FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 70/27

(2004/C 70 E/029)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3877/02

esittäjä(t): Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) komissiolle

(10. tammikuuta 2003)

Aihe: Yhteinen eurooppalainen rikoslaki

Kaikille jäsenvaltioille yhteisen eurooppalaisen rikoslain luomisesta on tehty ehdotus ja ainakin oikeusoppineiden ja rikostutkijoiden olisi syytä tutkia sitä, koska ehdotus saattaa osoittautua erittäin tärkeäksi yhteisten sääntöjen saamiselle yhteisön kannalta erityisen merkittäville rikoksille.

Rangaistusten yhdenmukaistaminen jäsenvaltioissa erityisesti huumekauppaan, lasten seksuaaliseen hyväksikäyttöön, laittomaan ihmiskauppaan tai ympäristöön liittyvien rikosten osalta voi tehostaa huomattavasti yhteisön suojelua näiden rikosten muodostamalta uhkalta.

Katsooko komissio, että sen pitää edistää mahdollista yhteistä eurooppalaista rikoslakia koskevaa keskustelua rahoittamalla tutkimuksia, väittelyjä ja muita oikeusoppineiden ja rikostutkijoiden välisiä tieteellisiä keskustelumahdollisuuksia, jotka johtaisivat konkreettiseen suositukseen tämän aloitteen toteuttamisen puolesta?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(10. helmikuuta 2003)

Komissio on arvoisan Parlamentin jäsenen kanssa samaa mieltä siitä, että eräiden rikosoikeuden alojen lähentäminen on välttämätöntä todellisen eurooppalaisen rikosoikeusalueen aikaansaamiseksi. Unioni on jo aloittanut rikostunnusmerkistöjä ja seuraamuksia koskevan kansallisen lainsäädännön lähentämisen. Amsterdamin sopimuksessa, Wienin toimintasuunnitelmassa ja Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmissä määritellään alat, joiden yhdenmukaistamisen olisi kuuluttava ensisijaisiin tavoitteisiin. Yhdenmukaistaminen ei kuitenkaan ole täydellistä osittain siksi, että sen toteuttamisessa on otettava huomioon toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteet Amsterdamin sopimuksen pöytäkirjan n:o 30 mukaisesti, ja osittain siksi, että omaksuttu lähestymistapa on tietoisesti vähittäinen.

Komissiolla on kuitenkin vakavia epäilyjä siitä, olisiko yhteistä eurooppalaista rikoslakia mahdollista tai tarkoituksenmukaista toteuttaa tässä vaiheessa. Rikoslain lähentäminen on hyvin arkaluontoinen asia. Jäsenvaltioiden rikoslait kuvastavat erilaisia oikeusperinteitä, joilla on usein vahvat juurensa historiassa. Sen vuoksi todellisen oikeusalueen kehittymistä on ohjannut pääasiassa vastavuoroisen tunnustamisen periaate, johon on liittynyt aineellisen oikeuden lähentäminen vain tietyillä aloilla. Tämä pragmaattinen linja on näkynyt komission edustajien kannanotoissa Euroopan tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan keskusteluihin. Kaikilla rikoslain yhdenmukaistamiseen tähtäävillä toimilla on oltava oikeutuksensa ainakin yhden seuraavan kriteerin perusteella: kyseinen ilmiö sisältyy uudessa perussopimuksessa mainittujen ”eurooppalaisten rikosten” luetteloon, ja/tai unionitason toimien puuttuminen uhkaisi Euroopan yhteistä etua alalla, jolla jo harjoitetaan yhteistä politiikkaa. Lisäksi yhdenmukaistaminen on oikeutettua myös silloin, kun unionin tason toimia pidetään välttämättöminä sen varmistamiseksi, että tuomioistuinten ratkaisujen vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta sovelletaan täysimittaisesti ja että poliisiyhteistyön ja oikeudellisen yhteistyön yhteisiä välineitä voidaan käyttää tehokkaasti.

Näistä syistä komissio ei tätä nykyä suunnittele sellaisen tutkimuksen tai toiminnan rahoittamista, jossa pyrittäisiin analysoimaan eurooppalaisen rikoslain toteutettavuutta.