KIRJALLINEN KYSYMYS E-1207/02

esittäjä(t): Antonio Tajani (PPE-DE), Guido Podestà (PPE-DE)ja Amalia Sartori (PPE-DE) komissiolle

(26. huhtikuuta 2002)

Aihe: Valosaaste

Valosaasteen jatkuva lisääntyminen on saavuttamassa huolestuttavat mittasuhteet.

Italiassa kuten monissa muissakin Euroopan maissa on yhä vaikeampaa erottaa pienempiä taivaankappaleita. Joskus jopa linnunrataa on mahdoton erottaa paljain silmin.

Valosaaste merkitsee energian ja rahan tarpeetonta tuhlaamista, mutta samalla se myös vaikuttaa haitallisesti ihmisten terveyteen (se voi aiheuttaa likinäköisyyttä ja mahdollisesti sikiön epämuodostumia aiheuttavia hormonimuutoksia), eläimiin (vaikutukset saalistamistapoihin, lisääntymiseen ja muuttoon) ja kasveihin (yhteyttäminen ja valojaksoisuus).

Vähintään yhtä huomattavaa haittaa aiheutuu avaruuden tieteelliselle tutkimukselle, joka on sivistyksen alkuhämäristä asti vaikuttanut ihmiskuntaan inspiroimalla, kehittämällä ja kiehtomalla sitä.

Todennetuissa tutkimuksissa on osoitettu, että jos mitään ei tehdä, taivaan valoisuus lisääntyy 10 prosentin vuosittaista vauhtia.

Tämän ilmiön leviämistä ei ole rajoitettu mitenkään (lukuun ottamatta joitakin alueellisia määräyksiä), sillä Italian ja muun Euroopan viranomaiset eivät ole osoittaneet kiinnostusta asiaan.

Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä valosaasteen torjumiseksi konkreettisella ja yhtenäisellä tavalla?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(7. kesäkuuta 2002)

Komissio kehottaa arvoisia parlamentin jäseniä tutustumaan valosaastetta koskeviin kirjallisiin kysymyksiin annettuihin vastauksiin: kirjalliset kysymykset E-0514/96, Robin Teverson(1), E-2789/98 Graham Watson(2) ja E-3301/00, Eryl Margaret McNally(3).

Valosaasteen ympäristö- ja terveysvaikutuksia, jotka johtuvat liiallisesta ja väärin suunnitellusta ulkovalaistuksesta, ei ole vielä osoitettava, eikä komissio suunnittele tekevänsä ehdotuksia unionin tason toimia varten tästä aiheesta. On myös pidettävä mielessä, että ulkovalaistuksen suunnittelu ja kirkkaus kuuluvat yleensä kansallisten tai jopa paikallisten viranomaisten toimivaltaan. Viranomaisten on otettava huomioon muita tekijöitä, kuten turvallisuus, silloin kun he antavat lupia tällaisille asennuksille.

Komissio on kuitenkin samaa mieltä arvoisten parlamentin jäsenten kanssa siitä, että energian tuhlausta olisi vältettävä aina kun mahdollista ja että tuotteiden ja laitteiden, myös ulkovalaistuksen, energiatehokkuutta olisi parannettava. Parannuksia voidaan tehdä sekä yhteisön tason että kansallisen tason aloitteilla. Tällaisilla aloitteilla voidaan lähestyä unionin sitoumusta vähentää kasvihuonekaasupäästöjä Kioton pöytäkirjan mukaisesti.

Eurooppalainen ilmastonmuutosohjelma (ECCP) perustettiin sidosryhmien ja jäsenvaltioiden asiantuntijoiden yhteistyön tuloksena, jotta voitaisiin tunnistaa konkreettiset poliittiset toimet, joilla voidaan saavuttaa ilmastonmuutostavoitteet. Energian tarjonta ja käyttö, mukaan lukien valaistuksen tehokkaampi käyttö, ovat tietysti keskeisellä sijalla eurooppalaisessa ilmastonmuutosohjelmassa. Tässä suhteessa ECCP:n kannattama, hiljattain esitetty ehdotus direktiiviksi rakennusten energiatehokkuudesta(4) on erityisen tärkeä, sillä yksi sen tavoitteista on edistää rakennusten, myös valaistuksen, energiatehokkuutta.

Myös muita aloitteita on kehitteillä. Tällainen on muun muassa vapaaehtoisuuteen perustuva Vihreä valo -ohjelma, jonka komission energian ja liikenteen pääosasto käynnisti 7. helmikuuta 2000. Kyseisellä aloitteella tähdätään saastumisen ehkäisemiseen ja rohkaistaan muita kuin kotitaloussähkön kuluttajia sitoutumaan komission ehdotuksiin ja asentamaan laitoksiinsa energiatehokasta valaistusteknologiaa. Aloitteen tavoitteina on vähentää energian kulutusta sisä- ja ulkovalaistuksessa kaikkialla Euroopassa ja näin vähentää saastuttavia päästöjä, rajoittaa maailmanlaajuista lämpenemistä ja parantaa näköolosuhteita sekä samalla vielä säästää rahaa.

(1) EYVL C 217, 26.7.1996.

(2) EYVL C 96, 8.4.1999.

(3) EYVL C 261 E, 18.9.2001.

(4) EYVL C 213 E, 31.7.2001.