ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0075



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1115/98 esittäjä(t): Hartmut Nassauer (PPE) komissiolle (8. huhtikuuta 1998) Aihe: Budjettikohta B-4113 - Integrointiohjelma pakolaisille - kertomus hankkeiden toteuttamisesta ja valinnasta vuonna 1997, Liite I: luettelo tuetuista hankkeista Budjettikohtaan B-4113 - integrointiohjelma pakolaisille - liittyvien hankkeiden toteuttamista ja valintaa vuonna 1997 koskevan kertomuksen liitteessä 1 luetellaan tuetut hankkeet. Luettelon kohdat 10-24 Saksassa tuetuista hankkeista herättävät seuraavia kysymyksiä: Kuinka suuria summia eri hankkeille maksettiin? Mihin tarkoituksiin avustukset maksettiin hankkeittain? Kuinka suuri on Euroopan unionin maksama osuus rahoituksesta? Kattoiko tuki myös henkilöstökulut? Miten maksettujen avustusten vaikutusta seurataan? Komission jäsenen Pádraig Flynninkomission puolesta antama vastaus (2. kesäkuuta 1998) Vuonna 1997 rahoitettavaksi valitut 15 saksalaista pilottihanketta olivat laajuudeltaan hyvin erilaisia, ja siksi näille hankkeille myönnettyjen yhteisön avustusten määrä vaihteli 30 141 ecusta 320 000 ecuun. Kunkin hankeen laadun ja laajuuden sekä jätettyjen rahoituspyyntöjen mukaisesti komission rahoitusosuus vaihteli 31 prosentista 71 prosenttiin hankkeen kokonaiskustannuksista. Yhteisön keskimääräinen rahoitusosuus saksalaisissa pilottihankkeissa oli 50,4 prosenttia ja avustusten kokonaismäärä 1,29 miljoonaa ecua. Hankkeille myönnetty yhteisön avustus maksetaan yleensä kolmessa erässä. Näillä avustuksilla kustannetaan valittujen hankkeitten toteuttamisessa välittömästi mukana olevien henkilöiden kustannukset. Mitä tulee hankkeitten tulosten arviointiin, kuhunkin hanke-ehdotukseen tulee sisältyä asianmukainen järjestelmä, jolla arvioidaan toteuttamisen eri vaiheiden edistymistä. Yhteisön avustuksen toinen ja kolmas erä maksetaan vain, jos komissio on saanut ja hyväksynyt hallintoa, taloutta ja toimintaa koskevat raportit, jotka avustuksen saaja on jättänyt rahoitussopimuksen mukaisessa määräajassa. Tämän lisäksi pakolaisten ja karkotettujen asioita käsittelevän ECRE:n (European Council on Refugees and Exiles) asettama erityisryhmä seuraa kaikkia rahoitettavaksi hyväksyttyjä hankkeita ja niiden tuloksia osana omaa hankettaan, joka koskee pakolaisten integraation eurooppalaista verkostoa. Hankkeitten päättymisen jälkeen komissio arvioi ne. Kutakin vuonna 1997 rahoitettavaksi valittua saksalaista pilottihanketta koskevat yksityiskohtaiset tiedot lähetetään suoraan arvoisalle parlamentin jäsenelle sekä parlamentin sihteeristölle.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0104



