ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0179



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3095/98 esittäjä(t): André Sainjon (ARE) komissiolle (16. lokakuuta 1998) Aihe: Kansainvälisen valuuttarahaston myöntämät avustukset Etelä-Korealle ja niiden vaikutukset laivatelakoille Sir Leon Brittan vakuutti 3. maaliskuuta 1998 päivätyssä kirjeessään, että komissio osoittaisi valppautta ja että se valvoisi, ettei Kansainvälisen valuuttarahaston Etelä-Korealle myöntämiä avustuksia käytettäisi konkurssin tehneiden laivatelakoiden pelastamiseksi. Voisiko komissio antaa minulle tietoa asioiden nykytilasta ja ensimmäisistä tuloksista? Komission jäsenen Sir Leon Brittaninkomission puolesta antama vastaus (5. marraskuuta 1998) Komissio seuraa tarkkaan Korean talouskriisiä ja sen vaikutuksia eurooppalaiseen laivanrakennusteollisuuteen. Korean ulko- ja kauppaministeri otti laivanrakennuksen esille vuoden 1998 huhtikuussa pidetyssä toisessa Aasia-Eurooppa-kokouksessa. Hän tunnusti, että alan ylikapasiteetti johtui määrärahojen huonosta jaosta. Lisäksi hän totesi, että Korean hallituksen parhaillaan toteuttamalla politiikalla pyritään markkinatalousperiaatteiden tiukempaan soveltamiseen, minkä seurauksena konkurssikypsiä alan yrityksiä ei enää tueta. Kansainvälisen valuuttarahaston lainoja ei myöskään enää pitäisi kohdistaa vaikeuksissa oleville telakoille. Korean hyväksymällä Kansainvälisen valuuttarahaston suunnitelmalla pyritään ainoastaan vakauttamaan rahoitus- ja pankkijärjestelmä. Sillä ei siis pyritä saamaan varoja teollisuuden tuotantoaloille. Komissio ei ole edustettuna Kansainvälisessä valuuttarahastossa, mutta se seuraa tarkkaan tilanteen kehittymistä. Se on esittänyt useaan otteeseen Korean viranomaisille kysymyksiä Maailman valuuttarahaston myöntämän rahoitustuen käytöstä. Komissio ja Korean viranomaiset ovat keskustelleet näistä kysymyksistä kahdenvälisesti muun muassa vuoden 1998 toukokuussa järjestetyssä korkean tason tapaamisessa. Rauhoittavia tietoja tilanteesta onkin annettu. Komissio on kuitenkin pyytänyt lisäselvityksiä alan rakenneuudistuksesta, Korea Eximbankin myöntämistä laivojen vientituista sekä väitteistä, että telakoiden alihankkijoille on myönnetty paikallistason tukia. Komissio jatkaa tilanteen tarkkaavaista seuraamista. Toistaiseksi komission tietoon ei ole kuitenkaan tullut tietoja, joiden perusteella Korean voitaisiin katsoa loukanneen kansainvälisiä velvoitteitaan alalla.
Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0068



