KIRJALLINEN KYSYMYS E-3083/98

esittäjä(t): Pedro Marset Campos (GUE/NGL) komissiolle

(16. lokakuuta 1998)

Aihe: EU:n kaupallisissa elokuvateattereissa ja esiintymissaleissa elokuvia ja videoita esittävien työntekijöiden yhtenäiset ammattitodistukset

Elokuvia ja videoita esittävillä työntekijöillä on eri jäsenvaltioissa erilaiset ammattitodistukset.

1. Onko komissio tietoinen elokuvia ja videoita esittävien työntekijöiden ammatillisesta tilanteesta eri EU:n jäsenvaltioissa?

2. Voiko komissio ilmoittaa, onko kaikissa jäsenvaltioissa Espanjaa lukuunottamatta elokuvateattereiden työntekijöillä ammattitodistukset, jotka he ovat saaneet suoritettuaan vaaditut kurssit, niin että todistukset ovat yhdenmukaiset eri EU:n jäsenvaltioissa, joten he voivat harjoittaa ammattiaan kaikissa muissa jäsenvaltioissa?

3. Onko komissio tietoinen, että espanjalaisilla elokuvateattereiden työntekijöillä ei ole eurooppalaisittain yhtenäistettyä ammattitodistusta toisin kuin muissa EU:n jäsenvaltioissa? Voiko komissio ilmoittaa mistä tämä tilanne johtuu?

4. Eikö komissio sopimusten turvaajana katso, että tilanne syrjii espanjalaisia elokuvateattereiden työntekijöitä ja että se on EU:n sopimusten hengen vastainen?

Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus

(14. joulukuuta 1998)

Elokuvia ja videoita esittävien työntekijöiden tutkintotodistusten ja ammattipätevyyden vastavuoroinen tunnustaminen kuuluu tutkintotodistusten tunnustamista yhteisössä säätelevään yleiseen järjestelmään. Tämä järjestelmä perustuu kahteen direktiiviin. 21 päivänä joulukuuta 1988 annetulla neuvoston direktiivillä 89/48/ETY perustettiin vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskeva yleinen järjestelmä(1). Tämän jälkeen direktiiviä täydennettiin ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskevasta toisesta yleisestä järjestelmästä 18 päivänä kesäkuuta 1992 annetulla neuvoston direktiivillä 92/51/ETY(2). Elokuvia ja videoita esittävien työntekijöiden koulutuksen tasosta riippuen heidän koulutuksen kuuluu jommankumman direktiivin soveltamisalaan.

Tutkintotodistusten tunnustamista koskevan yleisen järjestelmän mukaisesti henkilö, joka on täysin pätevä harjoittamaan ammattia yhdessä jäsenvaltiossa, voi harjoittaa tätä ammattia myös toisessa jäsenvaltiossa. Tutkintotodistuksen tunnustaminen muodostaa siten säännön. Tästä periaatteesta on kuitenkin joitakin poikkeuksia, esimerkiksi kun tutkintotodistuksen tunnustamista hakevan henkilön saaman koulutuksen sisältö olennaisesti eroaa vastaanottavan jäsenvaltion edellyttämän tutkinnon sisällöstä. Tällaisessa tapauksessa vastaanottava jäsenvaltio voi vaatia hakijaa suorittamaan sopeutumisajan tai kelpoisuuskokeen (niin sanotut korvaavat toimenpiteet).

Edellä mainittuja direktiivejä sovelletaan säänneltyihin ammatteihin, eli ammatteihin, joiden harjoittajilla on lain mukaan oltava tietty tutkintotodistus. Jos elokuvia ja videoita esittävillä työntekijöillä on oltava jäsenvaltion viranomaisten myöntämä todistus, kysymyksessä on direktiivissä tarkoitettu säännelty ammatti. Jos myös jossain toisessa jäsenvaltiossa edellytetään kyseisen ammatin harjoittamiselta tiettyä kelpoisuutta, kysymyksessä on säännelty ammatti, ja toisessa jäsenvaltiossa myönnetty tutkintotodistus on otettava huomioon. Kansallisen viranomaisen on tarkastettava tutkintotodistus direktiivien säännösten mukaisesti. Vastaavuutta hakevalle henkilölle on vastattava neljän kuukauden kuluessa. Kieltävä vastaus on perusteltava ja siihen on voitava hakea muutosta. Direktiivin periaatteiden mukaisesti tutkintotodistusten tunnustamisesta voidaan kieltäytyä ainoastaan olennaisen eroavuuden tapauksessa.

Taulukkoa tai luetteloa tutkintotodistuksista, jotka muiden jäsenvaltioiden pitäisi tunnustaa, ei ole olemassa. Sovellettaessa yhteisön oikeutta jokainen hakemus käsitellään erikseen. Siksi ei voida puhua "Euroopan tasolla" tunnustetuista tutkintotodistuksista tai todistuksista. Tässä yhteydessä on hyvä täsmentää, että komissiolla ei ole aikomusta yhdenmukaistaa tällä alalla olevia vaatimuksia. Jokainen jäsenvaltio on täysivaltainen antaessaan sääntöjä omalla alueellaan harjoitettavista ammateista. Direktiiveihin 89/48/ETY ja 92/51/ETY ja yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöön perustuvien komission toimenpiteiden tarkoituksena on varmistaa ammatillisten kelpoisuuksien vastavuoroinen tunnustaminen kansallisten kelpoisuus-järjestelmien mahdollisista eroavuuksista huolimatta.

Kun ammattia ei ole säännelty, sen harjoittaminen on vapaata eikä sen harjoittamiseksi vaadita tutkintotodistusta. Tässä tapauksessa maahanmuuttajan ei tarvitse hakea tutkintotodistuksensa tunnustamista jäsenvaltion viranomaiselta.

Komissiolla ei ole käytössään erityisiä tietoja elokuvia ja videoita esittävien työntekijöiden ammatista eikä siitä miten niitä on säännelty kussakin jäsenvaltiossa. Nämä tiedot on saatavissa kunkin jäsenvaltion ministeriöistä. On aihetta muistaa, että olipa säännöstö minkälainen tahansa edellä mainittuja periaatteita on kunnioitettava ja että, joitain poikkeuksia lukuun ottamatta, elokuvia ja videoita esittävällä työntekijällä, joka on täysin pätevä harjoittamaan ammattia yhdessä jäsenvaltiossa, on oikeus saada tutkintotodistuksensa tunnustettua harjoittaakseen tätä ammattia myös itse valitsemassaan toisessa jäsenvaltiossa. Tähän henkilöllä on mahdollisuus direktiiveillä täytäntöönpannun tunnustamis-menettelyn kautta. Arvoisan parlamentin jäsenen ilmaiseman huolenaiheen huomioonottaen komissio jatkaa tehtäväänsä valvoa, että minkäänlaista syrjimistä ei esiinny.

(1) EYVL L 19, 24.1.1989.

(2) EYVL L 209, 24.7.1992.