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1278/98 esittäjä(t): Gerhard Hager (NI) komissiolle (29. huhtikuuta 1998) Aihe: Euro-Jus -verkko Yhteisön Euro-Jus -hankkeessa paikalliset lakimiehet tekevät yhteistyötä jäsenvaltioissa sijaitsevien komission yksikköjen kanssa ja antavat kansalaisille objektiivista ja epävirallista tietoa kansalaisille yhteisön määräysten mukaan kuuluvista oikeuksista sekä siitä, miten he voivat käyttää kyseisiä oikeuksia hyväkseen. 1. Hanke on saamieni tietojen mukaan otettu erittäin myönteisesti vastaan. Onko komissiolla tietoja, joista käy ilmi, kuinka myönteisesti hanke on otettu vastaan? 2. Mistä budjettikohdista hanke rahoitetaan ja kuinka paljon verkon ylläpito maksaa? 3. Minkä kriteerien mukaan "paikalliset lakimiehet" valitaan? 4. Ketkä ovat Itävallan "Euro-Jus -hankkeen" paikalliset lakimiehet? Komission jäsenen Marcelino Orejankomission puolesta antama vastaus (24. kesäkuuta 1998) 1. Komissio kerää parhaillaan tietoa Eurojus-palvelusta ja siitä, kuinka unionin kansalaiset käyttävät sitä. Koska Eurojus-edustajien toiminnassaoloaika on eripituinen eri jäsenvaltioissa ja tehdyt tunnit vaihtelevat jäsenvaltioittain, komissiolla ei ole yhtenäisiä vertailukelpoisia tietoja. Seuraavia lukuja voidaan antaa: Ruotsissa esitettiin 514 kysymystä Eurojus-edustajalle toukokuusta 1997 huhtikuuhun 1998, Espanjassa 792 kysymystä huhtikuusta joulukuuhun 1997, Saksassa 1965 kysymystä vuonna 1997, Itävallassa 217 kirjallista kysymystä vuonna 1997 sekä keskimäärin 10-15 soittajaa tai kävijää edustajan päivystysaikoina. 2. Eurojus-palvelu kuuluu talousarvion alamomentille B-3000. Se rahoitetaan jäsenvaltioissa toimivien edustustojen budjetista suoraan. Komission poliittisten painopistealueiden ja Euroopan oikeusasiamiehen pyynnön mukaisesti verkkoa on vahvistettu vuonna 1998, lisäämällä Eurojus-palvelun määrärahoja ja sen edustajien työtunteja. Eurojus-verkon kokonaisbudjetti on 552 000 ecua vuodeksi 1998. 3. Eurojus-palvelut on jaettu rajoitetuissa tarjouspyynnöissä jäsenvaltiokohtaisiksi eriksi. Komissio valitsee kunkin osalta edullisimman tarjouksen seuraavilla perusteilla: tarjottu laatu, käytännön tapaukseen esitetty ratkaisu sekä tarjottu hinta. Tiedonvälitykseen valitaan sellaisia luonnollisia tai oikeushenkilöitä, jotka ovat osoittaneet voivansa tarjota palvelujen koko kirjon. 4. Komission Wienin-edustustossa työskentelevän Itävallan Eurojus-yhdyshenkilön nimi ilmoitetaan suoraan arvoisalle kysyjälle ja parlamentin pääsihteeristölle.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0140



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1528/98 esittäjä(t): Niels Sindal (PSE) komissiolle (11. toukokuuta 1998) Aihe: EU:ssa tapahtuvat liikenneonnettomuudet, joissa on osallisena kuorma-auto 1. Voiko komissio selvittää, miten monta onnettomuutta, joissa on osallisena kuorma-auto (yli 3 500 kg:n painoiset ajoneuvot), EU:ssa tapahtuu vuosittain? 2. Mitä toimenpiteitä yksittäiset EU:n jäsenvaltiot ovat toteuttaneet vähentääkseen liikenneonnettomuuksia, joissa on osallisena kuorma-auto, sekä mitä vaikutuksia näillä on ollut, mukaan luettuna se, miten vaikuttaa Alankomaissa voimassa oleva laki, jolla kuorma-autoja kielletään ohittamasta tietyillä tieosuuksilla? Komission jäsenen Neil Kinnockinkomission puolesta antama vastaus (10. kesäkuuta 1998) 1. Yhteisössä tapahtuneita onnettomuuksia koskeva komission CARE-tietokanta sisältää tietoja liikenneonnettomuuksista, joiden yhteydessä on tehty ilmoitus vammoista. CARE-tietokannan luvut osoittavat, että vuonna 1995 tapahtui 87 361 loukkaantumiseen johtanutta liikenneonnettomuutta, joissa oli osallisena yli 3 500 kilon painoinen kuorma-auto. On syytä huomata, että tämä alustava luku koskee 14:ää jäsenvaltiota, koska Suomi ei ole vielä toimittanut komissiolle tilastotietoja tällaisista onnettomuuksista. 2. Komissio ei voi tutkia kaikkien sellaisten paikallisten toimien vaikutuksia, joilla pyritään vähentämään kuorma-autojen liikenneonnettomuuksia. Nopeudenrajoittimen käyttöönotto, etuosan alleajosuojaa koskevat vaatimukset, sivusuojaus, roiskeenestovarusteet, ajopiirturit, ajoneuvojen katsastus ja tyyppihyväksyntästandardit ovat esimerkkejä toimista, joilla yhteisön lainsäädännössä pyritään vähentämään onnettomuuksia. On kuitenkin erittäin vaikea arvioida näiden eri toimenpiteiden vaikutuksia. Alankomaiden laki, jolla ohittaminen kielletään tietyillä tieosuuksilla, on seurausta nopeudenrajoittimen käyttöönotosta. Nopeudenrajoittimen käyttö vaikuttaa kuorma-auton nopeuteen ohitustilanteissa, jolloin vaarana on liikenteen ruuhkautuminen. Saatujen tietojen mukaan lailla on ollut myönteinen vaikutus liikenteen sujumiseen.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0017



