KIRJALLINEN KYSYMYS E-2349/00 esittäjä(t): Véronique Mathieu (EDD) komissiolle. Hätäapu ja luonnonkatastrofit tai ihmisen aiheuttamat katastrofit.



Virallinen lehti nro 103 E , 03/04/2001 s. 0128 - 0129



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2349/00 esittäjä(t): Véronique Mathieu (EDD) komissiolle (13. heinäkuuta 2000) Aihe: Hätäapu ja luonnonkatastrofit tai ihmisen aiheuttamat katastrofit EU:n on otettava asianmukaisesti kantaa luonnonkatastrofeihin ja ihmisen aiheuttamiin katastrofeihin. Kuitenkin vasta useita kuukausia vuoden 1999 joulukuun myrskyjen ja Erika-aluksen uppoamisen jälkeen komissio on ryhtynyt toimiin esittääkseen ennen heinäkuun loppua 2000 tiedonannon ja ehdotuksen neuvostolle tarkoituksena täydentää pelastuspalvelun alan toimintaohjelmaa, joka hyväksyttiin neuvoston päätöksellä 9. joulukuuta 1999. 1. Miten komissio selittää sen, että vaikka tämä toimintaohjelma astui voimaan 1. tammikuuta 2000, viime joulukuun katastrofeihin liittyvää yhteisön toimintaa ei koordinoitu tämän ohjelman mukaisesti? 2. Miten komissio aikoo tehostaa tiedonkulkua jäsenvaltioiden hätäavusta vastaavien hallinnollisten tahojen välillä, mutta myös komission ja jäsenvaltioiden ja komission eri pääosastojen välillä? 3. Onko komissio selvittänyt, millaiset operationaaliset hätäapuresurssit jäsenvaltioilla on tällä hetkellä? 4. Miten komissio on päättänyt yhdistää uudet ehdotuksensa neuvoston 8. heinäkuuta 1991 hyväksymään päätöslauselmaan jäsenvaltioiden vastavuoroisesta avunannosta luonnonkatastrofin tai ihmisen aiheuttaman katastrofin sattuessa(1), etenkin katastrofien ympäristövaikutusten osalta? 5. Miten komissio aikoo varmistaa mahdollisen EU:n työryhmän toiminnan koordinoinnin ja johdonmukaisuuden ottaen huomioon unionin alaisuudessa toimivien kriisikeskusten, kriisinhallintayksikköjen ja -komiteoiden lisääntymisen? 6. Voiko komissio kertoa, miten se aikoo saada jäsenmailta takuut niiden poliittisesta sitoutumisesta tuleviin ehdotuksiin liittyvään yhteistyöhön? (1) EYVL C 198, 27.7.1991, s. 1. Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus (7. syyskuuta 2000) 1. Parlamentin jäsenen tarkoittamassa yhteisön toimintaohjelmassa ei juurikaan käsitellä toimia suuronnettomuustapauksissa. Sen tavoitteena on kehittää ja rahoittaa ehkäiseviä toimenpiteitä, valmentaa pelastuspalveluun osallistuvia henkilöitä ja antaa yleisölle valistusta. Jos yhteisön toimia olisi koordinoitu joulukuun 1999 myrskyjen aikana, se olisi pitänyt tehdä vastavuoroisesta avunannosta 8. heinäkuuta 1991 annetun päätöslauselman mukaisesti, johon parlamentin jäsen myös viittasi. 2. Mitä tulee jäsenvaltioiden keskinäiseen sekä jäsenvaltioiden ja komission väliseen tiedonkulkuun, komissio on jo aloittanut hallintojen välistä telemaattista tietojenvaihtoa (HVT) koskevan ohjelman yhteydessä hankkeen, jonka tarkoituksena on perustaa luotettava ja tehokas tiedonvaihtoverkosto. Komission yksiköiden tietojenvaihtoa ajatellen on mm. perustettu yksiköiden välinen työryhmä, jotta parlamentin jäsenen kysymyksensä 4 kohdassa tarkoittamaa ehdotusta voitaisiin valmistella moitteettomasti. 3. Jäsenvaltioiden vastavuoroisista avustusvalmiuksista tehtiin karkea arvio 8. heinäkuuta 1991 annetun päätöslauselman täytäntöönpanon yhteydessä. Pelastuspalveluryhmien tarkempi määrittely ja sellaisen koulutusohjelman toteutus, jossa ryhmät oppisit työskentelemään yhdessä ja täydentämään toistensa toimia, on toinen valmisteilla olevan ehdotuksen avainasioista. 4. Valmisteltava ehdotus itse asiassa vahvistaa 8. heinäkuuta 1991 annettua päätöslauselmaa, johon verrattuna laadun suhteen otetaan suuria edistysaskelia. Mitä tulee suuronnettomuuksien ympäristövaikutuksiin, ne otetaan aina huomioon kaikessa pelastuspalveluun liittyvässä komission toiminnassa. Sitä vastoin ympäristövaikutusten korjaaminen ei kuulu pelastuspalvelutoimiin siltä osin, kun kyse ei ole itse hätätilanteesta. 5. Valmisteltavan ehdotuksen tarkoituksena on luoda järjestelmä, jota jäsenvaltiot ja komissio voivat hyödyntää yhteisön sisäisissä toimissa. Komissio voi käyttää kyseistä järjestelmää myös yhteisön ulkopuolisissa toimissa. 6. Jäsenvaltioiden sitoutuminen poliittisesti käyttämään ehdotettua järjestelmää on tärkein ennakkoedellytys, jotta järjestelmä voi toimia moitteettomasti. Sitoumus on vahvistettava virallisesti ministeritasolla.