ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 33/153

(2004/C 33 E/150)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1683/03

esittäjä(t): Paulo Casaca (PSE) komissiolle

(15. toukokuuta 2003)

Aihe: Neuvoston asetuksen (EY) N:o 2340/2002 selventäminen

Neuvoston asetus (EY) N:o 2340/2002 (1) ei ole komission ehdotuksen mukainen mitä tulee järjestelyihin, joista on säädetty 15. kesäkuuta 1995 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 2027/95 (2), jota on muutettu 19. tammikuuta 1999 annetulla asetuksella (EY) N:o 149/1999 (3). Komissio viittaa kirjalliseen kysymykseen Ε-1849/02 (4) antamassaan vastauksessa kyseiseen asetukseen. Asia koskee Espanjan ja Yhdistyneen kuningaskunnan kalastuslaivastojen pyyntiponnistuksen rajoittamista nollaan tietyissä lajeissa Portugalin hallintaan tai toimivaltaan kuuluvilla ICES-alueilla X tai CECAF 3.4.

Koska mainittu pyyntiponnistuksen rajoittaminen nollaan on täysin voimassa, kuten komissio totesi vastauksessaan kirjalliseen kysymykseen P-0026/03 (5), kyseisen rajoituksen pois jättämisestä ei luonnollisestikaan ole mitään oikeudellisia seurauksia.

Eikö komissio katso, että tässä yhteydessä on tarpeen selventää kyseistä seikkaa siten, että varmistetaan yhteisön lainsäädännön noudattaminen ja estetään se, että kyseisten alueiden kalakantojen biologiselle tasapainolle aiheutetaan peruuttamattomia vahinkoja, joista tiedeyhteisö on raportoinut komission tiedossa olevissa julkaisuissa ja jotka komissio selvästi tunnustaa ehdotuksessaan KOM(2002) 739?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(12. kesäkuuta 2003)

Alueen X pyyntiponnistusten hallintojärjestelmän osalta parlamentin jäsentä pyydetään tutustumaan vastaukseen, joka on annettu parlamentin jäsen Casacan esittämään kirjalliseen kysymykseen E-1849/02 (6). Komissio toistaa kyseisessä vastauksessa ilmaisemansa kannan syvänmeren kalakantojen kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuosiksi 2003 ja 2004 16 päivänä joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2340/2002 soveltamisesta.

Voidaan kuitenkin todeta, että neuvoston käsiteltävänä olevan kyseisiin ”läntisiin vesialueisiin” sovellettavan uuden hallintojärjestelmän (7) säännöksissä alueelle määritellään uudet kalavesille pääsyn ehdot.

(1) EYVL L 356, 31.12.2002, s. 1.

(2) EYVL L 199, 24.8.1995, s. 1.

(3) EYVL L 18, 23.1.1999, s. 3.

(4) EYVL C 28 E, 6.2.2003, s. 148.

(5) EUVL C 222 E, 18.9.2003, s. 138.

(6) EUVL C 28 E, 6.2.2003.

(7) KOM(2002) 739 lopullinen.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 33/204

(2004/C 33 E/207)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2034/03

esittäjä(t): Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE) komissiolle

(18. kesäkuuta 2003)

Aihe: Yritysten sulkeminen ja joukkoirtisanomiset

Schiesser-Palco-niminen yritys irtisanoi jokin aika sitten 500 työntekijää ja sulki Ateenassa sijaitsevan tehtaansa. Kysyn komissiolta: Mikä on kyseisen yrityksen yhteisöltä saaman rahoituksen määrä, ja millä aikajaksolla se on saatu? Onko kyseisessä tapauksessa täytetty rahallista tukea koskevissa ohjeissa määrätyt sitoumukset, joiden mukaan tuensaajien on säilytettävä investointinsa vähintään viiden vuoden ajan? Onko yritys lisäksi säilyttänyt olemassaolevat työpaikat kuten työllisyystuesta 12. joulukuuta 2002 annetussa uudessa asetuksessa (EY) N:o 2204/2002 (1) säädetään? Lopuksi kysyn komissiolta: Onko johdon ja työntekijöiden välillä neuvoteltu ajoissa kuten neuvoston direktiivin 98/59/EY (2) 2 artiklassa määrätään?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(12. elokuuta 2003)

Schiesser-Palco-yritys ei ole saanut Euroopan sosiaalirahaston rahoitusta mistään kauden 2000—2006 toimenpideohjelmasta.