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0687/98 esittäjä(t): Amedeo Amadeo (NI) ja Salvatore Tatarella (NI) komissiolle (10. maaliskuuta 1998) Aihe: Kansainvälinen henkilöliikenne - Neuvoston asetus (ETY) 684/92, annettu 16. maaliskuuta 1992 Asetuksen (ETY) 684/92(1) 4 artiklan 2 kohdassa sanotaan seuraavasti: "Edellä 2 artiklan 1.2 kohdan toisen alakohdan a, b, c ja d alakohdassa tarkoitetun säännöllisen erityisliikenteen harjoittaminen ei edellytä lupaa, jos järjestäjän ja liikenteenharjoittajan tekemä sopimus kattaa sen". Voiko komissio sanoa, voidaanko säännöllistä erityisliikennettä, joka vastaa säännöllisen liikenteen määritelmää ja josta on sanottu 2 artiklan 1.2 alakohdan a, b, c ja d alakohdassa, että se ei edellytä lupaa ("jos järjestäjän ja liikenteenharjoittajan tekemä sopimus kattaa sen"), harjoittaa järjestelmällisesti rinnakkain luvanvaraisen säännöllisen liikenteen kanssa ja palvella tällä tavoin sen asiakkaita? (1) EYVL L 74, 20.3.1992, s. 1.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0142



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1550/98 esittäjä(t): Marie-Noëlle Lienemann (PSE) komissiolle (8. .toukokuuta 1998) Aihe: Crédit Lyonnais Kuinka komissio on voinut esittää julkisesti kannanottoja, jotka ovat vahingoittaneet vakavasti suurta eurooppalaista pankkia, Crédit Lyonnaisia, ja saattaneet uhanalaiseen asemaan pankin ja sen pyrkimykset löytää ongelmiinsa toiminnan jatkuvuuden ja työpaikkojen säilymisen takaava ratkaisu? Olen ihmeissäni komission kriittisestä asenteesta julkisen tuen (jonka määrästä on esitetty erilaisia tulkintoja) korottamiseen, koska tasapainottavat tekijät, jotka tavallisesti vaaditaan investointeihin sovellettavien kilpailusääntöjen noudattamisen varmistamiseksi, ovat yli kaksinkertaiset verrattuna alkuperäiseen suunnitelmaan. Ranskan hallituksen ja Crédit Lyonnaisin ehdottamat summat riittävät siten aivan mainiosti vastapainoksi julkiselle tuelle, jopa siinäkin tapauksessa, että hyväksyttäisiin komission niistä esittämät korkeimmat arviot (joita tullaan todennäköisesti vastustamaan).
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0141



