KIRJALLINEN KYSYMYS E-1761/03

esittäjä(t): Jan Mulder (ELDR) komissiolle

(27. toukokuuta 2003)

Aihe: Teollinen bioteknologia

Viime vuosina antamissaan lukuisissa päätöslauselmissa Euroopan parlamentti on vaatinut, että edistetään maataloustuotteiden käyttämistä teollisuustuotteiden raaka-aineena. Teollinen bioteknologia kehittyy juuri mainittuun suuntaan. Yleiskatsauksen näistä teknologioista antaa 29. maaliskuuta 2003 ilmestynyt The Economist -lehti. USA:lla vaikuttaa olevan erittäin myönteinen suhtautuminen kyseisten teknologioiden kehittämiseen, mutta valitettavasti samaa ei voi sanoa Euroopan unionista.

1. Katsooko komissio, että ympäristön etua ajatellen on edistettävä maatalouden raaka-aineiden käyttöä teollisuuden tarkoituksiin?

2. Onko komissio valmis edistämään tarvittavan teknologian kehitystä Lissabonin strategian ja kuudennen tutkimuksen puiteohjelman yhteydessä?

3. Onko komissio valmis kehittämään lainsäädäntöä, jonka mukaisesti ympäristön etua ajatellen velvoitetaan yleisesti käyttämään kasvituotteita voiteluöljyihin ekologisesti haavoittuvilla alueilla sekä käyttämään luonnonmukaisesti valmistettuja muoveja ja kuituja?

4. Mitä muuta komissio aikoo tehdä teollisen bioteknologian tukemiseksi? Aikooko komissio neuvotella kaikkien asianosaisten kanssa, jotta teknologian jälkeenjääneisyyttä saataisiin tarmokkaasti purettua?

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(14. heinäkuuta 2003)

1. Komissio on samaa mieltä siitä, että tällainen käyttö voi todellakin olla ympäristön edun mukaista. Olisi korostettava, että biomateriaaleja ja bioraaka-aineita on tarkasteltu yhteisön teollisessa tutkimustoiminnassa jo 1990-luvun alusta lähtien. Lisäksi eurooppalaisen ilmastonmuutosohjelman (ECCP) käynnistyttyä kesällä 2000 komissio totesi, että biopohjaisilla teollisuustuotteilla saattaa olla mahdollista edistää ympäristön etua arvokkaalla tavalla. Näin ollen yksi ECCP-ohjelman yhteydessä perustetuista sidosryhmiä edustavista työryhmistä tarkasteli yksinomaan teollisuustuotteiden (energiaa lukuun ottamatta) valmistukseen käytettäviä uusiutuvia raaka-aineita. Komissio julkaisi kesäkuussa 2001 yleisselvityksen ECCP:n tuloksista (http://europa.eu.int/comm/environment/climat/eccpreport.htm), ja samassa yhteydessä uusiutuvia raaka-aineita käsittelevä työryhmä julkaisi yksityiskohtaisia tuloksia siitä, miten paljon kasvihuonekaasupäästöjä voitaisiin vähentää, jos oletetaan realistisesti, että tällainen tekniikka otetaan käyttöön valituilla teollisuudenaloilla. Niin sanotut välittömät vuotuiset kasvihuonekaasupäästövähennykset vuoteen 2010 mennessä olisivat vaatimattomat 8 miljoonaa tonnia (hiilidioksidiekvivalenttitonnia), mutta tuotteiden toimivuuden parantumisesta koituvat välilliset päästövähennykset saattaisivat olla huomattavasti suuremmat. Uusiutuvia raaka-aineita käsittelevä työryhmä havaitsi muitakin ympäristöön liittyviä mutta myös taloudellisia ja sosiaalisia etuja, joita kyseisten raaka-aineiden käytön lisäämisestä olisi odotettavissa, ja luetteli poliittisia toimenpiteitä tämän päämäärän saavuttamiseksi.

ECCP:n ensimmäisen vaiheen päätyttyä kesäkuussa 2001 komission yksiköt jatkoivat tämän sidosryhmiä edustavan työryhmän työtä määritelläkseen tämän tekniikan ja sitä käyttävän teollisuudenalan edistämistä haittaavat esteet sekä löytääkseen ratkaisut näiden esteiden voittamiseksi. Komissio viimeisteli yhteistyössä Euroopan uusiutuvista luonnonvaroista ja raaka-aineista vastaavan yhdistyksen (European Renewable Resources and Material Association, ERRMA) kanssa sisäisen kertomuksen uusiutuvia raaka-aineita käyttävän unionin teollisuuden nykytilasta ja tulevaisuudennäkymistä (Current Situation and Future Prospects of Union Industry Using Renewable Materials, http://europa.eu.int/comm/enterprise/environment/reports_studies/reports_studies.htm). Kertomukseen sisältyy muun muassa yksityiskohtainen luettelo tulevaisuudessa tarvittavista jatkotoimista, joita uusiutuvia raaka-aineita käsittelevä työryhmä tarkastelee parhaillaan.

