KIRJALLINEN KYSYMYS E-4020/00

esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE), Martin Callanan (PPE-DE), Nirj Deva (PPE-DE), Den Dover (PPE-DE), Jacqueline Foster (PPE-DE), Christopher Heaton-Harris (PPE-DE), Roger Helmer (PPE-DE), Bashir Khanbhai (PPE-DE), Timothy Kirkhope (PPE-DE), Neil Parish (PPE-DE) ja Geoffrey Van Orden (PPE-DE) komissiolle

(21. joulukuuta 2000)

Aihe: Painot ja mitat

Onko komissio tietoinen siitä, että aikaisemmin tänä vuonna Sunderlandissa toimivaa vihanneskauppias Steve Thoburnia lähestyi kaksi kaupankäynnin sääntöjen noudattamista valvovaa virkamiestä ja kaksi poliisia, jotka ilmoittivat hänelle olevan vastoin lakia, että hän myi tuotteitaan britti-imperiumin perinteisissä mittayksiköissä (paunoissa ja unsseissa) metrijärjestelmän mukaisten yksiköiden sijasta, ja takavarikoivat sitten hänen perinteistä mittajärjestelmää käyttävän vaakansa, ja että kauppias Thoburn sai myöhemmin haasteen, jossa hänet kutsuttiin saapumaan oikeuden eteen sillä perusteella, että hän oli rikkonut 1. tammikuuta tänä vuonna voimaan tulleita sääntöjä, joiden tarkoituksena on saattaa Britannia noudattamaan metrijärjestelmän käyttämistä koskevia EU:n direktiivejä?

Voisiko komissio selittää, miksi se katsoo, että on oltava laitonta torikauppiaiden myydä tuotteitaan perinteisissä brittiläisissä mittayksiköissä, ja jos syynä on se, että komissio katsoo tämän olevan välttämätöntä yhtenäismarkkinoiden luomiseksi, voisiko se selittää, miksi yhtenäismarkkinat (toisin kuin yhtenäistalous) Euroopan unionissa edellyttävät perinteisten mittayksiköiden poistamista käytöstä irtotavaroiden myynnissä?

Voisiko komissio myös kertoa, tukeeko se brittiviranomaisten toimia, kun he asettavat syytteeseen henkilön, joka sekä kunnioittaa maansa perinteitä että tarjoaa asiakkailleen palvelua, jota hän uskoo heidän haluavan, ja jos brittihallitus ei asettaisi ainoastaan perinteisissä mittayksiköissä tuotteitaan myyviä vihanneskauppiaita syytteeseen, pyrkisikö komissio viemään asian yhteisöjen tuomioistuimeen vai käyttäisikö se yhteisöjen tuomioistuimen sille myöntämää harkintavaltaa (asia C-87/89, oikeustapauskokoelma 1990, s. I-1981) jättää tämä tekemättä?

Lopuksi, voiko komissio vahvistaa hyväksyvänsä sen, että lisämerkintöjä koskevat artiklat mittayksiköistä annetuissa direktiiveissä merkitsevät, että irtotavaran kauppiaat voivat laillisesti esittää hinnat samanaikaisesti sekä perinteisen että metrijärjestelmän mittayksiköin ainakin vuoteen 2009 asti?

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(27. helmikuuta 2001)

Komissio ei ole tietoinen herra Thoburnia koskevasta tapauksesta.

Arvoisa parlamentin jäsen viittaa kahteen asiaan, jotka liittyvät mittayksiköitä koskevaan yhteisön lainsäädäntöön.

Ensimmäinen asia koskee metrijärjestelmään siirtymistä, joka alkoi Yhdistyneessä kuningaskunnassa 1960-luvun aikana ennen kuin maa liittyi yhteisöön. Metrijärjestelmä on hyväksytty SI-järjestelmään (kansainvälinen yksikköjärjestelmä). Suurin osa maailman maista, jäsenvaltiot mukaan luettuina, käyttävät metrijärjestelmää. Yhdysvallat on tärkein poikkeus, mutta sekin kuuluu osapuolena SI-järjestelmään. Vuosina 1971, 1980 ja 1989 jäsenvaltiot tekivät päätöksen yhteisen metrijärjestelmän käyttöön ottamisesta koko yhteisössä. Yhdistynyt kuningaskunta hyväksyi päätöksen täysin. Sovittiin kuitenkin, että Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti saavat erityistilanteensa vuoksi ottaa metrijärjestelmän käyttöön yksityiskohtaisen aikataulun mukaisesti vaiheittain. Viimeisten, kuten irtotavarana myytävien, tuotteiden osalta siirtymäaika määrättiin vuoden 1999 loppuun, mikä jätti Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin vähittäiskauppiaille 20 vuotta sopeutumisaikaa. Vuoden 1999 lopusta kaikissa myytävissä tuotteissa on oltava metrijärjestelmään kuuluva merkintä.

Toinen asia on, voidaanko lisäksi käyttää muita merkintöjä. Yhteisön direktiivin mukaan kaksoismerkintää saa käyttää ainakin vuoden 2009 loppuun saakka, jotta kaikki maailman maat ehtisivät sopeutua SI-järjestelmään, siirtymisen haittaamatta kaupankäyntiä.

Kansallisten viranomaisten tehtävänä on varmistaa, että kansallinen lainsäädäntö, jolla yhteisön lainsäädäntö saatetaan osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä, pannaan asianmukaisella tavalla täytäntöön.