ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0981/01 esittäjä(t): Nuala Ahern (Verts/ALE) komissiolle. Köyhdytettyä uraania sisältävien ammusten testilaukaiseminen Solway Firthin vesistöön.



Virallinen lehti nro 364 E , 20/12/2001 s. 0019 - 0020



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0981/01 esittäjä(t): Nuala Ahern (Verts/ALE) komissiolle (30. maaliskuuta 2001) Aihe: Köyhdytettyä uraania sisältävien ammusten testilaukaiseminen Solway Firthin vesistöön Mitä arvioita komissio on tehnyt köyhdytettyä uraania sisältävien ammusten vaikutuksia meri- ja maaympäristöön koskevasta ympäristötutkimuksesta, jonka konsulttiyritys W.S. Atkins teki Ison-Britannian puolustusministeriön nimissä vuonna 1994 ja joka julkaistiin tammikuussa 1995? Testilaukaukset tehtiin Isossa-Britanniassa Dundrennanin testausalueella (lähellä Skotlannissa sijaitsevaa Kirkcudbrightia), jossa ne kohdistettiin Solway Firthin vesistöön, sekä Eskmealsissa (Cumbria, Englanti). Onko komissiolla tietoa siitä, onko Ranska tehnyt samankaltaisia tutkimuksia köyhdytettyä uraania sisältävien ammusten testauspaikallaan Granat'ssa? Margot Wallströmin komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-0884/01, E-0979/01, E-0980/01 ja E-0981/01 (5. kesäkuuta 2001) Köyhdytettyä uraania sisältävien ammusten koealueet voivat olla joko maalla tai merellä. Merellä olevien koealueiden osalta komissio on todennut useaan otteeseen - viimeiseksi vastauksessaan jäsen Kratsa-Tsagaropouloun suulliseen kysymykseen H-0055/01 parlamentin kyselytunnin aikana helmikuun 2001 istuntojaksossa(1) - ettei tästä toiminnasta aiheutuisi sellaista meriympäristön kontaminoitumista, joka eroaisi luonnollisten uraanipitoisuuksien aiheuttamasta kontaminaatiosta. Komission käsityksen mukaan aihetta ei ole vielä käsitelty Oslo-Pariisi-yleissopimuksen (OSPAR) puitteissa. Maanpäällisten koealueiden osalta komissiolla on Euratom-sopimuksen 35 artiklan nojalla oikeus tarkistustarkoituksessa päästä laitoksiin, jotka suorittavat ilman, veden ja maaperän, ts. ympäristön, jatkuvaa seurantaa. Komissio ei siis sinänsä pääse ydin- tai sotilasalueille, ja komissio pyytäisi sitä vain siinä tapauksessa, että laitosten paikan päällä sijaitsevat tarkkailulaitteistot olisivat tarpeellisia ympäristövaikutusten arvioinnissa laitosalueen rajan ulkopuolella. Komissio pitää silmällä tilannetta ympäristön radioaktiivisuuspitoisuuksia Euratom-sopimuksen 36 artiklan nojalla saamiensa tietojen, jäsenvaltioiden viranomaisten toimittamien laitosaluekohtaisten tietojen ja muiden komission tietoon saatettujen tietolähteiden perusteella. Komissio ei ole tietoinen brittitutkimuksesta, joka koski Solway Firthiä, eikä Ranskan suorittamasta samanlaisesta tutkimuksesta. Yhteisön nykyisen lainsäädännön perusteella on jo olemassa ympäristön radioaktiivisuuden seurannan mahdollistavia mekanismeja. Tällaisten säännösten soveltaminen ei korosta erityistä tarvetta, että komissiokin ottaisi ympäristönäytteitä köyhdytetyn uraanin tutkimiseksi. (1) Suullinen vastaus 13.2.2001.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1389/01 esittäjä(t): Adriana Poli Bortone (UEN) komissiolle. Itämaisen tupakan kriisi Apuliassa.



