ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0038



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2278/98 esittäjä(t): Robert Evans (PSE) komissiolle (22. heinäkuuta 1998) Aihe: Jätteen palautus tuottajille tai jälleenmyyjille Voiko komissio kertoa, onko Euroopassa lainsäädäntöä tai suosituksia, jotka edellyttävät tai kannustavat kuluttajia palauttamaan ostamistaan tuotteistaan kertyvät jätteet takaisin tuotteiden tuottajille tai kauppiaille? Tiedän, että esimerkiksi tietyt tulostimien ja faksien mustesäiliöitä valmistavat yhtiöt vastaanottavat kuluttajilta käytettyjä säiliöitä kierrätystarkoituksiin. Onko komissio mukana kyseisissä ohjelmissa tämän tai esimerkiksi pakkausjätteen osalta, tai kannustaako komissio tällaiseen toimintaan? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardinkomission puolesta antama vastaus (16. syyskuuta 1998) Joissain jäsenvaltioissa on käytössä järjestelmiä, joissa tuottajat vastaavat tietyistä jätevirroista. Tällaisia järjestelmiä on esimerkiksi Saksassa pakkausjätteiden osalta ja Alankomaissa käytöstä poistettujen sähkö- ja elektroniikkalaitteiden osalta. Tuottajan vastuuseen liittyvien ympäristönsuojelullisten ja taloudellisten etujen takia tämä periaate otettiin käyttöön myös yhteisön tasolla yhteisön jätehuoltostrategiassa(1). Euroopan parlamentti tuki tätä periaatetta yhteisön jätehuoltostrategiasta 14. marraskuuta 1996 antamassaan päätöslauselmassa. Kuluttajat ovat tärkeässä asemassa, jos tuottajan vastuun periaatteen halutaan toimivan käytännössä. Kuluttajien on palautettava jäte tuottajien saataville. Pakkauksista ja pakkausjätteistä 20. joulukuuta 1994 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 94/62/EY(2) viitataan kuluttajien osallistumiseen. Samoin tehdään myös komission esittämässä ehdotuksessa loppuun käytettyjä ajoneuvoja koskevaksi direktiiviksi(3). Parlamentin jäsenen nimenomaisesti mainitseman alan osalta komission vuoden 1998 työohjelmaan sisältyy sähkö- ja elektroniikkalaitteiden jätteitä koskevan komission aloitteen hyväksyminen. Tietotekniikkalaitteet, myös faksit, kuuluisivat tämän toimenpiteen soveltamisalaan, samoin kuin erilaiset kulutustavarat kuten värikasetit. Tämän lainsäädännön avulla kuluttajilla pitäisi olla mahdollisuus palauttaa kyseiset laitteet ja osat ilmaiseksi kierrätystä varten. (1) KOM(96) 399 lopullinen. (2) EYVL L 365, 21.12.1994. (3) EYVL C 337, 7.11.1997.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0128



