KIRJALLINEN KYSYMYS E-3112/02

esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle

(30. lokakuuta 2002)

Aihe: Avomerellä tapahtuvan aluksen matkan keskeyttämisen laillisuus

Yhä suurempi määrä ihmisiä tuodaan Euroopan unioniin laittomasti meriteitse. Monet saapuvat Balkanilta Kreikkaan ja Italiaan tai Pohjois-Afrikasta Espanjaan. Viranomaiset pystyvät pidättämään joitakin laittomista maahanmuuttajista ja ihmisten salakuljettajista, mutta heillä ei ole riittäviä voimavaroja käsitellä ongelmaa tehokkaasti. Monet saapuvista siirtyvät edelleen muihin jäsenvaltioihin.

Joitakin kuukausia sitten muun muassa Tony Blair ehdotti, että toisten jäsenvaltioiden merivoimien olisi avustettava niitä jäsenvaltioita, jotka ovat eniten alttiina tällaiselle toiminnalle.

Yhdysvallat on monien vuosien ajan pysäyttänyt Haitilta Yhdysvaltoihin matkaavia avomerialuksia ja palauttanut niiden matkustajia Haitin alueelle. Voiko komissio kertoa, katsooko se, että Euroopan unionin jäsenvaltioiden olisi laitonta pysäyttää avomerialuksia, joiden uskotaan harjoittavan ihmisten salakuljetusta, jos merirosvoutta ei epäillä (merirosvous on tavanomaisessa kansainvälisessä lainsäädännössä katsottu rikokseksi, joka kuuluu tuomioistuinten yleistoimivallan piiriin), ja vaikuttaisiko tällaisen toimenpiteen laillisuuteen se, onko alus asianmukaisesti rekisteröity jonkin lipun alle, uskotaanko sen kuljettavan salakuljetustavaraa, psykotrooppiset aineet mukaan lukien, tai uskotaanko sen millään tavoin muodostavan uhkaa sille valtiolle tai sen valtion kansalaisille, joka aluksen matkan keskeyttää?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(20. joulukuuta 2002)

Komissio kiinnittää jatkuvasti erityistä huomiota meritse tapahtuvaan laittomaan maahanmuuttoon. Neuvosto esitti 28. helmikuuta 2002 kokonaisvaltaisen toimintasuunnitelman laittoman maahanmuuton ja ihmiskaupan torjumiseksi EU:ssa sekä 13. kesäkuuta 2002 kokonaisvaltaisen suunnitelman jäsenvaltioiden ulkorajojen yhdennetystä valvonnasta. Suunnitelmat perustuvat komission tiedonantoihin. Laittoman maahanmuuton ongelman kannalta on ensiarvoisen tärkeää, että suunnitelmissa määritetyt toimet pannaan asianmukaisesti täytäntöön. Näin ollen komissio suhtautuu myönteisesti äskettäin suunniteltuihin Välimeren alueen jäsenvaltioiden yhteistoimiin.

Neuvosto on pyytänyt komissiota tekemään toteutettavuustutkimuksen sen selvittämiseksi, miten merirajojen valvontaa voitaisiin parantaa. Pyyntö perustuu kokonaisvaltaiseen toimintasuunnitelmaan laittoman maahanmuuton ja ihmiskaupan torjumiseksi EU:ssa sekä neuvoston kantaan, että EU:ssa on tehtävä lainsäädäntö- ja toiminta-aloitteita merirajojen valvonnan parantamiseksi. Toteutettavuustutkimus on vielä kesken, ja sen päätelmät saadaan vuoden 2003 ensimmäisellä puoliskolla.

Lisäksi komissio järjesti 21. toukokuuta ja 27. syyskuuta 2002 meritse tapahtuvaa laitonta maahanmuuttoa koskevat asiantuntijakokoukset, joissa pyrittiin määrittämään käytännön toimet Välimeren alueella tapahtuvan laittoman maahanmuuton ehkäisemiseksi ja torjumiseksi. Kokouksissa päädyttiin siihen, että tehokkain ja tuloksekkain lähestymistapa meritse tapahtuvaan laittomaan maahanmuuttoon puuttumiseksi ja uusien inhimillisten tragedioiden välttämiseksi on yhteistyö kolmansien maiden kanssa. Tässä yhteydessä on ensiarvoisen tärkeää allekirjoittaa ja ratifioida kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden vastainen Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimus sekä siihen kuuluva maahanmuuttajien meri-, maa- ja ilmasalakuljetusten vastainen lisäpöytäkirja. Pöytäkirjassa suunnitellun toimielinjärjestelmän ansiosta lähtö-, tulo- ja kauttakulkumaiden välistä yhteistyötä voidaan parantaa esimerkiksi niin, että lippuvaltion luvalla voidaan astua ihmissalakuljetukseen sekaantumisesta epäiltyihin laivoihin.

Joulukuun 10. päivänä 1982 tehdyn Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen (UNCLOS) mukaan avomerialueilla kulkevat alukset kuuluvat pääasiassa lippuvaltion yksinomaiseen lainkäyttövaltaan ja valvontaan. Poikkeusoloissa aluksia voivat avomerialueilla lähestyä kuitenkin myös toisen valtion viranomaiset. Oikeus laivaan astumiseen ja jatkotoimiin on rajoitettu viiteen tapaukseen: merirosvous, orjakauppa, luvaton radio-ohjelmien lähettäminen, kansallisuuden puuttuminen sekä lipun puuttuminen tai väärinkäyttö (ks. UNCLOS-sopimuksen 110 artikla). Lisäksi rantavaltioilla on oikeus ryhtyä välittömään taka-ajoon, jos niiden toimivaltaisilla viranomaisilla on täysi syy epäillä, että jokin laiva on rikkonut kyseisen rantavaltion lakeja ja asetuksia. Takaa-ajo voidaan kuitenkin aloittaa vasta kun vieras laiva on saapunut sisäisiin aluevesiin, saaristo- tai aluemerelle tai takaa-ajoon ryhtyvän valtion lisävyöhykkeelle. Takaa-ajoa voidaan jatkaa aluemeren ja lisävyöhykkeen ulkopuolella vain, jos sitä ei ole välillä keskeytetty (ks. UNCLOS-sopimuksen 111 artikla).

UNCLOS-sopimus ei kuitenkaan vielä salli sitä, että alusten kulku keskeytetään muun kuin lippuvaltion avomerialueella vain siinä tarkoituksessa, että pyritään torjumaan meritse tapahtuvaa laitonta maahanmuuttoa ja ihmissalakuljetusta.