Virallinen lehti nro 350 E , 11/12/2001 s. 0143 - 0143



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1389/01 esittäjä(t): Adriana Poli Bortone (UEN) komissiolle (7. toukokuuta 2001) Aihe: Itämaisen tupakan kriisi Apuliassa Voisiko komissio ilmoittaa, aikooko se ryhtyä rakenteellisiin toimiin tupakka-alan ongelmien ratkaisemiseksi ja määrätä edes väliaikaisesti, että yhteisö maksaa tupakkatuotteista palkkioita niiden laadun mukaan? Tuotantokiintiöiden pienentämisestä johtuva itämaisen tupakan kriisi Salentossa Apulian alueella Italiassa aiheuttaa epäsuhtaisen asetelman muodostumisen kreikkalaiseen, korkeampia yhteisön palkkioita saavaan itämaiseen tupakkaan nähden. Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (4. heinäkuuta 2001) Salentini-tupakan tämänhetkisen kriisin kannalta ratkaisevat tekijät liittyvät olennaiselta osin markkinoiden menekkivaikeuksiin, jota tämänkaltaisen tupakan tuotantokiintiöiden suunniteltu alentaminen ei poista. Kriisi ei koske kreikkalaista itämaista tupakkaa, jonka kysyntä on suurta. Kreikkalaista itämaista tupakkaa voidaan myydä markkinoilla tyydyttävin hinnoin. Yhteisen markkinajärjestelyn vuonna 1998 toteutetun uudistuksen yhteydessä käyttöönotettu tuotantokiintiöiden takaisinostomekanismi on rakenteellinen ratkaisu itämaisen tupakan ongelmiin Apulian alueella. Mekanismin tarkoituksena on auttaa tuottajia luopumaan tupakanviljelystä vapaaehtoisesti. Tupakan yhteisen markkinajärjestelyn vuonna 1998 toteutetun uudistuksen yhteydessä säädettiin myös mahdollisuudesta tehostaa maaseudun kehittämistä koskevia rakenneohjelmia, jotta vaikeuksissa olevilla tupakanviljelyalueilla voitaisiin ryhtyä harjoittamaan muunlaista toimintaa. Komissio ei suunnittele laatuun perustuvia lisätoimenpiteitä, sillä tällä hetkellä voimassa olevissa säännöksissä säädetään jo korvauksen vaihtelusta laadun perusteella. Kyseistä riippuvuussuhdetta on edelleen vahvistettu tänä markkinointivuonna neuvoston aiemmin hyväksymien päätösten mukaisesti.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-0822/01 esittäjä(t): Stavros Xarchakos (PPE-DE) komissiolle. Afganistanin kulttuuriaarteiden tuhoutuminen.



