KIRJALLINEN KYSYMYS E-2648/01 esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle. Syrjinnän kieltävien komission direktiivien laillisuus.



Virallinen lehti nro 115 E , 16/05/2002 s. 0139 - 0140



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2648/01 esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle (28. syyskuuta 2001) Aihe: Syrjinnän kieltävien komission direktiivien laillisuus Euroopan työnantajajärjestöt ovat vastustaneet syrjinnän kieltävien direktiivien täytäntöönpanoa nykyisessä muodossaan. Perusteluissaan järjestöt ovat pohtineet, onko sopivaa, että vapaassa yhteiskunnassa komissio tai hallitus määräävät, kenet työnantajan pitää palkata. Myös asiasta aiheutuvat juridiset kustannukset sekä tehokkuuteen liittyvät seikat herättävät kysymyksiä. Ottamatta kantaa edelliseen, voiko komissio ilmoittaa, pidetäänkö komissaari Diamantopouloun johdolla valmisteltujen direktiivien soveltamisalaan kuuluen oikeuteen haastettua yhtiötä syyttömänä ja onko sillä oikeus odottaa, että sitä ei todeta syylliseksi kummankaan direktiivin määräysten rikkomiseen, vaikka se ei puolustaisi itseään? Asia on tietysti toisin, jos selvästi osoitetaan, että yhtiö on rikkonut direktiivin määräyksiä. Jos vastaus on kielteinen, miten direktiivit sopivat yhteen ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi vuonna 1950 tehdyn yleissopimuksen 6 artiklan 2 kohdan, konsolidoitujen sopimuksien ja jopa perusoikeuskirjan 48 artiklan 1 kohdan kanssa? Voiko komissio myös selventää, kenen vastuulla on asianmukaisen oikeusistuimen perustaminen ja varmistaa, että kyseisillä henkilöillä ei ole virallisia etuja oikeustoimien aloittamiseksi? Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus (31. lokakuuta 2001) Komissio haluaa ensinnäkin muistuttaa, että parlamentin tuettua voimakkaasti komission ehdotuksia kaikki jäsenvaltiot hyväksyivät yksimielisesti 29. kesäkuuta 2000 rodusta tai etnisestä alkuperästä riippumattoman yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta 29. kesäkuuta 2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/43/EY(1) ja 27. marraskuuta 2000 yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27. marraskuuta 2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY(2). On syytä mainita, että samoin kuin todistustaakasta sukupuoleen perustuvissa syrjintätapauksissa 15. joulukuuta 1997 annetussa neuvoston direktiivissä 97/80/EY(3), direktiiveillä säädettyä todistustaakan jakamista ei sovelleta, jos jäsenvaltiot haluavat väitetyissä syrjintätapauksissa tarjota valitusmahdollisuuden rikosoikeudellisella menettelyllä tai menettelyillä, joissa tuomioistuimen tai toimivaltaisen elimen tehtävänä on tutkia asiaan liittyvät tosiseikat. Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 2 kohta koskee vain rikoksesta syytettyjä, joten direktiivit eivät ole sopimuksen vastaisia. Arvoisan parlamentin jäsenen viimeinen kysymys koskee asianmukaisen oikeusistuimen perustamista. Puitedirektiiveissä asetetaan vain vähimmäisvaatimukset, minkä vuoksi jäsenvaltiot ovat vapaita käyttämään jo käytössä olevia hallinnollisia tai oikeudellisia menettelyjä oikeudellisten keinojen tarjoamiseksi syrjinnän uhreille tai ottamaan käyttöön uusia menettelyjä, kunhan ne ovat direktiivien vaatimusten mukaisia. Jäsenvaltioilla on aikaa 19. heinäkuuta 2003 asti saattaa rodusta tai etnisestä alkuperästä riippumattoman yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta 29. kesäkuuta 2000 annettu neuvoston direktiivi 2000/43/EY osaksi kansallista lainsäädäntöä. Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27. marraskuuta 2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY vastaava määräpäivä on 2. joulukuuta 2003 (määräaikaa voidaan pidentää kolmella vuodella vammaisuuteen tai ikään perustuvaa syrjintää koskevien säännösten osalta). (1) EYVL L 180, 19.7.2000. (2) EYVL L 303, 2.12.2000. (3) EYVL L 14, 20.1.1998.