KIRJALLINEN KYSYMYS E-3105/01

esittäjä(t): Yasmine Boudjenah (GUE/NGL) komissiolle

(13. marraskuuta 2001)

Aihe: Kansainvälisten rahoituslaitosten noudattamat käytännöt

Useissa Afrikan ja Latinalaisen Amerikan maissa kansainvälisen valuuttarahaston myöntämät lainat, joista on neuvoteltu paikallisten hallitusten kanssa köyhyyden vähentämiseen ja talouskasvun edistämiseen tähtäävien suunnitelmien puitteissa, ovat johtaneet muun muassa vesihuoltoalan yksityistämiseen. Kansallisten yritysten yksityistäminen taas on aiheuttanut hintojen nousua, minkä vuoksi vedensaanti on yhä vaikeampaa suurelle osalle kyseisten maiden asukkaista.

Onko komissio tietoinen siitä, millaisia vaaroja ja vakavia seurauksia kansainvälisten rahoituslaitosten käytännöt aiheuttavat? Mitä ehdotuksia komissio aikoo tehdä tilanteen korjaamiseksi, jotta kansainvälisten rahoituslaitosten myöntämien lainojen avulla todella voitaisiin vähentää köyhyyttä kyseisissä maissa?

Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus

(7. tammikuuta 2002)

Avunantajayhteisö on siirtänyt avun ja poliittisen vuoropuhelun painopistettä maakohtaisten köyhyyden vähentämiseen tähtäävien strategioiden (PRSP) tukemisen suuntaan.

Avunantajayhteisö on asteittain erkanemassa vanhasta Bretton Woodsin toimielinten ulkopuolelta käsin määräämien poliittisten ehtojen käytännöstä, johon joissain tapauksissa kuuluu valtionyritysten hätiköity yksityistäminen, jonka tueksi ei välttämättä ole luotu tarkoituksenmukaista sääntelykehystä ja tarvittavia instituutioita.

Edunsaajamaiden kanssa käytävä poliittinen vuoropuhelu on avainasemassa pyrittäessä saavuttamaan yhteisymmärrys koskien makrotaloudellisia ja sektoripoliittisia uudistuksia köyhyyden vähentämiseen tähtäävien strategioiden puitteissa. Komissio ja jäsenvaltiot ovat työskennelleet läheisessä yhteistyössä Bretton Woodsin toimielinten kanssa sen varmistamiseksi, että poliittinen vuoropuhelu kattaa sekä köyhyyden vähentämistä että makrotaloudellista vakautta koskevat odotettavissa olevat vaikutukset. Bretton Woodsin toimielinten tukemat köyhyyden vähentämiseen tähtäävät strategiat osoittavat, että yleisesti ottaen suunnitelluista poliittisista uudistuksista vallitsee yhteisymmärrys. Poliittisessa vuoropuhelussa komissiolla on tärkeä osa antamansa avun keskittämistä koskevien kysymysten osalta.

Kansainvälinen valuuttarahasto tunnustaa kansallisen omistuksen köyhyyden vähentämistä ja kasvun edistämistä koskevassa ohjelmassaan Poverty Reduction and Growth Facility sekä pyrkii kasvattamaan köyhien auttamiskustannusten määrää ja edistämään poliittisten ehtojen selektiivisyyttä. Kansainvälinen valuuttarahasto keskittyy enenevässä määrin hyvään makrotaloudelliseen hallintoon, joka taataan ennemminkin hyvällä vero-, raha-, tulo- ja valuuttakurssipolitiikalla kuin rakenteellisia uudistuksia koskevilla ehdoilla kuten yksityistämisellä.

Maailmanpankki on edelleen avainasemassa rakenteellisten ja institutionaalisten uudistusten osalta. Jos yksi köyhyyden vähentämiseen tähtäävillä strategioilla tavoiteltavista ensisijaisista päämääristä on puhtaan veden saannin edistäminen järkevään hintaan, poliittisilla toimilla luodaan keinot kyseisen päämäärän saavuttamiseksi. Toimenpiteiden valinnoista sovitaan erityisen pankkitoimenpiteen puitteissa. Hyvin toteutettu yksityistäminen tarvitsee tuekseen toimia oikeudellisen ja sääntelykehyksen luomiseksi tai vahvistamiseksi sekä institutionaalisia uudistuksia sen varmistamiseksi, että yksityiset yritykset edistävät puhtaan veden saantia noudattamalla hintaa ja teknisiä tai hygieniaa koskevia sääntöjä ja standardeja.

Komissio käy koko ajan vuoropuhelua maailmanpankin kanssa yksityistämisen periaatteista ja käytännön toteutuksesta. Jokaista tapausta on arvioitava erikseen, ja komissiolla ei ole ideologisia preferenssejä.

Komission vedenhankintaa ja saniteettipalveluja koskeva politiikka perustuu oikeudenmukaisuus- ja kestävyysperiaatteille köyhien tarpeet huomioon ottaen. Menetelmien valinnat perustuvat teknisten ja taloudellisten vaihtoehtojen analysoinnille tavoitteena parempien palvelujen tuottaminen. Yksityistäminen on yksi vaihtoehto. Kokemuksen valossa näyttää kuitenkin siltä, että paras vaihtoehto olisi yksityisen ja julkisen sektorin välinen yhteistyö, jossa edunsaajat ja kansalaisyhteiskunta ovat vahvasti mukana. Hinnoittelukysymys on olennainen järjestelmien elinkykyisyyden ja ylläpidon sekä vesivarojen paremman hallinnon kannalta. Parempien palvelujen tuottamisella on hintansa. Monissa tapauksissa köyhät saattavat jo nyt maksaa enemmän kuin rikkaat huonompilaatuisesta palvelusta. Toimenpiteet johtamis- ja hallinnointikyvyn kasvattamiseksi sekä koulutus- ja tietoisuutta lisäävät toimet ovat myös tärkeitä tavoiteltaessa kestävyyttä, tehokkuutta ja kohtuullisuutta palvelujen tuottamisessa.