Virallinen lehti nro 261 E , 18/09/2001 s. 0202 - 0203



KIRJALLINEN KYSYMYS P-0822/01 esittäjä(t): Stavros Xarchakos (PPE-DE) komissiolle (13. maaliskuuta 2001) Aihe: Afganistanin kulttuuriaarteiden tuhoutuminen Afganistanin talebanhallinto julkisti vastikään rikollisen päätöksensä tuhota joukon maassa sijaitsevia islaminuskon vastaisia muistomerkkejä. Tuhansia vuosia vanhoja aarteita, kuten hellenistisen kauden muistomerkkejä ja buddhalaisia patsaita, on jo purettu tai puretaan lähiaikoina kivikasoiksi, mikä ilmentää ihmiskunnan luomiskyvyn aarteisiin kohdistuvaa taantumuksellista vihaa ja halveksuntaa. Voiko Euroopan komissio ilmoittaa minulle, aikooko se ryhtyä suoriin toimiin, jotta tämä tuhoaminen lopetettaisiin välittömästi ja mahdollisimman monet muistomerkit, joista suuri osa on myös eurooppalaisen kulttuuriperinnön symboleja, saataisiin pelastettua talebanien tuhoamisvimmalta? Onko komissiolla käytettävissään määrärahoja maailman kulttuuriperinnön suojelemiseksi? Mikä on komission kanta ajatukseen luoda EU:n erityisrahasto tuhoutumisuhan alla olevien kulttuuriaarteiden ostamiseksi? Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus (7. toukokuuta 2001) Eri puolilta maailmaa tulvineista hallitusten sekä kansainvälisten, uskonnollisten ja kulttuurialan järjestöjen esittämistä vetoomuksista huolimatta Afganistanin Taleban-liikkeen johtaja mullah Omar on kieltäytynyt harkitsemasta uudelleen käskyään kahden buddhalaispatsaan tuhoamisesta Bamiyanissa. Lehdistön väittämien tietojen perusteella patsaat olisi jo tuhottu. Kun uutiset patsaiden tuhoamisesta annetusta käskystä kantautuivat Afganistanista muualle maailmaan, unioni antoi välittömästi julkilausuman, jossa se vetoaa Talebanin johtajiin, jotta he eivät panisi täytäntöön tätä erittäin traagista päätöstä, joka riistäisi Afganistanin kansalta sen rikkaan kulttuuriperinnön. Tammikuun 22. päivänä 2001 Afganistanista määritellyssä viimeisimmässä neuvoston yhteisessä kannassa(1) todetaan, että unioni kehottaa kaikkia ryhmittymiä kunnioittamaan ja suojelemaan Afganistanin kulttuuriperintöä ja kannustaa UNESCOn ja Afganistanin kulttuuriperinnön suojeluyhdistyksen toimintaa tällä alalla. Yhteisön talousarviossa ei ole budjettikohtaa maailman kulttuuriperinnön suojaamiseksi tähtäävien toimenpiteiden rahoittamista varten. Yhteisöllä ei ole toistaiseksi suunnitelmia uhanalaisten kulttuuriaarteiden ostamiseen tarkoitetun erityisrahaston perustamiseksi. (1) EYVL L 21, 23.1.2001.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1028/01 esittäjä(t): Glenys Kinnock (PSE) komissiolle. Afgaanipakolaisten kohtelu Pakistanissa.



Virallinen lehti nro 318 E , 13/11/2001 s. 0187 - 0187



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1028/01 esittäjä(t): Glenys Kinnock (PSE) komissiolle (30. maaliskuuta 2001) Aihe: Afgaanipakolaisten kohtelu Pakistanissa Voiko komissio kertoa, miten se aikoo reagoida Pakistanista kantautuneisiin afgaaniväestöä koskeviin uutisiin, joiden mukaan afgaanit elävät pakolaisleireillä äärimmäisen huonoissa oloissa? Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus (11. toukokuuta 2001) Komissio on omista lähteistään ja lehtiartikkeleista saanut tietoja tiettyjen Pakistanissa sijaitsevien pakolaisleirien olosuhteista, erityisesti Jalozain leiristä, jossa olosuhteiden sanotaan olevan erittäin arveluttavia. Komissio on Euroopan yhteisön humanitaarisen avun toimiston (ECHO) kautta jo antanut käyttöön 1 135 miljoonaa euroa vuoden 2001 budjetistaan pakolaisten olosuhteiden parantamiseen kahdella Pakistanissa sijaitsevalla leirillä, Shamshatoossa ja Jalozaissa. Nämä valtiosta riippumattomien järjestöjen kansainväliselle pelastuskomitealle, Tanskan pakolaisneuvostolle ja Yhdistyneiden Kansakuntien pakolaisasian päävaltuutetulle (UNHCR) myönnetyt varat käytetään Shamshatoossa yleisen hygienian parantamiseen, juomaveden toimittamiseen leirin niihin osiin, joissa ei ole kaivoa, sekä 5000 hygieniapakkauksen ja 5000 kerosiinilampun jakeluun. Tarkoitus on tehdä kolme kaivoa, joihin asennetaan generaattorilla toimiva pumppu, ja asentaa käsipumpulla toimiva vedenjakelujärjestelmä. Noin 43 500 henkilön toivotaan hyötyvän tästä toimesta. UNHCR käyttää ECHOlta saamansa varat 4 500 teltan, 18 500 huovan, 8 500 keittovälineistön, 12 000 lämmityslaitteen ja 12 000 kerosiinilampun ostamiseen Jalozain leirille heti, kun Pakistanin viranomaiset ovat antaneet UNHCR:lle luvan tutkia kyseisen leirin pakolaiset. Tietoisena Jalozain leirin tilanteesta unionin troikka tapasi Pakistanin viranomaisia 24. helmikuuta 2001 ja esitti vetoomuksen, jossa se ilmaisi huolestuneisuutensa afgaanipakolaisten tilanteesta Pakistanissa, erityisesti Jalozain leirillä, ja otti huomioon uhkaavan humanitaarisen katastrofin.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0594/01 esittäjä(t): Theresa Villiers (PPE-DE) komissiolle. Työaikadirektiivi.