Yhteisön lainsäädännössä on asetettu vähimmäisvaatimukset ja vähimmäisjärjestelyt, jotta työntekijät saavat asianmukaisen suojan joukkoirtisanomisten yhteydessä. Kuten arvoisa parlamentin jäsen mainitsi, työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan, 20. heinäkuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin 2 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on ryhdyttävä tarpeellisiin toimiin, joilla varmistetaan, että kun työnantaja harkitsee työntekijöiden joukkovähentämistä, työnantajan on aloitettava hyvissä ajoin neuvottelut työntekijöiden edustajien kanssa sopimukseen pääsemiseksi.

Jäsenvaltioiden on lisäksi varmistettava, että työnantajat antavat kirjallisen ilmoituksen suunnitelluista joukkovähentämisestä kyseisen jäsenvaltion viranomaiselle. Tähän ilmoitukseen on sisällyttävä kaikki keskeiset tiedot, myös tiedot direktiivin 2 artiklan mukaisesta kuulemismenettelystä.

Komissiolla ei ole tarkkoja tietoja siitä, järjestettiinkö kuulemismenettely tapauksessa, johon arvoisa parlamentin jäsen viittaa. Kaikki väitetyt jäsenvaltion lainsäädännön rikkomistapaukset, joissa pannaan täytäntöön yhteisön lainsäädäntöä jäsenvaltiossa, on lähtökohtaisesti ja ensisijaisesti saatettava kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen käsiteltäväksi.

(1) EYVL L 337, 13.12.2002, s. 3.

(2) EYVL L 225, 12.8.1998, s. 16.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 65/107

(2004/C 65 E/119)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1994/03

esittäjä(t): Pietro-Paolo Mennea (PPE-DE) komissiolle

(10. kesäkuuta 2003)

Aihe: Tv-oikeudet

Jäsenvaltioissa on urheiluseuroja, joilla on erilainen oikeudellinen asema kuin lajiliitoilla, joihin ne ovat liittyneet. Seurat hoitavat televisioitavien urheilukilpailuiden järjestämisen.

Euroopan parlamentin 7. syyskuuta 2000 hyväksymän urheilua koskevan mietinnön (A5-0208/2000) 27 kohdassa parlamentti ”pyytää, että televisio-oikeudet myönnetään kartellilakia noudattaen ja että ne myönnetään sellaisille yhtiöille, jotka ottavat vastuun urheilutapahtumiin liittyvistä riskeistä; pyytää myös, että televisio-oikeuksien myöntämisessä noudatetaan avoimuuden periaatetta”.

Televisio-oikeuksien myyminen on taloudellista toimintaa ja näin ollen sitä koskee yhteisön kilpailulainsäädäntö.

Euroopan unioni on useaan otteeseen korostanut, että tv-oikeudet kuuluvat sille oikeushenkilölle, joka vastaa tapahtuman riskeistä ja näin ollen ottaa myös epäonnistumisen riskin.

Miten komissio aikoo tarkistaa ja varmistaa noudatetaanko jäsenvaltioissa kilpailulainsäädäntöä urheilukilpailujen ja erityisesti yleisurheilukilpailuiden tv-oikeuksien myynnissä ja luovuttamisessa? Miten se aikoo varmistaa, että tv-oikeudet annetaan urheiluseuroille, jotka vastaavat urheilukilpailuiden järjestämisestä eikä lajiliitoille, jos viimeksi mainitut eivät hoida järjestelyitä, ja että tv-oikeuksien myöntäminen tapahtuu avoimesti?

Mario Montin komission puolesta antama vastaus

(10. heinäkuuta 2003)

Komissio on arvoisan parlamentin jäsenen kanssa samaa mieltä siitä, että urheilukilpailujen televisio-oikeuksien myyminen on taloudellista toimintaa, johon sovelletaan yhteisön kilpailulainsäädäntöä.

