KIRJALLINEN KYSYMYS E-0582/03

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(28. helmikuuta 2003)

Aihe: Syöpää aiheuttavan painekyllästetyn puun hävittäminen uusia käyttötarkoituksia koskevan kiellon jälkeen ja käytetyn materiaalin luokittelu vaaralliseksi jätteeksi

1. Onko komissio tietoinen, että alankomaalainen yritys Billiton, joka kuuluu Shell-yhtiöön, on päässyt 80-luvulta saakka eroon 300 000 kilosta arseeniyhdisteitä (suolakyllästeitä) vuodessa käyttämällä niitä puun lahoamista vastaan eurooppalaisen puun kyllästeeksi, jotta tälle puulle saataisiin trooppisen jalopuun kaltainen kestävyys ja että tämä oli mahdollista, koska jo hyvin paljon kauemmin myrkyllisenä pidettyyn arseenihappoon, jonka vähäinenkin määrä tunkeutuu kosketettaessa ihon läpi ja aiheuttaa mahdollista vahinkoa perintötekijöille ja syöpää, viitattiin virallisissa asiakirjoissa nimityksellä peitellysti arseenipentoksidiin?

2. Onko olemassa luotettavia ja käytettävissä olevia tietoja, kuinka paljon EU:n jäsenvaltioissa ja ehdokasvaltioissa on käytetty arseenihapolla tai mahdollisesti jopa myrkyllisemmällä kromi-VI:lla käsiteltyä puuta lasten leluissa, asuinrakennuksissa, puutarhakalusteissa, aidoissa, satamissa, puhelinpylväissä ja maatalojen aitauksissa? Missä jäsenvaltiossa tätä on tehty eniten ja missä vähiten?

3. Muistaako komissio, että vastikään voimaantulleen direktiivin 2003/02/EY(1) mukaan painekyllästetty jätepuu on vaarallista jätettä ja sen mukaan yritetään välttää, että arseenihappoja käytettään edelleen puun kyllästämiseen ja että ehkäiseviä toimia koskevissa säännöksissä vaikuttaa olevan puutteita, jotka koskevat tiettyyn käyttötarkoitukseen kyllästettyä puuta, joka toimitetaan edelleen sillä varoituksella, että sitä käsiteltäessä on käytettävä käsineitä?

4. Miksi suhtaudutaan eri tavalla edelleen käytettävään painekyllästettyyn puuhun ja syöpää aiheuttavaan asbestiin, jota on myös käytetty laajalti halpana ja helppokäyttöisenä rakennusmateriaalina ja jota tällä hetkellä poistetaan asuin- ja työrakennuksista, ja vapaa-ajan alueilta?

5. Miten nykyisten määräyksien poistaminen, ja sitä odotellessa suojeleminen, järjestetään? Mitä täydentäviä säännöksiä komissio odottaa jäsen- ja ehdokasvaltioilta, kuinka paljon aikaa tarvitaan näihin ratkaisuihin, ja mitä kannustimia komissio aikoo luoda direktiivin 2003/02/EY täytäntöönpanon jälkeen?

Lähde: alankomaalainen sanomalehti Algemeen Dagblad, 12. helmikuuta 2003

(1) EYVL L 4, 9.1.2003, s. 9.

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(4. huhtikuuta 2003)

1. Komissio ei ole tietoinen toiminnasta, jota arvoisan jäsenen kysymyksessään mainitseman yrityksen väitetään harjoittaneen. Mitä tulee arseenin nykyiseen käyttöön puunsuoja-aineena 21. joulukuuta 1989 annetussa neuvoston direktiivissä 89/677/ETY(1), jolla muutetaan kahdeksatta kertaan tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 27. heinäkuuta 1976 annettua neuvoston direktiiviä 76/769/ETY(2), kielletään näiden yhdisteiden käyttö puunsuojauksessa

yleensä ja sallitaan niiden käyttö ainoastaan epäorgaanisten kupari-kromi-arseenisuolojen (CCA) liuoksissa tietyissä teollisuuslaitoksissa. CCA-liuoksessa arseeniyhdisteenä käytetään arseenihappoa. Lisäksi jäsenvaltiot voivat antaa alueellaan luvan käyttää DFA-valmisteita (dinitrofenoli, flouridi, arseeni) tiettyihin käyttötarkoituksiin.

2. Komissiolla ei ole tietoja, joiden perusteella se voisi antaa tähän kysymykseen riittävän kattavan vastauksen. Komission tekemässä arseenin käyttöä puunsuoja-aineena koskevassa riskinarvioinnissa(3) todetaan kuitenkin, että arseenia on käytetty puunsuoja-aineena useita vuosia (1930-luvulta lähtien) pääasiassa CCA-tyyppisissä liuoksissa. CCA-liuos ja sen kiinnittäminen puuhun on muuttunut sinä aikana. Raportissa todetaan myös, että CCA-tyyppisten puunsuoja-aineiden määrä laski maailmanmarkkinoilla tasaisesti koko 1990-luvun alkupuolen. Vuonna 1996 CCA-tyyppisten puunsuoja-aineiden osuus yhteisön markkinoilla oli arviolta 11 000 tonnia vuodessa, mikä tarkoittaa 50 prosentin laskua kokonaismarkkinoilla verrattuna vuoden 1989 tilanteeseen. Lisäksi tutkimuksessa mainittiin useita CCA-liuoksella käsitellyn puun tärkeimpiä käyttöalueita, kuten aitaukset, leikkikenttälaitteet ja puiset rakennusosat.