Virallinen lehti nro 318 E , 13/11/2001 s. 0080 - 0081



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0594/01 esittäjä(t): Theresa Villiers (PPE-DE) komissiolle (1. maaliskuuta 2001) Aihe: Työaikadirektiivi 1. Onko työnantajien työaikadirektiivin mukaan taattava neljä viikkoa palkallista lomaa yleisten vapaapäivien lisäksi vai sisältyvätkö yleiset vapaapäivät pakolliseen neljän viikon palkalliseen lomaan? 2. Onko jäsenvaltioilla oikeus olla soveltamatta työaikadirektiiviä pieniin yrityksiin? Jos vastaus on myönteinen, millainen on suurin yritys, jota tällainen poikkeus voi koskea? Mitkä jäsenvaltiot ovat päättäneet jättää pienet yritykset työaikadirektiivin ulkopuolelle? Mitä kriteerejä jäsenvaltiot ovat käyttäneet määritelläkseen direktiivin ulkopuolelle jäävät yritykset (liikevaihto, tytöntekijöiden määrä jne.)? Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus (30. toukokuuta 2001) 1. Työaikadirektiivin(1) (7 artiklan) mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen takaamiseksi, että jokaisella työntekijällä on oikeus vähintään neljän viikon mittaiseen palkalliseen vuosilomaan. Direktiivissä ei kuitenkaan täsmennetä, onko viralliset vapaapäivät sisällytettävä tähän vuosilomajaksoon. Voitaisiin väittää, että loma-käsite olisi tulkittava vapaa-ajaksi, jolloin työntekijä oletettavasti muutoin olisi töissä. Lisäksi katsotaan, että viralliset vapaapäivät ovat päiviä, joina työntekijät eivät työskentele - tuolloin heillä ei ole valinnan mahdollisuutta. On myös syytä huomauttaa, että varsin monissa jäsenvaltioissa viralliset vapaapäivät tai yleiset vapaapäivät lasketaan vuosilomaan kuuluviksi. Arvoisa parlamentin jäsen saa asiasta lisätietoja tutustumalla 1. joulukuuta 2000 annettuun komission kertomukseen(2), jonka aiheena on työaikadirektiivin täytäntöönpanon tilanne. 2. Työaikadirektiivin mukaan jäsenvaltiot eivät voi jättää pieniä yrityksiä direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. EY:n perustamissopimuksen 137 artiklan (entisen 118 artiklan) mukaisesti direktiivissä otetaan asianmukaisella tavalla huomioon tavoite, jonka mukaan vältetään säätämästä sellaisia hallinnollisia, taloudellisia tai oikeudellisia rasituksia, jotka vaikeuttaisivat pienten tai keskisuurten yritysten perustamista taikka niiden kehittämistä. (1) Neuvoston direktiivi 93/104/EY, annettu 23 päivänä marraskuuta 1993, tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista (EYVL L 307, 13.12.1993). (2) KOM(2000) 787 lopullinen.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1449/01 esittäjä(t): Mogens Camre (UEN) komissiolle. Asianajajien palvelujen tarjoamisen vapaus - korvaus matka-ajasta.



