KIRJALLINEN KYSYMYS E-2691/02 esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) neuvostolle. Ehdokasvaltiot ja asevientiä koskevien yhteisön käytännesääntöjen hyväksyminen.



Virallinen lehti nro 137 E , 12/06/2003 s. 0111 - 0112



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2691/02 esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) neuvostolle (26. syyskuuta 2002) Aihe: Ehdokasvaltiot ja asevientiä koskevien yhteisön käytännesääntöjen hyväksyminen EU:n jäsenvaltiot pääsivät vuonna 1998 sopuun asevientiä koskevista yhteisön käytännesäännöistä. Neuvosto antoi 10. heinäkuuta 2001 seuraavan vastauksen parlamentin jäsen Matti Wuoren kirjalliseen kysymykseen (P-3693/00(1)): Neuvoston mielestä on syytä varmistaa, että assosioituneet valtiot noudattavat käytännesääntöjä ennen liittymistä unioniin. Ne ovatkin kaikki jo sitoutuneet siihen. Assosioituneet maat saavat troikan säännöllisten kokousten yhteydessä perusteellisia tietoja neuvoston toiminnasta käytännesääntöjen täytäntöönpano mukaan lukien. On kuitenkin mahdollista harkita myös muita yhteistyötoimia viennin valvonnassa. Kun neuvosto toteaa, että on syytä varmistaa, että ehdokasvaltiot noudattavat käytännesääntöjä, keitä neuvosto silloin tarkoittaa? Voiko neuvosto nyt, vuosi virkaveljelleni Wuorelle antamansa vastauksen jälkeen, antaa arvionsa siitä, miten ehdokasvaltiot ovat noudattaneet käytännesääntöjä? Jos vastaus on myönteinen, mikä on neuvoston arvio? Jos vastaus on kielteinen, miksi neuvosto ei voi arvioida asiaa? Miten ehdokasvaltiot ovat sitoutuneet noudattamaan käytännesääntöjä, virallisesti vai epävirallisesti? Jos valtiot eivät allekirjoita sääntöjä virallisesti, aikooko neuvosto silloin kieltäytyä ottamasta niitä unionin jäseniksi? Mitkä ovat ne käytännesääntöjen täytäntöönpanoa koskevat neuvoston toimet, joista ehdokasvaltiot ilmeisesti saavat perusteellisia tietoja? Neuvosto katsoo, että myös muut yhteistyötoimet viennin valvonnassa voivat tulla kyseeseen. Mitä ne ovat? Tarkoittaako se sitä, että ehdokasvaltioita eivät koske samat säännöt kuin ne, joita sovelletaan nykyisissä jäsenvaltioissa? Jos vastaus on kielteinen, eikö olisi neuvoston mielestä parempi, että EU:ssa sovellettaisiin yhtä yhdenmukaista järjestelmää? Aikooko neuvosto siinä tapauksessa pyrkiä pitämään voimassa nykyiset käytännesäännöt? (1) EYVL C 340 E, 4.12.2001, s. 6. Vastaus (18. helmikuuta 2003) Neuvostossa 8. kesäkuuta 1998 hyväksyttyjä Euroopan unionin käytännesääntöjä aseiden viennistä ei annettu oikeudellisesti sitovan säädöksen muodossa. Käytännesäännöt eivät myöskään ole kansainvälinen sopimus, joka jäsenvaltioiden olisi allekirjoitettava ja ratifioitava. Joukko kolmansia maita, ehdokasmaat mukaan luettuina, on yhtynyt sääntöjen periaatteisiin joko niiden antamisajankohtana tai sen jälkeen. Tämä on tehty yksipuolisten lausumien muodossa. Tästä johtuen sääntöjen periaatteet sitovat kyseisiä maita poliittisesti, mutta maat eivät osallistu sääntöjen toimintaohjeissa oleviin määräyksiin sisältyvään neuvottelumekanismiin. Käytännesääntöjen periaatteisiin yhtyneiden kolmansien maiden, erityisesti Keski- ja Itä-Euroopan assosioituneiden maiden sekä Kyproksen, Maltan ja Turkin kanssa aloitettiin vuoropuhelu välittömästi sääntöjen antamisen jälkeen, ja sitä vahvistettiin viimeksi kuluneiden kahden vuoden aikana (eli sääntöjen kolmannen ja neljännen soveltamisvuoden aikana). Näiden kahden vuoden aikana tehtiin uusia aloitteita, joilla pyrittiin tehostamaan sääntöjen soveltamista kyseisissä maissa sekä lainsäädännön tasolla että asianomaisten toimijoiden varsinaisessa täytäntöönpanossa. Lisäksi on järjestetty aseiden vientiä koskevia seminaareja, jotta edistettäisiin entistä laajempaa kaikkien jäsenvaltioiden ja ehdokasmaiden asiantuntijoiden välistä tietojenvaihtoa unionin käytännesääntöjä koskevista käytännöistä. Seminaareja järjestettiin Varsovassa (tammikuussa 2001), Nikosiassa (kesäkuussa 2001) ja Sofiassa (maaliskuussa 2002). Vahvistetun vuoropuhelun avulla jäsenvaltiot ovat voineet arvioida ehdokasmaiden merkittävää edistymistä aseidenvientilainsäädäntönsä parantamisessa ja täytäntöönpanossa sääntöjen valossa. Samaan aikaan on jatkettu työtä ehdokasmaiden saamiseksi entistä tiiviimmin mukaan neuvottelumekanismiin, ja periaatteessa on sovittu ehdokasmaiden ottamisesta mukaan epäämisilmoitusmenettelyihin sekä tällaisten tietojen jakamisesta kootusti. EU:hun liityttyään ehdokasmaat soveltavat täysimääräisesti sääntöjen toimintaohjeita kuten muutkin jäsenvaltiot.