Myös yleisurheilukilpailujen televisio-oikeuksien myynti on näin ollen periaatteessa toimintaa, joka voi kuulua yhteisön kilpailulainsäädännön soveltamisalaan. Esille otetussa ongelmassa on kuitenkin kyse siitä, että televisio-oikeudet kuuluvat urheiluseuroille, jotka ovat ottaneet riskin tapahtuman järjestämisestä. On todettava, että EY:n perustamissopimuksen 295 artiklan mukaisesti yhteisön lainsäädännöllä ei millään tavoin puututa omistusoikeusjärjestelmiin.

Yleisurheilukilpailujen televisio-oikeuksista ja yhteisön kilpailusääntöjen noudattamisesta voidaan vielä todeta, että komissiolla ei tällä hetkellä ole vireillä jäsenvaltion kantelun perusteella tai omasta aloitteesta aloitettuja menettelyjä, jotka koskisivat nimenomaan yleisurheilua.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 65/162

(2004/C 65 E/177)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2492/03

esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle

(25. heinäkuuta 2003)

Aihe: Osakekauppojen avoimuus

Voiko komissio ilmoittaa, mitä oikeudellisia tai muita järjestelyjä kussakin jäsenvaltiossa on olemassa yhtiöille, jotka pyrkivät saamaan selville osakkeiden edunsaajan siinäkin tapauksessa, että omistajana on bulvaani, säätiö tai muu piilotaho? Onko komissio tietoinen, että tällaiset järjestelyt ovat tärkeitä vähemmistöosakkaiden oikeuksien kannalta esimerkiksi varmistettaessa, että pakollinen yritysostotarjous käynnistetään heti, jos määräävässä asemassa olevan osakkaan osuus osakekannasta ylittää tietyn rajan? Jos näin on, mitä järjestelyjä komissio ehdottaa, jotta yritykset voisivat saada selville osakkeidensa edunsaajan, vaikka omistajat olisivat toisesta jäsenvaltiosta? Voisiko jäsenvaltioilla olla esimerkiksi oikeus vaatia yrityksiä asettamaan sulkutilille sellaisten osakkeenomistajien osingot, jotka eivät ole vastanneet edunsaajaa koskeviin kysymyksiin?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(16. syyskuuta 2003)

Arvoisa parlamentinjäsen esitti kysymyksen julkisesti noteerattujen yhtiöiden ja niiden osakkeenomistajien välisestä suhteesta. Osakkeenomistajien osalta kysymys ei koske pelkästään osakkeiden laillisia omistajia, vaan myös edunsaajia (beneficial owner). Komission mielestä kysymys kuuluu näin ollen yhtiölainsäädännön piiriin.

Komissiolla ei ole tarvittavia tietoja yksityiskohtaisen katsauksen luomiseksi kussakin jäsenvaltiossa tehtyihin järjestelyihin, joiden avulla yritykset voivat saada selville osakkeiden edunsaajat, vaikka ne olisivat hallintarekisteröityjä osakkeenomistajia, säätiöitä (trust) tai muita. Sillä ei ole myöskään tietoja siitä, kuinka kansalliset järjestelmät kattavat kolmansien maiden sijoittajat.

Komissio katsoo, että yhtiöiden oikeutta saada selville edunsaajan henkilöllisyys ei pidä tarkastella ensi sijassa yritysostotarjousten yhteydessä, vaan välineenä yhtiön halutessa olla varovainen sijoittajien suhteen. Tätä seikkaa on punnittava tietosuojaa ja kansallista varallisuusoikeutta vastaan.

Yritysostotarjousten osalta komissio haluaa huomauttaa, että ehdotus julkisia ostotarjouksia koskevaksi direktiiviksi koskee ainoastaan laillista omistusoikeutta (ks. direktiiviehdotuksen 2 artiklan 1 a kohta) (1).