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1539/98 esittäjä(t): Phillip Whitehead (PSE) komissiolle (18. toukokuuta 1998) Aihe: Elintarvikkeiden merkitseminen Aikooko komissio edelleen toteuttaa elintarvikkeiden merkitsemistä koskevan kattavan uudelleenarvioinnin? Jos aikoo, niin milloin arvioinnin tulokset ovat saatavilla? Komission jäsenen Martin Bangemanninkomission puolesta antama vastaus (23. kesäkuuta 1998) Kuten luvattiin hyväksyttäessä viimeinen muutos(1) 18. joulukuuta 1978 annettuun neuvoston direktiiviin 79/112/ETY kuluttajalle myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä(2), on aloitettu tämän direktiivin kodifiointi, jonka tarkoituksena on saada direktiivi helpommin ymmärrettäväksi Kodifioidun tekstiehdotuksen pitäisi tulla parlamentin käsiteltäväksi vuoden loppuun mennessä. Komissio tutkii parhaillaan lisäksi tarvetta muuttaa direktiiviä 79/112/ETY, jotta varmistetaan parempi tiedotus ruoka-aineallergiasta kärsiville. Komissio tutkii myös elintarvikelainsäädäntöä koskevan vihreän kirjan(3) seurannan yhteydessä, onko tarpeellista ja mahdollista yksinkertaistaa elintarvikkeiden merkintöjä koskevaa yhteisön lainsäädäntöä ryhmittelemällä uudelleen määräykset merkinnöistä. (1) KOM(98) 99 lopullinen. (2) EYVL 33, 8.2.1979. (3) KOM(97) 176 lopullinen.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0102



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1258/98 esittäjä(t): Freddy Blak (PSE) komissiolle (29. huhtikuuta 1998) Aihe: Syrjintä jalkapallon MM-kisojen lippujen myynnissä 1. Mitä mieltä komissio on jalkapallon vuoden 1998 MM-kisojen lippujen myynnissä Ranskassa esiintyneestä syrjinnästä? 2. Mihin toimiin komissio on ryhtynyt tilanteen korjaamiseksi, jotta EU:n kansalaisille taataan yhtäläiset mahdollisuudet ostaa lippuja vuoden 1998 MM-jalkapallo-otteluihin? 3. Mitä komissio aikoo tehdä sen takaamiseksi, ettei EU:ssa vastedes synny tällaisia tilanteita vastaavanlaisia tilaisuuksia järjestettäessä? Komission jäsenen Karel Van Miertinkomission puolesta antama vastaus (24. kesäkuuta 1998) Komission yksiköt ovat saaneet päätökseen jalkapallon maailmanmestaruuskisojen järjestelykomitean (Comité français d'organisation de la Coupe du Monde de Football 1998, CFO) laatimaa lipunmyyntijärjestelmää koskevan alustavan arviointinsa. Ne ovat tulleet alustavasti siihen tulokseen, että järjestelmällä rikotaan EY:n perustamissopimuksen kilpailua koskevia määräyksiä siltä osin, että järjestäjät vaativat, että lippuja suoraan CFO:lta ostavilla on osoite Ranskassa, johon liput lähetetään. Tällä edellytyksellä on syrjitty Ranskan ulkopuolella asuvia kuluttajia, jotka syystä tai toisesta eivät saaneet lippuja virallisesti hyväksytyiltä matkanjärjestäjiltä tai kansallisilta jalkapalloliitoilta. Komission yksiköt ovat ilmoittaneet CFO:lle alustavasta kannastaan, jonka mukaan tämä on toiminut EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan vastaisesti ja käyttänyt väärin määräävää markkina-asemaansa maailmanmestaruuskisojen lippuja myydessään. Korjatakseen mahdollisuuksien mukaan tämän syrjivän kohtelun vaikutuksia komissio pyysi CFO:ta myymään kaikki jäljellä olevat liput yksinomaan Ranskan ulkopuolella asuville. CFO ilmoitti 23. maaliskuuta 1998, ettei se voinut suostua pyyntöön, mutta aikoi sen sijaan tarjota näitä lippuja tasavertaisesti sekä Ranskassa että Ranskan ulkopuolella asuville. Kieltäytymisen johdosta komissio aikoo nostaa järjestelykomiteaa vastaan virallisen syytteen, joka koskee edellä mainitun syrjivän järjestelyn mukaisesti myytyjä lippuja. Arvoisa parlamentin jäsen voi olla varma siitä, että komissio on valmis nostamaan syytteen kansainvälisten urheilutapahtumien järjestäjiä vastaan, mikäli tällaista tapahtuu tulevaisuudessa. Komissio kuitenkin pitää parempana vaihtoehtona ongelmien ratkaisemista aikaisemmassa vaiheessa, ja piti tervetulleena Euroopan jalkapalloliiton UEFA:n aloitetta, jonka mukaan vuoden 2000 jalkapallon Euroopan mestaruuskisojen lipunmyyntijärjestelyistä olisi neuvoteltava perusteellisesti, jotta varmistetaan yhteisön kilpailulainsäädännön noudattaminen.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0041



