KIRJALLINEN KYSYMYS E-0537/03 esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle. Julkiset avustukset kaupallisille jalkapalloseuroille kannustimena kovaan kilpailuun ja huippupalkkioihin.



Virallinen lehti nro 280 E , 21/11/2003 s. 0065 - 0066



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0537/03 esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle (26. helmikuuta 2003) Aihe: Julkiset avustukset kaupallisille jalkapalloseuroille kannustimena kovaan kilpailuun ja huippupalkkioihin 1. Katsooko komissio, että jalkapalloseurojen ja muiden kaupallisten järjestöjen välillä on edelleen todellista eroa? Viime vuosikymmeninä jalkapalloilu on nopeasti muuttunut. Aiemmin harrastajat pelasivat vapaa-aikanaan seuroissa, sitten pelaajista tuli ei-kaupallisten seurojen työntekijöitä ja lopulta jalkapalloilusta on tullut ajanvieteteollisuutta, joka tietyissä tapauksissa noteerataan pörssissä. 2. Mitä mieltä komissio on siitä, että edelleen kunnat maksavat ja jopa lisäävät jalkapalloseuroille antamiaan avustuksia? Tuki oli välttämätöntä silloin, kun oli kyse vapaaehtoistyöstä, virkistäytymisestä ja ihmisiä lähellä olevasta harrastajaurheilusta, mutta ei enää nykyisen kaupallisen kilpailun ja erittäin kalliisti maksettujen ammattijalkapalloilijoiden aikana. 3. Mitä mieltä komissio on siitä, että nykyisen avustusjärjestelmän turvin voitot tulevat oman seuran hyväksi, mutta verovaroilla rahoitetaan riskit ja tappiot sekä kilpailu toisten kaupallisten seurojen kanssa? Samalla kannustetaan ruhtinaallisia palkkioita saavien ammattijalkapalloilijoiden keskinäisiä siirtoja. 4. Pitääkö komissio tässä tilanteessa toivottavana, että suojellaan alempia viranomaisia lisääntyviä paineita vastaan rahoittamalla paikallisia jalkapalloseuroja, jotta ne voittaisivat? Katsooko komissio, että on rajoitettava julkisten avustusten myöntämistä ei-kaupallisille harrastajaseuroille, silloin kun avustukset suunnataan enemmän kilpailuun kuin virkistäytymistarkoituksiin? 5. Kuinka komissio selittää tulkintaerimielisyyksiä, joita syntyy jatkuvasti sen kannasta kerta-avustuksiin, joilla tuetaan jalkapalloseurojen tekemiä investointeja ja suuria menoja? Epäselvyyttä on muun muassa komission kannasta kaupallisten jalkapallostadionien toiminnan tukemiseen vararikon uhatessa, stadionien rakentamiseen ja uudistamiseen sekä vuosittaisen rakenteellisen tuen myöntämiseen? Mario Montin komission puolesta antama vastaus (14. huhtikuuta 2003) Taloudellista toimintaa, kuten pelaajasiirtoja, mainos- ja sponsorisopimusten tekoa ja fanituotteiden myyntiä harjoittavat kaupalliset jalkapalloseurat on katsottava EY:n perustamissopimuksen kilpailusäännöissä tarkoitetuiksi yrityksiksi. Näin ollen EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklaa sovellettaessa kaupallisia jalkapalloseuroja on periaatteessa kohdeltava samalla tavoin kuin muita yrityksiä. Ensimmäisen kysymyksen osalta kaupallisille jalkapalloseuroille maksettavia tukia ja muita varainsiirtoja on arvioitava EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan perusteella. Toisin sanoen julkisen viranomaisen myöntämä tuki, joka vääristää kilpailua ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, ei periaatteessa sovellu yhteismarkkinoille ja on siis kielletty, ellei komissio totea sitä yhteismarkkinoille soveltuvaksi. Tämä kysymys liittyy tukisuhteiden nykyiseen toimintatapaan tällä alalla. Komission tietojen mukaan jäsenvaltiot osallistuvat jalkapallon tukemiseen monin eri tavoin. Tukimuotoja on tarkasteltava kutakin erikseen, jotta voidaan ratkaista, onko niissä kysymys EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta valtiontuesta. Valtiontukien valvontapolitiikan tarkoituksena on estää kilpailun kohtuuton vääristyminen, joka vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Jäsenvaltioiden viranomaisten velvollisuutena on luoda puitteet liikunnan ja ammattiurheilun tukemiseksi ja rahoittamiseksi ja tehdä asiaa koskevat päätökset noudattaen tarvittaessa valtiontukea koskevia yhteisön säännöksiä. Harrastaja- ja ammattijalkapalloseurojen välinen ero näyttää todellakin olevan olennainen, sillä vain viimeksi mainittuja voidaan pitää yrityksinä. Kuten jo todettiin, valtiontukea koskevat säännökset koskevat yrityksiksi katsottavia ammattijalkapalloseuroja, joskin urheilun erityispiirteet on otettava huomioon Nizzan julistuksen hengessä. Koska valtiontukea koskevia säännöksiä on sovellettu tällä alalla vasta vähän aikaa, komission toimintatapoja on kehitettävä tapauskohtaisesti. Tähänastisessa käytännössään tällä alalla komissio on todennut, että tietyissä tapauksissa seurojen rahoittamisessa ei ole kysymys EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta valtiontuesta, esimerkiksi silloin, kun valtion myöntämää tukea käytetään opetustarkoituksiin (ks. komission päätös tapauksessa N 118/00, joka on julkaistu komission www-sivuilla) tai kun rahoitusta on myönnetty stadionien rakentamiseen, sillä näitä voidaan tietyissä rajoitetuissa olosuhteissa pitää julkisena infrastruktuurina. Komissio jatkaa politiikkansa kehittämistä ja selkiyttämistä tällä alalla, aina kun sitä pyydetään esittämään näkemyksiään yksittäisistä tapauksista. Varmuus komission kannasta tiettyyn yksittäistapaukseen voidaan tietenkin saada vain, jos asianomainen jäsenvaltio tekee siitä valtiontukea koskevissa säännöissä edellytetyn ilmoituksen.