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2524/98 esittäjä(t): Niels Kofoed (ELDR) ja Jan Mulder (ELDR) komissiolle (1. syyskuuta 1998) Aihe: Sianlihan alhaiset tuottajahinnat Sianlihan hinta Euroopassa on tällä hetkellä erityisen alhainen, mikä aiheuttaa suuria menetyksiä tuottajille. Tilanteen on arvioitu entisestään pahenevan tulevina kuukausina. Koska tuotanto on kasvanut, Euroopan markkinoille tulee tänä vuonna noin 800 000-900 000 tonnia sianlihaa aikaisempaa enemmän. Samaan aikaan Euroopan sianlihateollisuus on menettämässä muun muassa USA:lle ja Kanadalle perinteisesti tärkeitä markkinoitaan Kaakkois-Aasiassa ja Venäjällä. Useissa tapauksissa vienti on mahdollista vain hallituksen tuella. Sianlihan vienti Euroopasta merkitsee, että vastaava määrä on pois sisämarkkinoilta, mikä taas johtaa siihen, että kulutus siirtyy naudanlihaan, jonka poistaminen sisämarkkinoilta maksaa noin kymmenen kertaa enemmän. 1. Onko Euroopan komissio tietoinen tuontisianlihan vaikutuksesta naudanlihan markkinoihin? 2. Haluaako komissio ottaa käyttöön vientitukia sianlihatuotteille, joita viime vuoteen asti vietiin runsaasti tärkeille markkinoille esim. Japaniin, Etelä-Koreaan, Itä-Eurooppaan jne., jotta voitaisiin estää uudet sianlihan hinnan alennukset ja auttaa Euroopan sianlihateollisuutta vastaamaan kovaan kilpailuun kolmansien maiden markkinoilla? 3. Mitä muita toimia komissio suunnittelee sianlihan tuottajahintojen alenemisen estämiseksi? Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus (23. syyskuuta 1998) 1. Komissio arvioi säännöllisesti eri lihamarkkinoiden välisiä yhteyksiä. Naudan- ja sianlihamarkkinoiden välinen yhteys ei missään tapauksessa ole niin yksioikoinen kuin arvoisa parlamentin jäsen esittää. 2. Komissio on seurannut tilannetta tarkkaan ja toiminut ottamalla 14. toukokuuta 1998 käyttöön ruhoja ja luullisia paloja koskevat vientituet. Tietyt luuttomiksi leikatut palat lisättiin vientitukiin oikeutettujen tuotteiden luetteloon 3. elokuuta 1998 ja tukien määrää lisättiin. 3. Sianlihamarkkinoilla on vain kaksi mahdollista toimenpidettä markkinoiden tukemiseksi. Ne ovat vientituet, joita rajoittaa Maailman kauppajärjestön sopimus, ja tuki yksityiseen varastointiin. Komissio tukee tällä hetkellä markkinoita vahvistamalla vientitukipolitiikkaansa. Komissio on halukas harkitsemaan lisätoimenpiteitä markkinoiden tukemiseksi, jos tämä on tarpeen ja mahdollista, mutta se ei voi tehdä paljoakaan kasvanutta tuotantoa koskevan perusongelman suhteen. On kasvattajien asia päättää, sopeuttavatko he tuotantoaan ja parantavat näin markkinahintaa.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0068



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2391/98 esittäjä(t): John McCartin (PPE) komissiolle (27. heinäkuuta 1998) Aihe: Moottoriajoneuvojen hinnoittelu Onko komissio tietoinen Irlannin yksityisille moottoriajoneuvoille määräämän veron aiheuttamista korkeista kustannuksista? Katsooko komissio, että kyseinen vero vääristää tällaisten ajoneuvojen markkinoita, jolloin irlantilaiset yritykset joutuvat epäsuotuisaan asemaan valtion ulkopuolisiin kilpailijoihin verrattuna? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (26. lokakuuta 1998) Komissio on tietoinen Irlannin lainsäädännössä säädetystä ajoneuvoista perittävästä verosta ("vehicle registration tax", jonka suuruus on 23,2-29,25 prosenttia niin sanotusta markkinahinnasta). Alan verotusta ei ole yhteensovitettu yhteisön tasolla, joten tämäntyyppiset verot kuuluvat kansallisen lainsäädännön soveltamisalaan. Komissio katsoo, että yhteisön lainsäädännön tässä vaiheessa veron suuruus ei sinänsä riko yhteisön verotusta koskevia säännöksiä, koska se ei näytä johtavan minkäänlaiseen syrjintään.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0078



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2442/98 esittäjä(t): Katerina Daskalaki (UPE) komissiolle (30. heinäkuuta 1998) Aihe: Kosovon muistomerkit uhattuna Euroopan lehdistössä (Le Soir 30.6.1998) julkaistujen tietojen mukaan Kosovossa on suojelemattomia ja täydellisen tuhon uhkaamia eurooppalaisittain ja maailmanlaajuisesti ainutlaatuisen arvokkaita kulttuuriaarteita. Roomalaisia muistomerkkejä, kristillisiä luostareita ja kirkkoja, bysanttilaisia ikoneja 14. vuosisadalta ja harvinaisia käsikirjoituksia sekä arkkitehtonisesti erityisen merkittäviä islamilaisia temppeleitä on suoranaisessa vaarassa konfliktialueilla. Voisiko komissio tutkia mahdollisuutta lähettää asiantuntijoita arvioimaan tilannetta sekä toteuttamaan toimenpiteitä näiden merkittävien Euroopan kulttuuriperinnön muistomerkkien pelastamiseksi? Komission jäsenen Marcelino Orejankomission puolesta antama vastaus (20. lokakuuta 1998) Komissio on tietoinen lehtikirjoituksista, jotka koskevat Kosovon kulttuuriperintöön kuuluvien muistomerkkien ja taideteosten suojelua ja niihin kohdistuvaa uhkaa, josta se on erittäin huolissaan. Komission toimivaltaan ei kuitenkaan kuulu lähettää asiantuntijaryhmää arvioimaan muistomerkkien ja taideteosten kuntoa ja toteuttamaan niiden suojelemisen edellyttämiä toimenpiteitä. Komissio katsoo, että neuvostossa kokoontuvien asiasta vastaavien ministerien olisi keskusteltava tästä aiheesta. Komissio on lisäksi valmis harkitsemaan avun tarjoamista YK:n kasvatus-, tiede- ja kulttuurijärjestön UNESCOn ja Euroopan neuvoston kanssa tekemänsä yhteistyön välityksellä edellyttäen, että kyseiset organisaatiot tekevät parlamentin jäsenen esittämää kysymystä koskevan aloitteen.
Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0084



