KIRJALLINEN KYSYMYS E-2244/98

esittäjä(t): Allan Macartney (ARE) komissiolle

(16. heinäkuuta 1998)

Aihe: Autojen tuonti ja rekisteröinti jäsenvaltioiden välillä

Onko komissio tietoinen ongelmista, joita riippumattomat autokauppiaat ovat kohdanneet yrittäessään saada autonvalmistajilta tyyppihyväksyntätodistuksia, joita tarvitaan toisesta jäsenvaltiosta tuotujen autojen rekisteröimiseksi kauppiaan omassa jäsenvaltiossa?

Mihin toimiin komissio ryhtyy varmistaakseen, että jäsenvaltioiden autonvalmistajat noudattavat velvoitettaan tyyppihyväksyntätodistusten toimittamisesta autokauppiaille?

Minkä suuruiseen maksuun autonvalmistajat ovat komission mielestä oikeutettuja tyyppihyväksyntätodistusten antamisesta autokauppiaille?

Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus

(21. syyskuuta 1998)

Moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen tyyppihyväksyntää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 70/156/ETY muuttamisesta 18. kesäkuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/53/ETY(1) 7 artiklan 1 kohdassa säädetään, että "1. Jäsenvaltioiden on rekisteröitävä uudet ajoneuvot ja sallittava niiden myynti ja käyttöönotto niiden valmistukseen ja toimintaan liittyvistä syistä jos, ja ainoastaan jos ne on varustettu voimassa olevalla vaatimustenmukaisuustodistuksella."

Jäsenvaltioiden on velvoitettava valmistajat myöntämään EY-vaatimustenmukaisuustodistus asianomaisille rekisteröimättömille ajoneuvoille. EY-tyyppihyväksynnällä varustetut ajoneuvot (1. tammikuuta 1998 alkaen suurin osa M1-luokan henkilöautoista) voidaan suoraan rekisteröidä toisessa jäsenvaltiossa ilman hyväksyntään liittyviä hallinnollisia muodollisuuksia. Ainoastaan ilman EY-tyyppihyväksyntää olevat ajoneuvot voidaan asettaa yksittäisten ajoneuvojen hyväksyntämenettelyn alaisiksi toisessa jäsenvaltiossa uudelleenrekisteröintiä varten. Jotkin jäsenvaltiot antavat valmistajille tai niiden edustajille tehtäväksi tarvittavien asiakirjojen myöntämisen kansallisen hyväksynnän saamiseksi yksittäisille ajoneuvoille, joilla on kansallinen tyyppihyväksyntä tai yksittäisen ajoneuvon hyväksyntä toisessa jäsenvaltiossa.

Jos jäsenvaltion valmistajille antama tehtävä on laillisessa monopoliasemassa, tuomioistuin on todennut 13. marraskuuta 1975 antamassaan tuomiossa (asia 26-75, General Motors Continental NV / Euroopan yhteisöjen komissio(2)) seuraavaa:

"Kun jäsenvaltio antaa tehtäväksi julkisoikeudessa säädetyn, laillisessa monopoliasemassa olevan velvoitteen, joka sisältää ajoneuvon katsastuksen suorittamisen ennen ajoneuvon käyttöönottoa yleisillä teillä, valmistajalle tai viranomaisen valtuuttamalle edustajalle, joka voi lisäksi vapaasti hinnoitella palvelunsa, kyseinen toiminta johtaa määräävän aseman syntymiseen.

Määräävän aseman väärinkäyttöä voi olla muun muassa sellaisen hinnan vahvistaminen, joka on liian korkea suhteessa tuotettuun palveluun ja joka hillitsee vastaavaa tuontia ja korvaa yhteisön muilla myyntialueilla mahdollisesti noudatettavan alhaisemman hintatason vaikutuksia tai johtaa 86 artiklan toisen kohdan a alakohdassa tarkoitettuun hyvien kauppatapojen vastaiseen toimintaan."

Lisäksi tuomioistuin on todennut tuomiossaan "Gofette ja Gilliard" ilman EY-tyyppihyväksyntää olevista ajoneuvoista seuraavaa:

"Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 30 ja 36 artiklaa on tulkittava siten, että sellaisia ajoneuvoja koskeva hyväksymismenettely, jotka tuodaan toisesta jäsenvaltiosta, jossa ne on jo hyväksytty, on perustamissopimuksen mukainen ainoastaan, kun:

- tarkastusmenettelyistä ei aiheudu kohtuuttomia kustannuksia tai viivästyksiä ja julkiset viranomaiset varmistavat näiden edellytysten täyttymisen kaikilta osin silloin, kun valmistajan tai sen valtuutetun edustajan tehtävänä on suorittaa tarvittavat tarkastukset,

- maahantuoja voi tarkastusten asemesta esittää vientijäsenvaltiossa laaditut asiakirjat siltä osin kuin kyseiset asiakirjat sisältävät tarvittavat, jo suoritettuihin tarkastuksiin perustuvat tiedot."

Komissio esitti näkemyksensä tästä tuomiosta tulkitsevassa tiedonannossa toisessa jäsenvaltiossa ennestään rekisteröityjen ajoneuvojen tyyppihyväksyntä- ja rekisteröintimenettelystä(3) todeten seuraavaa:

"Jos jäsenvaltio antaa valmistajille tai niiden valtuutetuille edustajille tiettyjä julkisoikeuteen kuuluvia tehtäviä, kuten toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevan ajoneuvon tyyppihyväksyntään ja rekisteröintiin tarvittavien asiakirjojen myöntämisen, jäsenvaltioiden on varmistettava, että asianomaiset henkilöt suorittavat tehtävät tavaroiden vapaata liikkuvuutta Euroopan unionin alueella koskevien määräysten mukaisesti. Valmistajien tai niiden valtuutettujen edustajien on myönnettävä niiltä pyydettyjä asiakirjoja erityisesti:

- ilman vaatimusta ajoneuvon esittämisestä, koska asianomainen toiminta koskee ajoneuvon teknisiä ominaisuuksia ajankohtana, jolloin ajoneuvo on ensimmäisen kerran otettu käyttöön, eikä ajoneuvon kuntoa siirron ajankohtana,

- ilman vaatimusta ajoneuvoon liittyvien kaupallisten asiakirjojen esittämisestä (kauppalasku, verokuitti tms.), lukuun ottamatta tapauksia, joissa niitä tarvitaan ehdottomasti ajoneuvon täsmällisen mallin toteamiseksi (jos ajoneuvon alkuperäjäsenvaltion myöntämät asiakirjat ovat riittämättömät tähän tarkoitukseen),

- kohtuullisin kustannuksin kohtuullisessa määräajassa (ohjeellisesti kustannukset eivät saisi olla yli 100 ecua, eikä määräaika saisi olla yli kolme viikkoa)."

Jos komissio saa kansalaiselta tai taloudelliselta toimijalta yksityiskohtaisen valituksen, joka koskee toiseen taloudelliseen toimijaan liittyvää yhteisöoikeuden rikkomustapausta, se tutkii valituksen ja antaa siihen asianmukaisen vastauksen.

(1) EYVL L 225, 10.8.1992.

(2) Kok. 1975, s. 1 367-1 381.

(3) EYVL C 143, 15.5.1986.