KIRJALLINEN KYSYMYS E-2265/97 komissiolle esittäjä(t): Amedeo Amadeo (NI) (2. heinäkuuta 1997)

Aihe: Uudelleenkäytettävien pakkausten suosiminen jäsenvaltioiden lainsäädännössä

Lainsäädännölliset toimenpiteet pakkausdirektiivin 94/62/EY ((EYVL L 365, 31.12.1994, s. 10. )) saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä on merkinnyt joissain jäsenvaltioissa uudelleen käytettävien pakkausten suosimista kierrätettäviin pakkauksiin nähden.

Tällainen suosiminen on täysin perusteetonta ympäristövaikutusten kannalta ja se on sitä paitsi pakkausdirektiivin sisällön ja etenkin EY:n perustamissopimuksen 30 artiklassa tavaroiden vapaasta liikkuvuudesta sovittujen periaatteiden vastainen.

Kyseiset toimenpiteet edustavat näin ollen uhkaa yhtenäismarkkinoille. Euroopan komissiota pyydetään sen valvovan roolin vuoksi estämään näistä toimenpiteistä välttämättä syntyvät markkinoiden vääristymät.

Vaikuttaa kuitenkin siltä, että komissio toimii päinvastaisella tavalla harkitessaan kompromissia Saksan viranomaisten kanssa myöntämällä todellisuudessa etusijan uudelleenkäytölle erityisin poikkeuksin, jotka koskevat kivennäisvesiä ja viiniä. Muille pakkauksille sallittaisiin vain kilometrimääräisiä poikkeuksia tietylle etäisyydelle osoitetusta keskuksesta.

Tämän kaltainen kompromissi loisi useita vakavia ongelmia: markkinoiden pirstoutumisen, esteitä vapaalle kaupalle; kilpailun rajoituksia; keksintöjen rajoituksia; joustavuuden menetystä; epätietoisuutta säännöstöstä; direktiivin 94/62/EY sisällön vesittämistä; suurempia ympäristövaikutuksia; varsinkin elintarvikkeita jalostaville yhtiöille kuljetus- ja jakelukustannusten nousua, ja vastaavasti kuluttajahintojen nousua, puhumattakaan sietämättömän suurista lisäinvestoinneista, joita tarvitaan pakkauksia valmistavien teollisuuslaitosten sopeuttamiseksi.

Komission jäsenen Ritt Bjerregaardin komission puolesta antama vastaus (4. syyskuuta 1997)

Kuten arvoisa parlamentin jäsen toteaa, komissio tutkii parhaillaan, onko Saksan pakkauslainsäädäntö yhteisön lainsäädännön mukainen. Jäsenvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn yhteydessä komissio on myös ottanut suoraan yhteyttä Saksan viranomaisiin selvittääkseen, miten noudattamatta jättämistä koskevat ongelmat voitaisiin ratkaista. Parlamentin jäsen voi luottaa siihen, että komissio tutkiin hyvin tarkkaan kaikki sisämarkkinoita koskevaan sääntelyyn liittyvät ongelmat.

Edellä mainittujen yhteydenottojen tuloksista huolimatta voidaan todeta, että vaikka pakkauksia ja pakkausjätteitä koskevan direktiivin 94/62/EY ensisijaisena tavoitteena on pakkausjätteiden vähentäminen, se ei velvoita jäsenvaltioita suosimaan pakkausten uudelleenkäyttöä. Toisaalta se ei myöskään estä jäsenvaltioita suosimasta uudelleenkäyttöä, kunhan kansallinen lainsäädäntö ei ole ristiriidassa perustamissopimuksen määräysten kanssa. Tässä yhteydessä on syytä todeta, ettei edellä mainitulla direktiivillä ole yhdenmukaistettu pakkausten uudelleenkäyttöjärjestelmiä Euroopan tasolla. Tämän vuoksi ei voida olettaa, että uudelleenkäytön suosiminen olisi yhteisön lainsäädännön vastaista, vaan on arvioitava tapauskohtaisesti, ovatko uudelleenkäyttöjärjestelmien yksittäiset osat perustamissopimuksen määräysten vastaisia.

Direktiivissä 94/62/EY ei säädetä uudelleenkäytön ja kierrätyksen selkeästä hierarkiasta, koska elinkaarianalyysejä ei ole saatavilla Euroopan tasolla. Tämä ei kuitenkaan estä jäsenvaltioita luomasta omia kansallisia uudelleenkäyttö- ja kierrätysjärjestelmiä, jotka perustuvat niiden omiin elinkaarianalyyseihin. Komission tehtävänä on tämänkaltaisessa tapauksessa arvioida, ovatko nämä ohjelmat yhteisön lainsäädännön mukaisia.

Lopuksi voidaan todeta, että pakkauksia ja pakkausjätteitä koskevalla direktiivillä 94/62/EY pyritään estämään pakkausten ja pakkausjätteiden ympäristövaikutukset sekä vähentämään niitä, ja siten suojaamaan merkittävällä tavalla ympäristöä. Lisäksi sen avulla pyritään varmistamaan sisämarkkinoiden toimivuus, välttämään kaupan esteiden syntyminen sekä estämään kilpailun rajoittaminen tai sen vääristyminen yhteisössä. Tutkittaessa, onko yhteisön lainsäädäntöä noudatettu, molemmat näkökohdat, eli sekä kauppaan kohdistuvat vaikutukset että uudelleenkäytön ympäristövaikutukset, ovat yhtä tärkeitä.