FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/664

(2004/C 78 E/0708)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3877/03

esittäjä(t): Francesco Fiori (PPE-DE) komissiolle

(16. joulukuuta 2003)

Aihe: Yhteisön periaatteita rikkova lain numero 289/2002 24 pykälä

Italian lain numero 488 (joka on annettu 23. joulukuuta 1999) 26 pykälässä määritellään järjestelmä, jonka mukaisesti valitaan julkisen menettelyn perusteella yritykset, jotka toimittavat tavaroita ja palveluita julkisille laitoksille. Lain numero 289 (joka on annettu 27. joulukuuta 2002) 24 pykälän 3 momentissa toistetaan vaatimus käyttää Consip S.p.A:n määrittelemiä puitesopimuksia taulukkoon C sisältyvien yksiköiden tapauksessa sekä institutionaalisten yksiköiden tapauksessa.

Ne yleiset periaatteet, jotka ovat Italian valtion mukaan vaikuttaneet siihen, että se on antanut edellä mainitun säännöksen, ovat kilpailun ja avoimuuden turvaaminen säästöjen aikaansaamiseksi ja kulujen rajoittamiseksi sekä toimitusjärjestelmien tehokkuus.

Italian valtio aikoo kuitenkin noudattaa edellä mainittuja tavoitteita (edellä mainitun) säännöksen avulla, joka on vastoin Italian perustuslakia (monet alueet ovat jo nostaneet kyseistä asiaa koskevan kanteen perustuslakituomioistuimessa) sekä yhteisön lainsäädäntöä ja periaatteita ainakin kolmesta eri näkökulmasta tarkasteltuna:

a) Italian lainsäätäjän mahdollisuus muuttaa itsenäisesti yhteisön direktiiveissä ja niihin liittyvissä täytäntöönpanoasetuksissa vahvistettua yhteisön kynnystä (alentamalla sitä);

b) Consip-menettelyillä täytäntöönpannun keskitetyn toimitusjärjestelmän epäjohdonmukaisuus suhteessa yhteisön kilpailusääntöihin;

c) sellaisen lainsäädännöllisen ja hallinnollisen kontekstin luominen, joka on epäsuotuisa pienyritysten kehittämiselle.

Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä edellä esitetyt seikat huomioon ottaen turvatakseen pk-yritysten järjestöt, joihin edellä mainittu säännös kiistatta vaikuttaa?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(2. helmikuuta 2004)

Komission on toistuvasti tarkastellut Consipin Italiassa perustamaan yhteishankintamenetelmään liittyviä juridisia seikkoja eikä ole havainnut yhteisön oikeuden rikkomista, jonka perusteella olisi aloitettava jäsenyysvelvollisuuksien laiminlyöntiä koskeva menettely. Komissio haluaa toissijaisesti kiinnittää arvoisan parlamentin jäsenen huomiota Euroopan parlamentin ja neuvoston ehdotukseen julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamista koskevaksi direktiiviksi, jolla korvattaisiin nykyiset kolme direktiiviä. Neuvoston 20. maaliskuuta 2003 hyväksymän yhteisen kannan 11 artiklan mukaan ”jäsenvaltiot voivat antaa hankintaviranomaisille mahdollisuuden hankkia julkisia rakennusurakoita, tavaraa ja/tai palveluja yhteishankintaviranomaista käyttäen” ja lisäksi ”hankintaviranomaisten, jotka hankkivat julkisia rakennusurakoita, tavaraa ja/tai palveluja käyttäen yhteishankintaviranomaista … katsotaan noudattaneen tätä direktiiviä, jos kyseinen yhteishankintaviranomainen on noudattanut sitä”.

Ensiksi on todettava arvoisan parlamentin jäsenen väitteestä, jonka mukaan Italia olisi muuttanut yhteisön direktiiveissä julkisille hankinnoille vahvistettua soveltamiskynnystä alentamalla sitä, että kyseisissä yhteisön direktiiveissä asetetaan jäsenvaltioille vähimmäisvelvoitteet, samalla kun niille annetaan mahdollisuus vahvistaa tiukempia sääntöjä saadakseen aikaan avoimemman ja julkisemman kilpailun julkisista palveluista. Yhteisöjen tuomioistuin onkin toistuvasti todennut, että kyseisillä yhteisön direktiiveillä sovitetaan yhteen julkisia hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjä yhteisössä eikä suinkaan yhdenmukaisteta niitä.

