FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/809

(2004/C 84 E/0903)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0562/04

esittäjä(t): Proinsias De Rossa (PSE) komissiolle

(26. helmikuuta 2004)

Aihe: Methemoglobinemian esiintyminen EU:n jäsenvaltioissa

Onko komissiolla tilastoja methemoglobinemia-tapauksista (ns. blue baby -oireyhtymä) EU:n jäsenvaltioissa?

Onko komission mielestä nitraattidirektiivin (neuvoston direktiivi 91/676/ETY (1)) täysimääräisellä noudattamisella ollut vaikutusta tämän oireyhtymän esiintymiseen EU:ssa, sen jälkeen kun direktiivi vuonna 1995 tuli voimaan? Jos on, mikä on ollut sen vaikutus?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(1. huhtikuuta 2004)

Juomaveden korkeista nitraattipitoisuuksista aiheutuvaa ns. blue baby -oireyhtymää (methemoglobinemia) tavataan edelleen sekä Itä-Euroopassa (satoja tapauksia) että Yhdysvalloissa, mutta Länsi-Euroopan maissa tapaukset ovat melko harvinaisia. Juomavedessä esiintyviä nitraatteja koskevien tiukkojen raja-arvojen noudattaminen 20:n viime vuoden aikana on osaltaan vaikuttanut tähän.

Euroopan ympäristökeskuksen (EEA) ja Maailman terveysjärjestön (WHO) Euroopan-toimiston yhteisen raportin mukaan (2) vain muutamissa maissa (kahdeksassa 26:sta tutkimukseen osallistuneessa maassa) pidetään kirjaa methemoglobinemiatapauksista. Raportissa todetaan, että matalista pohjavesilähteistä (erilliset yksityiset kaivot) otettua vettä juovien imeväisikäisten sairastuvuus korostuu Unkarin antamissa tiedoissa: Unkarissa kirjataan vuosittain 9—49 tapausta joka puolelta maata. Slovakiassa rekisteröidään vuosittain vastaava määrä tapauksia. Albaniassa kirjattiin vuonna 1996 46 methemoglobinemiatapausta, jotka kaikki liittyivät juomaveden nitraattipitoisuuteen, ja Romaniassa tapauksia rekisteröitiin vuosien 1985 ja 1996 välisenä aikana 2 913.

Jotta terveydelle haitallisia vaikutuksia, kuten imeväisikäisten methemoglobinemiaa, ei esiintyisi, 50 milligramman (mg) raja-arvo litraa kohden on ehdoton vaatimus. Tarkistettaessa ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laadusta 3 päivänä marraskuuta 1998 annettua neuvoston direktiiviä 98/83/EY (3) yksilöllisiä arvoja arvioitiin uusimpien saatavilla olevien tieteellisten tulosten valossa (esim. WHO:n suositukset, toksisuutta ja ekotoksisuutta tutkiva tieteellinen komitea). Tarkistuksen tuloksena vahvistettiin aiempi nitraattien raja-arvo eli 50 mg/litra.

Nitraattidirektiivin (neuvoston direktiivi 91/676/ETY, annettu 12 päivänä joulukuuta 1991, vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta) täysimääräinen noudattaminen on välttämätöntä vesistöjen nitraattipitoisuuksien alentamiseksi.

Jäsenvaltiot ovat edistyneet huomattavasti direktiivissä säädettyjen toimien toteuttamisessa vuodesta 1991 lähtien ja etenkin viime vuosina. Toimia ovat veden valvominen ja pilaantuneiden vesien määrittely, pilaantumisalttiiden vyöhykkeiden määrittely sekä toimintaohjelmien laatiminen ja toteuttaminen. Kaikki jäsenvaltiot ovat tähän mennessä perustaneet valvontaverkoston, määritelleet pilaantumisalttiit vyöhykkeet ja yleensä laatineet pilaantumisalttiilla vyöhykkeillä toteutettavat toimintaohjelmat. Ne toteuttavat siis parhaillaan erilaisia toimenpiteitä nitraattien aiheuttaman pilaantumisen ehkäisemiseksi ja vähentämiseksi. Pilaantumisalttiiden alueiden kokonaispinta-ala Euroopassa oli vuonna 2000 38 prosenttia koko EU:n alueesta. Pinta-alaa on useissa jäsenvaltioissa, kuten Belgiassa, Espanjassa, Ranskassa, Italiassa, Portugalissa, Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, myöhemmin laajennettu osittain komission aloittamien rikkomisesta johtuvien menettelyjen seurauksena. Irlanti päätti laatia toimintaohjelman koko maata varten. Näin olivat aiemmin tehneet myös Belgia, Saksa, Alankomaat, Itävalta ja Suomi.

Näistä edistysaskeleista huolimatta tehtävää on vielä paljon. Komissio on täysin sitoutunut varmistamaan, että nitraattidirektiiviä sovelletaan asianmukaisesti jäsenvaltioissa, ja se käyttää tähän tarkoitukseen erilaisia toimia ja painostaa tarvittaessa oikeudellisesti rikkomista koskevan menettelyn kautta niitä jäsenvaltioita, jotka eivät toteuta asianmukaisesti direktiivissä vaadittuja toimia.

(1) EYVL L 375, 31.12.1991, s. 1.

(2) EEA, WHO, 2002. Water and health in Europe, WHO Regional publications European series, nro 93.

(3) EYVL L 330, 5.12.1998.