Mitä tulee CCA-käsitellyn puun käyttöön jäsenvaltioissa, Alankomaat on toteuttanut toimenpiteitä, jotka ovat johtaneet kuparipohjaisten puunsuoja-aineiden käytön kieltämiseen, CCA-liuokset mukaan luettuina. Komissio neuvottelee parhaillaan Alankomaiden kanssa näistä kansallisista toimenpiteistä myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevän tiedekomitean (CSTEE) lausunnon pohjalta, jonka se on antanut Alankomaiden kupariaineilla käsiteltyä puuta koskevista kansallisista toimenpiteistä tekemän ilmoituksen perusteluista(4).

Komissio on myös tietoinen Tanskassa voimassa olevasta arseenilla käsitellyn puun tuontia, myyntiä ja käyttöä koskevasta yleisestä kiellosta(5).

3. Vaarallisia aineita sisältävä jätepuu on luokiteltu vaaralliseksi jätteeksi 3. toukokuuta 2000 tehdyn komission päätöksen 2000/532/EY(6) mukaisesti, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 23. heinäkuuta 2001 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2001/573/EY(7), jossa vaarallisia jätteitä koskevaa eurooppalaista luetteloa tarkistettiin.

Arseenin markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksista 6. tammikuuta 2003 annetussa komission direktiivissä 2003/2/EY(8) puolestaan kielletään arseenilla käsitellyn puun käyttö kuluttajatarkoituksiin (esim. aitoihin ja kateaineisiin). Ammatti- ja teollisuuskäyttöön tietyntyyppiset arseenia sisältävät CCA-liuokset sallitaan direktiivin mukaan ainoastaan puun käsittelyä varten erityistarkoituksiin edellyttäen, että puun rakenteen eheys on välttämätöntä ihmisen tai karjan terveyden kannalta ja että tällaisen puun joutuminen kosketuksiin suuren yleisön kanssa sen käyttöaikana on epätodennäköistä ja että puujätettä käsittelee ainoastaan vaarallisten jätteiden käsittelyyn luvan saanut laitos. Käsitellyn puun merkinnässä on myös noudatettava tiettyjä vaatimuksia.

4. Riskin alentamiseen käytettävät menetelmät on valittava tapauskohtaisesti todettuun riskiin nähden. Arseenin osalta arvioinnissa todetut riskit ihmisen terveydelle liittyvät pääasiassa leikkikenttälaitteissa käytettävästä arseenilla käsitellystä puusta lasten terveydelle aiheutuvaan riskiin sekä arseenilla käsitellyn puun hävittämisestä ihmisen terveydelle yleensä aiheutuvaan riskiin. Jätteiden hävittämiseen liittyvä riski koskee pääasiassa arseenilla käsitellyn jätepuun polttamisesta kotitalouksissa aiheutuvaa riskiä. CSTEE on tutkinut tämän riskinarvioinnin(9) ja todennut tärkeimmät riskitekijät oikein arvioiduiksi. Lisäksi CSTEE neuvoi noudattamaan varovaisuutta ja rajoittamaan arseenipohjaisten puunsuoja-aineiden käytön vain kohteisiin, joissa se on ehdottoman välttämätöntä, koska arseenilla käsitellyn puun vaikutuksista maan tukirakenteissa ei ole riittävästi tietoa. Tämän riskinarvioinnin pohjalta direktiivillä 2003/02/EY otetaan käyttöön useita edellä kuvattuja toimenpiteitä, joilla komissio uskoo voivansa edistää huomattavasti kuluttajien terveyden sekä ympäristön suojelua unionissa yleensä.

Direktiivissä 2003/02/EY säädetyt toimenpiteet eivät ole jo käsiteltyyn puuhun nähden takautuvia ja sen vuoksi jäsenvaltioiden tehtävä on harkita kansallisella tasolla lisäksi tarvittavia toimenpiteitä.

On todettava, että Yhdysvaltain ympäristönsuojeluvirasto (American Environmental Protection Agency) on tutkinut tätä asiaa, eikä sen mukaan näytä olevan syytä siirtää pois tai korvata CCA-liuoksella käsiteltyjä rakenteita muulla materiaalilla, kateaineet ja leikkikenttälaitteet mukaan luettuina(10).

5. Direktiivin 2003/02/EY noudattamisen valvonta on jäsenvaltioille kuuluva asia. Komissiolla ei ole direktiivin antamisen jälkeen suunnitelmissa muita unionia koskevia asiaan liittyviä aloitteita.

(1) EYVL L 398, 30.12.1989.

(2) EYVL L 262, 27.9.1976.

(3) Assessment of the Risks to Health and to the Environment of Arsenic in Wood Preservatives and of the Effects of Further Restrictions on its marketing and use, 1998.

(4) http://europa.eu.int/comm/food/fs/sc/sct/out163_en.pdf.

(5) Ilmoitus 96/0242/Dk.

(6) EYVL L 226, 6.9.2000.

(7) EYVL L 203, 28.7.2001.

(8) EYVL L 4, 9.1.2003.

(9) http://europa.eu.int/comm/food/fs/sc/sct/out18_en.html.

(10) http://www.epa.gov/epahome/headline_021202.htm.