KIRJALLINEN KYSYMYS E-3873/00

esittäjä(t): Cristiana Muscardini (UEN) neuvostolle

(20. joulukuuta 2000)

Aihe: Asekauppa

Öljystä saamansa hyvän tuoton turvin Lähi-idän maat ovat alkaneet jälleen sijoittaa puolustukseen. Tänä vuonna esimerkiksi Saudi-Arabia, Israel ja Arabiemiirikuntien liitto käyttävät sotilasmenoihin 60 miljardia dollaria eli noin viisi prosenttia kunkin maan budjetista.

Tämän seurauksena Yhdysvallat puolestaan käyttää jälleen lisää varoja puolustusmenoihin, kun taas Eurooppa Isoa-Britanniaa lukuun ottamatta vähentää puolustusmenojaan kuudella prosentilla.

Voisiko neuvosto ryhtyä seuraaviin toimiin asekaupan hillitsemiseksi:

1. vaatia öljyntuottajamaita noudattamaan Caracasin huippukokouksessa öljyn hinnan alentamiseksi hyväksyttyjä toimia,

2. vaatia laitonta timanttikauppaa koskevan kiellon noudattamista, jotta voidaan estää laittomasta timanttikaupasta saatujen tulojen käyttäminen asehankintoihin,

3. kehottaa Euroopan unionin maita lisäämään puolustusalan tutkimukseen ja kehittämiseen käytettäviä varoja ja siten sitoutumaan voimakkaammin yhteisten eurooppalaisten asevoimien perustamiseen?

Vastaus

(7. toukokuuta 2001)

Asekauppaa koskevat EU:n perusperiaatteet on esitetty 26. kesäkuuta 1997 hyväksytyssä EU:n ohjelmassa tavanomaisten aseiden laittoman kaupan estämiseksi ja torjumiseksi 8. kesäkuuta 1998 annetuissa Euroopan unionin käytännesäännöissä aseiden viennistä 17 päivänä joulukuuta 1998 hyväksytyssä EU:n yhteisessä toiminnassa Euroopan unionin osallistumisesta käsiaseiden ja kevyiden aseiden epävakauttavan keskittymisen ja leviämisen torjumiseen.

Erityisesti mainituissa käytännesäännöissä määritellään ne erityiset edellytykset, joita jäsenvaltioiden on noudatettava aseiden viennin osalta. Käytännesääntöjen perusteessa 4 korostetaan alueellisen rauhan, turvallisuuden ja vakauden säilymisen tarvetta. Näin ollen jäsenvaltiot eivät myönnä maastavientilupaa, jos on olemassa selkeä vaara, että ilmoitettu vastaanottaja käyttäisi aiottua vientiä toiseen maahan kohdistuvaan aseelliseen loukkaukseen tai tehostaakseen voimatoimin aluevaatimusta. Lisäksi käytännesääntöjen perusteessa 8 todetaan, että puolustustarvikkeiden viennin yhteensopivuus vastaanottajamaan teknisen ja taloudellisen valmiuden kanssa on otettava huomioon. Näin ollen jäsenvaltiot ottavat huomioon asianmukaisten lähteiden, kuten YK:n kehitysohjelman, Maailmanpankin, Kansainvälisen valuuttarahaston ja Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) selvityksissä olevien tietojen perusteella, vaikeuttaisiko ehdotettu vienti vakavasti vastaanottajamaan kestävää kehitystä. Jäsenvaltiot tarkastelevat tässä yhteydessä vastaanottajamaan sotilasmenojen osuutta verrattuna sosiaalimenoihin ottaen huomioon myös Euroopan unionin antaman tai kahdenvälisen tuen.

Käytännesääntöjen mukaan jäsenvaltioiden on arvioitava jäsenvaltioiden puolustustarvikkeiden viennin mahdollisten tai nykyisten vastaanottajamaiden tilannetta. Jäsenvaltiot pyrkivät myös kaikin tavoin kannustamaan muita puolustustarvikkeita vieviä valtioita liittymään näiden käytännesääntöjen periaatteisiin.

Euroopan unioni on aina kannattanut varauksetta kaikkia kansainvälisiä toimia, joiden tarkoituksena on estää timanttien ja muiden rikkauksien laiton hyväksikäyttö. Tämän osalta unioni kannattaa erityisesti tehokkaan raakatimanttien kansainvälisen sertifiointijärjestelmän perustamista, jotta laittomasti louhittujen timanttien kauppa saataisiin loppumaan. Neuvoston mielestä on kuitenkin otettava huomioon se, että timanttien laillisella kaupalla on monissa valtioissa suuri taloudellinen merkitys ja se voi edistää osaltaan vakautta ja vaurautta, minkä vuoksi laillisen timanttiteollisuuden hyvää mainetta ei pidä vaarantaa.

Voimavarasitoumuksia käsittelevässä konferenssissa, joka järjestettiin 20. marraskuuta 2000 Brysselissä, EU:n jäsenvaltiot ilmoittivat sotilaallisista voimavaroista, joita ne ovat valmiit antamaan EU:n toteuttamien Petersbergin tehtävien täyttämiseen Helsingin Eurooppa-neuvoston vahvistaman yleistavoitteen mukaisesti. Samassa yhteydessä 21. marraskuuta 2000 Naton jäseninä olevat kolmannet maat, jotka eivät vielä kuulu EU:hun ja jotka ovat hakeneet jäsenyyttä, ilmoittivat niin ikään sotilaalliset voimavarat, joita ne ovat valmiit antamaan.

Tavoitteena on, että EU voisi entistä paremmin hallita kriisitilanteita sotilaallisesti käyttämällä olemassa olevia voimia. Näin ollen ei ole poissuljettua, että sotilaallisia voimavaroja jouduttaisiin tehostamaan tietyillä aloilla. Asiaa tutkitaan parhaillaan.

On syytä huomata, että yhteinen turvallisuus- ja puolustuspolitiikka ei merkitse eurooppalaisen armeijan luomista, vaan vapaaehtoisiin sitoumuksiin perustuvien nopean toiminnan joukkojen perustamista (Helsingin Eurooppa-neuvosto päätti, että jäsenvaltioiden olisi vuoteen 2003 mennessä kyettävä saattamaan toimintavalmiuteen 60 päivässä ja pitämään valmiudessa vähintään vuoden ajan jopa 50 000 60 000 henkilön sotilaalliset joukot, jotka voivat suorittaa kaikki Petersbergin tehtävät).