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2634/98 esittäjä(t): Otto von Habsburg (PPE) , Hiltrud Breyer (V) , Charles Goerens (ELDR) , Klaus-Heiner Lehne (PPE) , Claudia Roth (V) , Wilmya Zimmermann (PSE) ja Karl Habsburg-Lothringen (PPE) neuvostolle (1. syyskuuta 1998) Aihe: Bulgarian ja Romanian viisumivaatimukset - asiantuntijaraportit Useat asiantuntijavaltuuskunnat ovat viime aikoina vierailleet Bulgariassa ja Romaniassa ja tutustuneet viisumivaikeuksiin. Tähän mennessä asiasta ei ole julkaistu ainoatakaan kertomusta. Jos asiantuntijoiden kertomuksia on jo saatavilla, milloin neuvosto aikoo esittää ne parlamentille? Mihin tulokseen neuvosto on tullut tässä asiassa? Jos yhtään tällaista kertomusta ei ole laadittu, milloin se tapahtuu? Vastaus (16. marraskuuta 1998) Koska neuvosto ei ole mukana arvoisien parlamentin jäsenten mainitsemissa asiantuntijavaltuuskunnissa, se ei ole tietoinen, ovatko kyseiset valtuuskunnat mahdollisesti laatineet raportteja.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0050



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2276/98 esittäjä(t): Glyn Ford (PSE) komissiolle (22. heinäkuuta 1998) Aihe: Rikollisin keinoin hankitut varat Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä käyttääkseen hyväkseen ainutlaatuista tilaisuutta tunnistaa rikollisin keinoin hankittuja varoja sillä hetkellä, kun ne muutetaan kansallisista valuutoista euroiksi? Aiotaanko Europolia laajentaa finanssirikollisuutta tutkivalla yksiköllä, joka mahdollistaisi Euroopan laajuisen koordinaation ja yhteistyön erityisesti huumerahojen tutkinnassa? Komission jäsenen Yves-Thibault de Silguynkomission puolesta antama vastaus (25. syyskuuta 1998) Kaikissa jäsenvaltioissa on olemassa järjestelmät, joilla estetään rikollisesta toiminnasta koituvan hyödyn pesu rahoitusjärjestelmän avulla. Nämä järjestelmät perustuvat erityisesti rahoitusjärjestelmän rahanpesutarkoituksiin käyttämisen estämisestä annettuun neuvoston direktiiviin N:o 91/308/ETY(1). Yhteisön direktiivissä kielletään nykyisellään ainoastaan huumausaineiden kaupasta saatujen rahojen pesu, mutta kaikki jäsenvaltiot ovat kriminalisoineet myös laajemmasta rikollisesta toiminnasta koituvan hyödyn pesun. Komissiossa tutkitaan parhaillaan direktiivin päivittämistä ja sen soveltamisalan laajentamista. Direktiivistä johtuvia velvoitteita sovelletaan täysimääräisesti euroon siirryttäessä ja vaihdettaessa kansallisena rahayksikkönä olevia seteleitä ja kolikoita euroiksi. Komissio toivoo pankkien säilyttävän tavanmukaisen tarkkaavaisuutensa euroseteleiden ja -kolikoiden käyttöönottoa edeltävällä kaudella sekä siirtymäkaudella, jotta kaikki epäilyttävät liiketoimet pystyttäisiin havaitsemaan. Komissio tarkastelee edelleen euron käyttöönoton vaikutuksia rahanpesun torjumiseen ja on sovittu, että tästä kysymyksestä keskustellaan mainitun direktiivin mukaisesti perustetussa yhteyskomiteassa. Osana euron suojaamista on toteutettava myös rahanväärentämisen ehkäisyyn ja torjuntaan liittyviä toimenpiteitä. Niitä valmistellaan parhaillaan neuvostossa ja komissio osallistuu tähän toimintaan aktiivisesti vahvistaakseen yleisen, eri toimijoille yhteisen lähestymistavan. Näitä toimijoita ovat esimerkiksi Europol, Euroopan keskuspankki (EKP) ja komissio, erityisesti sen petostentorjuntaa koordinoiva yksikkö. Tätä varten komissio antoi 22. heinäkuuta 1998 neuvostolle, parlamentille ja Euroopan keskuspankille osoitetun euron väärentämistä koskevan erityistiedonannon(2), jossa se ehdottaa tarkasteltavia kysymyksiä. (1) EYVL L 166, 28.6.1991. (2) KOM(98) 474 lopullinen.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0128



