Virallinen lehti nro C 223 , 17/07/1998 s. 0120



KIRJALLINEN KYSYMYS P-0129/98 komissiolle esittäjä(t): Eva Kjer Hansen (ELDR) (23. tammikuuta 1998) Aihe: Tekstiilien sisältämät kemikaalit Tutkimukset ovat osoittaneet, että tekstiilit sisältävät usein suuria määriä kemikaaleja, mm. formaldehydiä, atsovärejä, dioksiinia ja torjunta-aineita sekä raskasmetalleja kuten kuparia, kromia, kobolttia, sinkkiä ja nikkeliä. Näiden epäillään aiheuttavan syöpää, allergiaa, ihottumaa ja sikiövaurioita. Koska alalla ei ole merkintää ja käytön kieltämisä koskevia EU:n laajuisia sääntöjä ja koska vain hyvin harvoissa jäsenmaisssa on tällaisia sääntöjä, on tilanne kuluttajille epäedullinen. Mitä aloitteita komissio aikoo tehdä kuluttajansuojan ja terveyden suojelun takaamiseksi tekstiilialalla ja komission vuoden 1998 työohjelmassa mainittujen korkeiden kuluttajansuojavaatimusten täyttämiseksi? Aikooko komissio tehdä aloitteen tekstiilien sisältämien kemikaalien ja raskasmetallien enimmäismäärien vahvistamiseksi tai niiden kieltämistä koskevien sääntöjen laatimiseksi? Aikooko komissio tehdä aloitteen sellaisten yhteisten EU-sääntöjen laatimiseksi, joissa määrätään, että vaatteista on käytävä selvästi ilmi, mitä aineita ne sisältävät - ts. että niissä on oltava tuoteseloste, joka antaa kuluttajalle mahdollisuuden valita? Komission jäsenen Martin Bangemannin komission puolesta antama vastaus (27. helmikuuta 1998) Kemikaaleja käytetään tekstiilituotannon kaikissa vaiheissa. Jotkut valmiissa tuotteissa olevat kemikaalit ovat jäämiä valmistusvaiheista, jotkut kemikaalit taas ovat esimerkiksi tiettyjen tuoteominaisuuksien saavuttamiseksi lisättyjä värejä ja liekinestoaineita. Tekstiilien nimityksistä annettuun direktiiviin 96/74/EY ((EYVL L 32, 3.2.1997. )) sisältyy pakottavia sääntöjä tekstiilikuitujen merkitsemisestä. Merkinnöissä on oltava tekstiiliä koskevia täsmällisiä tietoja, joiden perusteella valveutunut kuluttaja pystyy hylkäämään sellaiset kuidut (luonnon- tai tekokuidut), jotka voivat aiheuttaa allergisia reaktioita tai joiden tuotantomenetelmää hän ei hyväksy. Voimassa oleva yhteisön lainsäädäntö sisältää ihmisten ja ympäristön suojelemiseksi annettuja kemikaalien käytön valvontaa koskevia säännöksiä. Alan keskeinen lainsäädäntö käsittää kaksi säädöstä. Direktiivi 67/548/ETY ((EYVL 196, 16.8.1967. )) koskee luokitusta (vaaratekijöiden tunnistaminen), merkitsemistä (vaaratekijöistä ilmoittaminen) ja vaarallisten aineiden pakkaamista. Direktiivillä 88/379/ETY ((EYVL L 187, 27.7.1988. )) on otettu käyttöön laaja luokitusta, merkitsemistä ja pakkaamista koskeva järjestelmä, jonka avulla valvotaan vaarallisia valmisteita. Olemassa olevien aineiden vaarojen arvioinnista ja valvonnasta annetussa asetuksessa (ETY) N:o 798/93 ((EYVL L 84, 5.4.1993. )) vahvistetaan yleiset säännöt, joiden perusteella arvioidaan kemikaalien aiheuttamia vaaroja ja tunnistetaan vaarojen vähentämisen tarve. Komissio ja jäsenvaltiot