(1) EUVL C 45 E, 25.2.2003.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 33/105

(2004/C 33 E/106)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1333/03

esittäjä(t): Cristiana Muscardini (UEN) komissiolle

(9. huhtikuuta 2003)

Aihe: Pankkien laiton palvelumaksujen perintä

Ottaen huomioon, että huolimatta euron käyttöön ottamisesta ja rajat ylittävistä euromääräisistä maksuista 19. joulukuuta 2001 annetusta Euroopan parlamentin sekä neuvoston asetuksesta (EY) N:o 2560/2001 (1), laitokset ja pankit perivät edelleen huomattavia palvelumaksuja sekä tilisiirroista että Euroopan eri maista tulevista sekkien talletuksista,

ottaen huomioon, että Belgian posti käyttää edelleen tiedonannossaan Euroopan eri maista tulevista tilisiirroista erottelua ”ulkomailta tulevat”,

ottaen huomioon ylimääräisen haitan ja vaivan, jonka tämä aiheuttaa kansalaisille ja erityisesti maahanmuuttajille, joiden täytyy hyvin usein suorittaa maksuja ja valtion rajat ylittäviä tilisiirtoja,

— voisiko komissio puuttua tähän niin, että unionin jäsenvaltioiden yhteisellä euroalueella tehdyt tilisiirrot määriteltäisiin ”unionin sisäisiksi” kieltämällä ilmaisu ”ulkomailta tulevat”?

— voisiko komissio ilmoittaa, ovatko nämä pankin perimät palvelumaksut voimassa olevien EU:n säännösten mukaisia?

— millä tavalla komissio aikoo puuttua asiaan havaitessaan säädöksen laiminlyönnin?

— miten komissio aikoo yhdenmukaistaa Euroopan unionin jäsenvaltiosta tulevia ja jäsenvaltioiden sisäisiä tilisiirtoja ja maksuja?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(4. kesäkuuta 2003)

Euroopan parlamentin ja neuvoston 19. joulukuuta 2001 antama asetus (EY) N:o 2560/2001 ottaa käyttöön periaatteen samansuuruisista palvelumaksuista niin kotimaassa tapahtuville kuin rajatylittäville euromääräisille tilisiirroille yhteisön alueella. Sähköisten rajatylittävien euromääräisten maksutapahtumien osalta samansuuruisten palvelumaksujen periaate on tullut voimaan 1. heinäkuuta 2002. Rajojen yli suoritettaviin tilisiirtoihin sitä on sovellettava 1. heinäkuuta 2003 alkaen. Sitä vastoin samansuuruisten palvelumaksujen periaatetta ei sovelleta sekkeihin, koska lainsäätäjän mielestä niillä ei ole tulevaisuutta maksuvälineenä rajojen yli.

Vuoden 2003 alkupuoliskolla rajatylittävistä euromääräisistä tilisiirroista peritään siis edelleen korkeampi palvelumaksu kuin kotimaan tilisiirroista. Tilanne muuttuu heinäkuussa, paitsi sekkien osalta. Pankit päinvastoin pyrkivät lopettamaan sekkien käytön kokonaan joko lopettamalla niiden levityksen tai nostamalla niiden hintoja entisestään.

Vuoden 2002 lopulla komissioon ilmoitettiin tapauksista, joissa oli jätetty noudattamatta asetusta. Komissio otti heti yhteyttä eri kansallisiin viranomaisiin, jotka vastaavat asetuksen soveltamisesta asetuksen 7 artiklan mukaan, ja ongelmat on selvitetty nopeasti. Asianomaiset pankit ovat heti myöntäneet erehdyksensä joko asiakirjojen painamisessa (korjaamattomissa hinnastoissa) tai joidenkin maksutyyppien soveltamisessa.

Komissio luonnollisesti jatkaa asetuksen (EY) N:o 2560/2001 soveltamisen valvomista perustamissopimuksen sille antamien valtuuksien rajoissa.

(1) EYVL L 344, 28.12.2001, s. 13.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 65/56

(2004/C 65 E/057)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-0901/03

esittäjä(t): James Fitzsimons (UEN) komissiolle

(17. maaliskuuta 2003)

Aihe: Laitteet radonkaasun suodattamiseen pohjavedestä

Kuten komissio tietää, pohjavedessä on luonnosta peräisin olevaa radioaktiivista kaasua. Ei ole kuitenkaan selvää, miten radon voidaan suodattaa pois vedestä. Onko komissio tietoinen tästä ongelmasta ja onko sen tiedossa tapoja tai laitteita, joilla kyseinen kaasu voitaisiin suodattaa pois?

