KIRJALLINEN KYSYMYS E-2856/00

esittäjä(t): Winfried Menrad (PPE-DE) komissiolle

(8. syyskuuta 2000)

Aihe: Talojen kemiallista saastumista mahdollisesti aiheuttavien rakennusmateriaalien käyttöä koskeva kuluttajansuoja

Direktiivillä 76/769/ETY(1) rajoitetaan vaarallisia aineita sisältävien valmisteiden markkinoille saattamista ja käyttöä.

Vaalipiiriini kuuluvat kansalaiset ovat esittäneet viime aikoina useita tähän liittyviä kysymyksiä. Heidän mukaansa esimerkiksi formaldehydiä sisältäviä rakennusmateriaaleja käytetään usein.

Kysyn siksi komissiolta:

1. Aiotaanko nykyistä direktiiviä laajentaa tai tehdä uusi asiaa koskeva direktiiviehdotus?

2. Missä määrin saastuneiden talojen rakentajia ja myyjiä voidaan pitää vastuullisina? Voidaanko todistustaakka kääntää saastuneiden talojen asukkaiden eduksi tai suunnitellaanko unionissa tämänkaltaisia säädöksiä?

(1) EYVL L 262, 27.9.1976, s. 201.

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(23. lokakuuta 2000)

Tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisesta ja käytöstä 27 päivänä heinäkuuta 1976 annetulla neuvoston direktiivillä 76/769/ETY(1) kielletään tai rajoitetaan jo useiden vaarallisten aineiden (esimerkiksi asbestin ja pentakloorifenolin) käyttöä rakennusmateriaaleissa. Tätä direktiiviä muutetaan jatkuvasti uusien käyttörajoitusten ottamiseksi käyttöön silloin, kun jonkin aineen käytön rajoittaminen katsotaan tarpeelliseksi riskin arvioinnin ja rajoitusten etujen ja haittojen analysoinnin perusteella. Tällä hetkellä ei suunnitella formaldehydin markkinoille saattamisen tai käytön rajoittamista yhteisön tasolla.

Rakennusalan tuotteista (ja rakennusmateriaaleista) säädetään myös rakennusalan tuotteista 21 päivänä joulukuuta 1988 annetussa neuvoston direktiivissä 89/106/ETY(2). Direktiivissä määritellään olennaiset vaatimukset, jotka rakennuskohteiden on täytettävä. Tulkitsevilla asiakirjoilla(3) nämä vaatimukset on muokattu tuotteiden suorituskykyominaisuuksiksi. Vaarallisiin aineisiin sovelletaan olennaista vaatimusta n:o 3. Tämä merkitsee sitä, että rakennuskohteeseen pysyvästi asennettavasta tuotteesta ei saa irrota vaarallisia aineita. Rakennuskohde on suunniteltava ja rakennettava siten, ettei siitä aiheudu sen käyttäjille tai naapureille hygienia- tai terveysriskiä.

Rakennustuotedirektiivin mukaan vastuu rakennuskohteiden turvallisuudesta on kuitenkin toissijaisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltiolla. Siten on jäsenvaltioiden toimivallassa päättää direktiivin olennaisiin vaatimuksiin, myös vaatimukseen n:o 3, liittyvästä mahdollisesta sääntelystä.

Jos aine, kuten formaldehydi, ei kuulu yhteisön tasoisen yhdenmukaistamisen piiriin direktiivin 76/769/ETY mukaisesti, jäsenvaltiot voivat laatia säännöksiä sen käytöstä rakennusalan tuotteissa. Koska tämä voi kuitenkin johtaa erilaisiin säännöksiin, voi olla tarpeen toimia direktiivin 89/106/ETY tai EY:n perustamissopimuksen 28 ja 30 artiklan (ent. 30 ja 36 artikla) mukaisesti kaupan esteiden välttämiseksi. Euroopan standardisointikomitea CEN laatii yhdenmukaistettuja testausmenetelmiä.

Jäsenvaltiot sääntelevät rakennuksia (esim. suunnittelua ja rakennetta) koskevaan tuotevastuuseen liittyviä kysymyksiä. Turvallisuudeltaan puutteellisiin tuotteisiin liittyvästä tuotevastuusta säädetään kuitenkin yhteisön tasolla. Tuotevastuuta koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 25 päivänä heinäkuuta 1985 annetussa neuvoston direktiivissä 85/374/ETY(4), sellaisena kuin se on muutettuna 10 päivänä toukokuuta 1999 annetulla parlamentin ja neuvoston direktiivillä 1999/34/EY(5), säädetään tuotevastuuta koskevista yleisistä säännöistä, jotka koskevat turvallisuudeltaan puutteellisesta tuotteesta yksilölle aiheutuvaa vahinkoa. Direktiivi koskee myös rakennukseen sisältyviä rakennusalan tuotteita, ja siinä määritellään turvallisuudeltaan puutteellinen tuote.

(1) EYVL L 262, 27.9.1976.

(2) EYVL L 40, 11.2.1989.

(3) EYVL C 62, 28.2.1994.

(4) EYVL L 210, 7.8.1985.

(5) EYVL L 141, 4.6.1999.