KIRJALLINEN KYSYMYS E-0146/02

esittäjä(t): Sebastiano Musumeci (UEN) komissiolle

(1. helmikuuta 2002)

Aihe: Pelastuspalvelusta vastaavan eurooppalaisen viraston perustaminen

Luonnonkatastrofeihin liittyvä pelastuspalvelu kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan, ja joissakin niistä on havaittu huolestuttavia viivästymisiä ja piittaamattomuutta.

Voisiko komissio ilmoittaa,

1. katsooko se olevan aiheellista perustaa pelastuspalvelusta vastaava eurooppalainen virasto, jonka toimivaltaan kuuluisi riskien kartoittaminen ja niiden torjunta sekä hätätilanteiden hallinta vapaaehtoisjoukot mukaan lukien,

2. mitä aloitteita se aikoo edistää, jotta pelastuspalvelua koskevat jäsenvaltioiden erilaiset lainsäädännöt voitaisiin yhdenmukaistaa unionin sisällä,

3. katsooko se olevan aiheellista perustaa talousarvioon erityiset rahoituspuitteet yhdysvaltalaisen Federal Emergency Management Agencyn myönteisten kokemusten perusteella joilla pyrittäisiin korjaamaan luonnonkatastrofien aiheuttamat vahingot sekä erityisesti myös rahoittamaan tuhojen syiden torjumiseen tai mahdolliseen ennaltaehkäisyyn tähtääviä hankkeita?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(12. maaliskuuta 2002)

Ottamatta kantaa siihen, perustetaanko Euroopan pelastuspalveluvirasto vai ei, komissio viittaa yhteisön pelastuspalvelun alan toimintaohjelman perustamisesta 9. joulukuuta 1999 tehtyyn neuvoston päätökseen 1999/847/EY(1). Ohjelmassa todetaan muun muassa, että vaarojen ja vahinkojen ennaltaehkäisyyn tähtäävät toimet sekä toimet, joilla pyritään antamaan tietoja jäsenvaltioissa pelastuspalvelusta vastaaville ja siihen osallistuville sekä valmentamaan heitä, ovat tärkeitä ja parantavat onnettomuuksiin valmistautumisen tasoa.

Mitä tulee alan lainsäädännön yhdenmukaisuuteen eri maissa, komissio pyytää arvoisaa parlamentin jäsentä muistamaan, että toissijaisuusperiaatteen mukaisesti yhteisön yhteistyöllä tuetaan ja täydennetään kansallisia pelastuspalvelupolitiikkoja niiden tehokkuuden lisäämiseksi. Kokemusten yhdistäminen ja keskinäinen avunanto auttavat vähentämään ihmishenkien menetyksiä, vammautumisia, aineellisia vahinkoja sekä taloudellisia ja ympäristövahinkoja kaikkialla yhteisössä, mikä tekee sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja solidaarisuuden tavoitteista konkreettisempia. Kyseisen ohjelman soveltamisalaan eivät sen sijaan kuulu toimenpiteet, joiden tarkoituksena on jäsenvaltioiden lakien ja asetusten tai jäsenvaltioiden kansallisten valmiusjärjestelyjen yhdenmukaistaminen.

Edellä mainitun päätöksen täytäntöönpanon ja kehittämisen lisäksi komissio voi mainita, että sen työohjelmassa vuodelle 2002 todetaan, että se harkitsee yhtenäistä strategiaa luonnon- ja muiden uhkien ehkäisemiseen, niihin valmistautumiseen ja reagoimiseen.

Rakennerahastoista on ohjelmakaudella 20002006 saatavissa rahoitusta luonnonkatastrofien ja teknologian aiheuttamien suuronnettomuuksien ehkäisytoimiin sekä alueellisissa ohjelmissa että rajanylistä ja ylikansallista yhteistyötä koskevissa ohjelmissa. Joihinkin alueellisiin ohjelmiin kuuluukin luonnonuhkien torjuntatoimenpiteitä (esim. jokien penkereiden vahvistaminen, laitteiden hankinta metsäpalojen torjuntakeskuksille, eroosion ehkäiseminen jne.). Lisäksi mahdollisia ovat ehkäisytoimet, jotka kuuluvat osana rajanyliseen tai ylikansalliseen yhteistyöhön: esim. tulviin ja teknologian aiheuttamiin onnettomuuksiin liittyvät ilmoitukset, monikansallisten metsäpalontorjuntakeskusten perustaminen ja suosittujen vuoristoalueiden turvallisuuteen liittyvä yhteistyö jne.

Rakennerahastot voivat niin ikään joissakin tapauksissa osallistua yhteisrahoitukseen, jolla rahoitetaan uudelleenrakennustöitä (lukuun ottamatta asuntojen uudelleenrakentamista) luonnonkatastrofien tai teknologian aiheuttamien onnettomuuksien jälkeen. Tällaista rahoitusta voidaan myöntää alueellisten ohjelmien yhteydessä alueilla, jotka ovat tavanomaisestikin tukikelpoisia.

(1) EYVL L 327, 21.12.1999.