Virallinen lehti nro 318 E , 13/11/2001 s. 0243 - 0243



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1449/01 esittäjä(t): Mogens Camre (UEN) komissiolle (17. toukokuuta 2001) Aihe: Asianajajien palvelujen tarjoamisen vapaus - korvaus matka-ajasta Tanskan prosessilain 336c §:n mukaan jollekin henkilölle voidaan sekä siviili- että rikosasioissa nimittää asianajaja. Tällöin valtio maksaa asianajan palkkion. Palkkioon sisältyvät asiakkaan tapaamisesta, mahdollisista tarkastuksista sekä itse oikeudenkäynnistä aiheutuvat kustannukset, mutta ei matkakustannuksia eikä korvausta matka-ajasta, ts. palkkiota ajalta, jonka asianajaja käyttää matkustamiseen. Asianajaja voi vaatia asiakasta maksamaan välittömät matkakulunsa (esim. lento- tai junamatkakulut) mutta ei korvausta matka-ajasta. Jos kyse on rikosasiasta ja asiakas tuomitaan, tuomitun on korvattava valtiolle tapauksesta aiheutuneet kulut. Joissakin tapauksissa tuomioistuin hyväksyy myös sen, että valtio maksaa asianajan välittömät kulut. Voidaanko katsoa olevan ristiriidassa asianajajien palvelujen tarjoamisen vapauden tehokkaan käyttämisen helpottamisesta 22. maaliskuuta 1977 annetun neuvoston direktiivin 77/249/ETY(1) ja vapaan liikkuvuuden periaatteiden kanssa, että asianajajat, jotka on nimetty jollekin henkilölle ja joiden palkkion kyseisestä tapauksesta valtio maksaa, eivät voi ottaa asiakkaalta korvausta matka-ajasta, kun asianajaja ei kuulu samaan oikeuspiiriin tai tulee toisesta EU-maasta? (1) EYVL L 78, 26.3.1977, s. 17. Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (2. heinäkuuta 2001) Viran puolesta määrättyjen asianajajien palkkioiden maksamisesta ei ole säädetty asianajajien palvelujen tarjoamisen vapauden tehokkaan käyttämisen helpottamisesta 22 päivänä maaliskuuta 1977 annetussa neuvoston direktiivissä 77/249/ETY. Sääntöä, jonka mukaan viran puolesta määrätyllä asianajajalla ei ole oikeutta vaatia asiakkaaltaan korvausta matkoihin käytetystä ajasta, ei siten voitane pitää edellä mainitun direktiivin vastaisena. Vapaan liikkuvuuden periaate kattaa sekä palvelujen tarjoamisen että sijoittautumisen. Palvelujen tarjoamisen kannalta ja kun toiseen jäsenvaltioon sijoittautunut asianajaja määrätään viran puolesta oikeusavustajaksi, mikä ei ilmeisestikään ole tavallista, kyseinen sääntö ei liene toisen jäsenvaltion asianajajaa edes epäsuorasti syrjivä, koska matkaan kulunut aika riippuu asiakkaan ja tuomioistuimen läheisyydestä sekä käytettävissä olevista matkustustavoista. Esimerkiksi rajan läheisyyteen sijoittautuneelta asianajajalta kuluu matkaan vähemmän aikaa kuin maantieteellisesti laajan valtion tuomiopiirissä asuvalta asianajajalta. Sijoittautumisen kannalta katsoen vastaanottajavaltioon sijoittautuneelta ja kyseisen valtion omalta asianajajalta kuluu matkaan sama aika.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0327/01

esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle

(13. helmikuuta 2001)

Aihe: Uima-altaiden kloori

Lehdistössä esiintyneet tiedot, joissa vedotaan Louvainin yliopiston laboratoriotutkimuksiin, ovat aiheuttaneet suurta järkytystä. Näiden tutkimusten tulosten mukaan veden desinfiointiin käytettävä kloori aiheuttaa alle 9-vuotiaiden lasten keuhkoille vakavia ongelmia.