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2729/98 esittäjä(t): Graham Mather (PPE) komissiolle (1. syyskuuta 1998) Aihe: Säästötulojen verotus (KOM(98) 0295) Kyseisen direktiiviehdotuksen liitteenä olevassa vaikutusten arviointilomakkeessa sanotaan, että "ehdotuksen vaikutus keskittyy siis korkojen maksuasiamiehille... koituviin ylimääräisiin hallinnollisiin kustannuksiin". Siinä ei kuitenkaan oteta vakavasti kantaa mahdollisuuteen, että lähdeveron määräämisen seurauksena voisi olla pääomien pako, vaikka aikaisemmat tapaukset osoittavat selvästi, että näin voisi käydä ja kyse olisi suurista summista. 1. Miten komission suhtautuu tähän asiaan, ja aikooko se laatia asiakirjan, jossa tätä asiaa käsiteltäisiin perusteellisemmin? 2. Tämä asia on erittäin tärkeä, erityisesti kun otetaan huomioon Helmut Kramerin sanat Itävallan isännöimässä verotusta käsittelevässä kokouksessa Wienissä 13. heinäkuuta. Kramer sanoi, että kokonaismäärä, jota ehdotettu lähdevero koskisi, voisi olla jopa 1000 miljardia ecua. Aikooko komissio teettää riippumattoman tutkimuksen tämän asian selvittämiseksi? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiinE-2727/98, E-2728/98 ja E-2729/98 (5. lokakuuta 1998) Komissio on jo tarkastellut mahdollisia makrotaloudellisia vaikutuksia, jotka liittyvät komission ehdotukseen säästöjen korkojen muodossa tuottamien tulojen tosiasiallisen vähimmäisverotuksen varmistamisesta yhteisössä annettavaksi neuvoston direktiiviksi(1), ja erityisesti pääoman pakenemisen vaaraa. Tämän arvioinnin tulokset otettiin huomioon lopullisessa päätöksessä, joka koskee ehdotettua 20 prosentin vähimmäislähdeveroa. Kuten komission ehdotukseen liitetyssä vaikutusten arviointilomakkeessa mainitaan, maksuasiamiehiksi katsottavat osapuolet ovat tavallisesti velvoitettuja määrittelemään korkojensa edunsaajat ja niiden on usein vastattava veron keräämisestä tai veroilmoituksista omien kansallisten veroviranomaistensa puolesta. Niille asetetut ylimääräiset velvoitteet direktiivillä käyttöönotettujen toimenpiteiden toteuttamiseksi vaativat niitä todennäköisesti mukauttamaan hallinnollisia menettelyjään ja tietokone-ohjelmiaan, mutta kyseiset toimenpiteet on suunniteltu siten, että näiden mukautusten kustannusten, samoin kuin hallinnollisen lisätaakan pitäisi olla suhteellisen vähäisiä. Näiden kustannusten tarkan määrän ilmoittaminen on tässä vaiheessa mahdotonta, sillä niihin vaikuttavat kunkin jäsenvaltion rinnakkaiselon mallin mukaisesti hyväksymät valinnat ja menettelyt, jotka eivät ole vielä tiedossa. Koska tilanne on epävarma ja koska yhteisön alueella asuville yksityishenkilöille maksettavien rajatylittävien korkotulojen tarkasta määrästä ei ole saatavilla luotettavia kansallisia tilastotietoja komissio katsoo, että ehdotettujen toimenpiteiden mahdollisesta vaikutuksesta pääomamarkkinoihin tehtävä riippumaton tutkimus ei voisi johtaa aidosti hyödyllisiin tuloksiin, ainakaan nykyisessä vaiheessa, kun EU:n toimielimissä käydään ehdotetusta tekstistä vasta alustavia teknisiä keskusteluja. (1) EYVL C 212, 8.7.1998.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0131



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2742/98 esittäjä(t): Glyn Ford (PSE) komissiolle (3. syyskuuta 1998) Aihe: Autojen hinnat Yhdistyneessä Kuningaskunnassa Autojen hinnat ovat Yhdistyneessä Kuningaskunnassa tunnetusti Euroopan korkeimpia. Mikä on komission kanta asiaan ottaen huomioon 30 artiklan? Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä varmistaakseen, että autojen hinnat olisivat Yhdistyneessä Kuningaskunnassa kilpailukykyiset muuhun Eurooppaan verrattuna? Komission jäsenen Karel Van Miertinkomission puolesta antama vastaus (28. lokakuuta 1998) Yhdistyneen kuningaskunnan autojen hintojen osalta komissio viittaa parlamentin jäsenen Anita Pollackin kirjalliseen kysymykseen E-2577/98(1) antamaansa vastaukseen. Komissio ei näe mitään yhteyttä Yhdistyneen kuningaskunnan korkeiden autojen hintojen ja perustamissopimuksen 30 artiklan välillä. Komissio tutkii tällä hetkellä kantelua, joka koskee moottoriajoneuvojen hyväksymisestä annettuun vuoden 1996 asetukseen, sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 1998 asetuksella, sisältyvien yksittäisajoneuvojen hyväksymistä koskevien määräyksien yhteensopivuutta perustamissopimuksen 30 ja 36 artiklan kanssa. (1) EYVL C 31, 5.2.1999, s. 150.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0149



