KIRJALLINEN KYSYMYS E-2405/02

esittäjä(t): Jean Lambert (Verts/ALE) komissiolle

(7. elokuuta 2002)

Aihe: Maahantuotujen GMO-tuotteiden jäljitettävyys

Euroopan parlamentti äänesti äskettäin GMO:ista: jäljitettävyys ja merkintä ja elintarvikkeiden turvallisuus: geenimuunnellut elintarvikkeet ja rehut. Parlamentin äänestystuloksen mukaan kaikki elintarvikkeet on merkittävä ja niiden on oltava jäljitettävissä riippumatta siitä, sisältävätkö ne muunnettua DNA/proteiinia vai eivät.

Voiko komissio ilmoittaa minulle:

- testaavatko kaikki jäsenvaltiot tällä hetkellä elintarvikkeita ja raaka-aineita kiellettyjen GMO:iden osalta tuontipaikkakunnalla? Onko esimerkiksi jäsenvaltioiden tulli- ja valmisteveroviranomaisilla DNA-näytteet kaikista EU:n kieltämistä GMO-tuotteista?

- aiotaanko EU:ssa kiellettyjen (mutta muualla viljeltyjen) GMO:iden asianmukaiset näytteet ja niitä koskevat tiedot jakaa jäsenvaltioiden tullivirkamiehille?

- jos EU:n ulkopuoliset valtiot ja biotekniikkayritykset eivät ole valmiita (liikesalaisuuksien tai tekijänoikeussäännösten vuoksi) antamaan vaadittavia tietoja EU:n ulkopuolella kasvatettavista ja EU:n kieltämistä GMO:ista, olisiko EU:n reaktio se, että se kieltää kaikkien epäilyksenalaisten tuotteiden tuonnin?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(24. syyskuuta 2002)

Komissio on myöntänyt, että geneettisesti muunnettujen organismien ja niistä saatujen tuotteiden havaitsemismenetelmien kehittäminen ja hyväksyminen on tärkeä osa kyseisten tuotteiden turvallisen käytön ja asianmukaisten merkintöjen takaamista koskevan yhteisön lainsäädännön soveltamista jäsenvaltioissa. Perustamissopimuksen mukaisesti täytäntöönpanosta ja valvonnasta vastaa kukin jäsenvaltio.

Komission yhteinen tutkimuskeskus koordinoi jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten ja laboratorioiden verkostoa. Verkoston tärkeimpänä tavoitteena on järjestää täytäntöönpanoon osallistuville laboratorioille asianmukaisia vertailunäytteitä ja hyväksyttyjä tutkimussuunnitelmia, sekä parantaa nykyisiä tutkimussuunnitelmia ja yhdenmukaistaa testausmenetelmien kehittämistä ja tulosten tulkintaa.

Jäsenvaltioissa on saatavilla testejä, joilla voidaan erottaa EU:ssa hyväksytyt ja kielletyt geneettisesti muunnetut organismit (ks. komission vastaus Breyerin esittämään kirjalliseen kysymykseen P-1446/2001(1)). On vaikeampi saada DNA-näytteitä ja vertailumateriaalia yhteisössä kielletyistä geneettisesti muunnetuista organismeista.

Tämän vuoksi Euroopan yhteisö on kannattanut innokkaasti testausmenetelmien ja vertailumateriaalin kansainvälistä kehittämistä ja vaihtoa.

Cartagenan bioturvallisuuspöytäkirjan (jota sovelletaan raaka-aineena mutta ei elintarvike- tai rehujalosteina käytettäviin eläviin muunnettuihin organismeihin) täytäntöönpano tarjoaa uuden tiedonvaihtomekanismin. Tilapäinen hallitustenvälinen CODEX-työryhmä, joka tutkii bioteknologialla tuotettuja elintarvikkeita, suositteli, että luodaan maailmanlaajuinen rekisteri tai tietovarasto, joka sisältää bioteknologialla tuotettujen elintarvikkeiden tai niiden ainesosien havaitsemis- ja tunnistamismenetelmiin sekä vertailumateriaalin saatavuuteen liittyviä tietoja. Saksan johtama analyysimenetelmiä käsittelevä työryhmä teetti kyselyn, jonka perusteella on laadittu luettelo laboratorioiden välisissä tutkimuksissa hyväksytyistä menetelmistä. Lisäksi yhteinen tutkimuskeskus on päättänyt perustaa kaikkia menetelmiä koskevan tietokannan (josta löytyvät myös hyväksymättömät menetelmät) Codex-jäsenmaiden raportoimien geneettisesti muunnettujen organismien havaitsemista ja tunnistamista varten. Tällä tavoin on tarkoitus saattaa tämä tieto kaikkien sidosryhmien saataville bioturvallisuutta koskevan Elintarvike- ja maatalousjärjestön (FAOn) ja Maailman terveysjärjestön portaalin kautta.

Yhteinen tutkimuskeskus neuvottelee materiaalinsiirtosopimuksista suuryritysten kanssa, jotta tarjottaisiin tarkastusviranomaisille vahvistettuja menetelmiä yhteisössä hyväksyttyjä ja kiellettyjä geneettisesti muunnettuja organismeja varten. On myös tarkoitus tarjota hyväksyttyä vertailumateriaalia tarkastusviranomaisten lisäksi kaikille elintarvikeketjun toimijoille kuten siementen, elintarvikkeiden ja rehun maahantuojille.

Lähetyksiä olivat ne sitten maahantuotuja tai yhteisön sisäisiä ei voida hylätä puhtaasti epäilysten perusteella. On jäsenvaltioiden vastuulla toimittaa tarkastuksia tapauskohtaisesti ja toteuttaa asianmukaisia jatkotoimia. Jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet ottaneensa näytteitä maahantuoduista geneettisesti muunnetuista organismeista, ja silloin kun ne ovat löytäneet kiellettyjä organismeja, maahantuodut tuotteet on hylätty.

(1) EYVL C 340 E, 4.12.2001.