KIRJALLINEN KYSYMYS E-2234/02

esittäjä(t): Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE) komissiolle

(23. heinäkuuta 2002)

Aihe: Rajatyöntekijöiden lasten koulutuksen rahoitus

Rajatyöntekijöiden lasten koulutuksen rahoittamiseen liittyvissä kysymyksissä monet ongelmat on jo ratkaistu. Vielä on kuitenkin ongelmia ja ne on ratkaistava tehokkaammalla lainsäädännöllä.

1. Voiko komissio ilmoittaa, voiko yhteisön jäsenvaltio Alankomaat lopettaa Alankomaissa myönnettävän opintotuen maksamisen Alankomaissa työskentelevän belgialaisen (tai saksalaisen) rajatyötekijän lapselle, jos rajatyötekijän on lopetettava työnsä työkyvyttömyyden tai invaliditeetin vuoksi tai jos hänet erotetaan työstään?

2. Voiko komissio ilmoittaa, voiko yhteisön jäsenvaltio Alankomaat lopettaa maan kansalaisuuden puuttumisen perusteella opintotuen maksamisen niiden Alankomaissa asuvien ja opiskelevien perheiden lapsille, joilla on Belgian tai Saksan kansalaisuus ja joiden isä työskentelee rajatyötekijänä Belgiassa?

3. Voiko komissio ilmoittaa, miksi alankomaalaisten opiskelijoiden oikeus saada opintotukea naapurimaissa (Walloniaa lukuun ottamatta) suoritettaviin opintoihin rajataan korkeakouluopintoihin ja miksi se ei koske keskiasteen ammatillista koulutusta?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(16. syyskuuta 2002)

1. Arvoisa parlamentin jäsen haluaisi tietää, onko komission mielestä yhteisön lainsäädännön mukaista, että Alankomaat peruuttaa rajantyöntekijöiden lapsen oikeuden opintotukeen, kun rajatyöntekijä tulee työkyvyttömäksi tai joutuu työttömäksi. Komissio palauttaa mieliin yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-337/97,(1) Meeussen, antaman tuomion, jonka mukaan rajatyöntekijöiden lapsi voi vedota asetuksen (ETY) N:o 1612/68(2) 7 artiklan 2 kohtaan saadakseen opintotukea samoilla edellytyksillä kuin työskentelyvaltion kansalaisten lapset. Kun kyseessä ovat työkyvyttömiksi tulleiden tai työttömiksi joutuneiden työntekijöiden lapset, tuomioistuin kuitenkin toteaa, että entiset rajatyöntekijät eivät voi aiemman työsuhteensa perusteella vaatia uusia oikeuksia, jotka eivät millään tavoin liity heidän

aikaisemmin tekemäänsä työhön (tuomio asiassa C-43/99,(3) Leclere, 59 kohta), koska he eivät ole tällä hetkellä työsuhteessa. Tuomiosta on kuitenkin pääteltävissä, että rajatyöntekijänä tai rajatyöntekijän lapsena jo saadut oikeudet säilyisivät.

2. Toisen kysymyksen tapaus koskee kansalaisuudeltaan belgialaisia (tai saksalaisia) perheitä, jotka asuvat Alankomaissa mutta joissa perheen isä työskentelee rajatyöntekijänä Belgiassa tai Saksassa. Tässä tapauksessa lapsi ei voi Alankomaiden suhteen vedota asetuksen (ETY) N:o 1612/68 7 artiklaan, koska kumpikaan vanhemmista ei työskentele Alankomaissa. Kyse on kuitenkin selvästikin perheistä, joiden jäsenet ovat unionin kansalaisia ja jotka ovat käyttäneet hyväkseen EY:n perustamissopimuksessa heille myönnettyä oikeutta oleskella toisessa jäsenvaltiossa (EY:n perustamissopimuksen 18 artikla). Siksi näiden perheiden jäsenet voivat vedota EY:n perustamissopimuksen 12 artiklaan, jossa kielletään kansalaisuuteen perustuva syrjintä kaikkien niiden etuuksien osalta, jotka kuuluvat yhteisön lainsäädännön soveltamisalaan (ks. esimerkiksi asioissa C-184/99,(4) Grzelczyk, ja C-224/98,(5) D'Hoop, annetut tuomiot). Ensimmäiseen kysymykseen annetusta vastauksesta ilmenee, että oikeus opintotukeen Alankomaissa kuuluu yhteisön lainsäädännön soveltamisalaan. Asianomaisten perheiden lapsilla on siis oikeus saada rahoitusta opintoihinsa samoilla edellytyksillä kuin vastaavassa tilanteessa olevilla Alankomaiden kansalaisilla.

3. Komissio ei tiedä, miksi alankomaalaisten opiskelijoiden oikeus saada Alankomaiden opintotukea naapurimaassa opiskellessaan on rajoitettu korkea-asteen koulutukseen eikä ulotu keskiasteen ammatilliseen koulutukseen. Komissio muistuttaa, että jäsenvaltiot voivat itsenäisesti päättää opintotuen kaltaisten etuuksien myöntämisedellytyksistä, kunhan niissä noudatetaan yhteisön lainsäädäntöä ja etenkin määräystä, jolla kielletään kansalaisuuteen perustuva syrjintä. Vaikuttaa siltä, että periaatetta ei ole rikottu kolmannen kysymyksen tapauksessa.

Komissio voi kertoa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että se on ottanut yhteyttä Alankomaiden viranomaisiin ja pyytänyt niiltä lausuntoa siitä, onko kysymysten 1 ja 2 tapauksissa kyse yhteisön lainsäädännön vastaisesta kansalaisuuteen perustuvasta syrjinnästä. Komissio pitää arvoisan parlamentin jäsenen asiassa ajan tasalla.

(1) Tuomio 8. kesäkuuta 1999 (Kok. 1999, s. I-3289).

(2) Neuvoston asetus (ETY) N:o 1612/68, annettu 15. lokakuuta 1968, työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella, EYVL L 257, 19.10.1968.

(3) Tuomio 31. toukokuuta 2001 (Kok. 2001, s. I-4265).

(4) Tuomio 20. syyskuuta 2001 (Kok. 2001, s. I-6193).

(5) Tuomio 11. heinäkuuta 2002 (ei vielä julkaistu).