KIRJALLINEN KYSYMYS P-3065/02 esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle. Elintarvikkeiden alkuperämaa.



Virallinen lehti nro 092 E , 17/04/2003 s. 0227 - 0228



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3065/02 esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle (22. lokakuuta 2002) Aihe: Elintarvikkeiden alkuperämaa Viimeisimmät tapaukset, esimerkiksi genovalaista pestokastiketta koskenut tapaus, ovat tuoneet uudestaan esiin kysymyksen kuluttajien elintarvikkeista saamien tietojen oikeellisuudesta etenkin niiden alkuperämaan osalta. Erityisesti on yleistynyt italialaisten nimitysten käyttäminen tuotteista, joilla ei ole mitään tekemistä Italian kanssa. Myös perinteisten ruokalajien nimien käyttäminen tuotteissa, joiden sisältö on kaikkea muuta, on laajalle levinnyt käytäntö. Kuluttajille annettujen tuotteen alkuperää koskevien tietojen oikeellisuuden ja perinteisesti nimettyjen tuotteiden sisällön suojelu sellaisissa tuotteissa, joita eurooppalainen laatumerkintä (asetus (ETY) 2081/92(1)) ei koske, on varmistettu elintarvikkeiden merkintöjä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetulla direktiivillä 2000/13/EY(2). - Mitkä jäsenvaltiot ovat saattaneet direktiivin 2000/13/EY osaksi kansallista lainsäädäntöään? - Mikä on yleisarvio direktiivin 2000/13/EY tehokkuudesta ja erityisesti toimista, joihin ryhdytään jos sen säännöksiä rikotaan ja kuluttajia johdetaan harhaan? - Voidaanko asetuksen (EY) 2826/2000(3) mukaisia tiedotustoimia maataloustuotteiden myynnin edistämiseksi sisämarkkinoilla käyttää myös Euroopan kuluttajille kohdistettavaan tiedotukseen jäsenvaltioiden perinteisten tuotteiden laadusta? (1) EYVL L 208, 24.7.1992, s. 1. (2) EYVL L 109, 6.5.2000, s. 29. (3) EYVL L 328, 23.12.2000, s. 2. David Byrnen komission puolesta antama vastaus (18. marraskuuta 2002) Direktiivi 2000/13/EY(1) on kuluttajalle myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkinnöistä annetun direktiivin 79/112/ETY(2) ja sen myöhempien muutosten kodifioitu toisinto. Direktiiviä 2000/13/EY ei tarvitse erikseen saattaa osaksi kansallista lainsäädäntöä, koska se on jo tehty koko direktiivin osalta sen alkuperäisten tekstien hyväksymisellä. Edellä mainitun direktiivin 2 artiklassa säädetään periaatteesta, jonka mukaan merkinnät eivät saa olla omiaan johtamaan ostajaa harhaan, erityisesti elintarvikkeen ominaispiirteiden osalta ja erityisesti sen luonteen, yksilöllisyyden, ominaisuuksien, koostumuksen, määrän, säilyvyyden, alkuperän, valmistus- tai tuotantomenetelmän osalta. Kansalliset viranomaiset ovat edelleen vastuussa näiden säännösten noudattamisen valvonnasta ja todettujen rikkomusten seuraamusten langettamisesta. Komissio muistuttaa arvoisaa parlamentin jäsentä siitä, että asetuksessa (EY) N:o 2826/2000(3) säädetään erityisesti suojattua alkuperänimitystä (SAN), suojattua maantieteellistä merkintää (SMM) ja aitoja perinteisiä tuotteita (APT) koskevien yhteisön järjestelmien tiedostusohjelmien tukemisesta. Kyseisiä ohjelmia voivat ehdottaa tietyn ammattialan tai ammattialojen väliset järjestöt tai asianomaiset jäsenvaltiot yksityisen aloitteen puuttuessa. (1) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/13/EY, annettu 20 päivänä maaliskuuta 2000, myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä, EYVL L 109, 6.5.2000. (2) EYVL L 33, 8.2.1979. (3) Neuvoston asetus (EY) N:o 2826/2000, annettu 19 päivänä joulukuuta 2000, maataloustuotteita koskevista tiedotus- ja menekinedistämistoimista sisämarkkinoilla, EYVL L 328, 23.12.2000.