KIRJALLINEN KYSYMYS E-0742/00

esittäjä(t): Marialiese Flemming (PPE-DE) komissiolle

(13. maaliskuuta 2000)

Aihe: Jätevesihuolto Ateenassa, Brysselissä ja Milanossa

Tonava ja sen sivujoet, jotka ulottuvat Serbiaan ja Romaniaan asti, sisältävät myrkyllistä saastetta. Tämä tilanne on voinut syntyä ainoastaan siitä syystä, että kyseisillä alueilla ei ole jätevedenpuhdistamoita.

Miten komissio suhtautuu edellä mainitun tapauksen perusteella siihen, että Euroopassa ei ole tarvittavaa määrää jätevedenpuhdistamoita?

Mihin toimiin komissio aikoo lisäksi ryhtyä, jotta Euroopan unionin alueelle saadaan tarvittava määrä jätevedenpuhdistamoita? Miten on puhdistamoiden laita Ateenassa, Brysselissä ja Milanossa?

Mihin mennessä suunnitellut tai remontoitavat jätevedenpuhdistamot valmistuvat?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(27. huhtikuuta 2000)

Jäteveden käsittely on keskeinen tekijä, joka vaikuttaa kansanterveyteen ja ympäristöön. Kiireelliset toimenpiteet ovat tämän vuoksi tarpeen joissakin Euroopan suurkaupungeissa suojelun korkean tason varmistamiseksi.

Yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21. toukokuuta 1991 annetussa neuvoston direktiivissä 91/271/EEC(1) säädetään yhdyskuntajätevesien ja elintarviketalouden jätevesien käsittelylaitoksista. Siinä edellytetään jäteveden keräämisen ja käsittelyn järjestämistä sellaisilla asuin- tai teollisuusalueilla (taajama), joiden asukasluku on yli 2000 tai joilla on sitä vastaava asukasvastineluku, ja asetetaan määräajat ympäristötavoitteiden asteittaiselle saavuttamiselle sen mukaan, mitkä ovat taajaman koko ja kohteena olevan veden ominaisuudet.

Suurien teollisuuslaitosten jätevesistä säädetään vuonna 1996 annetussa IPPC-direktiivissä (ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi 24. syyskuuta 1996 annettu neuvoston direktiivi 96/61/EY(2)). Jo olemassa oleville laitoksille on myönnetty siirtymäkausi vuoteen 2007 saakka direktiivin säännösten noudattamisen osalta.

Tiettyjen vaarallisten aineiden päästöistä puolestaan säädetään vuonna 1976 annetussa vaarallisten aineiden direktiivissä (tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 27. heinäkuuta 1976 annettu neuvoston direktiivi 76/769/EEC(3)) ja sen johdannaisdirektiiveissä, jotka koskevat sellaisia aineita kuten elohopeaa ja kadmiumia.

Sellaisista merkittävistä jäteveden lähteistä, jotka eivät vielä kuulu edellä mainittujen säädösten soveltamisalaan, säädetään vesipolitiikan puitedirektiivissä (Euroopan parlamentin toinen käsittely helmikuussa 2000; sovittelumenettely käynnissä; lopullinen direktiivi annettaneen keväällä tai kesällä 2000). Sen päätavoitteet ovat vesiensuojelun laajentaminen koskemaan kaikkia vesiä, vesien hyvän tilan saavuttaminen tai ylläpitäminen tiettyyn määräaikaan mennessä, valuma-alueiden hoitosuunnitelmien laatiminen, yhdistetty lähestymistapa päästöihin ja veden laatuun sovellettaviin kriteereihin ja kansalaisten osallistuminen entistä tiiviimmin suunnittelu- ja päätöksentekoprosesseihin.

Komissio aloitti vuonna 1999 arvioinnin jäsenvaltioiden toteuttamista toimenpiteistä yhdyskuntajäteveden käsittelystä annetun direktiivin täytäntöönpanon ensimmäisen vaiheen toteuttamiseksi (määräaika 31. joulukuuta 1998) ja haavoittuvien alueiden määrittelemisestä. Tulokset julkistetaan myöhemmin tänä vuonna, ja komissio ryhtyy tarvittaviin toimenpiteisiin lainsäädännön täytäntöönpanemiseksi laiminlyöntitapauksissa. Mitä tulee tunnettuihin laiminlyöntitapauksiin (Bryssel, Milano), komissio on jo vuonna 1999 käynnistänyt rikkomista koskevat menettelyt näissä tapauksissa.

Yhdyskuntajätevesisuunnitelmien toimeenpanon määräajat ovat 31. joulukuuta 1998, 31. joulukuuta 2000 ja 31. joulukuuta 2005 riippuen taajaman koosta ja kohteena olevien vesien ominaisuuksista. Suurien teollisuuslaitosten määräaika on vuonna 2007. Määräajat sellaisten pilaantumisen lähteiden osalta, jotka kuuluvat ainoastaan vesipolitiikan puitedirektiivin soveltamisalaan (ensisijaiset aineet), päättävät Euroopan parlamentti ja neuvosto, kun direktiivi annetaan.

Yhteisö myöntää myös huomattavaa taloudellista tukea jäteveden käsittelylaitosten rakentamiseen yhteisön huono-osaisilla alueilla esimerkiksi koheesiorahastosta (yli 3 800 miljoonaa euroa vuosina 19931999). Lisäksi jäteveden käsittelyn infrastruktuuri on liittymistä edeltävän taloudellisen tuen alalla yksi liittymistä edeltävän rakennepolitiikan välineen prioriteeteista (21, kesäkuuta 1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1267/1999(4)).

(1) EYVL L 135, 30.5.1991.

(2) EYVL L 257, 10.10.1996.

(3) EYVL L 262, 27.9.1976.

(4) EYVL L 161, 26.6.1999.