KIRJALLINEN KYSYMYS E-2926/01 esittäjä(t): Hiltrud Breyer (Verts/ALE) komissiolle. Vastaus kysymykseen E-1568/01 direktiivien 96/82/EY ja 96/61/EY soveltamisesta ja muuttamisesta.



Virallinen lehti nro 134 E , 06/06/2002 s. 0152 - 0153



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2926/01 esittäjä(t): Hiltrud Breyer (Verts/ALE) komissiolle (24. lokakuuta 2001) Aihe: Vastaus kysymykseen E-1568/01 direktiivien 96/82/EY ja 96/61/EY soveltamisesta ja muuttamisesta Komission mielestä ilotulitteiden tuotanto- ja/tai varastointilaitosten turvallisuuden parantaminen ei kuulu ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi annetun direktiivin (IPPC-direktiivi) alaan ja kyseisten laitosten sisällyttäminen Seveso II -direktiiviin on riittävä. Komission käsitys ei ole hyväksyttävissä seuraavista syistä: Väite, jonka mukaan kertomuksissa parhaista saatavilla olevista tekniikoista keskitytään pääasiassa päästöjen vähentämiseen, ei ole mielestäni johdonmukainen. IPPC-direktiivin toimialaan kuuluvan laitoksen toiminnasta vastaavan yrittäjän velvollisuuksiin kuuluu tarvittaviin toimenpiteisiin ryhtyminen onnettomuuksien ehkäisemiseksi ja niiden seurausten rajoittamiseksi (3 artiklan e kohta). Parhaan saatavilla olevan tekniikan määrittämisessä on otettava huomioon myös onnettomuuksien ehkäisyn ja niiden ympäristöseurausten minimoimisen tarve (liite IV, 11 kohta). Tämän vuoksi kertomuksissa parhaista saatavilla olevista tekniikoista on periaatteessa ilmoitettava myös tarvittavista toimista onnettomuuksien estämiseksi ja toimista, joihin on ryhdyttävä kaikesta huolimatta syntyneissä onnettomuustilanteissa. 1. Miten komissio aikoo korjata näiden kertomusten laatimiseksi annettuja ohjeita, jotta direktiivin säännökset otetaan huomioon käytännössä? 2. Enschedessä tapahtuneen räjähdyksen tutkimusten yhteydessä todettiin, ettei sääntely- ja valvontaviranomaisilla ollut erityisalan tietoja ilotulitteiden vaarallisuudesta ja että tarvittavat turvatoimet tuotanto- ja/tai varastointilaitoksissa olivat puutteellisia ja asiantuntijoiden neuvonta oli riittämätöntä. Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä, jotta IPPC-direktiivin säännöksiä, kuten nykyisten laitosten saattamista parhaan saatavilla olevan tekniikan mukaisiksi, sovelletaan käytännössä? 3. Milloin komissio suunnittelee ICCP-direktiivin muuttamista niin, että myös ilotulitteiden tuotanto- ja/tai varastointilaitokset kuuluvat sen toimialaan, kuten tähän mennessä on asiaankuuluvasti pyydetty? Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus (12. joulukuuta 2001) 1. Ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi 24. syyskuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/61/EY(1) liitteessä IV tosiaankin vaaditaan, että parhaista käytettävissä olevista teknisistä keinoista otetaan huomioon onnettomuuksien ehkäisyn tarve. Komissio katsoo, että jäsenvaltioiden ja asianomaisten alojen välistä tiedonvaihtoa koskevat nykyiset suuntaviivat(2) täyttävät riittävän hyvin direktiivin vaatimukset. Tietoja vaihtavien työryhmien jäseniä pyydetään harkitsemaan, sisältyykö tietyn tekniikan käyttöön onnettomuusriski. Näin ollen työryhmät tarkastelevat jatkuvien päästöjen lisäksi myös onnettomuuden seurauksena tapahtuvan pilaantumisen riskiä silloin kun se on merkityksellistä, kuten laadittaessa kemian teollisuuden kattavia viiteasiakirjoja ja varastoinnista syntyviä päästöjä koskevia viiteasiakirjoja. Tähän mennessä annetut tiedot koskevat paljon useammin jatkuvia päästöjä kuin onnettomuuksien aiheuttamaa pilaantumista. 2. Enscheden räjähdys tapahtui paikassa, joka ei kuulu direktiivin 96/61/EY soveltamisalaan. Siksi ainoa toimenpide, johon komissio voi tässä vaiheessa ryhtyä direktiivin säännösten soveltamiseksi ilotulitteiden tuotanto- ja varastointilaitoksiin, on ehdotuksen tekeminen direktiivin muuttamiseksi. 3. Komissio tekee parhaillaan vertailevaa tutkimusta jäsenvaltioiden ympäristölupajärjestelmien soveltamisalasta. Tarkoituksena on arvioida, minkä toimintojen yhdenmukaistaminen on perusteltua. Ensimmäinen lakisääteinen arviointikertomus direktiivin 96/61/EY täytäntöönpanosta ja vaikutuksista julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä viimeistään huhtikuussa 2004. Ennen kuin soveltamisalaa ehdotetaan laajennettavaksi tiettyihin ilotulitteiden tuotanto- ja/tai varastointilaitoksiin, on kuitenkin syytä analysoida, voidaanko samat tavoitteet saavuttaa panemalla täytäntöön Seveso II -direktiivi(3), , jota pitäisi tarkistaa, kuten arvoisan parlamentin jäsenen kirjalliseen kysymykseen annetussa vastauksessa E-1568/01(4) on todettu. Maaliskuussa 2001 järjestetyssä pyroteknisiä ja räjähdysalttiita aineita käsitelleessä työryhmätapaamisessa, johon edellä mainitussa vastauksessa viitataan, todettiin, että ilotulitteita koskevien asianmukaisten turvallisuussäännösten soveltamiseen varastointitiloissa on löydettävä ratkaisu. Erityisesti huoli riskin kasvamisesta sen seurauksena, että pyroteknisiä aineita varastoidaan irtotavarana, tiiviisti suljetussa tilassa tai yhdessä erittäin räjähdysherkkien aineiden kanssa, on suhteellisen uusi. Kaikki toimivaltaiset viranomaiset eivät ehkä ole tietoisia näistä huolista eikä vielä ole riittävästi tietoa siitä, miten ja milloin tällaisia vaaroja syntyy, jotta voitaisiin päästä yhteisymmärrykseen sopivista parannuskeinoista. Jäsenvaltioiden kannattaisi ehkä vaihtaa tietoja parhaista käytännöistä ilotulitteiden varastoinnissa lupaviranomaisten toimien tukemiseksi, jotta ilotulitteiden tuotanto- ja varastointilaitoksille saataisiin asianmukaiset turvallisuusvaatimukset (1) EYVL L 257, 10.10.1996. (2) Saatavana osoitteesta http://eippcb.jrc.es/pages/FActivities. htm. (3) Neuvoston direktiivi 96/82/EY, annettu 9 päivänä joulukuuta 1996, vaarallisista aineista aiheutuvien suuronnettomuusvaarojen torjunnasta, EYVL L 10, 14.1.1997. (4) EYVL C 364 E, 20.12.2001, s. 148.