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2727/98 esittäjä(t): Graham Mather (PPE) komissiolle (1. syyskuuta 1998) Aihe: Säästötuloja koskevan direktiiviehdotuksen vaikutus (KOM(98) 0295) Yleisten asiain neuvoston heinäkuussa 1998 pidetyn istunnon jälkeen kuultiin Jacques Poosin ehdottaneen, että jokin riippumaton yritys tekisi tutkimuksen siitä, miten kyseisessä direktiiviehdotuksessa esitettyjen toimenpiteiden toteuttaminen vaikuttaisi pääomamarkkinoihin. Voiko komissio vahvistaa, että tällainen tutkimus teetetään? Jos sitä ei teetetä, voiko komissio perustella, miksi se ei pidä tällaista tutkimusta välttämättömänä tai hyödyllisenä?
Virallinen lehti nro C 096 , 08/04/1999 s. 0144



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2765/98 esittäjä(t): Giacomo Santini (PPE) neuvostolle (11. syyskuuta 1998) Aihe: Yhteisön sisäiselle sokerintuonnille vahvistettu lisämaksu ("sovrapprezzo") Euroopan yhteisöjen tuomioistuin vahvisti 21. toukokuuta 1980 asiasta 73/79 antamallaan päätöksellä, että Italia oli rikkonut EY:n perustamissopimuksen 95 artiklaa, sillä se oli vahvistanut yhteisön sisäiselle sokerintuonnille lisämaksun, jonka hinnoista vastaava ministeriöiden välinen komitea (CIP nro 3661, annettu 22. kesäkuuta 1968) oli ottanut käyttöön. Toimenpiteellä asetettiin tuojat ja kotimaiset tuottajat eriarvoiseen asemaan, mikä loukkaa suuresti vapaan kilpailun periaatetta. Lisämaksua on pidetty laittomana, sillä vaikka sitä peritään yhtä lailla Italiassa tuotetusta sokerista kuin jäsenvaltioista peräisin olevasta sokerista, se ei vaikuta yhdenmukaisesti molempiin. Voiko neuvosto sanoa: 1. Pitääkö se edelleen laittomana lisämaksua, jota Italian valtio on perinyt 22. kesäkuuta 1968 vahvistetun päätöksen CIP nro 3661 mukaisesti? 2. Pitäisikö italialaisten tuottajien tullissa maksama lisämaksu palauttaa, sillä sitä on peritty laittomasti ja siitä ei ole voinut valittaa? 3. Voiko sokerin hintojen tasaamisesta vastaava elin (Cassa congualglio zucchero) pyytää tarvittaessa tuojaa maksamaan tullissa perityn lisämaksun ja Italian valtion laillisesti myöntämien tukien välisen erotuksen? 4. Voiko valtio itsenäisesti ja ilman muiden viranomaisten valvontaa vahvistaa teollisuudelle myönnettyjen suorien ja välillisten tukien määrän? 5. Jos laittomasti peritty lisämaksu on jo palautettu tuojalle, voiko sokerin hintojen tasaamisesta vastaava elin (Cassa conguaglio zucchero) pyytää palautusta soveltamalla lakia taannehtivasti? 6. Onko tuottajien voitava todistaa, että lisämaksua ei ole siirretty muiden toimijoiden maksettavaksi, jotta varmistetaan oikeus takaisinmaksuun lain nro 429/90 määräysten mukaisesti? 7. Voidaanko takaisinmaksua pitää laittomana, jos lisämaksu on siirretty kuluttajan maksettavaksi? Voiko neuvosto kehottaa Italian hallitusta peruuttamaan / kumoamaan mainitun lain nro 128/90 29 artiklan 2 ja 7 kohdan? Vastaus (3. marraskuuta 1998) Neuvoston toimivaltaan ei kuulu ottaa kantaa siihen, miten Italian valtio on noudattanut Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen 21. toukokuuta 1980 asiasta 73/79 antamaa tuomiota. Jos tuomiota ei ole noudatettu täysin, perustamissopimuksen 171 artiklan mukaisesti on komission tehtävä toteuttaa tarvittavat toimenpiteet sen noudattamisen varmistamiseksi.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0014



