KIRJALLINEN KYSYMYS E-3097/98

esittäjä(t): Umberto Bossi (NI) komissiolle

(16. lokakuuta 1998)

Aihe: Italian kansallisen olympiakomitean (CONI) monopoli Italiassa - jalkapalloliitto ja vapaa kilpailu

Ammatti- ja harrastelijaurheilussa vallitsee monopoli, jota ohjaa 16. helmikuuta 1942 annettu Italian laki N:o 426. Tätä monopolia ei voida hyväksyä varsinkaan, kun otetaan huomioon Italian valtion CONI:lle vuosittain myöntämät huomattavat määrärahat. Kansanedustajat ovat lukuisia kertoja esittäneet kansallisessa parlamentissa kysymyksiä kilpailua ja markkinoita valvoville viranomaisille, mutta nämä eivät kuitenkaan ole vastauksissaan asettuneet ajamaan periaatetta, jonka mukaan lainsäätäjän on edistettävä kilpailua ja estettävä johtavan markkina-aseman syntyminen. Erityisen tehottomia ovat olleet kilpailuviranomaisten toimet A- ja B-jalkapallosarjojen seurajoukkueiden liiton suhteen asiassa, joka koskee vuosia kestänyttä televisio-oikeuksiin liittyvää pay per view -sopimuskiistaa (maksullinen katselukerta), jossa yhtenä osapuolena on kansallisen jalkapalloliiton elin (sääntöjen II kohdan 6 artikla), joka tosiasiassa pitää hallussaan jalkapalloalan monopolia (sääntöjen 1 ja 2 artikla). Kilpailuviranomaisten toimet ovat vastoin vapaan kilpailun periaatetta ja hyödyttävät vain paria urheilun taloussektorilla toimivaa ryhmää.

Kysynkin komissiolta, voiko vapaassa markkinatalousjärjestelmässä kuka tahansa järjestää vapaasti ammatti- ja harrastelijaurheilutoimintaa sekä suunnitellusti että satunnaisesti (asiahan on täysin toisin Italian CONI:n hallitsemassa monopolijärjestelmässä, minkä ohella on huomioitava myös kyseiselle liitolle myönnetyt monen miljardin liiran suuruiset raha-avustukset)?

Komission jäsenen Karel Van Miertinkomission puolesta antama vastaus

(19. marraskuuta 1998)

Voimassa olevan yhteisön oikeuden perusteella jäsenvaltiot voivat yhteiseen etuun liittyvistä ei-kaupallisista syistä sulkea tietyt palvelut kilpailun ulkopuolelle myöntämällä yhdelle tai useammalle yritykselle yksinoikeuksia (ks. yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-155/73, Sacchi, 30. huhtikuuta 1974 antama tuomio, Kok., s. 409). Vaikka monopolin myöntäminen ei sinällään ole vastoin yhteisön oikeutta, monopoli voi kuitenkin olla järjestetty siten, että se rikkoo palvelujen vapaaseen tarjontaan, sijoittautumisvapauteen ja tavaroiden vapaaseen liikkuvuuteen yhteismarkkinoilla liittyviä sääntöjä.

EY:n perustamissopimuksen 5 artiklassa määrätään, että jäsenvaltioiden on täytettävä yhteisön niille asettamat velvoitteet. EY:n perustamissopimuksen kilpailusääntöjen ja vakiintuneen oikeuskäytännön mukaisesti jäsenvaltiot eivät saa säätää lakeja tai asetuksia, joiden perusteella yksityiset yritykset pystyvät välttämään EY:n perustamissopimuksen 85-94 artiklassa määrätyt velvoitteet. Näin tapahtuisi, jos jäsenvaltio säätäisi lakeja tai asetuksia, joissa vaadittaisiin tai joilla edistettäisiin perustamissopimuksen 85 artiklan vastaisten kartellien tai muiden yhteisjärjestelyjen luomista tai joilla vahvistettaisiin tällaisten kartellien tai muiden yhteisjärjestelyjen vaikutuksia (yhteisöjen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa 209-213/84 30. huhtikuuta 1986 antama tuomio, Kok., s. 1425 ja yhteisöjen tuomioistuimen asiassa 311/85, Vlaamse Reisbureaus, 1. lokakuuta 1987 antama tuomio, Kok., s. 3801).

Edellä tarkoitettu tilanne syntyisi myös siinä tapauksessa, jos jäsenvaltion lainsäädäntö suosisi yhden (tai useamman) yrityksen merkityksellisillä markkinoilla omaaman määräävän aseman väärinkäyttöä (yhteisöjen tuomioistuimen asiassa 66/86 11. huhtikuuta 1989 antama tuomio, Kok., s. 803).

Tarkasteltavana olevassa asiassa se seikka, että Italian kansallisella olympiakomitealla (CONI) on urheilutoiminnan järjestämistä koskeva monopoli, ei sinällään riko yhteisön kilpailusääntöjä. Kysymyksen esittäjä ei myöskään aseta CONI:n sopimuksia ja menettelyjä kyseenalaisiksi, vaan viittaa erityisesti Italian kansallisen jalkapalloliiton tekemiin televisio-oikeuksia koskeviin sopimuksiin. Vaikuttaa siltä, että kyseinen toiminta ei liity suoraan CONI:n monopoliasemaan. Väärinkäytöksiä tai kilpailun rajoittamista koskevien selkeiden todisteiden puuttuessa komissio ei voi ottaa kantaa siihen, rikotaanko asiassa EY:n perustamissopimuksen määräyksiä vaiko ei.