Virallinen lehti nro C 310 , 09/10/1998 s. 0001



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2844/97 komissiolle esittäjä(t): Klaus-Heiner Lehne (PPE) (11. syyskuuta 1997) Aihe: Toimitusmaksut euron käyttöönoton yhteydessä Euroopan komission julkaisemassa lehdessä ¨Eurooppa ilman rajoja¨ (pääosasto: tiedotus, viestintä, kulttuuri ja audiovisuaalinen ala) ilmestyvässä kuukausittaisessa kirjeessä (ISSN 1021-2345) on kesäkuun 1997 numerossa (aineiston toimittamisen määräaika 20. toukokuuta 1997) sivulla 2 artikkelissa ¨Euroa koskevat käytännön kysymykset ja vastaukset alkuvuodesta 1998?¨ sanottu seuraavaa: Vaihtaessaan maansa valuttaa euroiksi 1. tammikuuta 1999 jälkeen asiakkaiden maksettavaksi lankeavat ainoastaan pankeille aiheutuvat tekniset kustannukset. Tämän vuoksi kysyn komissiolta: 1. Mistä kustannuksista tarkalleen ottaen on kysymys? 2. Onko komission mielestä oikein, että laillisen maksuvälineen pakollisen vaihdon yhteydessä vaihdosta aiheutuvat kustannukset lankeavat asiakkaan maksettaviksi? 3. Onko oikeudellinen tilanne huomioon ottaen ylipäänsä mahdollista, että valtion viranomaisten toimesta tapahtuva lakisääteisen maksuvälineen vaihto annetaan yksittäisten kuluttajien tehtäväksi? 4. Koska lakisääteisen maksuvälineen vaihdossa on periaatteessa kysymys valtiovallan piiriin kuuluvasta toimenpiteestä, eikö kustannuksia tässä tapauksessa pitäisi maksaa yleisistä verovaroista? 5. Mitä toimenpiteitä komissio aikoo toteuttaa, jotta suurten väestönosien tuntema varautuneisuus euroa kohtaa ei lisääntyisi mahdollisesti lankeavien lisäkustannusten (vaihtokustannusten) myötä? 6. Eikö olisi mahdollista, että pankit velvoitetaan suorittamaan vaihto siirtymäkautta koskevien asetusten puitteissa siten, ettei siitä koidu kustannuksia asiakkaalle? 7. Mitä mieltä komissio on, ottaessaan huomioon kysymykset 1 - 6, liittovaltion tuomioistuimen 15. heinäkuuta 1997 antamasta päätöksestä asioissa XI ZR 269/96 ja 279/96, joissa käsiteltiin toimitusmaksuista luopumista tapauksissa, joissa pankit toteuttavat valtiovallalle kuuluvia tehtäviä? (liitteenä asianomaiset artikkelit Frankfurter Allgemeinen Zeitungista). Komission jäsenen Yves-Thibault de Silguyn komission puolesta antama täydentävä vastaus (16. helmikuuta 1998) Komissio antoi lokakuussa 1997 arvoisan parlamentin jäsenen kirjalliseen kysymykseen tilapäisen vastauksen ((EYVL C 134, 30.4.1998, s. 27. )) odoteltaessa komission asettaman asiantuntijaryhmän tutkimustyön tuloksia. Asiantuntijaryhmä on nyt luovuttanut selontekonsa, ja komissio aikoo alustavasti hyväksyä siinä esitetyn päätelmän. Komissio aikoo edistää ryhmän suositteleman hyvän käytännön standardin käyttöönottamista muuntamisesta aiheutuvissa maksuissa. Asiantuntijaryhmä on sitä mieltä, että pankeilla ei ole lainmukaista oikeutta veloittaa asiakkailtaan muuntokustannuksia silloin kun pankkien velvollisuutena on suorittaa muuntaminen. Tämä koskee saapuvien maksujen muuntamista siirtymävaiheen aikana ja tilien muuntamista euromääräisiksi siirtymävaiheen lopussa. Ei näytä olevan mitään oikeusperustaa, jonka mukaisesti pankit voitaisiin yleisesti velvoittaa vaihtamaan rahaa veloituksetta, kun kansallisia seteleitä ja kolikoita muunnetaan euroseteleiksi ja -kolikoiksi siirtymisprosessin loppuvaiheessa. Tilinomistajalla on kuitenkin laillisia perusteita vaatia, että hänen kansalliset setelinsä ja kolikkonsa muunnetaan euroiksi veloituksetta. Asiantuntijaryhmän suositteleman hyvän käytännön standardin sisältämät tapaukset, joiden osalta muuntamisesta ei veloiteta, ovat seuraavat: - saapuvat ja lähtevät maksut siirtymävaiheen aikana - kansallisen rahan määräisten tilien muuntaminen euromääräisiksi siirtymävaiheen aikana ja sen lopussa - tilinomistajat, jotka vaihtavat kansallisia seteleitä ja kolikoita euromääräisiksi ¨kotitarpeisiin¨ siirtymäprosessin loppuvaiheessa. Komission alustava kanta on, että edellä mainittujen tapausten lisäksi perusteita näyttäisi olevan myös sille, että myös muut kuin tilinomistajat voivat muuntaa kansallisia seteleitä ja kolikoita euroseteleiksi ja -kolikoiksi veloituksetta siirtymäprosessin loppuvaiheessa. Komissio päättää käyttöön otettavaa standardia ja tarkoituksenmukaisimpia aloitteita koskevasta kannastaan kuultuaan 26. helmikuuta 1998 järjestettävän pyöreän pöydän kokouksen osanottajien näkemykset.