KIRJALLINEN KYSYMYS E-2725/99 esittäjä(t): Rosa Miguélez Ramos (PSE) komissiolle. Työtapaturmat kalastuksessa.



Virallinen lehti nro 280 E , 03/10/2000 s. 0114 - 0115



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2725/99 esittäjä(t): Rosa Miguélez Ramos (PSE) komissiolle (18. tammikuuta 2000) Aihe: Työtapaturmat kalastuksessa Kalastajan ammatin harjoittamisessa tapahtuneiden työtapaturmien määrä Euroopan unionissa on hälyttävä. Erityisolosuhteet, joissa kalastajat työskentelevät, aiheuttavat kuolemaan johtavia onnettomuuksia. Onko komissiolla maakohtaisia tietoja kalastusalan työtapaturmien kehittymisestä viime vuosina? Voiko se antaa yksityiskohtaiset tiedot alan ammatinharjoittajien kuolleisuudesta? Voiko komissio eritellä kuolemantapausten määrän sen perusteella, onko kyseessä haaksirikko vai muista syistä (onnettomuudet aluksella jne.) tapahtunut onnettomuus? Mihin toimiin komissio on ryhtynyt tai aikoo ryhtyä näiden onnettomuuksien vähentämiseksi? Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus (1. maaliskuuta 2000) Komissio on arvoisan parlamentin jäsenen tavoin huolissaan kalastusalalla vallitsevasta tilanteesta. Kalastusalaa pidetään erittäin riskialttiina taloudellisen toiminnan alana. Komissiolla on vuodesta 1990 lähtien käynnissä hanke työtapaturmatilastojen yhdenmukaistamiseksi kaikkialla yhteisössä. Kyseessä on SEAT-hanke (Euroopan työtapaturmatilastot). Komission toiminta perustuu toimenpiteistä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä 12. kesäkuuta 1989 annettuun neuvoston direktiiviin 89/391/ETY(1) ja 21. joulukuuta 1987 annettuun neuvoston päätöslauselmaan(2). Neuvosto tunnusti tämän työn tärkeyden 27. maaliskuuta 1995 antamassaan päätöslauselmassa(3). Hankkeen ensimmäiset tulokset liittyivät vuonna 1993 sattuneisiin työtapaturmiin, ja viimeinen vuosi, jolta on käytettävissä lukuja, on 1996. Komissiolla ei ponnisteluistaan huolimatta ole käytössään luotettavia ja kattavia tietoja kalastus- ja vesiviljelyalan työtapaturmista, koska vain jotkin jäsenvaltiot ovat toimittaneet sille nämä tiedot. Vain viiden jäsenvaltion toimittamiin tietoihin perustuvista arvioista käy kuitenkin ilmi, että työtapaturmien määrä tällä alalla on huomattavasti suurempi kuin kaikkien muiden taloudellisen toiminnan alojen keskiarvo tämä koskee sekä sellaisia työtapaturmia, joihin on liittynyt yli kolmen päivän sairasloma, että kuolemaan johtaneita työtapaturmia. Komission käytettävissä olevien tietojen perusteella kalastusalan työturvallisuustilanne on heikentynyt ajanjaksolla 19941996 (yli kolme päivää sairaslomaa vaatineiden työtapaturmien lukumäärä kasvoi 2,1 prosenttia ja kuolemaan johtaneiden työtapaturmien määrä 1,0 prosenttia). Komissiolla ei ole arvoisan parlamentin jäsenen pyytämiä maakohtaisia tietoja kuolemaan johtaneista työtapaturmista (hukkuminen tai muut syyt). Nämä tiedot saadaan käyttöön vuodesta 2001 alkaen, kun SEAT-hankkeen työtapaturmien syitä ja olosuhteita käsittelevä kolmas vaihe saadaan käyntiin. Komissio haluaa vielä lopuksi huomauttaa, että neuvosto on antanut kaksi direktiiviä työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelemiseksi ja työtapaturmien vähentämiseksi kalastustoiminnassa. Kyseessä ovat terveydelle ja turvallisuudelle asetettavista vähimmäisvaatimuksista aluksilla tapahtuvan sairaanhoidon parantamiseksi 31. maaliskuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/29/ETY(4) sekä turvallisuutta ja terveyttä koskevista vähimmäisvaatimuksista kalastusaluksilla tehtävässä työssä 23. marraskuuta 1993 annettu neuvoston direktiivi 93/103/EY(5). Jäsenvaltioiden tehtävänä on varmistaa direktiivien kansallisen täytäntöönpanosäännöstön soveltamisen valvonta, jotta lainsäädännössä säädetyllä ennaltaehkäisevällä politiikalla voitaisiin tehokkaasti vähentää työtapaturmien ja ammattitautien määrää kalastusalalla. (1) EYVL L 183, 29.6.1989. (2) EYVL C 28, 3.2.1988. (3) EYVL C 168, 4.7.1995. (4) EYVL L 113, 30.4.1992. (5) EYVL L 307, 13.12.1993.