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2813/98 esittäjä(t): Susan Waddington (PSE) komissiolle (17. syyskuuta 1998) Aihe: Kansainvälisiä "avioliittotoimistoja" koskeva sääntely Lukuisat "avioliittotoimistot" tarjoavat koko EU:n alueella erityispalveluja, joilla pyritään esittelemään EU:sta peräisin olevia miehiä Thaimaasta ja muista Kaakkois-Aasian maista peräisin oleville nuorille naisille. Tällaista toimintaa ei valitettavasti säännellä tai valvota mitenkään, vaikka jotkut näistä toimistoista toimivatkin vilpittömässä tarkoituksessa. Jos tätä alaa ei säännellä ja valvota eikä sillä tehdä tarkastuksia, näitä toimistoja voidaan käyttää suoraan tai välillisesti suojaverhona naisilla käytävälle kaupalle seksuaalista hyväksikäyttöä varten. Parlamentti on suositellut(1), että olisi harkittava sääntelykehyksen luomista tällaisia toimistoja varten. Mihin toimiin komissio on ryhtynyt tässä asiassa ja millaisia uusia toimia on suunnitteilla? Komission jäsenen Anita Gradininkomission puolesta antama vastaus (26. lokakuuta 1998) Komissio on tietoinen siitä, että yleisön tietoon on erityisesti joukkoviestimien välityksellä tullut eräitä tapauksia, joissa Euroopan unionissa toimivia avioliittotoimistoja on suoraan tai epäsuorasti olllut osallisina naisilla käytävässä kaupassa. On myös totta, että päätös siitä, valvotaanko avioliittotoimistojen toimintaa ja miten mahdollinen valvonta toteutetaan, on toistaiseksi jäsenvaltoiden vastuulla. Komissio suunnittelee vertailevaa tutkimusta eri jäsenvaltoiden tilanteesta, jotta Euroopan tasoisen lainsäädäntöaloiteen tarpeellisuutta voitaisiin arvioida. Daphne-aloitteen mukaisista vuonna 1997 käynnistyneistä hankkeista kaksi on sellaisia, joissa yhteistyökumppanit tarkastelevat pakkoavioliittoa yhtenä hankkeen aiheista. (1) EYVL C 14, 19.1.1998, s. 39.
Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0040



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2304/98 esittäjä(t): Frédéric Striby (I-EDN) komissiolle (22. heinäkuuta 1998) Aihe: Ajokorttien tunnustaminen jäsenvaltioiden välillä Ranskan puolella, Saksan rajan läheisyydessä asuu myös monia Saksan kansalaisia. Raja-alueella asumiseen liittyy monia hallinnollisia muodollisuuksia, joista yksi on saksalaisen ajokortin muuttaminen ranskalaiseksi. Eräs Ranskassa asuva Saksan kansalainen, joka esitti saksalaisen ajokorttinsa tarkastuksessa Ranskassa vuonna 1997, tuomittiin sakkoihin. Ajokorttien vastavuoroisesta tunnustamisesta on olemassa eurooppalainen direktiivi. Voiko komissio kertoa, mikä on tilanne tämän direktiivin siirtämisessä kansallisiin lainsäädäntöihin erityisesti Ranskassa ja Saksassa? Komission jäsenen Neil Kinnockinkomission puolesta antama vastaus (22. syyskuuta 1998) Yhteisön ajokortista 29. heinäkuuta 1991 annettu neuvoston direktiivi 91/439/ETY(1) tuli voimaan 1. heinäkuuta 1996. Direktiivin 1 artiklan 2 kohdan mukaan jäsenvaltioiden antamat ajokortit on tunnustettava vastavuoroisesti. Koska useat jäsenvaltiot eivät panneet direktiiviä 91/439/ETY täytäntöön määräaikaan mennessä, komissio aloitti rikkomismenettelyn niitä vastaan. Näihin valtioihin kuuluivat Saksa ja Ranska. Saksan viranomaiset ilmoittivat komissiolle 2. kesäkuuta 1998 direktiivin 91/439/ETY saattamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöä, joka tulee voimaan 1. tammikuuta 1999. Ranskan viranomaiset ilmoittivat komissiolle 18. maaliskuuta 1998 asetusluonnoksesta direktiivin 91/439/ETY saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä. Asetuksen odotetaan tulevan voimaan 1. tammikuuta 1999. Kaikki jäsenvaltiot ovat kuitenkin noudattaneet vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta 1. heinäkuuta 1996 alkaen, vaikka direktiiviä ei olisi virallisesti pantu täytäntöön. Tähän mennessä esiin tulleissa tapauksissa Ranskan ja Saksan keskushallinnon viranomaiset ovat ryhtyneet toimenpiteisiin varmistaakseen, että tätä periaatetta noudatetaan myös taannehtivasti, silloin kun sitä ovat rikkoneet paikallisviran-omaiset, jotka eivät ole tunteneet yhteisön lainsäädäntöä. Komissio seuraa kaikkia tapauksia, joista unionin kansalaiset sille ilmoittavat, ja ryhtyy tarvittaviin toimiin sen varmistamiseksi, että vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta noudatetaan. (1) EYVL L 237, 24.8.1991.
Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0183



