KIRJALLINEN KYSYMYS E-2361/02 esittäjä(t): Bartho Pronk (PPE-DE) komissiolle. Saksan liittotasavallan uusien osavaltioiden asukkaiden yhtäläinen kohtelu.



Virallinen lehti nro 092 E , 17/04/2003 s. 0160 - 0160



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2361/02 esittäjä(t): Bartho Pronk (PPE-DE) komissiolle (2. elokuuta 2002) Aihe: Saksan liittotasavallan uusien osavaltioiden asukkaiden yhtäläinen kohtelu Saksan liittotasavallan aikaisemmin DDR:ään kuuluneiden uusien osavaltioiden palkat ovat rakenteellisesti alempia kuin vanhoissa osavaltioissa ja monissa unionin jäsenvaltioissa. Joidenkin työnantajajärjestöjen määräyksillä estetään työntekijöitä siirtymästä vanhoihin osavaltioihin tai muihin yhteisön jäsenvaltioihin (näin estetään mahdollisuus suurempaan palkkaan). Esimerkkinä voi mainita Thüringenin evankelis-luterilaisen kirkon, jonka pastoreiden ei sallita siirtyä työskentelemään vanhojen osavaltioiden alueelle tai muihin unionin jäsenvaltioihin. Tämän vuoksi haluaisin kysyä komissiolta seuraavaa: 1. Onko komissio kanssani samaa mieltä siitä, että tämä käytäntö on vastoin työntekijöiden vapaata liikkuvuutta? 2. Onko komissio kanssani samaa mieltä siitä, että edellä mainittu käytäntö rikkoo yhteisön oikeutta? 3. Mihin toimiin komissio on valmis ryhtymään, tarvittaessa yhdessä Saksan hallituksen kanssa? Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus (13. syyskuuta 2002) Työntekijöiden vapaa liikkuvuus on turvattu EY:n perustamissopimuksen 39 artiklassa ja siihen liittyvässä sekundäärilainsäädännössä, varsinkin asetuksessa (ETY) N:o 1612/68(1) ja neuvoston direktiivissä 68/360/ETY(2). Näissä säädöksissä annetaan Euroopan unionin työntekijöille oikeus työskennellä ja oleskella toisessa jäsenvaltiossa. Sääntöjä sovelletaan samalla tavoin sekä julkisen että yksityisen sektorin työnantajiin(3). Työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevat yhteisön säännöt eivät koske tapauksia, joissa on kyse liikkuvuudesta Saksassa, sillä se on Saksan sisäinen asia. Mitä tulee liikkuvuuteen Saksan ja muiden jäsenvaltioiden välillä, Saksan kansalaisilla on oikeus työskennellä toisessa jäsenvaltiossa edellyttäen, että he täyttävät työntekijän käsitteen mukaiset edellytykset työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevien yhteisön säännösten mukaisesti; kyse on Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen kehittämästä käsitteestä(4). Kun työntekijä haluaa käyttää tätä oikeutta, häntä ei saa estää lopettamasta hänen nykyistä ammattitoimintaansa voimassa olevien Saksan sääntöjen mukaisesti eikä häntä saa estää aloittamasta uutta ammattitoimintaa toisessa jäsenvaltiossa. Annettujen tietojen pohjalta komission on mahdotonta antaa tarkempaa vastausta. Työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevat säännöt ovat kuitenkin suoraan sovellettavissa, ja niihin voidaan siis vedota kansallisissa tuomioistuimissa. Työntekijän, joka katsoo tulleensa estetyksi työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevan oikeutensa käyttämisen osalta, on ratkaistava, haluaako hän ryhtyä oikeudellisiin toimiin kyseistä työnantajaa vastaan. (1) Neuvoston asetus (ETY) N:o 1612/68, annettu 15. lokakuuta 1968, työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella, EYVL L 257, 19.10.1968. (2) Neuvoston direktiivi 68/360/ETY, annettu 15. lokakuuta 1968, jäsenvaltioiden työntekijöiden ja heidän perheidensä liikkumista ja oleskelua yhteisön alueella koskevien rajoitusten poistamisesta, EYVL L 257, 19.10.1968. (3) Asia C-281/98, Angonese, Kok. [2000], s. I-04139. (4) Edellytyksenä on, että henkilö tekee jonkun toisen valvonnassa todellista ja aitoa työtä, josta hänelle maksetaan asia 532/81, Levin, Kok. [1982], s. 1035. Ks. kuitenkin myös Amsterdamin sopimukseen liitetty julistus N:o 11 kirkkojen ja ei-tunnustuksellisten järjestöjen asemasta. Julistuksessa korostetaan, että unioni kunnioittaa eikä puutu siihen asemaan, joka kirkoilla ja uskonnollisilla yhdistyksillä tai yhdyskunnilla on kansallisen lainsäädännön mukaisesti jäsenvaltioissa.