KIRJALLINEN KYSYMYS E-1408/01

esittäjä(t): Benedetto Della Vedova (TDI) komissiolle

(11. toukokuuta 2001)

Aihe: Italian parlamentin hyväksymät julkaisutoimintaa ja julkaisuja koskevat uudet säännökset

Italian parlamentti hyväksyi äskettäin julkaisutoimintaa ja julkaisuja koskevat uudet säännökset sekä muutoksia 5. elokuuta 1981 vahvistettuun lakiin nro 416 (21. maaliskuuta 2001 ilmestyneen virallisen lehden nro:ssa 67 julkaistu laki nro 62, annettu 7. maaliskuuta 2001).

Uuden säädöksen 1 artiklan ensimmäisessä kohdassa käsite julkaisu määritellään hyvin väljästi; sähköiset ja perinteiset julkaisut rinnastetaan täysin toisiinsa. Kolmannessa kohdassa todetaan, että kaikkiin julkaisuihin sovelletaan tapauksesta riippuen vuonna 1948 annetun lehdistöä koskevan lain nro 47 2 tai 5 artiklan säännöksiä ja 3. helmikuuta 1963 vahvistettua lakia nro 69. Uudella lailla ulotetaan ilmaisun- ja mielipiteenvapautta vakavasti rajoittavat säännökset (velvollisuus jättää rekisteröintihakemus tuomioistuimeen ja vastuuhenkilöiden pakollinen kuuluminen toimittajien liittoon) myös suureen määrään verkkojulkaisuja, jotka ovat tähän saakka toimineet rajoituksitta laaja-alaisena tietolähteenä internetin käyttäjille.

Lain 62/2001 3 artiklasta ilmenee, että yksi uusien säännösten tavoitteista on ulottaa valtiollinen tuki koskemaan myös sähköisiä julkaisuja, jotka täyttävät perinteisille julkaisuille asetetut vaatimukset.

Samalla kun nykyinen sähköisen julkaisutoiminnan kehittyminen lisää tiedon saatavuutta ja monipuolisuutta, se myös löyhentää sidonnaisuutta tuotteen julkaisu-/jakelupaikan ja sen hyödyntämispaikan välillä mikä vallitsee edelleen perinteisessä julkaisutoiminnassa ja luo siten perustan kansalliset rajat ylittävien, todella yhtenäisten eurooppalaisten julkaisualan palvelumarkkinoiden syntymiselle. Eivätkö edellä mainitut uudet säännökset, joilla 8. helmikuuta 1948 annetun Italian lain nro 47 ja 3. helmikuuta 1963 annetun lain nro 69 ankarat vaatimukset ulotetaan myös internetissä harjoitettavaan julkaisutoimintaan, ole komission mielestä vastoin yhteisön sisämarkkinoita koskevia säännöksiä ja etenkin säännöksiä, joilla kielletään palvelujen vapaan tarjoamisen rajoittaminen?

Eivätkö komissionkin mielestä uudet säännökset vinouta vakavasti kilpailua huomattavassa osassa yhteisön julkaisualan markkinoita, jos valtion tukia myönnetään julkaisutoiminnan harjoittajille, jotka täyttävät edellä mainittujen säädösten nro 47/1948 ja nro 69/1963 vaatimukset, ja jos italialaisille on-line-julkaistoiminnan harjoittajille asetetaan tiukkoja vaatimuksia, jollaisia ei tunneta muualla eurooppalaisessa lainsäädännössä?

Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(23. heinäkuuta 2001)

Vaikka sähköistä julkaisemista ei olekaan erityisesti yhdenmukaistettu yhteisön tasolla, se katsotaan tietoyhteiskunnan palveluksi, koska se suoritetaan etätyönä, sähköisten välineiden avulla ja palvelujen vastaanottajan pyynnöstä. Sen siis yleisesti ottaen kattaa sähköistä kaupankäyntiä koskeva direktiivi(1), joka keskittyy verkossa toimivien palveluntarjoajien sijoittautumismaata koskevaan periaatteeseen.

Merkittävien rajat ylittävien vaikutustensa takia tämä ala on komission erityisessä tarkkailussa. Erityisesti komissio seuraa asianomaisia tahoja ja erityisesti niitä toimijoita, jotka ovat sijoittautuneet Italiaan ja kuuluvat siksi Italian uusien säännösten piiriin, jotta se voisi varmistua, että liikkuvuutta ja erityisesti arvoisan parlamentin jäsenen esille tuomaa verkkopalvelujen vapaata liikkuvuutta koskevia sisämarkkinoiden vapauksia noudatetaan täydellisesti.

Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti(2) ja jotta taloudellisen toiminnan harjoittamisen rajoittaminen olisi EY:n perustamissopimuksen vaatimusten mukaista sekä sijoittautumisvapauden (EY:n perustamissopimuksen 43 artikla (entinen 52 artikla)) että palvelujen vapaan tarjoamisen (49 artikla (entinen 59 artikla)) kannalta jotka edustavat perusvapauksia ja joita sovelletaan suoraan jäsenvaltioiden oikeusjärjestyksissä , rajoittamiselle on neljä kumulatiivista ehtoa:

- rajoituksia on sovellettava syrjimättömällä tavalla,

- rajoitukset on voitava perustella yleiseen etuun perustuvista pakottavista syistä,

- rajoituksilla on voitava taata niillä tavoiteltavien tavoitteiden toteutuminen,

- rajoitukset eivät saa ylittää sitä, mikä on tarpeen tavoitteen saavuttamiseksi.

Italian viranomaisten tulkinta uudesta lainsäädännöstä ja sen soveltaminen auttaa ymmärtämään riittävän tarkasti lainsäädännön todelliset vaikutukset erityisesti sanottujen, EY:n perustamissopimuksessa määrättyjen tarpeellisuutta ja suhteellisuutta koskevien vaatimusten kannalta.

Tällainen analyysi voidaan lisäksi liittää uuteen palvelujen sisämarkkinastrategiaan, jonka komissio on hiljattain julkistanut(3).

Mitä tulee arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemiin valtion tukiin, komissio ei ole tietoinen uudesta tukijärjestelystä tietyille julkaisutoiminnan harjoittajille.

(1) Tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/31/EY, EYVL L 178, 17.7.2000.

(2) Ks. 9.3.1999 annettu tuomio asiassa C-212/97.

(3) KOM(2000) 888 lopullinen.