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0900/98 esittäjä(t): Glyn Ford (PSE) komissiolle (26. maaliskuuta 1998) Aihe: Vuoden 2000 jalkapallon EM-kisojen lipunmyynti Euroopan jalkapalloliitto UEFA aikoo kuulla EU:n lainsäädäntöasiantuntijoita Belgiassa ja Hollannissa vuonna 2000 järjestettävien jalkapallon EM-kisojen lipunmyyntijärjestelyjen valmistelemiseksi. Tämän huomioon ottaen, voiko komissio vakuuttaa, että nykyinen EU:n kilpailulainsäädäntöä ja jalkapallon MM-kisoja koskeva tilanne ei tule toistumaan kolme kuukautta ennen vuoden 2000 EM-kisojen käynnistymistä? Komission jäsenen Karel Van Miertinkomission puolesta antama vastaus (15. toukokuuta 1998) Euroopan jalkapalloliiton UEFAn edustajat ovat viimeaikaisten tapahtumien vuoksi käyneet komission kanssa keskusteluja vuonna 2000 pidettävien jalkapallon Euroopan mestaruuskisojen lipunmyyntijärjestelyistä. Kyseisten keskustelujen kuluessa UEFA on vahvistanut aikomuksensa ottaa huomioon viimeksi kuluneiden kuukausien aikana esiin tulleen komission tyytymättömyyden Ranskassa tänä vuonna järjestettävien jalkapallon maailmanmestaruuskisojen lipunmyyntiin. Arvoisa parlamentin jäsen voi kuitenkin olla varma siitä, että heti kun UEFA on laatinut ehdotuksensa lipunmyyntijärjestelyistä, komissio aikoo tutkia ne. Näin pyritään varmistamaan, että järjestelyt ovat yhteisön kilpailusääntöjen mukaiset.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0107



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1288/98 esittäjä(t): Reino Paasilinna (PSE) komissiolle (29. huhtikuuta 1998) Aihe: Julkinen talous ja EMU Vakaus- eli Waigelin sopimukseen kirjoitettu julkisen talouden kolmen prosentin alijäämäehto on saattanut julkisen sektorin vaikeuksiin. EU-maiden työttömyys saattaa kasvaa yhä, mikäli julkiseen sektoriin sovelletaan tiukkaa ja joustamatonta kolmen prosentin sääntöä. Myös vallitseva rangaistusmenettely voi pahentaa jäsenmaiden tilannetta entisestään. Talouspolitiikka, jolla kiristetään julkista taloutta sitä leikkaamalla ja työvoimaa vähentämällä, saattaa aiheuttaa rahaliiton alkuvaiheessa lisääntyvää työttömyyttä ja kansalaisten epätietoisuutta. Tästä johtuen vakaussopimukseen olisi saatava riittävästi pelivaraa tilapäisiä ylityksiä varten. Kysynkin komissiolta seuraavaa Miten komissio aikoo turvata julkisen sektorin työpaikat niissä jäsenmaissa, joissa kireän ja joustamattoman julkisen talouden alijäämäehdon nojalla lomautetaan ja irtisanotaan työntekijöitä? Komission jäsenen Yves-Thibault de Silguynkomission puolesta antama vastaus (19. kesäkuuta 1998) Neuvoston hyväksyttyä ensimmäiset talouspolitiikan laajat suuntaviivat vuonna 1994 yhteisön talouspoliittisena linjana julkisen talouden alalla on ollut, että jäsenvaltioiden julkisten talouksien vakauttaminen on paras keino palauttaa julkisen rahoituksen liikkumavara ja edistää yksityisten investointien ja tuotantokapasiteetin vapauttamista muuhun käyttöön Euroopassa. Tällainen julkisen talouden politiikka edistää myös tasapainoisen, vakauteen tähtäävän politiikkayhdistelmän toteuttamista, mikä puolestaan edistää kasvua ja työllisyyttä. Pahasti velkaantuneiden jäsenvaltioiden historiallinen kokemus on laajasti osoittanut, että se velanhoitokustannusten kasaantuminen, joka väistämättä seuraa velan kasvattamisesta ja hallitsemattomista alijäämistä, vahingoittaa vakavasti kykyä pitää yllä riittäviä julkisia palveluja. Nämä vakauttamispyrkimykset on toteutettava sosiaalisesti tasapainoisella tavalla tinkimättä julkisten palvelujen laadusta mutta tehostamalla julkisten menojen käyttöä esimerkiksi infrastruktuuri-investointeihin, työvoiman kehittämiseen ja aktiiviseen työmarkkinapolitiikkaan. Näiden yleisten periaatteiden ja Amsterdamin sopimuksessa ilmaistun politiikkojen yhteensovittamisvaatimuksen mukaisesti vastuu näitä politiikkoja vastaavien täsmällisten budjettitoimenpiteiden toteuttamisesta on toissijaisuusperiaatteen mukaisesti kokonaan jäsenvaltioilla, jotka noudattavat omia budjettimenettelyjään.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0096