Philippe Busquinin komission puolesta antama vastaus

(10. huhtikuuta 2003)

Komissio on tietoinen ongelmasta, joka aiheutuu luonnosta peräisin olevan radonkaasun esiintymisestä pohjavedessä erityisesti silloin, kun vesi on tarkoitettu juomavedeksi. Komission suosituksen 2001/928/Euratom mukaan on harkittava korjaavia toimia, jos julkisten vesilaitosten toimittaman veden radonpitoisuus on yli 100 Bq/l.

Ydinfission turvallisuutta koskevan ohjelman (Euratom) puitteissa on toteutettu nimenomaan kyseistä ongelmaa koskeva Tenawa-tutkimushanke. Tämän vuonna 1999 päättyneen hankkeen yleistavoitteena oli tutkia eri poistomenetelmiä ja kaupallisesti saatavilla olevia laitteita sekä niiden kykyä poistaa luonnon nuklideja juomavedestä. Hankkeessa tutkittiin useita tekniikoita, kuten haihduttamista, rakeisen aktiivihiilen käyttöä, ioninvaihtoa ja kalvomenetelmää. Joillakin näistä tekniikoista radonkaasu saatiin poistettua yli 99-prosenttisesti. Lisätietoja hankkeesta saa hankkeen www-sivustolta http://iwga-sig.boku.ac.at/project/tenawa/tenawa1_e.htm.

Viidennen puiteohjelman parhaillaan käynnissä olevassa RADWAT-tutkimushankkeessa (Rural Area Development With Advanced Technology eli maatalousalueiden kehitys kehittyneen teknologian avulla), joka rahoitetaan ympäristön ja kestävän kehityksen alaohjelmasta CRAFT-järjestelmän puitteissa, keskitytään innovatiivisen, pohjavedessä olevan radonkaasun mittaukseen ja seurantaan tarkoitetun järjestelmän kehittämiseen. Tämä kaksivuotinen hanke päättyy helmikuussa 2004.
4.

Antaako tämä tilanne komissiolle aiheen harkita miehistön ja laivan turvallisuuden edistämiseksi uudelleen kantaansa, joka on ollut suosiollinen aluksen miehistön itse suorittaman lastin käsittelyn mahdollisuudelle, parhaillaan sovittelussa olevan satamapalveluja koskevan direktiivin käsittelyn yhteydessä tai jollakin muulla tavalla ja tiukentaa lainsäädäntöä sen höllentämisen sijaan? Jos vastaus on myönteinen, miten komissio aikoo toimia? Jos vastaus on kielteinen, miksei komissio aio harkita kantaansa uudelleen?
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/599

(2004/C 78 E/0632)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3584/03

esittäjä(t): Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE) komissiolle

(5. joulukuuta 2003)

Aihe: Täydentävä vastaus

Komission jäsen Viviane Reding lähetti 6. maaliskuuta komission puolesta vastauksen kirjalliseen kysymykseen E-3868/02 (1). Siinä ilmoitettiin, että komissio antaa asiasta vielä täydentävän vastauksen.

Voiko komissio ilmoittaa, miksi se ei ole tähän mennessä antanut täydentävää vastausta kysymykseen, joka koskee lasten yhtäläistä kohtelua: Alankomaissa keskiasteen (ammatillisessa) oppilaitoksessa opiskelevat saavat opintoavustusta, mutta Saksassa tai Belgiassa keskiasteen (ammatillisessa) oppilaitoksessa opiskelevat alankomaalaiset eivät saa opintoavustusta.

Voiko komissio ilmoittaa, milloin se antaa täydentävän vastauksen?

Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus

(23. tammikuuta 2004)

Tutkittuaan kysymystä huolellisesti komissio päätti kääntyä Alankomaiden viranomaisten puoleen tarkistaakseen opintoavustusten myöntämistä koskevan lainsäädännön yhdenmukaisuuden vapaata liikkuvuutta koskevien yhteisön säännösten kanssa. Jäsenvaltioiden tehtävänä on määrittää kansallisen koulutusjärjestelmän pääsyvaatimukset sekä edellytykset opintotuen myöntämiselle niille opiskelijoille, jotka haluavat hankkia koulutuksensa toisessa jäsenvaltiossa; tällöin jäsenvaltioiden on noudatettava yhteisön oikeutta ja erityisesti syrjimättömyysperiaatetta, kuten yhteisöjen tuomioistuin on todennut asiassa Meeusen antamassaan tuomiossa (C-337/97).

Saamiensa asiakirjojen perusteella komissiolla ei ole tiedossaan seikkoja, jotka osoittaisivat, että Alankomaissa myönnetään opintoavustuksia vapaan liikkuvuuden periaatteen vastaisesti.

Erityisesti

— Alankomaiden opiskelijoilla on oikeus siirtyä muihin Euroopan maihin opintoja varten, ja he käyttävät tätä oikeutta,

— unionin muiden jäsenmaiden opiskelijoilla on oikeus opiskella Alankomaissa.

(1) EUVL C 161 E, 10.7.2003, s. 157.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/621

(2004/C 88 E/0641)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2224/03

esittäjä(t): Paulo Casaca (PSE) komissiolle

(2. heinäkuuta 2003)

Aihe: Ydinmateriaalivalvontaa koskeva lisäpöytäkirja

Vastauksena kysymykseeni 11-0867/02 (1) komissio totesi, että unioni kehottaa Irania edelleen allekirjoittamaan kansainvälisen atomienergiajärjestön ydinmateriaalivalvontaa koskevan lisäpöytäkirjan. Yleisesti ottaen Iran näyttää noudattaneen näitä sopimuksia, sillä se on päästänyt tarkastajia ydinlaitoksiinsa.

Kesäkuun 17. päivänä kansainvälinen atomienergiajärjestö todellakin vahvisti demokraattisen opposition, Iranin kansallinen vastarintaneuvoston, Teheranin teokraattista hallitusta kohtaan esittämät syytökset, joista olen kertonut ja jotka komission vastaukseen mennessä ovat hyvin tiedossa. Ne osoittivat todeksi, että asiat eivät tosiaankaan ole eivätkä olleet siten kuin komissiosta näytti.

Miten komissio voi selittää, että vain muutama kuukausi sitten se tyytyi toistelemaan Iranin diktatuuri-hallituksen propagandaa, eikä siitä vaikuttanut tarkoituksenmukaiselta kiinnittää huomiota nyt vahvistettuihin tietoihin, jotka koskivat Iranin sortoa harjoittavan hallituksen sotaisia aikeita?

Eikö komissiosta ole tarpeellista alkaa kiinnittää enemmän huomiota Iranin todellista tilannetta koskevaan riippumattomaan tietoon kuin tyytyä kritiikittömästi hyväksymään hallituksen propaganda?

Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus

(6. elokuuta 2003)

EU on toistuvasti todennut, että joukkotuhoaseet ovat yksi suurimmista huolenaiheista sen Iranin-suhteissa. Samalla, kun komissio tunnustaa, että Iranilla on ydinsulkusopimuksen sopimuspuolena oikeus kehittää ydinenergiaa rauhanomaisiin tarkoituksiin, se tukee voimakkaasti EU:n näkemystä siitä, että Iranin toiminnan on oltava täysin avointa ja ydinsulkusopimuksen mukaista. Komissio suhtautui myönteisesti Kansainvälisen atomienergiajärjestön (IAEA) kesäkuussa 2003 antamaan raporttiin, mutta totesi huolestuneena, että Iran ei ollut täyttänyt tiettyjä ydinsulkusopimukseen liittyvästä ydinmateriaalivalvontasopimuk-sesta johtuvia velvoitteitaan. Komissio luottaa siihen, että Iran korjaa nämä epäkohdat viipymättä, ja toivoo, että se riittävän avoimuuden varmistamiseksi toteuttaa toimia liittyäkseen asiaa koskeviin kansainvälisiin sopimuksiin, IAEA:n lisäpöytäkirjan allekirjoittaminen mukaan luettuna.

