FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 70/32

(2004/C 70 E/036)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1146/03

esittäjä(t): Paulo Casaca (PSE) komissiolle

(1. huhtikuuta 2003)

Aihe: Eläkkeiden korvauskertoimien lakkauttaminen

Koska 14. joulukuuta 1995 annettu tuomio asiassa T-285/94 on täydellisessä ristiriidassa komission edustajan 28. marraskuuta 2002 talousarvion valvontavaliokunnan kokouksessa antamien lausuntojen kanssa sekä komission parlamentin kysymykseen E-0088/03 (1) antaman vastauksen kanssa, on täysin selvää, ettei kyseinen tuomio vahvista väitettä eläkkeiden korvauskertoimien soveltamisen tarpeellisuudesta.

Tuomioistuin ei ole tutkinut kantajan esittämää väitettä tuomion 28 kohdassa, kuten käy ilmi saman tuomion 52 kohdasta.

Voisiko komissio näin ollen kertoa, mihin kurinpitotoimiin se aikoo ryhtyä virkamiehen osalta, joka ei ole ainoastaan vääristänyt tarkoituksellisesti totuutta vaan myös saanut komissaarin toistamaan nämä totuudenvastaiset väitteet?

Koska kyseessä on ainoa komission tähän mennessä esittämä väite tämän järjettömän ja epäoikeudenmukaisen järjestelmän puolustamiseksi, voisiko komissio kertoa, milloin se aikoo lakkauttaa eläkkeensaajien korvauskertoimet?

Neil Kinnockin komission puolesta antama vastaus

(4. kesäkuuta 2003)

Parlamentin jäsen viittaa 14. joulukuuta 1995 asiassa T-285/94 annettuun tuomioon ja väittää, että tuomioistuin ei tutkinut kantaja Pfloeschnerin esille ottamaa asiaa. Hänen kysymyksensä viittaavat saman tuomion 52 kohtaan, ja hän kysyy, mihin kurinpitotoimiin komissio aikoo ryhtyä kyseisen virkamiehen osalta, joka on tarkoituksellisesti vääristänyt totuutta ja myös saanut komissaarin mukaan tilanteeseen. Hän tiedustelee myös, milloin eläkkeensaajien korvauskertoimet lakkautetaan.

Parlamentin jäsen näyttää tahattomasti tulkinneen väärin tapauksen kannalta oleellisia oikeudellisia yksityiskohtia:

On totta, ettei tuomioistuin tutkinut kantajan esille tuomaa asiaa. Tämä ei kuitenkaan ole millään tapaa ratkaiseva tekijä. Tuomioistuin ei mitenkään hylännyt kantajan väitettä vaan jätti sen tutkimatta, koska tapaus voitiin käsitellä ensimmäisen väitteen — joka oli neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2175/88 lainvastaisuus — perusteella. Käsitellessään tätä väitettä asetuksesta (ETY) N:o 2175/88 tuomioistuin viittasi erikseen korvauskertoimen oikeutukseen, joka on henkilöstösäännöissä tarkasti määritelty yhdenvertainen kohtelu. Tämän vuoksi komissio viittasi Pfloeschnerin tapaukseen ja tekee niin jatkossakin.

Tuomioistuimen perustelu tuomion perusteissa 46—47 oli se, että nykyisten henkilöstösääntöjen 82 artiklassa säädetään korvauskertoimeksi 100, ellei muusta kertoimesta ole sovittu. Kyseiset säännöt eivät kuitenkaan salli toimielinten sopia muusta korvauskertoimesta kuin 100. Tämä perustelu pohjautui artiklan 82 tekstianalyysiin sekä korvauskertoimen tarkoitukseen. Perusteessa 47 sanotaan seuraavaa: ”Tällainen korjauskerroin [100] johtaa esillä olevan tapauksen kaltaisissa tilanteissa nimittäin samaan kuin, ettei korjauskerrointa sovellettaisi ollenkaan. Tässä yhteydessä on korostettava, että korjauskerroin on väline varsinaisen palkan ja muiden palkkaetujen korjaamiseksi ja sen tehtävänä on nimenomaan varmistaa virkamiehille samanlainen ostovoima eri maissa, joissa he asuvat”.

Samanlainen ostovoima on yhdenvertaisen kohtelun perusperiaatteeseen liittyvä ilmaus. Komission viittaus Pfloeschnerin tapaukseen oli siksi täysin merkityksellinen, oikea ja asianmukainen. Talousarvion valvontavaliokunnassa esiintynyttä komissaaria ei ole johdettu harhaan sen enempää kuin parlamenttiakaan, eikä tosiasioita ole vääristelty.

Kysymyksen esittänyt parlamentin jäsen on varmaankin tietoinen siitä, että henkilöstösääntöjen uudistamisesta käytävissä neuvotteluissa eläkkeiden korvauskertoimista on keskusteltu paljon ja niiden syrjintää estävä luonne on kyseenalaistettu. Tästä johtuu se, että oikeudelliset ennakkotapaukset ja poliittinen tahto eivät toistaiseksi vastaa toisiaan. Eläkkeen korvauskerroinjärjestelmän tulevaisuuteen ei saada varmaa ratkaisua, ennen kuin parhaillaan neuvoston käsiteltävänä olevat henkilöstösäännöksiin liittyvät ehdotukset saadaan valmiiksi lainsäädännöksi.

Kysymyksen esittänyt parlamentin jäsenen varmaankin ymmärtää, että viitatessaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tietyissä oikeusasioissa aiemmin antamiin tuomioihin komission virkamiesten on pakko ottaa huomioon näiden oikeusasioiden luomat tai selventämät oikeudelliset tilanteet. Virkamiehillä ei ole oikeudellisia eikä menettelyllisiä valtuuksia perustaa neuvojaan tai toimiaan arvioihin siitä, millaisia poliittisia muutoksia eläkeoikeuksiin ja palkkoihin tulevaisuudessa mahdollisesti tehdään tai jätetään tekemättä.

(1) EUVL C 192 E, 14.8.2003, s. 155.