Onko komissio tietoinen näiden tutkimusten tuloksista, ja kuinka se kommentoi niitä?

Mihin toimiin se aikoo ryhtyä?

David Byrnen vastaus komission puolesta

(26. huhtikuuta 2001)

Arvoisan parlamentin jäsenen mainitseman tutkimuksen teki Louvainin yliopisto. Sen tarkoituksena oli arvioida ilmansaasteiden vaikutuksia lasten hengityselimiin. Tutkimuksessa verrattiin toisiinsa Belgian kaupunkialueilla ja maaseudulla asuvia lapsia. Tulokset viittaavat mm. siihen, että osana koululiikuntaa tai vapaa-aikana tapahtuvan uimahallissa käynnin ja heikentyneen hengityselinten terveyden välillä olisi syy-seuraussuhde. Mitään tiettyjä tauteja ei havaittu, mutta tutkittujen lasten keuhkojen terveydentilan huomattiin huononneen: keuhkojen suojatoiminne oli heikentynyt ja lapset olivat tavallista alttiimpia astmaattisille allergisille reaktioille. Tutkimuksen tekijöiden mukaan mahdollinen syy heidän havaintoihinsa voisi olla tutkimukseen liittyvien sisäuima-altaitten puutteellinen ilmanvaihto. Altaitten huonon ilmastoinnin vuoksi ilmaan olisi voinut kerääntyä toksisia kloorijohdannaisia (hypokloriittia ja kloramiineja), joita lapset olisivat sitten hengittäneet.

Tutkimuksen tulokset eivät juuri yllätä, kun otetaan huomioon kloorin ja sen johdannaisten toksisuus. Vastaavista vaikutuksista onkin raportoitu jo aiemmin; silloin kyse oli pitkäaikaisesta altistuksesta kloorille ja sen johdannaisille suljetuissa tai ilmanvaihdoltaan heikoissa tiloissa. Kyseisiä myrkyllisiä kaasuja syntyy normaalisti aina, kun kloorilla tai hypokloriitilla puhdistetaan tai desinfioidaan vettä, jossa todennäköisesti on orgaanisia aineita (juomavettä, uima- ja wc-altaitten vettä jne.). Kun aineita käytetään ulkona tai käyttötilaa tuuletetaan, kaasut laimentuvat ilman normaalille taustatasolle. Useimmissa kaupallisesti

saatavissa olevissa kloori- tai hypokloriittiliuospakkauksissa onkin tästä syystä varoitus, jossa aineita kehotetaan käyttämään vain tiloissa, joissa on asianmukainen ilmanvaihto.

Toisaalta kloorin käytöstä uima-altaissa mahdollisesti aiheutuvia terveysriskejä olisi tarkasteltava myös suhteessa sen käytön terveydelliseen hyötyyn: kloori on tehokkain puhdistus- ja desinfiointiaine.

Kyseisen tutkimuksen ja kloorin terveysriskien perustella komissio katsoo, että sisäuima-altaitten asianmukainen ilmanvaihto on edelleen sopivin keino puheena olevien riskien torjumiseen. Jäsenvaltioitten viranomaiset ovat ensi kädessä vastuussa puheena olevien laitosten erityisoloihin liittyvistä terveys- ja hygieniatoimenpiteistä, ja he tuntevat tarpeen järjestää asianmukainen ilmanvaihto.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1116/01 esittäjä(t): Esko Seppänen (GUE/NGL) komissiolle. Tiiviimmästä yhteistyöstä II-pilarissa.



