KIRJALLINEN KYSYMYS E-0551/02 esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle. Karjatautien tarttuminen uusien jäsenvaltioiden mahdollisista tautipesäkkeistä vanhojen jäsenvaltioiden karjaan.



Virallinen lehti nro 205 E , 29/08/2002 s. 0164 - 0166



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0551/02 esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle (28. helmikuuta 2002) Aihe: Karjatautien tarttuminen uusien jäsenvaltioiden mahdollisista tautipesäkkeistä vanhojen jäsenvaltioiden karjaan 1. Voiko komissio vahvistaa maatalouden etujärjestöjen näkemykset, joiden mukaan perinteisten karjatautien kuten sikaruton ja suu- ja sorkkataudin leviäminen, ja sen myötä tautien siirtyminen myös terveen karjan keskuuteen, on todennäköisempää mantereen ehdokasvaltioissa kuin nykyisissä jäsenvaltioissa? 2. Jakaako komissio kyseisten järjestöjen tunteman huolen siitä, että lihaa ja elävää karjaa koskevien kuljetusten ja kaupan esteiden poistaminen EU:n jäsenvaltioiden nykyiseltä yhteiseltä itärajalta johtaa eläintautien laajaan leviämiseen nykyisissä jäsenvaltioissa? 3. Odottaako komissio uusien itäisten jäsenvaltioiden lihan ja karjan myynnin kasvavan voimakkaasti, kun pidetään mielessä alhaisesta palkkatasosta johtuvat matalat tuotantokustannukset? Millaisen osuuden nykyisistä markkinoista ne tulevat valloittamaan? 4. Varaudutaanko jo liittymisneuvotteluissa siihen, että nykyisellä itärajalla pidetään pitkään voimassa tiukat valvontatoimet eläintautien varalta, myös sen jälkeen kun kyseisestä rajasta on tullut sisäraja? 5. Tehostetaanko liha- ja karjakuljetuksia koskevaa valvontaa entiseen Neuvostoliittoon ja Jugoslaviaan kuuluneiden valtioiden vastaisilla uusilla itäisillä ulkorajoilla? Jos vastaus on myönteinen, miten valvontaa aiotaan tehostaa? 6. Mitä mahdollisuuksia jäsenvaltioille jää jäljelle kotimaan karjakantansa suojelemiseksi mahdollisilta tautialueilta peräisin olevan lihan ja karjan tuonnin aiheuttamalta tartuntavaaralta? 7. Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä, jotta päästäisiin siihen, että lihan kulutus ja karjan lihottaminen tapahtuisi aina mahdollisimman lähellä karjan alkuperää, jotta kuljetustarpeita voitaisiin rajoittaa ja jotta eläintaudit eivät voisi levitä pitkien etäisyyksien päähän? David Byrnen komission puolesta antama vastaus (24. huhtikuuta 2002) 1. Yleisimmät eläintaudit, kuten suu- ja sorkkatauti tai klassinen sikarutto, ovat kutakuinkin yhtä suuri ongelma ehdokasmaissa ja jäsenvaltioissa. Maailman eläintautijärjestö on peruuttanut viimeksi kuluneiden viiden vuoden aikana kaikki jäsenvaltiot ja ehdokasmaat yhteen laskettuina vain neljältä jäsenvaltiolta aseman maana, joka on ilman rokottamista täysin vapaa suu- ja sorkkataudista. Kyseisissä neljässä jäsenvaltiossa on esiintynyt suu- ja sorkkatautia. Klassista sikaruttoa tavattiin samanaikaisesti viidessä ehdokasmaassa ja seitsemässä jäsenvaltiossa. Ehdokasmaiden ja yhteisön tilanne on sama muiden yleisten eläintautien osalta. Komissio on tästä syystä sitä mieltä, että ehdokasmaiden eläinten terveydentila ja eläinlääkintäpolitiikka eivät aiheuta nykyisille jäsenvaltioille merkittävää eläintautivaaraa. 2. Komissio auttaa ehdokasmaita sisällyttämään yhteisön säännöstön osaksi kansallista lainsäädäntöänsä, jotta ne noudattavat menettelyitä ja vaatimuksia, joista yhteisössä on säädetty eläintautien torjumiseksi ja niiden mahdollisen leviämisen estämiseksi yhteisön eri alueiden välillä. 3. Yhteisön säännöksien mukaisten tuotantolaitosten tuotantokapasiteetista saatavilla olevien tietojen perusteella komissio ei odota tulevista jäsenvaltioista peräisin olevien naudan- ja sianlihatoimitusten määrän kasvavan. Elävien eläinten lukumäärä saattaa kuitenkin kasvaa liittymisen jälkeen, kun otetaan huomioon muutamien nykyisten jäsenvaltioiden perinteinen kysyntä. 4. Komissio vahvistaa, että nykyiset jäsenvaltioiden karjan terveyden suojelua koskevat vaatimukset ovat osa yhteisön säännöstöstä käytäviä liittymisneuvotteluita. Tavoitteena on varmistaa voimassa olevien säännösten noudattaminen, sillä ne ovat rajattomien eurooppalaisten sisämarkkinoiden edellytys. 5. Komissio auttaa ehdokasmaita perustamaan yhteisön säännösten mukaiset rajatarkastusasemat uusille yhteisille ulkorajoille, jotka rajoittuvat Venäjään, Valko-Venäjään, Ukrainaan, Moldoviaan, Kroatiaan, entiseen Jugoslaviaan ja Turkkiin. EU:n uusilla ulkorajoilla tulee olemaan yhteensä 67 rajatarkastusasemaa, jos kaikista ehdokasmaista tulee jäsenvaltioita. 6. Yhteisö toteuttaa sääntelytoimia terveysriskien vähentämiseksi. Niiden avulla pyritään torjumaan tautien esiintyminen yhteisön alueella tai mahdollisten tartuntatapausten leviäminen. Tästä syystä eläinten ja eläintuotteiden tuonti yhteisöön sekä niiden kaupan pitäminen sisämarkkinoilla on sallittua vain, jos kaikki terveyden suojelun edellytykset täyttyvät. Kaikki nämä säännökset ovat osa yhteisön säännöstöä, joka ehdokasmaiden on saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöään. 7. Yhteisön rakennepolitiikan puitteissa on mahdollista toteuttaa useita maaseudun kehittämiseen tarkoitettuja tukitoimia, joiden avulla paikallisten tuotteiden tuotantoa ja myyntiä voidaan edistää. Lisäksi yhteisössä on jo olemassa säännöksiä, joissa säädetään eläinten ja eläintuotteiden siirtorajoituksista tautitapausten yhteydessä.