Lisäksi on todettava, että yhteisön oikeuden mukaan julkisiin hankintoihin on sovellettava julkistamisvel-voitetta koskevaa periaatetta. Yhteisöjen tuomioistuin on selventänyt oikeuskäytännössään, että hankinnoissa, joiden hinta on yhteisön kynnystä alhaisempi, on varmistettava asianmukainen julkisuus ottaen huomioon sopimuksen hinta ja luonne. Jäsenvaltion tehtävänä on määritellä tällaista julkisuutta koskevat menetelmät ja se voi tässä yhteydessä velvoittaa julkistamaan hankinnat koko yhteisössä, erityisesti julkaisemalla ne Euroopan unionin virallisessa lehdessä (1).

Edellä esitetyn perusteella on todettava, että kyseisissä direktiiveissä vahvistettua soveltamiskynnystä ei ole muutettu arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemalla lailla. On selvää, että viitatessaan edellä mainittujen yhteisön direktiivien täytäntöönpanemiseksi annettujen kansallisten sääntöjen soveltamiseen kansallinen lainsäätäjä on halunnut viitata kyseisissä säännöksissä asetettuihin julkistamismenetelmiin, mukaan luettuna erityisesti hankintoja koskevien ilmoitusten julkaisemiseen Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Toiseksi komissio korostaa huomautuksesta, jonka mukaan hankintojen keskittämisellä luotaisiin pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) kehitystä jarruttavat lainsäädännölliset ja hallinnolliset puitteet, että Consip-menetelmällä tehtävien yhteishankintojen vaikutukset viitemarkkinoihin ja erityisesti pk-yritysten toimintaan ovat huolestuttavia, mutta ne kuuluvat kansallisten kilpailuviranomaisten toimivaltaan ja nämä ovat jo toistuvasti paneutuneet kyseiseen menetelmään. Asiaa ovat tutkineet myös toimivaltaiset poliittiset ja hallintoviranomaiset.

Komissio haluaa vielä korostaa olevansa tietoinen siitä, että kansallinen kilpailuviranomainen on antanut Consipille useita suosituksia, joiden tarkoituksena on välttää liiallista kilpailun rajoittamista Consipin tarjouspyynnöissä. Consip näyttää ottaneen huomioon nämä suositukset. Lisäksi Italian poliittiset ja hallintoviranomaiset, toisin sanoen Italian hallitus, parlamentti ja Consip ovat äskettäin alkaneet tutkia, miten voitaisiin rajoittaa hankintojen keskittämismenetelmistä mahdollisesti aiheutuvia kielteisiä vaikutuksia pienten ja keskisuurten yritysten toiminnalle.

Komissio muistuttaa, että asetuksella nro 143/2003, josta on tullut laki nro 212/2003, joka on julkaistu 11. elokuuta 2003 Italian valtion virallisessa lehdessä nro 131/L, on kyseisiä menetelmiä muutettu merkittävästi. Mainittakoon erityisesti arvoisan parlamentin jäsenen mainitsema lain nro 289/2002 24 pykälän 3 momentti. Muutosten tarkoituksena on nimenomaan ollut vähentää yhteishankinta-menetelmistä pienille ja keskisuurille yrityksille aiheutuvaa haittaa. Komission saamien tietojen mukaan suunnitteilla on lisää muutoksia nykyiseen lainsäädäntöön ja ne tehtäisiin vuonna 2004 annettavan varainhoitolain yhteydessä.

(1) Tästä mahdollisuudesta on nimenomaan säädetty kyseisissä direktiiveissä — nimittäin tavaranhankintoja koskevan direktiivin 93/36/ETY 13 artiklassa ja palvelujenhankintoja koskevan direktiivin 92/50/ETY 21 artiklassa — joiden mukaan hankintaviranomaiset voivat toimittaa julkaistavaksi Euroopan unionin virallisessa lehdessä ilmoituksia sellaisista julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevista sopimuksista, joita kyseisissä direktiiveissä säädetty julkistamisvelvoite ei koske.