KIRJALLINEN KYSYMYS E-1637/03

esittäjä(t): Catherine Stihler (PSE) komissiolle

(16. toukokuuta 2003)

Aihe: Risteilyalusten työntekijöiden olot

War on Want -liike ja Kansainvälinen kuljetustyöläisten liitto (ITF) julkaisivat hiljattain selonteon nimeltään Sweatships: What is it really like to work on board cruise ships (Orjalaivat: millaista työskentely risteilyaluksilla todellisuudessa on). Siinä kerrotaan yksityiskohtaisesti, miten äärimmäisen huonot työolot risteilyaluksilla ovat. Epäkohtiin kuuluvat alhaiset palkat, työnsaantiin liittyvät laittomat maksut, jotka voivat joskus nousta jopa 1 000 Englannin puntaan, työntekijöiden ammattiliittojen perustamisen vastustus sekä minimipalkkaa koskevan lainsäädännön kiertäminen rekisteröitymällä mukavuuslippulaivojen alle.

Merenkulkualaa koskevan Kansainvälisen työjärjestön (ILO) sopimuksen ratifiointi auttaisi edellä mainittujen väärinkäytösten poistamisessa. Mihin toimiin komissio ryhtyy painostaakseen jäsenvaltioita liittymään merenkulkualaa koskevaan ILO:n sopimukseen?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(3. heinäkuuta 2003)

Komissio pitää mielessä, että elin- ja työolot ovat ratkaisevia merenkulkijoiden ammatin harjoittamisen kannalta ja että ne saattavat myös vaikuttaa merenkulkijoiden suorituskykyyn, ja pyrkii kaikin tavoin varmistamaan, että sosiaalialaa koskevia voimassa olevia yhteisön säännöksiä, joiden soveltamisalaan myös merenkulkijat kuuluvat, sovelletaan kaikkialla unionissa. Komissio haluaa korostaa, että direktiiviä 1999/63/EY(1), jolla työmarkkinaosapuolten tekemä merenkulkijoiden työajan järjestämistä koskeva sopimus pannaan täytäntöön, sovelletaan kaikilla sekä julkisessa että yksityisessä omistuksessa olevilla, jonkin jäsenvaltion alueella rekisteröidyillä ja tavallisesti kaupallista merenkulkua harjoittavilla merialuksilla työskenteleviin merenkulkijoihin. Direktiivissä vahvistetaan merenkulkijoiden työoloja koskevat vähimmäisvaatimukset, kuten viikoittainen enimmäistyöaika, yöaikaan tai aluksella tapahtuvaan työskentelyyn vaadittava vähimmäisikä ja palkallinen vuosiloma. Direktiivin saattamiselle osaksi kansallista lainsäädäntöä asetettu määräaika päättyi 30. kesäkuuta 2002.

Toisaalta direktiivissä 1999/95/EY(2) luodaan menettely, jolla voidaan tarkastaa ja valvoa, että jäsenvaltioiden satamissa käyvät alukset noudattavat direktiiviä 1999/63/EY meriliikenteen turvallisuuden parantamiseksi sekä työolojen ja merenkulkijoiden terveyden ja turvallisuuden parantamiseksi aluksilla. Direktiiviä sovelletaan näin ollen kaikkiin jäsenvaltioiden satamissa käyviin aluksiin niiden rekisteröintipaikasta riippumatta.

Komissio on myös erittäin huolestunut siitä, että monet jäsenvaltiot eivät ole ratifioineet kaikkia Kansainvälisen työjärjestön (ILO) kansainvälisiä yleissopimuksia, joissa määrätään merenkulkualalla tehtävää työtä koskevista kansainvälisistä vähimmäisvaatimuksista.

Tältä osin komissio seuraa erittäin tarkkaavaisesti sitä, miten jäsenvaltiot ja myös ehdokasvaltiot edistyvät kansainvälisten vaatimusten ratifioinnissa, koska sen lisäksi, että puutteellinen

ratifiointi osaltaan ylläpitää epätasapuolista toimintaympäristöä, se saattaa myös vaarantaa ILO:n Genevessä äskettäin käynnistämän kaikkien merenkulkualan yleissopimusten konsolidoinnin.

(1) Neuvoston direktiivi 1999/63/EY, annettu 21 päivänä kesäkuuta 1999, Euroopan yhteisön kansallisten varustamoyhdistysten keskusjärjestön (ECSA) ja Euroopan unionin kuljetusalojen ammattiliiton (FST) tekemästä, merenkulkijoiden työajan järjestämistä koskevasta sopimuksesta (EYVL L 167, 2.7.1999).

(2) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 1999/95/EY, annettu 13 päivänä joulukuuta 1999, merenkulkijoiden työajan valvonnasta yhteisön satamissa käyvillä aluksilla (EYVL L 14, 20.1.2000).