KIRJALLINEN KYSYMYS E-2486/02

esittäjä(t): Rosa Miguélez Ramos (PSE) komissiolle

(6. syyskuuta 2002)

Aihe: Lohen kytkösmarkkinat

Lohikauppaan liittyville Euroopan yhteisön ja kolmansien maiden välisille suhteille on tunnusomaista erään yhteisön tuottajaryhmän etujen puolustaminen siten, että se saa pitää tuotteitaan kaupan markkinoilla, joilla yhteisön kuluttajilla on vähän valinnan mahdollisuuksia ja heidän on maksettava keinotekoisesti korkeana pidettyjä hintoja Norjasta, Färsaarilta ja Chilestä peräisin olevasta lohesta. Euroopan unioni on äskettäin allekirjoittanut assosiaatiosopimuksen Chilen kanssa. Kyseiset tuottajat pyrkivät säilyttämään etuoikeutetun asemansa syyttämällä perusteettomasti kolmansista maista olevia kilpailijoita hintojen polkemisesta ja yrittämällä asettaa tulleja Chilestä ja Färsaarilta tuodulle lohelle. Tällä tavoin he yrittävät saada kuluttajia kiinnostumaan heidän tuotteistaan, joista nämä eivät muutoin ole kiinnostuneita.

Komissio allekirjoitti vuonna 1997 sopimuksen Norjan kanssa norjalaisen lohen vähimmäistuontihinnoista. Sopimuksen piti olla voimassa viisi vuotta eli 1. heinäkuuta 2002 saakka. Mikä vaikutus sillä on ollut markkinoihin? Voiko komissio vahvistaa, ettei tätä vähimmäishintoja koskevaa määräystä enää sovelleta, koska sen avulla lohen hintaa pidetään keinotekoisesti korkeana yhteisön kuluttajien edun vastaisesti?

Kuinka komissio aikoo puolustaa yhteisön kuluttajien etuja, jotta nämä voisivat ostaa vapaasti esimerkiksi Chilestä ja Färsaarilta peräisin olevaa lohta, mikä myötävaikuttaisi kilpailun lisääntymiseen ja tuotteiden laadun paranemiseen?

Eikö komissio katso, että yhteisön markkinoiden varaaminen melkein yksinomaan skottilaisille ja irlantilaisille tuotteille on heikentänyt yhteisön tuotteiden laatua, kun taas Chilestä peräisin olevat tuotteet eivät ole kärsineet ympäristöongelmista?

Pascal Lamyn komission puolesta antama vastaus

(30. lokakuuta 2002)

Chilestä ja Färsaarilta peräisin olevan viljellyn merilohen tuontia koskevan polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittamisen suhteen olisi ensinnäkin muistettava, että kaikissa komissiolle esitetyissä polkumyyntiä koskevissa valituksissa on oltava alustava näyttö kolmansista maista tuotavien tuotteiden polkumyynnistä, yhteisön tuotannonalalle aiheutuvasta vahingosta ja näiden kahden seikan välisestä syy-yhteydestä. Lisäksi komissio on velvollinen ennen menettelyn aloittamista arvioimaan alustavasti valituksessa esitettyjen todisteiden täsmällisyyden ja riittävyyden ja pyytämään asiasta lausuntoa jäsenvaltioiden edustajista koostuvalta neuvoa-antavalta komitealta. Näillä toimenpiteillä pyritään varmistamaan, että vain oikeutetut valitukset johtavat virallisen menettelyn aloittamiseen. Kaikki nämä edellytykset täyttyivät edellä mainitun polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittamisen yhteydessä, joten yhteisön tuotannonalan polkumyyntisyytöksiä ei voida pitää perusteettomina. Olisi lisäksi huomattava, että Chilestä ja Färsaarilta peräisin olevaan tuontiin ei tällä hetkellä sovelletaan mitään toimenpiteitä, sillä asiaa koskeva tutkimus pantiin vireille vasta heinäkuussa 2002.

Ainoat kyseiseen tuotteeseen yhteisössä tällä hetkellä sovellettavat kaupan suojatoimenpiteet ovat Norjasta peräisin olevassa tuonnissa vuonna 1997 käyttöön otetut polkumyynti- ja tasoitustullit, joiden tukena on yksittäisiltä viejiltä hyväksyttyjen vähimmäistuontihintaa koskevien sitoumusten järjestelmä. Näiden toimenpiteiden yhteydessä komissio ja Norjan viranomaiset allekirjoittivat

vuonna 1997 nk. EUNorja-lohisopimuksen, jossa määrätään mm. Norjan viranomaisten kantamasta 3 prosentin vientiverosta (jota voidaan korottaa, jos vientimäärät ylittävät tietyn tason) ja säännöllisistä neuvotteluista sopimuspuolten kesken. Korostettakoon, että käytössä olevat toimenpiteet (tullit ja sitoumukset) ja mainittu lohisopimus eivät rajoita sitä Norjasta peräisin olevan merilohen määrää, joka voidaan tuoda yhteisöön. Näin ollen niiden avulla ei luoda kytkösmarkkinoita yhteisön tuotannonalalle. Tilastojen mukaan eri kolmansista maista peräisin olevan viljellyn merilohen kokonaistuonnin osuus yhteisön koko markkinoista on viiden viime vuoden aikana ollut noin 70 prosenttia.

Neuvoteltuaan Norjan viranomaisten kanssa lohen hintakehityksestä yhteisön markkinoilla komissio päätti helmikuussa 2002 panna omasta aloitteestaan vireille voimassa olevien toimenpiteiden tarkastelun. Tullit ja sitoumukset samoin kuin Norjan kanssa tehty lohisopimus, jonka voimassaoloa jatkettiin Norjan hallituksen ja komission yksimielisellä päätöksellä, pysyvät voimassa tarkastelun tuloksia odotettaessa. Lopulliset päätelmät on tarkoitus tehdä ensi vuonna.

Molemmissa edellä mainituissa komission vireille panemissa tutkimuksissa tutkitaan, esiintyykö tuonnissa epäterveitä kaupan käytäntöjä ja onko niistä aiheutunut vahinkoa yhteisön tuotannonalalle. Jos näissä tutkimuksissa todetaan, että kaupan suojatoimenpiteille on riittävät perusteet, asiasta tehdään tarvittavat ehdotukset. Norjan tapauksessa tarkastellaan uudelleen myös kysymystä vähimmäistuontihinnoista. Olisi huomattava, että toimenpiteitä ei voida soveltaa, jos niiden voidaan osoittaa olevan yhteisön kokonaisedun vastaisia. Jotta voitaisiin määrittää, onko toimenpiteiden toteuttaminen yhteisön edun mukaista, huomioon on otettava kaikkien asianomaisten osapuolten, myös jalostusteollisuuden ja kuluttajien, edut. Polkumyynnin vastaisten menettelyjen alaan eivät kuitenkaan kuulu eri alkuperää olevan lohen laatua koskevat vertailut eikä ympäristönäkökohtien tarkastelu.