On sanomattakin selvää, ettei komissio — toisin kuin arvoisa parlamentin jäsen väittää — tyydy ”toistamaan sotaisia aikeita omaavan diktatuurihallinnon propagandaa”. Komissio ja EU:n jäsenvaltiot ovat tehneet kaikkensa määritelläkseen kantansa puolueettoman tiedon perusteella. Tässä yhteydessä komissio epäröisi määritellä Iranin kansallisen vastarintaneuvoston olevan Iranin hallinnon demokraattinen oppositio.

(1) Kirjallinen vastaus 14. tammikuuta 2003.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/179

(2004/C 78 E/0185)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2850/03

esittäjä(t): Stavros Xarchakos (PPE-DE) komissiolle

(26. syyskuuta 2003)

Aihe: Tiettyjen Kreikassa toimivien asunto-osuuskuntien ja loma-asunto-osuuskuntien harjoittamat käytännöt

Joidenkin asunto- ja loma-asunto-osuuskuntien jäsenet ovat esittäneet Kreikassa erityisen voimakkaita vastalauseita väittäen, että he ovat joutuneet vuosien ajan maksamaan vuosittaisia ja kertamaksunluonteisia maksuja saamatta vieläkään tonttiosuutta. Yksi esimerkki näistä on terveydenhoitoalan työntekijöiden loma-asunto-osuuskunta, jonka kotipaikka on Ateenassa (17, Rizari Street): se perustettiin vuonna 1965, Kreikan sosiaaliministeriö tunnusti sen virallisesti vuonna 1968, siihen kuuluu 3090 jäsentä, mutta vielä nyt — yli 35 vuoden jälkeen — sen jäsenet (lääkärit ja terveydenhoitoalan työntekijät) väittävät, että vaikka he maksavat osuuskunnan hallinnon heiltä pyytämät vuosimaksut, he eivät ole saaneet tonttiosuutta. Kyseisen osuuskunnan jäsenet väittävät maksaneensa kukin lisäksi kertamaksuina satojatuhansia drakmoja (1980-luvun alun hinnoissa määriteltyinä), mutta vaikka he maksoivat nämä summat, he eivät vieläkään ole saaneet heille kuuluvaa osuutta.

Miten komissio arvioi sitä, että EU:n jäsenvaltion kansalaiset maksavat jopa yli 35 vuoden ajan maksuja ja osuusmaksuja sellaisen asunto-osuuskunnan hyväksi, jolta he eivät ole vielä saaneet heille kuuluvaa tonttiosuutta? Kuinka näille tuhansille kyseisen osuuskunnan ja muidenkin osuuskuntien jäsenille, joilta on vuosien ajan (tai vuosikymmenten ajan kuten edellä mainitun osuuskunnan jäsenet ilmoittavat) pyydetty maksuja ilman että heille on annettu tonttiosuutta, voidaan hankkia oikeudellista suojaa?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(11. marraskuuta 2003)

Arvoisan parlamentin jäsenen kuvaamasta tilanteesta ei säädetä yhteisön lainsäädännössä. Ostajien suojaamisesta kiinteistöjen osa-aikaisen käyttöoikeuden ostosopimuksen tiettyihin osiin nähden annetun direktiivin 94/47/EY säännöksiä ei sovelleta osuuskuntiin. Osa-aikainen käyttöoikeus tarkoittaa sitä, että henkilö ostaa kolmen vuoden ajanjaksoksi tai pidemmäksi aikaa oikeuden viettää vuosittain tietty ajanjakso lomakiinteistössä. Ostettaessa tonttiosuus asunto- tai loma-asunto-osuuskunnasta tonttiosuuden käyttöaikaa ei ole rajoitettu tietyksi vuosittaiseksi ajanjaksoksi.

Komissiolla ei ole toimivaltaa puuttua arvoisan parlamentin jäsenen kysymyksessään esille ottamien asioiden kaltaisiin yksityisasioihin. Kysymykseen sisältyvien tietojen perusteella näyttää siltä, että kyseessä on sopimusasia, johon voivat puuttua ainoastaan kyseisen jäsenvaltion viranomaiset.
c)

”ADUM — Working together to promote regional and minority languages in Europe” (Katalonian avoin yliopisto).