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1228/98 esittäjä(t): Marie-Paule Kestelijn-Sierens (ELDR) komissiolle (29. huhtikuuta 1998) Aihe: Lentokentän ja lähistöllä asuvan väestön välinen etäisyys 1. Onko komissiolla tietoja siitä, mikä on kiitoradan vähimmäisetäisyys, jonka jäsenvaltiot asettavat ehdoksi ensinnäkin rakennuslupien myöntämiselle ja toisaalta lentokentän laajentamiselle? 2. Onko sillä käytössään tietoja tosiasiassa sovelletusta asuinalueen ja lentokentän välisestä etäisyydestä eri jäsenvaltioissa? 3. Eikö komissio harkitse asiaa koskevien Euroopan vähimmäisvaatimusten vahvistamista, jotta lähistön asukkaita ja yleisesti ottaen kansalaisia suojattaisiin paremmin meluhaitoilta ja kerosiinin aiheuttamilta hajuhaitoilta? Komission jäsenen Neil Kinnockinkomission puolesta antama vastaus (29. toukokuuta 1998) 1. Komissiolla ei ole tietoa jäsenvaltioiden lailla määräämästä kiitoradan vähimmäisetäisyydestä suunniteltaessa luvan myöntämistä kiitoradan jatkamiselle. Suosituksia tällä alalla tekee kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö. Sellaiset suositukset eivät ole oikeudellisesti sitovia. 2. Komissiolla ei ole kattavia tietoja kiitoradan ja rakennetun alueen välisistä etäisyyksistä eri jäsenval tioissa. 3. Komissio ei suunnittele sitovien vähimmäisnormien vakiinnuttamista tällä alueella. Komissio aikoo kuitenkin antaa lentoliikennettä ja ympäristöä koskevan tiedonannon vuoden loppuun mennessä. Asiakirjassa käsitellään muun muassa lentokentillä ja niiden läheisyydessä ilmeneviä ympäristöongelmia.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0144



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1555/98 esittäjä(t): Susan Waddington (PSE) komissiolle (19. toukokuuta 1998) Aihe: Polkupyörien turvallisuusstandardien yhdenmukaistaminen Saamieni tietojen mukaan polkupyörien turvallisuusnormien soveltaminen eroaa hyvin paljon jäsenvaltiosta toiseen. Tietyissä jäsenvaltioissa pyörän valot on oltava vakiovarusteena, kun taas toisissa etujarru ei ole pakollinen. Monissa jäsenvaltioissa polkupyöriä markkinoidaan pikemmin leluina kuin liikennevälineinä. Koska polkupyörän käyttöä edistetään "ympäristöystävällisenä liikennemuotona" ja sen vuoksi käytössä olevien pyörien määrä EU:ssa tulee kasvamaan, mihin toimenpiteisiin komissio aikoo ryhtyä yhdenmukaistaakseen tuoteturvallisuusnormit kasvavilla sisäisillä polkupyörämarkkinoilla, jotta voidaan varmistaa se, että kuluttajille taataan samanlaiset vähimmäisturvallisuusstandardit kaikissa jäsenvaltioissa? Komission jäsenen Martin Bangemanninkomission puolesta antama vastaus (26. kesäkuuta 1998) Toisin kuin kaksi- ja kolmipyöräisille moottoriajoneuvoille, polkupyörille ei ole olemassa yhteisön säädöksiä, joilla poistettaisiin kaupankäynnin tekniset esteet. Alan ammattipiirit tutkivat parhaillaan mahdollisuutta toimittaa komissiolle muistio, jossa tuodaan selvästi esille, että tällaisia esteitä todella esiintyy ja ne estävät polkupyörien vapaan kaupan toteutumisen yhteisön alueella. Komissio aikoo tutkia tämän muistion erityisen tarkkaan, eikä se epäröi tarvittaessa ehdottaa tarkoituksenmukaisimpina pitämiään toimenpiteitä. Kiinnitämme kuitenkin arvoisan parlamentin jäsenen huomion yleisestä tuoteturvallisuudesta 29 päivänä kesäkuuta 1992 annettuun neuvoston direktiiviin 92/59/ETY(1). Sitä sovelletaan tuotteisiin, joiden turvallisuusvaatimuksista ei ole annettu erityisiä yhteisön säädöksiä. Direktiivi säätää turvallisuusnormit, joita valmistajien on noudatettava saattaessaan tuotteitaan markkinoille, ja antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden ryhtyä täsmällisiin toimiin tuotteen vaarantaessa kuluttajien terveyden tai turvallisuuden. (1) EYVL L 228, 11.8.1992.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0108



