KIRJALLINEN KYSYMYS P-1840/02

esittäjä(t): Sérgio Marques (PPE-DE) komissiolle

(24. kesäkuuta 2002)

Aihe: Taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden politiikka ja yhteisön syrjäisimmät alueet vuoden 2006 jälkeen

Madeira on hyötynyt rakennerahastojen, koheesiorahaston, EIP:n ja muiden rahoitusvälineiden toiminnasta. Niiden avulla se on vähitellen pystynyt pienentämään taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen eroja suurimpaan osaan Euroopan alueita. Yhteisön keskimääräisen kehitystaso on kuitenkin vielä kaukana, joten yhteisön tuen jatkuminen on yhä välttämätöntä.

Tässä yhteydessä on huolestuttavaa, että Madeira ja muut syrjäisimmät alueet joutuvat kohtaamaan taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevan politiikan uudistuksen vuoden 2006 jälkeisellä kaudella sellaisena kuin se on esitetty asiakirjassa, joka käsittelee syrjäisimpien alueiden osallistumista ensimmäistä kertaa taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden politiikan tulevaan kehittämiseen. Tarve tukea ehdokasvaltioiden vähiten kehittyneitä alueita ja näkymät nykyisen rahoituksen tason säilyttämisestä antavat viitteitä siitä, että resurssit eivät riitä kaikkien kehityksestä jäljessä olevien alueiden tarpeista huolehtimiseen.

Vaikka komissio tuntuu viimeisimmässä koheesiopolitiikkaa koskevassa kertomuksessaan olevan valmis tätä politiikkaa uudistaessaan ottamaan huomioon syrjäisimpien alueiden juridisesti vahvistetut erityisolosuhteet, totuus on se, että alueita rangaistaan alusta lähtien. Pidettäessä kiinni komission kannasta niinkin tärkeässä kysymyksessä kuin tukikelpoisuus tavoite 1 -alueille (BKT asukasta kohti alle 75 prosenttia yhteisön keskiarvosta) nykyiset tavoite 1 -alueet, syrjäisimmät alueet mukaan lukien, vaurastuvat vain keinotekoisesti. Tämä johtuu siitä, että Euroopan unioniin tulee ryhmä maita, joiden keskimääräinen tulotaso on huomattavasti alhaisempi kuin nykyisessä 15 jäsenvaltion unionissa. Näin yhteisön keskiarvo saadaan laskemaan ja pelkästään tilastolliseen kasvuun perustuen voidaan tulkita, että monet alueet eivät enää kuulu tavoitteen 1 piiriin.

Siispä vielä tarpeellisten perusinfrastruktuurien ja henkilöresurssien tukien leikkaaminen Madeiralla ja muilla syrjäisimmillä alueilla merkitsisi sitä, että keskeytetään meneillään oleva taloudellinen ja sosiaalinen kehitysprosessi, jolla pyritään loppujen lopuksi aikaansaamaan kestävää kehitystä ja erittäin toivottua taloudellista yhtenäisyyttä muuhun unioniin verrattuna.

Vaikka komissio puolustaa kriteeriä BKT asukasta kohti sopivimpana indikaattorina varoja jaettaessa, eikö edellisen perusteella ole tarpeen ottaa käyttöön seuraavalla ohjelmakaudella uusia vaurauskriteerejä, jotta turvattaisiin erityistilanne syrjäisimmillä ja muilla alueilla, jotka myös joutuvat kohtaamaan laajentumisen tilastovaikutukset?

Yhteisön tuki syrjäisimmille alueille on tulevaisuudessakin tarpeen ainakin tämänhetkisen mallin perusteella. Kun alue otetaan tavoitteen 1 piiriin, merkitsee se sitä, että kaikilla rahastoilla (EAKR, ERS, EMOTR:n ohjausosasto ja KOR) tuetaan sen kehitystä ja sitä täydennetään erityisesti koheesiorahaston ja muiden rahoitusvälineiden tuella. Miten komissio aikoo varmistaa syrjäisimpien alueiden erityisen ja ainutlaatuisen tilanteen vuoden 2006 jälkeisen kauden rahoituskehyksessä?

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(25. heinäkuuta 2002)

Madeira luokitellaan 30. tammikuuta 2001 hyväksytyssä toisessa taloudellista ja sosiaalista koheesiota käsittelevässä kertomuksessa(1) muiden yhteisön syrjäisimpien alueiden tavoin vakavista maantieteellisistä tai luonnonhaitoista kärsiväksi alueeksi. Tällaiset alueet muodostavat yhden kertomuksessa määritellyistä kuudesta alueellisesta painopisteestä. Komissio on edellä mainitusta päivämäärästä alkaen käynyt laaja-alaista keskustelua alueellisia ja paikallisia toimijoita sekä yhdistyksiä edustavien tahojen kanssa koheesio- ja rakennepolitiikan tulevaisuudesta. Viimeisin keskustelutilaisuus oli 27.28. toukokuuta 2002 järjestetty koheesiofoorumi. Keskustelut jatkuvat, ja ehdotuksia tehdään vuoden 2003 loppupuolella, kun komission kolmas koheesiota käsittelevä kertomus on määrä hyväksyä.

Tavoitteen 1 tukikelpoisuusehtojen osalta keskustelut jatkuvat eikä päätöksiä ole vielä tässä vaiheessa tehty. Taloudellista ja sosiaalista koheesiota käsittelevässä ensimmäisessä väliraportissa(2) esitetään neljä vaihtoehtoa kehityksessä jälkeen jääneille alueille. Yksi vaihtoehdoista on nykyisen kynnysarvon (75 prosenttia yhteisön bruttokansantuotteesta) säilyttäminen.

On korostettava, että syrjäisimpien alueiden talouden lähentyminen unioniin nähden osoittaa, että vuodesta 1989 toteutettu rakennepolitiikka on ollut tehokasta. Erityisen rohkaisevia tuloksia on saatu juuri Madeiralla, jonka BKT asukasta kohden oli vuonna 1999 72 prosenttia yhteisön keskiarvosta.

Keskustelun monipuolistamiseksi komissio käynnisti tutkimuksen, jonka tavoitteena on määritellä paremmin yhteisön syrjäisimmät alueet, analysoida niiden tilannetta, tarpeita ja mahdollisuuksia sekä tarkastella näillä alueilla toteutettua yhteisön ja jäsenvaltioiden politiikkaa ja näiden vaikutuksia. Tämän tutkimuksen tulokset ja niiden perusteella tehtävät kehittämisehdotukset esitetään aikanaan kyseisille alueille. Ensimmäisessä väliraportissa mainitaan, että tässä yhteydessä on otettava huomioon perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdassa määriteltyjen syrjäisimpien alueiden erityistarpeet. Komissio on ottanut huomioon kyseisten alueiden toimittamat selvitykset helmikuussa 2002.

Rahoituksen jakamisessa sovellettavien uusien vaurauskriteerien osalta on todettava, että kehityksessä jälkeen jääneiden alueiden tukikelpoisuuden määrittämiseksi ei ole tähän mennessä esitetty mitään konkreettista vaihtoehtoista ehdotusta.

(1) KOM(2001) 24 lopullinen.

(2) KOM(2002) 46 lopullinen.