KIRJALLINEN KYSYMYS E-3526/00

esittäjä(t): Hanja Maij-Weggen (PPE-DE) komissiolle

(13. marraskuuta 2000)

Aihe: Eurooppalaisten yritysten ulkomailla harjoittaman lahjonnan vastaisen OECD:n yleissopimuksen ratifiointi

Vuonna 1997 tekivät 21 valtiota OECD:n piirissä sopimuksen, jonka tarkoituksena on torjua eurooppalaisten yritysten ulkomailla harjoittamia lahjuskäytäntöjä.

Voiko komissio kertoa, mitkä jäsenvaltiot ovat tähän mennessä ratifioineet kyseisen sopimuksen ja mitkä eivät vielä ole sitä tehneet?

Voiko komissio kertoa, mistä ratifioinnin hitaus eräissä jäsenvaltioissa voi johtua?

Ymmärtääkö komissio, että EU on aseeton kolmannen maailman valtioiden esittämiä korruptiosyytteitä vastaan, jos joissakin jäsenvaltioissa kolmansissa valtioissa harjoitettu lahjonta ei ole edelleenkään rangaistava teko?

Ymmärtääkö komissio, että niin kauan kuin jotkut jäsenvaltiot hyväksyvät lahjusten käytön ja jotkut taas eivät sitä hyväksy, niin kyynistä kuin se onkin, kyse on joidenkin jäsenvaltioiden kilpailuedusta kolmansien valtioiden tilausten yhteydessä?

Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä saadakseen kyseiset hitaat jäsenvaltiot ratifioimaan sopimus mahdollisimman pian?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(8. tammikuuta 2001)

Tähän mennessä Belgia, Tanska, Saksa, Kreikka, Espanja, Ranska, Italia, Itävalta, Ruotsi, Suomi ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat ratifioineet taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) lahjonnan torjuntaa koskevan yleissopimuksen (joka tuli voimaan helmikuussa 1999). On

todennäköistä, että Irlanti, Luxemburg ja Alankomaat ratifioivat sopimuksen vuoden 2000 lopulla tai vuoden 2001 alussa ja Portugali myöhemmin vuonna 2001. Asiaa koskevat tiedot ovat OECD:n Internet-sivuilla: http://www.oecd.org/daf/nocorruption/annex2.htm

Yleisesti on todettu, että lahjonnan torjuntaa koskevan OECD:n yleissopimuksen ratifiointi- ja täytäntöönpanovaihe on toteutunut tähän mennessä melko nopeasti muihin yleissopimuksiin verrattuna. Komissio olettaa kuitenkin, että asian pitkittyminen joissakin jäsenvaltioissa johtuu kansainvälisten oikeudellisten tekstien ratifiointiin liittyvien tavanomaisten ongelmien lisäksi siitä, että lahjontaa koskevia ratifioitavia asiakirjoja ovat laatineet samanaikaisesti sekä yhteisö, Euroopan neuvosto että OECD. Näin ollen kyseiset jäsenvaltiot haluavat mukauttaa kansallisen lainsäädäntönsä kaikkiin näihin kansainvälisiin teksteihin, joiden soveltamisalat poikkeavat toisistaan: unionin ja Euroopan neuvoston yleissopimukset ovat laajempia kuin OECD:n sopimus.

Komissio on samaa mieltä arvoisan parlamentinjäsenen kanssa siitä, että valtiot, jotka eivät itse noudata kaikkein vaativimpia kansainvälisiä lahjonnan vastaisia normeja täysimääräisesti mutta arvostelevat kuitenkin muiden valtioiden lahjontaa koskevia käytäntöjä, menettävät uskottavuutensa. Kuten edellä todettiin, kaikilla jäsenvaltioilla tulee pian olemaan täytäntöönpantavissa olevia lakeja, joiden perusteella ulkomaisten virkamiesten (kansainvälisten julkisoikeudellisten järjestöjen virkamiehet mukaan lukien) lahjominen on rangaistava teko. Tässä yhteydessä komissio haluaa korostaa, että viimeisimmän, heinäkuussa 2000 allekirjoitetun Euroopan yhteisön sekä Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden sopimuksen (Lomé V) perusteella lahjonnan torjunta tulee ensimmäistä kertaa olemaan olennainen osa yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikkaa. Vakavien lahjontatapausten varalta on määräyksiä kuulemismenettelystä, ja lahjonta voi johtaa tuen pidättämiseen. Yhteistä ulkosuhteiden toimialaa (SCR) varten laaditun, EY:n ja kolmansien maiden yhteistyöhön liittyviä urakoita, toimituksia ja palveluja koskevan ohjekirjan mukaan on jo nykyisinkin mahdollista pidättää tai lakkauttaa hankkeen rahoitus, jos lahjontaa todetaan missä muodossa tai missä tarjouskilpailuvaiheessa hyvänsä ja jos sopimusviranomainen ei toteuta kaikkia aiheellisia toimenpiteitä tilanteen korjaamiseksi.

Kuten edellä esitetystä ilmenee, jäsenvaltioiden lainsäädännössä ei enää tule olemaan merkityksellisiä eroja tältä osin. Komissio pyytää arvoisaa parlamentinjäsentä kiinnittämään huomiota siihen, että yksi OECD:n yleissopimuksen tärkeimpiä tavoitteita on tasoittaa lahjonnan vastaisessa lainsäädännössä esiintyviä eroavuuksia parlamentin jäsenen mainitsemien eettisesti arveluttavien kilpailuetujen poistamiseksi.

Yhteisö ei ole OECD:n yleissopimuksen sopimuspuoli. Komissio ei näin ollen voi vaikuttaa jäsenvaltioiden ratifiointimenettelyihin oikeudellisin keinoin, vaikka onkin samaa mieltä parlamentin jäsenen kanssa siitä, että puuttuvien ratifiointien saaminen jäsenvaltioilta on erittäin toivottavaa. Komissio muistuttaa myös aktiivisesta osallistumisestaan valmisteltaessa yhteisön kahta yhteistä kantaa, jotka osaltaan edistivät yleissopimuksen aikaansaamista.