KIRJALLINEN KYSYMYS P-0906/02

esittäjä(t): Karla Peijs (PPE-DE) komissiolle

(25. maaliskuuta 2002)

Aihe: Ulkomaalaisten syrjintä Belgian liikennesakkojärjestelmässä

Kysyin viime vuonna komissiolta ulkomaalaisten syrjinnästä silloin kun Belgiassa annetaan nopeussakko (kysymys E-0830/01)(1). Viimevuotisessa vastauksessaan komissio ilmoitti, että se aikoo tarkastella Belgian lainsäädäntöä yksityiskohtaisesti ennen kuin se ilmoittaa kantansa. Vuotta myöhemmin tilanne ei ole muuttunut, vaan se on jopa huonontunut.

Belgian hallitus on nostanut huomattavasti liikennesakkoja (sakko on 200 euroa 10 kilometriä tunnissa ajettua ylinopeutta). Tätä sovelletaan ulkomaalaisiin. Belgialaisia koskeva sakko lasketaan edelleen Belgian frangeissa ja sitä ei voida käytännössä periä ollenkaan, sillä frangi ei ole enää käypä laillinen maksuväline. Tämä ei ole hyväksyttävää. Viime vuonna Belgian hallitus ilmoitti, että kyseinen asia ei kuulu sen painopistealueisiin. Viimeaikaisten uudistusten vuoksi minun on tehtävä johtopäätös, että ainoastaan ulkomaalaisten liikennerikkomukset ovat tärkeitä, mikä on uusi syrjintätapa. Kun otetaan huomioon liikenteen alan valkoinen kirja, jonka perusteella komissio aikoo yhdenmukaistaa valvontaa ja seuraamuksia, herää kysymys, eikö olisi aika pyytää Belgian hallitukselta selvitystä? Tämä oli viimeinen pisara. Otaksun, että komission selvitys Belgian lainsäädännöstä tukee valitustani ja pyydän, että komissio ryhtyisi nyt toimiin.

Olen tällä välin kuullut, että Italiassa on annettu samankaltaisesta asiasta tuomio (C-224/00), mihin viitattiin komission vastauksessa. Tuomion vuoksi Italian viranomaiset eivät voi enää syrjiä henkilöitä, joilla on ulkomaiset rekisterikilvet. Eikö olisi aika, että Euroopan komissio tekisi inventaarion sakkolainsäädännöstä eri jäsenvaltiossa ja tutkisi, syrjitäänkö ulkomaalaisia myös muissa valtioissa? Tämä aiheuttaa kansalaisille runsaasti haittaa ja mielipahaa ja herättää epäilyksiä yhteisön toiminnan tehokkuudesta.

(1) EYVL C 318 E, 13.11.2001, s. 129.

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(28. toukokuuta 2002)

Komission käytettävissä olevien tietojen mukaan Belgian lainsäädännön mukainen liikennerikkomusten sakkojärjestelmä on erilainen maassa ja sen ulkopuolella asuville. Belgiassa asuvat voivat maksaa sakon välittömästi tai kuninkaan määräämän määräajan kuluessa, kun taas ulkomaiden asukkaiden tulee joko maksaa välittömästi vaadittu summa tai tallettaa kyseinen summa korotettuna oikeudenkäyntikulujen kattamiseen tarkoitetulla rahamäärällä.

Komission tietojen mukaan lainsäädännössä määriteltyjä sakkomääriä, joihin arvoisa parlamentin jäsen viittaa, ei ole muutettu tammikuun 1998 jälkeen. Sakon perimisestä ja tallettamisesta tieliikennelakia rikottaessa 10. kesäkuuta 1985 annetun kuninkaan asetuksen, jota on muutettu kuninkaan asetuksella 24. lokakuuta 1997 ja joka tuli voimaan 1. tammikuuta 1998, 1 artiklassa jo säädettiin 8000 Belgian frangin (eli 200 euron) suuruisesta sakosta, kun sallittu nopeusrajoitus ylitetään yli 10 mutta alle 21 kilometrillä tunnissa, mikäli rikomuksen suorittajalla ei ole kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa Belgiassa. Kuninkaan asetusta 10. päivältä kesäkuuta 1985 on sittemmin muutettu kuninkaan asetuksella 19. heinäkuuta 2000 ja 11. joulukuuta 2001, erityisesti sakkojen muuttamiseksi euromääräisiksi, mutta sakkosummaa ei ole korotettu. Maassa asuviin sovellettavat sakot, jotka perustuvat tieliikennelakiin (kuninkaan asetus 16. maaliskuuta 1968), on muutettu euromääräisiksi 26. kesäkuuta 2000 annetun perustuslain 78 artiklassa tarkoitetuilla aloilla euron käyttöönottoa koskevan lain mukaisesti, ja ne peritään euroina.

Kuten komissio ilmoitti jo vastauksessaan arvoisan parlamentin jäsenen esittämään kirjalliseen kysymykseen E-0830/01(1), tuomioistuimen Pastoors-asiassa(2) omaksuman oikeuskäytännön mukaan, maassa ja ulkomailla asuvien lainrikkojien erilainen kohtelu on perusteltua, koska tuomion täytäntöönpanoon toisessa jäsenvaltiossa kuin missä tuomio on annettu ei ole kehitetty toimivaa järjestelmää. Niinpä jäsenvaltiolla on oikeus velvoittaa ainoastaan ulkomaalaiset maksamaan tietty takuusumma, mikäli he lakia rikottuaan valitsevat mieluummin oikeudenkäyntimenettelyn kuin sakon välittömän maksamisen.

Komissio viimeistelee Belgian lainsäädännön tarkastelunsa perehdyttyään tuomioistuimen hiljattain, 19. maaliskuuta 2002 asiassa C-224/00, komissio vastaan Italia antamaan tuomioon, joka koskee Italian saman alan lainsäädäntöä, ennen kuin ottaa kantaa sen yhteensopivuuteen yhteisön oikeuden kanssa.

Yksi niistä syistä, minkä takia Belgian viranomaiset erottelevat maassa ja ulkomailla asuvat on se, että belgialaisen tuomioistuimen määräämää sakkoa on vaikea saada pantua täytäntöön muissa jäsenvaltioissa. Tässä yhteydessä komissio haluaa kiinnittää huomiota Ranskan, Ruotsin ja Yhdistyneiden

kuningaskuntien tekemään ehdotukseen neuvoston puitepäätökseksi vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisesta taloudellisiin seuraamuksiin(3). Ehdotetun puitepäätöksen mukaan tuomioistuimen yhdessä jäsenvaltiossa määräämä sakko on tunnustettava ja pantava täytäntöön muissa jäsenvaltioissa. Jäsenvaltioiden liikennerikkomuksista määräämät sakot ovat usein pikemminkin hallinnollisia kuin rikosoikeudellisia seuraamuksia. Mikäli puitepäätös kattaa hallinnolliset sakot asiasta keskustellaan parhaillaan sen pitäisi helpottaa huomattavasti sakkojen täytäntöönpanoa maan rajojen ulkopuolella ja näin vähentää tarvetta maassa ja ulkomailla asuvien erilaiseen kohteluun.

(1) EYVL C 318 E, 13.11.2001.

(2) Tuomioistuimen 23 päivänä tammikuuta 1997 antama tuomio asiassa C-29/95.

(3) EYVL C 278, 2.10.2001.