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2010/98 esittäjä(t): José Apolinário (PSE) komissiolle (30. kesäkuuta 1998) Aihe: Koheesiopolitiikasta tehty kertomus ja alueiden tuloja koskevat tutkimukset Miksi komissio ei levitä tutkimusta alueellisista tuloista, joka tehtiin koheesiopolitiikkakertomusta varten? Mikäli se on vastikään valmistunut, pyytäisin toimittamaan itselleni kopion asiakirjasta.
Virallinen lehti nro C 096 , 08/04/1999 s. 0051



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2172/98 esittäjä(t): Hiltrud Breyer (V) komissiolle (10. heinäkuuta 1998) Aihe: EU-lainsäädännön loukkaaminen radioaktiivisen materiaalin kuljetuksissa Voiko komissio kertoa, mihin toimiin se aikoo ryhtyä sen suhteen, että jäsenvaltiot loukkaavat radioaktiivisen materiaalin kuljetuksissa säteilysuojausta koskevia EU:n säädöksiä, kuten 3.2.1992 annettua neuvoston direktiiviä 92/3/Euratom(1) sekä direktiiviä 96/29/Euratom(2)? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardinkomission puolesta antama vastaus (3. syyskuuta 1998) On huomattava, että perusnormien vahvistamisesta työntekijöiden ja väestön terveyden suojelemiseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta 13 päivänä toukokuuta 1996 annettu direktiivi 96/29/Euratom tulee voimaan vasta toukokuussa 2000. Siihen asti voimassa ovat 15 päivänä heinäkuuta 1980 annettu direktiivi 80/836/Euratom(3) ja 3 päivänä syyskuuta 1984 annettu direktiivi 84/467/Euratom(4). Komissiolla ei kuitenkaan ole mitään todisteita siitä, että mainittujen kolmen direktiivin tai Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden välillä sekä yhteisöön ja yhteisöstä pois tapahtuvien radioaktiivisen jätteen siirtojen valvonnasta ja tarkkailusta 3 päivänä annetun neuvoston direktiivin 92/3/Euratom säännöksiä olisi rikottu. Mahdollisten tulevien toimien osalta komissio kehottaa arvoisaa parlamentin jäsentä tutustumaan lausuntoon, jonka se antoi parlamentin täysistunnossa 17 päivänä kesäkuuta 1998(5). (1) EYVL L 35, 12.2.1992, s. 24. (2) EYVL L 159, 29.6.1996, s. 1. (3) EYVL L 246, 17.9.1980. (4) EYVL L 265, 5.10.1984. (5) Sanatarkka istuntoselostus 17.6.1998, väliaikainen painos, s. 20.
Virallinen lehti nro C 096 , 08/04/1999 s. 0110



