KIRJALLINEN KYSYMYS E-2198/00

esittäjä(t): Gilles Savary (PSE) komissiolle

(3. heinäkuuta 2000)

Aihe: Koordinointi vakuutusalalla EU:ssa

Ranskalaisesta vakuutuksesta ei suostuta maksamaan korvauksia Ranskan kansalaiselle, joka joutui Espanjan kansalaisen kanssa liikenneonnettomuuteen Espanjassa. Syynä on se, että espanjalaisella kuljettajalla ei ollut vakuutusta.

Mihin yhteisön säännöksiin tai hallitusten välisiin säännöksiin asianosainen voi vedota vaatiessaan mahdollisia korvauksia?

Mihin tämän onnettomuuden ranskalainen uhri voi voimassa olevan lainsäädännön nojalla valittaa?

Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(28. heinäkuuta 2000)

Komissio kehottaa arvoisaa parlamentin jäsentä tutustumaan moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä

30 päivänä joulukuuta 1983 annettuun toiseen neuvoston direktiiviin 84/5/ETY(1) ja erityisesti sen 1 artiklan 4 kohtaan, jossa velvoitetaan jäsenvaltiot perustamaan tai valtuuttamaan erityinen toimielin, jonka tehtävänä on varmistaa, että liikennevahinkojen uhrit eivät jää vaille korvausta silloin kun vahingon on aiheuttanut tuntematon ajoneuvo tai ajoneuvo, jolle ei ole otettu liikennevakuutusta. Pakollisen vakuutuksen kruunaa takuurahasto: jos vakuutuksen antaja välttyy täyttämästä tätä velvollisuutta, jonkin toisen elimen on suoritettava korvaus tämän puolesta.

Arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemasta tapauksesta komissio toteaa, että jos vahingon aiheuttanut vakuuttamaton ajoneuvo on rekisteröity Espanjassa, korvauksen maksaminen kuuluu Espanjan takuurahastolle, ellei ole olemassa vakuutuksen antajaa, joka voisi ottaa riskin kantaakseen. Asianomaisen henkilön on otettava yhteyttä suoraan tähän elimeen, jonka velvollisuus on antaa hänelle asiasta perusteltu vastaus.

Edellä mainittu direktiivi on toinen neljän direktiivin sarjassa, jonka tarkoituksena on helpottaa ajoneuvojen liikkuvuutta ja taata liikennevahinkojen uhrien oikeudet yhteisössä riippumatta siitä, missä vahinko on tapahtunut. Moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta ja vakuuttamisvelvollisuuden voimaansaattamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 24 päivänä huhtikuuta 1972 annetussa ensimmäisessä neuvoston direktiivissä 72/166/ETY(2) säädetään velvollisuudesta ottaa ajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta liikennevakuutus koko yhteisön alueella; tätä suojaa laajennettiin ja täydennettiin sittemmin toisella (84/5/ETY) ja kolmannella (90/232/ETY(3)) direktiivillä. Ne koskevat liikennevahinkoja, jotka ovat tapahtuneet vahingon kärsijän asuinvaltiossa ja joiden aiheuttajana ollut ajoneuvo on rekisteröity ja vakuutettu joko samassa tai jossain toisessa jäsenvaltiossa. Neuvoston direktiivissä 90/618/ETY(4), joka on annettu 8 päivänä marraskuuta 1990 muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annettujen direktiivin 73/239/ETY ja direktiivin 88/357/ETY muuttamisesta erityisesti moottoriajoneuvojen vastuuvakuutuksen osalta, rinnastetaan tällaisiin tapauksiin myös tilanteet, joissa liikennevahinko on tapahtunut vahingon kärsijän kotijäsenvaltiossa, missä myös vahingon aiheuttanut ajoneuvo on rekisteröity, vaikka se on vakuutettu jonkin toisen jäsenvaltion vakuutuslaitoksessa, joka toimii palvelujen tarjoajana.

Lopuksi mainittakoon Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi, annettu 16 päivänä toukokuuta 2000, moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevien jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen lähentämisestä ja neuvoston direktiivien 73/239/ETY ja 88/357/ETY muuttamisesta (neljäs liikennevakuutusdirektiivi)(5). Tämän direktiivin tarkoituksena on parantaa nykyistä korvausjärjestelmää niiden henkilöiden osalta, jotka ovat joutuneet osallisiksi liikennevahinkoon oleskellessaan väliaikaisesti jossakin muussa jäsenvaltiossa kuin asuinvaltiossaan silloin kun vahingon aiheuttanut ajoneuvo on rekisteröity ja vakuutettu muussa jäsenvaltiossa kuin vahingon kärsijän asuinvaltiossa. Direktiivin 7 artiklassa todetaan, että jos on mahdotonta tunnistaa ajoneuvoa tai kahden kuukauden kuluessa vahingon tapahtumisesta määrittää vakuutusyritystä, vahingon kärsinyt voi hakea korvausta sen jäsenvaltion korvauselimeltä, jossa hän asuu. Jäsenvaltioiden on saatettava direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöään viimeistään 24 kuukauden kuluttua siitä kun direktiivi on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.

(1) EYVL L 8, 11.1.1984.

(2) EYVL L 103, 2.5.1972.

(3) EYVL L 129, 19.5.1990.

(4) EYVL L 330, 29.11.1990.

(5) EYVL L 181, 20.7.2000.