Virallinen lehti nro 318 E , 13/11/2001 s. 0208 - 0208



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1116/01 esittäjä(t): Esko Seppänen (GUE/NGL) komissiolle (6. huhtikuuta 2001) Aihe: Tiiviimmästä yhteistyöstä II-pilarissa Nizzan huippukokouksessa hyväksyttiin erinäisiä päätöksiä tiiviimmästä yhteistyöstä (enhanced cooperation). Miten komissio tulkitsee päätösten sisällön II-pilarin osalta? Mitkä turvallisuus- ja puolustuspolitiikan toimet, joita EU:ssa valmistellaan, eivät sisälly tiivistetyn yhteistyön käsitteeseen? Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus (16. toukokuuta 2001) Kun sovelletaan uutta Nizzan sopimusta, on toiseen pilariin liittyvässä tiiviimmässä yhteistyössä otettava huomioon: - yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan periaatteet, tavoitteet, yleiset suuntaviivat ja johdonmukaisuus sekä tämän politiikan alalla tehdyt päätökset - yhteisön toimivalta - unionin kaikkien politiikkojen ja sen ulkoisen toiminnan yhdenmukaisuus. Kun jotkin jäsenvaltiot aikovat perustaa tiiviimmän yhteistyön toisen pilarin alalla, on komission, joka on yhdessä neuvoston kanssa vastuussa unionin kaikesta ulkoisesta toiminnasta ulkosuhteiden, turvallisuuden, talouden ja kehitysyhteistyön aloilla, annettava lausuntonsa ennakolta tästä pyynnöstä ja toimitettava se neuvostolle päätöksentekoa varten. Kun sovelletaan uutta Nizzan sopimusta, tiiviimpi yhteistyö ei voi koskea asioita, joilla on sotilaallista merkitystä tai merkitystä puolustuksen alalla. Kahden tai useamman jäsenvaltion kahdenvälistä yhteistyötä voidaan kuitenkin kehittää Länsi-Euroopan unionin (WEU) tai Pohjois-Atlantin liiton (NATO) puitteissa siinä määrin kuin tämä yhteistyö ei ole Euroopan unionista tehdyn sopimuksen V osaston määräysten vastaista tai niitä rajoittavaa.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-1383/01 esittäjä(t): Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) komissiolle. Valtionavun muodossa annettava kehitysapu.



Virallinen lehti nro 340 E , 04/12/2001 s. 0224 - 0224



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1383/01 esittäjä(t): Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) komissiolle (26. huhtikuuta 2001) Aihe: Valtionavun muodossa annettava kehitysapu Kehitysavun myöntäminen EU:n jäsenvaltiolta kehitysmaalle tapahtuu toisinaan niin, että jäsenvaltio osallistuu avustussummalla investointipyyntöön, jonka kehitysmaa aikoo tehdä. Pidetäänkö valtionapuna, jos jäsenvaltio myöntää avustussumman investointipyyntöön kyseiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelle yritykselle, joka tämän jälkeen toteuttaa pyynnön kehitysmaan puolesta? Jos näin on, onko kyseessä perustamissopimuksen kanssa yhdenmukainen valtionapu? Sovelletaanko tällaisiin toimeksiantoihin yhteisön tarjouskilpailusääntöjä? Mario Montin komission puolesta antama vastaus (18. kesäkuuta 2001) Kysymyksessä viitataan luokkaan, jota yleensä nimitetään sidotuksi avuksi. Vaikuttaa siltä, että tähän luokkaan kuuluu itse asiassa erittäin monenlaisia eri jäsenvaltioiden käytäntöjä. Vaikka jotkin näistä käytännöistä voivatkin olla valtiontukea, ei tapauskohtaisia tosiseikkoja tuntematta kuitenkaan ole mahdollista todeta, mitkä kyseisistä käytännöistä voisivat olla EY:n perustamissopimuksessa tarkoitettua valtiontukea. Ei myöskään ole mahdollista päätellä, voitaisiinko ne katsoa yhteismarkkinoille soveltuviksi, jos niiden todettaisiin olevan valtiontukea. On myös huomattava, että mainitut sidottuun apuun liittyvät kysymykset voivat olla yhteydessä myös sisämarkkinoita ja erityisesti julkisia hankintoja koskeviin seikkoihin. Tämän vuoksi komissio tutkii parhaillaan useita asiaa koskevia kanteluja.