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2527/98 esittäjä(t): Graham Watson (ELDR) komissiolle (1. syyskuuta 1998) Aihe: Poliittinen sorto Burmassa Burman sotilasdiktatuuri on syyllistynyt lukemattomiin julmuuksiin Burman kansaa vastaan, ja maan väestö elää äärimmäisessä köyhyydessä huolimatta runsaista luonnonvaroista. Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä? Kannattaisiko komissio taloudellisten ja rahoituksellisten pakotteiden asettamista Burman hallitusta vastaan? Komission jäsenen Manuel Maríninkomission puolesta antama vastaus (28. syyskuuta 1998) Komissio kehottaa edelleen kumppaneitaan painostamaan Burman hallitusta aloittamaan perusteellisen vuoropuhelun opposition kanssa. Se on korostanut asiaa erityisesti Kaakkois-Aasian maiden liittoon (ASEAN) kuuluvien kumppaniensa kanssa äskettäin käymissään keskusteluissa. Yhteisen kannan mukaan yhteistyö Burman kanssa on keskeytetty eikä sitä jatketa ennen kuin maassa tapahtuu huomattavaa edistystä demokratian ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen suhteen. Ainoastaan humanitaarisia ohjelmia rahoitetaan edelleen. Poliittisten toimien lisäksi unioni on myös väliaikaisesti peruuttanut Burmalle yleisen tullietuusjärjestelmän mukaisesti myönnetyt tullietuudet, koska maassa tehdään pakkotyötä (24 päivänä maaliskuuta 1997 annettu neuvoston asetus (EY) 552/97(1)). Unioni on päättänyt harkita edelleen myös lisätoimia samalla kun yhteisen kannan voimassaoloaikaa jatketaan. Burman hallitukseen sovellettavien lisäpakotteiden käyttöönottoa koskeva päätös on tehtävä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan (YUTP) mukaisesti, joten asia ei ole pelkästään komission päätettävissä. (1) EYVL L 85, 27.3.1997.
Virallinen lehti nro C 096 , 08/04/1999 s. 0044



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2141/98 esittäjä(t): Graham Watson (ELDR) neuvostolle (14. heinäkuuta 1998) Aihe: Kansainvälinen rikostuomioistuin Antaako neuvosto tukensa aloitteille, jotka koskevat alle 15-vuotiaiden lasten värväämisen armeijaan ja käyttämisen sotilaina määrittelemistä sotarikokseksi, meneillään olevien kansainvälisen rikostuomioistuimen perustamista koskevien neuvottelujen yhteydessä? Vastaus (22. lokakuuta 1998) 1. Neuvosto arvostaa suuresti kansainvälisen rikostuomioistuimen perustamista käsitelleen Rooman konferenssin onnistumista. Tuomioistuin on historiallinen saavutus, joka viestittää siitä, että maailma voidaan tehdä entistä turvallisemmaksi ja oikeudenmukaisemmaksi. Euroopan unioni hyväksyy täysin Rooman konferenssin lopputuloksen, joka on kirjattu osallistujavaltioiden ylivoimaisella enemmistöllä 17. heinäkuuta 1998 hyväksymään perussääntöön. Perussäännössä luodaan edellytykset tehokkaalle ja uskottavalle tuomioistuimelle, joka työskentelee kaikkein kauhistuttavimpien rikosten rankaisemiseksi ja ehkäisemiseksi. Neuvosto toivoo, että lähiaikoina saavutettaisiin vaadittavien 60 ratifioinnin raja, jotta tuomioistuin voisi aloittaa toimintansa. 2. Perussäännössä olevaan sotarikosten määritelmään sisältyy kielto, joka koskee lasten käyttämistä sekä kansainvälisissä että sisäisissä aseellisissa selkkauksissa. Tämän määritelmän nojalla alle 15-vuotiaiden lasten värvääminen kansallisiin asevoimiin kansainvälisen aseellisen välikohtauksen yhteydessä tai asevoimiin tai aseellisiin ryhmiin sellaisen aseellisen välikohtauksen yhteydessä, joka ei ole kansainvälinen, tai lasten käyttäminen aktiivisina osallisina vihollisuuksiin on sotarikos, johon tuomioistuimella on toimivalta. Tulosta pidetään myönteisenä EU:n jäsenvaltioissa, jotka olivat kannattaneet selkeää ja ehdotonta kieltoa käyttää lapsia aseellisissa selkkauksissa. 3. Lasten joutuminen aseellisiin selkkauksiin ansaitsee erityistä huomiota kansainvälisesti. Tässä asiassa EU tukee voimakkaasti Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin erityisedustajan työtä aseelliseen selkkaukseen värvättyjen lasten hyväksi. EU kehottaa kaikkia maita panemaan täysimääräisesti täytäntöön olemassa olevat kansainväliset standardit ja toivoo, että merkittävää edistystä saadaan aikaan lasten värväämistä aseellisiin selkkauksiin koskevan valinnaisen pöytäkirjan osalta. 4. Lasten täydellisen suojelun turvaaminen on yleisemminkin yksi EU:n ihmisoikeuspolitiikan keskeisistä tavoitteista. Yleissopimus lapsen oikeuksista muodostaa vahvan ja maailmanlaajuisen perustan tällaiselle suojelulle. EU edistää johdonmukaisesti yleissopimuksen täytäntöönpanoa.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2540/98

esittäjä(t): Roberta Angelilli (NI) komissiolle

(1. syyskuuta 1998)

