien osapuolten vastuualueiden selventäminen määrittelemällä jokaisen rooli ja vastuu yksinkertaistaa rahastojen toimintaa. Suunnittelussa, seurannassa, arvioinnissa ja valvonnassa kullekin kuuluva vastuu on vastedes selkeästi määritelty, mikä helpottaa komission, jäsenvaltioiden, alueiden ja taloudellisten toimijoiden välisiä suhteita. Jäsenvaltioilla on yleinen vastuu rahastojen toiminnasta, ja yksityiskohtainen suunnittelu on vastedes hajautettua, mikä tarkoittaa sitä, että toteutus, taloushallinto, seuranta ja arviointi kuuluu ensisijaisesti niille. Erityisesti taloushallintoa on yksinkertaistettu. Kun nykyinen yhteisön maksusitoumus- ja maksujärjestelmä perustuu jaksottaisiin eriin, ennakkomaksuihin ja todellisten tulosten mukaisesti suoritettaviin maksuihin, niin ehdotettu järjestelmä sisältää yhden, vuosittain tehtävän automaattisen maksusitoumuksen, yhden ohjelman hyväksymisen yhteydessä suoritettavan ennakkomaksun, menojen korvaamisen jäsenvaltioiden menoilmoitusten perusteella sekä jäännösten maksamisen. Myös menojen tukikelpoisuusperusteita on yksinkertaistettu. Nykyisessä sääntelyssä ei ole kyseistä asiaa koskevia säännöksiä mutta käytännössä on huomattu niitä tarvittavan (vrt. komission SEM-asiakirjojen yhteydessä maaliskuussa 1997 hyväksymät 22 menojen tukikelpoisuutta koskevaa lomaketta). Periaate on, että asiaa koskevia kansallisia määräyksiä sovelletaan, paitsi silloin kun yhteisötasolla havaitaan tarve (esim. yhtenäistäminen, lainsäädännölliset puutteet), jota varten komissio hyväksyy yhteiset säännöt. Komissio on ehdottanut, että jäsenvaltiot, joiden bruttokansantuote (BKT) henkeä kohden on alempi kuin 90 % yhteisön keskiarvosta, voisivat saada koheesiorahaston tukea, riippumatta siitä, osallistuvatko ne Euroopan unionin talous- ja rahaliiton kolmanteen vaiheeseen vai eivät. Rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä annetun asetusehdotuksen(1) 9 artiklan 4 kohdan mukaan komissio laatii suuntaviivat, joissa esitellään yhteisön toimintalinjat kunkin rakennerahastojen tavoitteen osalta. Näissä suuntaviivoissa on siten otettava huomioon mainitun asetusehdotuksen 1 artiklan säännökset, joiden mukaan pyrkiessään näiden tavoitteiden saavuttamiseen yhteisö edistää taloudellisen toiminnan tasapainoista, yhdenmukaista ja kestävää kehitystä. Niihin voi tässä tapauksessa sisältyä joitakin osia yhteisön aluekehityssuunnitelmasta. Komissio on lisäksi ehdottanut, että yksi kolmesta yhteisöaloitteesta koskisi rajat ylittävää, valtioiden- ja alueidenvälistä yhteistyötä ja edistäisi näin Euroopan alueen tasapainoista kehitystä. Lopuksi todettakoon, että komission aloitteesta voidaan aloittaa tiettyjä tutkimuksia tai innovatiivisia toimia, jotka liittyvät aluekehitykseen ja -suunnitteluun. (1) EYVL C 176, 9.6.1998.