Kesäkuun 6. päivänä 2002 antamissaan päätelmissä yrityspolitiikasta ja kestävästä kehityksestä teollisuusministerien neuvosto kehotti jäsenvaltioita ja komissiota kutakin omalla vastuualueellaan jatkamaan työtä kestävän kehityksen edistämiseksi yrityspolitiikan avulla, erityisesti kannustamaan edelleen uusiutuvien raaka-aineiden käyttöön tehdasteollisuudessa tukeutumalla komission meneillään olevasta työstä saataviin tuloksiin.

2. Komissio on kiinnostunut edistämään tämän tekniikan kehittämistä osana Lissabonin strategiaa biotieteitä ja biotekniikkaa koskevan unionin strategian ja toimintaohjelman yhteydessä. Tähän kuuluvat myös kuudennesta puiteohjelmasta myönnettävän taloudellisen tuen asettaminen saataville sekä lukuisat muut toimet, joilla helpotetaan tämän tekniikan kehittämistä Euroopassa. Peräkkäisissä tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen puiteohjelmissa (TTK) on tuettu tämän alan tutkimusta. Vuosina 19932002 unioni investoi biopohjaisten tuotteiden tutkimukseen (lukuun ottamatta bioenergiaa ja metsätaloutta) kaikkiaan lähes 190 miljoonaa euroa, ja tämä rahoitus osoitettiin 173 hankkeelle, joissa oli mukana yli 1 000 yhteistyökumppania. Niistä 40 prosenttia edusti teollisuutta, pääasiassa pk-yrityksiä. Yksityiskohtaisia tietoja on Biomat-hankkeen Internet-sivustolla osoitteissa http://www.nf-2000.org/home.html ja http://www.biomatnet.org. Lisäksi tukea jatketaan kuudennessa puiteohjelmassa, ja hankerahoitusta koskevia tarjouksia voidaan esittää ensisijaisella aihealueella 3 (nanoteknologia ja nanotieteet, älykkäät monikäyttöiset materiaalit sekä uudet tuotantomenetelmät ja -laitteet). Verrattuna kaivannaisten ja kemiallisten prosessien käyttöön biologisten raaka-aineiden ja biologisten teollisuusprosessien käytöllä voidaan saavuttaa etuja, kuten vähentää tarvittavia luonnonvaroja, myrkyllisen jätteen määrää tai energiankulutusta, ja se voi olla yritysten kannalta kannattavaa. Tätä käsitettä, joka nykyään tunnetaan valkoisena biotekniikkana, edistävät ensisijaisena tavoitteenaan (ja yhteisön tukemina) myös OECD:n kaltaiset organisaatiot.

3. Toiminnan tässä vaiheessa uusiutuvia raaka-aineita käsittelevä työryhmä kohdistaa huomionsa käytännön toimiin, joilla alan teollisuutta voidaan edistää välittömästi. Tätä taustaa vasten ensisijaisena tavoitteena on hyödyntää jo olemassa olevia välineitä. Esimerkkeinä voidaan mainita biovoiteluöljyille myönnettävän unionin ympäristömerkin kehittäminen ja erityisten uusiutuville raaka-aineille asetettavien vaatimusten tarkastelu tarkistettaessa pakkaus- ja jätehuoltolainsäädännön kaltaisia muita toimintalinjoja ja toimenpiteitä. Työryhmä tarkastelee myös sitä, miten voitaisiin perustaa uusiutuvien raaka-aineiden teollisuudenalaa käsittelevä ja sitä tukeva unionin laajuinen tiedotuskanava, ja sitä, miten voidaan parhaiten varmistaa, että esimerkiksi uusiutuvista raaka-aineista valmistetut polymeerit täyttävät tietyt biologista hajoavuutta koskevat vaatimukset. Uusiutuvien raaka-aineiden käytöstä energialähteenä on syytä todeta, että liikenteen biopolttoaineiden käytön edistämisestä äskettäin annetussa direktiivissä (2003/30/EY) vaaditaan lisäämään liikenteessä käytettävien biopolttoaineiden osuutta 5,75 prosenttia vuoteen 2010 mennessä. Uusiutuvien raaka-aineiden käytöstä voidaan odottaa tulevan kaupallisesti aiempaa kannattavampaa erittäin pitkällä aikavälillä, kun fossiiliset energiavarannot käyvät yhä niukemmiksi.

4. Komissio pyrkii vauhdittamaan teollisen biotekniikan kehitystä biotieteitä ja biotekniikkaa koskevan unionin strategian ja toimintasuunnitelman avulla. Siinä tunnustetaan teollisen biotekniikan ja muiden soveltamiskohteiden (kuten lääketieteen, maatalouden, ympäristöalan ja bioinformatiikan kaltaisten kanavatekniikoiden) keskinäinen riippuvuus. Vaikka muutamat 30-kohtaisen toimintasuunnitelman toimista koskevat nimenomaan muihin soveltamiskohteisiin liittyviä kysymyksiä, useimmilla voidaan todennäköisesti vauhdittaa teollisen biotekniikan kehittämistä ja käyttöä sekä puuttua tällä alalla ilmeneviin ongelmiin. Unionin strategia ja toimintasuunnitelma ovat varsin dynaamiset, ja niillä edistetään komission toimien lisäksi monenlaisten viranomaisten ja päätöksentekoprosessin eri asteilla toimivien muiden organisaatioiden toimia.