ovat asettaneet etusijalle tiettyjen ihmisille ja ympäristölle mahdollisesti vaaroja aiheuttavien kemikaalien vaarojen arvioinnin. Nikkeli ja sinkki kuuluvat näihin aineisiin. Tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevan direktiivin 76/769/ETY muuttamisesta kahdennentoista kerran annetussa direktiivissä 94/27/EY ((EYVL L 188, 22.7.1994. )) vahvistetaan tarkkoja säännöksiä nikkelin käytöstä esineissä, jotka ovat välittömässä ja pitkäaikaisessa kosketuksessa ihoon. Esimerkkejä direktiivin soveltamisalaan kuuluvista tuotteista ovat korva- ja kaulakorut, rannerenkaat, napit ja vetoketjut. Direktiivi 94/27/EY tulee voimaan, kun testausmenetelmien standardit on hyväksytty. Lisäksi direktiivissä 79/663/ETY ((EYVL L 197, 3.8.1979. )), jolla muutetaan ensimmäistä kertaa direktiiviä 76/796/ETY ja direktiivissä 83/264/ETY ((EYVL L 147, 6.6.1983. )), jolla muutetaan neljännen kerran direktiiviä 76/796/ETY, säädetään, ettei tris (2,3-dibromipropyyli)fosfaattia, tris(atsiridinyyli)fosfiinioksidia tai polybromattuja bifenyylejä (PBB) saa käyttää tekstiilituotteissa, jotka on tarkoitettu kosketukseen ihon kanssa, kuten vaatteissa, alusvaatteissa tai vuodevaatteissa. Direktiivin 76/769/ETY muuttamisesta yhdeksännen kerran annetussa direktiivissä 91/173/ETY ((EYVL L 85, 5.4.1991. )) kielletään pentakloorifenolin käyttö tekstiileissä muutoin kuin sellaisten raskaiden tekstiilitavaroiden kyllästämiseen, joita ei ole missään tapauksessa tarkoitettu käytettäväksi vaatetuksessa tai sisustuksessa. Tekstiilien suojaamiseen käytettäviin tuotteisiin sovelletaan kuitenkin vastaisuudessa yleisesti parlamentin ja neuvoston äskettäin hyväksymää biosidituotteita koskevaa direktiiviä, jonka odotetaan tulevan voimaan maaliskuussa 1998 ja joka on määrä panna täytäntöön viimeistään 24 kuukautta myöhemmin. Tietyillä atsoväreillä värjättyjen tekstiilien aiheuttamasta syövän vaarasta on ilmaistu huolta, ja jotkut jäsenvaltiot ovat antaneet asiasta kansallisia säännöksiä. Komissio harkitsee tiettyihin tekstiileissä ja nahkatuotteissa käytettäviin atsoväreihin kohdistuvien rajoitusten yhdenmukaistamista ja on käynnistänyt tutkimusohjelman tällaisiin toimiin liittyvien vaarojen, kustannusten ja hyödyn arvioimiseksi. Yhteisön työohjelma velvoita ilmoittamaan, mitä kemikaaleja tekstiilien tuotannossa ja niiden jalostamisessa on käytetty. Tekstiilien koostumukseen sovelletaan tekstiilien nimityksistä annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä. Kyseinen direktiivi koskee näiden tuotteiden sisältämien kuitujen koostumusta. Direktiiviä on muutettu direktiivillä 97/37/EY ((EYVL L 169, 27.6.1997. )), jolla liitteisiin I ja II tehtiin teknisen kehityksen edellyttämät mukautukset. Kaupan ja teollisuuden aloja ei yhteisön oikeudessa kielletä antamasta kuluttajille enemmän tietoa kuin mitä lainsäädännössä edellytetään ja käyttämästä siten hyväkseen kemikaalikoostumusta koskevia tietoja tuotteidensa markkinoinnissa.