Aihe: Työpaikka

Italian lainsäädännössä asetus 626, annettu 19. syyskuuta 1994, ja sen täydennyksenä asetus 242, annettu 19. maaliskuuta 1996, säätävät terveys- ja työsuojelukysymyksistä työpaikoilla. Tässä yhteydessä tapaturmien ehkäisy työpaikoilla on erityisen tärkeää. Ilmausta työpaikka voidaan käyttää joko yleisesti, esim. puhuttaessa "työpaikan ilmapiiristä" tai erityisesti viitattaessa "työn suorituspaikkaan" tai "tuotantoyksikköön". Yhä useammin oikeustieteessä, erityisesti työtapaturmia koskevissa oikeustapaustutkimuksissa, on omaksuttu yleinen tulkinta. Niissä työpaikkana pidetään mitä tahansa paikkaa, jossa on "työasemia" tai paikkaa, jossa yrityksen työntekijät suorittavat työtehtäviään. Ainoat poikkeukset lainsäädännössä koskevat kuljetustehtäviä, väliaikaisia tai siirrettäviä telakoita, kaivoksia, kalastusaluksia, peltoja, metsiä ja muuta metsätalouden maa-aluetta, joka sijaitsee kaukana tilan rakennuksista. Määrittely ei aina ole helppoa: esimerkiksi raitiovaunu, vaikkakin kuljetusväline, on kaikin tavoin kuljettajalleen työn suorituspaikka, ovat kirjaimellisesti tulkiten lain rajoitukset mitkä tahansa.

1. Mitä komission mielestä tarkasti ottaen yhteisön työpaikkaterveydenhoidon ja työsuojelun direktiivissä tarkoitetaan "työpaikalla"?

2. Jos raitiovaununkuljettajan tapauksessa raitiovaunua ei voida pitää työpaikkana, mikä komission mielestä on kuljettajan työpaikka?

Komission jäsenen Pádraig Flynninkomission puolesta antaman vastaus

(7. lokakuuta 1998)

1. Työpaikoille asetettavista turvallisuutta ja terveyttä koskevista vähimmäisvaatimuksista 30 päivänä marraskuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/654/ETY (ensimmäinen direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi)(1) 2 artiklan mukaan kyseisessä direktiivissä "työpaikalla tarkoitetaan paikkaa, joka on tarkoitettu käsittämään yrityksen tai laitoksen tiloissa olevat työpisteet, ja muuta paikkaa yrityksen tai laitoksen alueella, johon työntekijällä on pääsy työssäoloaikanaan".

Direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle 1 artiklan 2 kohdan mukaan jäävistä aloista on annettu erityisdirektiivejä. Poikkeuksena ovat kulkuneuvot, joista komissio on toimittanut neuvostolle ehdotuksen direktiiviksi(2), mutta johon neuvosto ei ole vielä ilmaissut kantaansa. Lisäksi ulkopuolelle jäävät maa- tai metsätalousyritykselle kuuluvat pellot, metsät ja muut alueet.

2. Kulkuneuvo on kuljettajan työpaikka. Kulkuneuvo ei kuitenkaan kuulu direktiivin 89/654/ETY soveltamisalaan 1 artiklan 2 kohdan mukaan. Tähän työpaikkaan sovelletaan muita työturvallisuudesta ja työterveydestä annettuja direktiivejä, kuten toimenpiteistä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä 12 päivänä kesäkuuta 1989 annettua neuvoston direktiiviä 89/391/ETY(3).

(1) EYVL L 393, 30.12.1989.

(2) KOM(92) 234 lopullinen, 16.11.1992 ja KOM(93) 421 lopullinen, 1.10.1993 (muutettu ehdotus).

(3) EYVL L 183, 29.6.1989.