FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/153

(2004/C 88 E/0163)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3623/03

esittäjä(t): Ioannis Marinos (PPE-DE) komissiolle

(5. joulukuuta 2003)

Aihe: Turkin Imvrosin ja Tenedosin saarten kreikkalaisasutukseen kohdistuva syrjintä

Imvrosin ja Tenedosin saarilla on asunut syntyperäisiä kreikkalaisia jo 3 000 vuoden ajan. Nämä saaret luovutettiin Turkille vuonna 1923 Lausannen sopimuksella sillä edellytyksellä (sopimuksen 14 artikla), että ne nauttivat erityishallinnosta, joka koostuu paikallisista tahoista, ja että saarten syntyperäiselle muulle kuin islaminuskoiselle väestölle taataan itsehallinto sekä ihmisten ja omaisuuden suojelu. Sopimuksessa edellytettiin järjestyksen ylläpidon varmistamista muodostamalla syntyperäisestä väestöstä koostuvat joukot, jotka edellä määritetty paikallishallinto kokoaa ja jotka ovat sen määräysvallan alaisina.

Mainittakoon, että vuonna 1927 Imvrosilla asui — Turkin virallisen väestönlaskennan mukaan — 7 000 kreikkalaista ja vähäpätöinen määrä turkkilaisia, kun taas Tenedosilla asui 2 500 kreikkalaista ja 1 247 turkkilaista. Nykyään Imvrosille on jäänyt 250 kreikkalaista ja saarelle on asettautunut 9 000 turkkilaista uudisasukasta. Tenedosille on jäänyt vain 30 kreikkalaista. Turkin hallitus on muuttanut saarten tuhansia vuosia vanhat viralliset nimet siten, että ne ovat nyt nimeltään ”Gökce Ada” ja ”Bozca Ada”. Kreikkalaisiin kohdistuva vaino voimistui vuoden 1955 jälkeen, sitä jatkettiin vuonna 1964 ja se huipentui vuonna 1974, jolloin Turkin armeija miehitti Kyproksen.

Turkin valtio ei ole koskaan pannut Lausannen sopimuksen 14 artiklan määräyksiä täytäntöön, ja kreikan kielen opetus lopetettiin, kun Turkin valtio pakkolunasti kuusi kreikkalaista peruskoulua, lukion ja neljä lastentarhaa, joissa oli 1 300 oppilasta ja jotka rakennettiin saarten kreikkalaisyhteisöjen varoin. Sama kohtalo oli 300 kirkolla ja neljällä luostarilla. Tällaisia toimintatapoja esiintyy vain maissa, joissa noudatetaan tiukkaa ”apartheiď”-politiikkaa. Imvrosin ja Tenedosin kreikkalaisten juuriltaan repäisemistä täydensi heidän omaisuutensa riistäminen, ja on kuvaavaa, että näiltä saarilta lähtemään joutuneilta vietiin Turkin kansalaisuus ja samalla heidän omaisuutensa, jota he eivät voineet siirtää edes jälkeläisilleen. Huomattakoon, että esimerkiksi Imvrosin Agridian kylässä, joka oli viime aikoihin saakka ainut jäljellä oleva puhtaasti kreikkalainen kylä niin asukkailtaan kuin omaisuuksiltaan, maaomistus kirjattiin Turkin maarekisteriin, ja 23. kesäkuuta 2003 jälkeen ilmoitetut tulokset osoittavat, että Turkin valtion haltuun on joutunut yhteensä 77,18 prosenttia maa-alasta, joka kuului kylän asukkaille, ja yksityishenkilöt omistavat vain 22,82 prosenttia maasta.

Sopivatko edellä esitetyt seikat ehdokasvaltiolle, joka väittää noudattavansa Euroopan unionin periaatteita? Aikooko Euroopan unioni vaatia palauttamaan Turkin kaikille muille kuin islaminuskoisille asukkaille omistusoikeudet välittömästi ja tehokkaasti ennen liittymisneuvottelujen käynnistämispäivämäärän määrittämistä?

Günter Verheugenin komission puolesta antama vastaus

(5. helmikuuta 2004)

Komissio on tietoinen arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemista väitteistä, joiden mukaan kreikkalais-vähemmistön ihmisoikeuksia rikotaan Imvrosin ja Tenedosin saarilla Egeanmerellä.

Komissio arvioi vähemmistöjen oikeuksia Turkissa vuoden 2003 määräaikaiskertomuksessaan (1). Komissio kehottaa kysyjää myös tutustumaan vastaukseen (2), jonka se antoi Konstantinos Hatzidakisin esittämään kirjalliseen kysymykseen E-3025/03.

(1) KOM(2003) 676 lopullinen.

(2) Katso sivu 127.