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1293/98 esittäjä(t): Edward McMillan-Scott (PPE) komissiolle (29. huhtikuuta 1998) Aihe: Ajoneuvojen katsastuksen keskinäisen tunnustamisen puute jäsenvaltioissa Nykyisin ajoneuvon voi katsastaa ainoastaan siinä jäsenvaltiossa, jossa se on rekisteröity. Kun otetaan huomioon, että tämä estää ihmisten vapaata liikkuvuutta: 1. Aikooko komissio ehdottaa ajoneuvojen katsastuksen standardisointia ja keskinäistä tunnustamista? 2. Mitkä tekijät vaikuttavat komission kantaan tässä asiassa? Komission jäsenen Neil Kinnockinkomission puolesta antama vastaus (25. toukokuuta 1998) Moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen katsastusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetussa neuvoston direktiivissä 96/96/ETY(1) esitetään katsastusta koskevat vähimmäisvaatimukset. Kukin jäsenvaltio voi lisätä tarkastettavia kohteita ja asettaa tiukempia vaatimuksia kyseisessä jäsenvaltiossa rekisteröityjen ajoneuvojen katsastukselle. Siksi ne jäsenvaltiot, joissa on tiukemmat katsastusjärjestelmät kuin muissa, eivät halua hyväksyä sitä, että niiden kansalaiset voisivat hankkia katsastustodistuksen naapurivaltiosta, jossa vaatimukset eivät ole yhtä tiukat. Komission pyrkimyksenä on lisätä katsastusvaatimuksia silloin, kun niitä voidaan perustella kustannustehokkuudella. Näin saadaan kansalliset standardit ajan mittaan lähenemään toisiaan. Ennen kuin tämä tavoite saavutetaan, jäsenvaltioiden enemmistö ei kannata katsastuksen keskinäistä tunnustamista. Jäsenvaltioilla on kahdenvälisiä sopimuksia, joiden perusteella keskinäinen tunnustaminen on mahdollista tietyissä erityistapauksissa. Käytäntö koskee yleisesti raskaita ajoneuvoja mutta ei henkilöautoja. (1) EYVL L 46, 17.2.1997.
Virallinen lehti nro C 386 , 11/12/1998 s. 0094



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1214/98 esittäjä(t): José García-Margallo y Marfil (PPE) komissiolle (29. huhtikuuta 1998) Aihe: Kilpailukyky Parlamentin mietinnössä A-0113/97, joka koskee komission tiedonantoa Euroopan teollisuuden kilpailukyvyn esikuva-analyysista (benchmarking) (KOM(96) 0463 - C-622/96) ja komission sisäistä työasiakirjaa Euroopan laadunedistämispolitiikasta Euroopan kilpailukyvyn parantamiseksi (SEK(96) 2000), pyydetään komissiota esittämään johtopäätöksiään siitä, miksi sellainen eurooppalainen teollisuudenala kuin juomateollisuus on selvinnyt teollisuuden lisäarvon tuottamisessa paremmin kuin vastaava ala Yhdysvalloissa ja Japanissa. Koska komissio aikoo esittää johtopäätöksensä?