KIRJALLINEN KYSYMYS E-1091/00

esittäjä(t): Inger Schörling (Verts/ALE) komissiolle

(7. huhtikuuta 2000)

Aihe: Virkamiesten vapaa liikkuvuus

Ruotsin televisiossa kiinnitettiin jokin aika sitten huomiota naiseen, joka päätti palata Ruotsiin työskenneltyään kolme vuotta eräässä EU:n toimielimessä. Palattuaan Ruotsiin hän sai huomata olevansa täysin Ruotsin sosiaaliturvajärjestelmän ulkopuolella, sillä häntä kohdeltiin uutena maahanmuuttajana. Käytettyään kaikki EU-virkamiehenä säästämänsä varat hän joutui etsimään työtä sosiaaliavustuksen varassa.

Hyväpalkkaisillakin virkamiehillä saattaa olla monta syytä palata kotimaahansa, ja jokaisella virkamiehellä on luonnollisesti oikeus tehdä tämä päätös. Ei kuitenkaan tunnu oikealta, että EU-virkamies voi tuntea olevansa pakotettu jäämään virkaansa sen vuoksi, että hänet on poistettu kansallisesta järjestelmästä ilman, että sen tilalla olisi korvaava sosiaaliturvajärjestelmä.

Mitä komissio aikoo tehdä helpottaakseen myös EU-virkamiesten vapaata liikkuvuutta?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(31. toukokuuta 2000)

Yhteisön lainsäädäntö ei tunne yhtenäistä eurooppalaista sosiaaliturvajärjestelmää. Kukin jäsenvaltio vastaa omasta sosiaaliturvajärjestelmästään sekä päättää tarjottavista etuuksista, edellytyksistä etuuksien saamiselle ja niiden arvosta. Kansalliset sosiaaliturvajärjestelmät eivät yleensä myönnä työttömyysavustuksia henkilöille, jotka eroavat työstään.

Euroopan yhteisön virkamiehet ja muut toimenhaltijat kuuluvat sosiaaliturvajärjestelmään, jonka neuvosto vahvistaa Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 15 artiklan nojalla. Järjestelmän etuuksia koskevat määräykset sisältyvät henkilöstösääntöihin.

Yhteisön toimielinten virkamiesten sosiaaliturvajärjestelmät eivät kuulu jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta annettujen yhteisön säännösten piiriin. Kyseiset säännökset sisältyvät sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14. kesäkuuta 1971 annettuun neuvoston asetukseen (ETY) N:o 1408/71(1) sekä asetuksen (ETY) N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä 21. maaliskuuta 1972 annettuun neuvoston asetukseen (ETY) N:o 574/72(2)(3). On kuitenkin olemassa useita siirtymäjärjestelyitä työnsä lopettaville virkamiehille. On tehtävä ero virkamiesten, väliaikaisten toimihenkilöiden ja ylimääräisten toimihenkilöiden välillä.

Irtisanouduttuaan virkamiehet eivät saa työttömyyskorvausta tai perhe-etuuksia, ja heidän tapaturmavakuutuksensa päättyy. He voivat jatkaa sairausvakuutuksen piirissä enintään kuuden kuukauden ajan irtisanoutumisen jälkeen päästäkseen kansalliseen sairausvakuutusjärjestelmään. Virkamiehet hyötyvät saavuttamistaan eläkeoikeuksista 50:n (tai 60:n) vuoden iästä alkaen, tai he saavat lähtiessään kertakorvauksen, jos he ovat olleet Euroopan yhteisön toimielinten palveluksessa alle 10 vuotta. Virkamiehellä on myös mahdollisuus siirtää eläkeoikeutensa toisen hallintoelimen tai organisaation eläkejärjestelmään, jos kyseisellä taholla on tästä yhteisön kanssa sopimus. Väliaikaisilla toimihenkilöillä on mahdollisuus tietyissä olosuhteissa ja useimmissa jäsenvaltioissa säilyttää osa kansallisen sosiaaliturvajärjestelmänsä eduista, kun he ovat yhteisön toimielinten sosiaaliturvajärjestelmän piirissä. Jos heillä ei ole sopimuksensa päättyessä välittömästi uutta työtä, heille maksetaan enintään kahden vuoden ajan työttömyys- ja perhe-etuutta ja he kuuluvat sairausvakuutuksen piiriin. Jos väliaikainen toimihenkilö irtisanoutuu sopimuksensa aikana, häneen sovelletaan samoja sääntöjä kuin virkamiehiin.

Ylimääräiset toimihenkilöt eivät kuulu yhteisön toimielinten virkamiesten sosiaaliturvajärjestelmän piiriin. He kuuluvat joko sen jäsenvaltion pakolliseen sosiaaliturvajärjestelmään, jonka piirissä he viimeksi olivat, tai kotimaansa sosiaaliturvajärjestelmään. Näin ylimääräiset toimihenkilöt hyötyvät täysin edellä mainituista yhteisön sosiaaliturvan yhteensovittamissäännöksistä.

Komissio katsoo, että edellä esitetyt yhteisöjen virkamiehiä koskevat säännöt eivät estä heidän vapaata liikkumistaan.

(1) EYVL L 149, 5.7.1971.

(2) EYVL L 74, 27.3.1972.

(3) Viimeksi konsolidoitu toisinto: neuvoston asetus N:o 118/97 EYVL L 28, 30.1.1997.