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3281/98 esittäjä(t): José Barros Moura (PSE) komissiolle (26. lokakuuta 1998) Aihe: Macaon siirtyminen Kiinan hallintoon - kuolemanrangaistus EU:n ja Macaon välinen, äskettäin uudistettu sopimus velvoittaa sopimusosapuolet kunnioittamaan ihmisoikeuksia. Parlamentin jäsen ja yhdistymistä valmistelevan toimikunnan jäsen Vitor Ng on antanut hiljattain lausuntoja, joissa hän hyväksyy sen, että kuolemantuomio otetaan uudelleen käyttöön Macaossa sitten kun se kuuluu jälleen Kiinan kansantasavallan alaisuuteen. Tiedetään kuitenkin, että alueen rikoslainsäädäntö tuli äskettäin voimaan sen jälkeen kun se oli hyväksytty yhdessä kiinalaisen osapuolen kanssa yhdistymistä valmistelevassa yhteisessä ryhmässä. Kiinan kansantasavallan viranomaiset ovat sitoutuneet Portugalin ja Kiinan antaman yhteisen julkilausuman mukaan sekä Macaon erityishallintoalueen perustuslain nojalla tämän rikoslainsäädännön voimassa pitämiseen (yhdessä siirtymisen aikana noudatettavan muun lainsäädännön kanssa). Lainsäädännöstä ei vain puutu kuolemanrangaistusta koskevat säännökset, vaan siinä kuolemanrangaistus nimenomaisesti kielletään ja poistetaan käytöstä. Mitä seurauksia komission mielestä voi olla siitä, että kuolemanrangaistus mahdollisesti otetaan uudelleen käyttöön Macaossa, ottaen huomioon EU:n yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan sekä kauppapolitiikkaan liittyvät vaatimukset ihmisoikeuksien kunnioittamisesta? Komission jäsenen Sir Leon Brittaninkomission puolesta antama vastaus (17. marraskuuta 1998) Komissio toteaa, että Macaon parlamentissa maan siirtymistä Kiinan alaisuuteen valmistelevan valiokunnan jäsenen Vitor Ng'n paikalliselle lehdistölle antama lausunto kuolemanrangaistuksen palauttamisesta Macaossa sen siirryttyä Kiinan kansantasavallan alaisuuteen on annettu yksityishenkilönä. Komissio katsoo, että Vitor Ng'n lausunto on selvästi ristiriidassa sekä Macaon nykyistä että tulevaa hallintoa sääntelevien säännösten kanssa. Maaliskuun 26. päivänä 1987 annetussa yhteisessä julistuksessa ja Macaon perustuslain säännöksissä, joista molemmista on sovittu Kiinan viranomaisten kanssa, todetaan yksiselitteisesti, että tällä hetkellä Macaossa taatut oikeudet ja vapaudet säilyvät voimassa muuttumattomina Kiinan alaisuuteen siirtymisen jälkeen. Macaon nykyisen rikoslain 39 artiklassa erityisesti kielletään kuolemanrangaistuksen sovelta-minen. Tämän perusteella komissio katsoo, että Macaossa on olemassa riittävät suojatoimenpiteet kuolemanrangaistuksen palauttamisen estämiseksi. Komissio jatkaa Macaon siirtymisvalmistelujen huolellista tark-kailua.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0150



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2820/98 esittäjä(t): Umberto Bossi (NI) neuvostolle (18. syyskuuta 1998) Aihe: Italian hallituksen aikomus maksaa peritty Eurooppa-vero takaisin Vuoden 1997 taloudellisten järjestelyjen yhteydessä Italian hallitus määräsi maksettavaksi "Eurooppa-veron" saadakseen talousarvionsa Maastrichtin sopimuksessa määriteltyjen arviointiperusteiden mukaiseksi yhtenäisvaluutan kolmanteen vaiheeseen siirtymistä varten. Italian valtiovarainministeri ilmoitti äskettäin, että 60 prosenttia tästä verosta palautetaan veronmaksajille vuoden 1998 aikana. Jotkut jäsenvaltiot vastustivat useaan otteeseen tämän veron laillisuutta, jotta hallitus sitoutuisi maksamaan sen takaisin. Jos Italian hallitus palauttaa veronmaksajille osan tästä Eurooppa-verosta, kuten se on vakuuttanut, eikö neuvosto katso, että tämä verona esitetty maksu olikin todellisuudessa italialaisilta vaadittu pakkolaina? Vastaus (27. marraskuuta 1998) Neuvosto kumosi 1. toukokuuta 1998 pitämässään kokouksessa aiemman päätöksensä Italian liiallisesta alijäämästä. Näin ollen Italia täytti lähentymisperusteet, koska se oli saavuttanut kestävän julkistalouden tilanteen 109 j artiklan 1 kohdan toisen luetelmakohdan mukaisesti. Kumotessaan edellä mainitun päätöksensä liiallisesta alijäämästä neuvosto pani merkille Italian hallituksen sitoutumisen pitää perusylijäämä, joka oli yli 6 prosenttia bruttokansantuotteesta vuonna 1997, tasolla, jonka ansiosta velan määrää voidaan huomattavasti pienentää. Neuvosto korosti tässä yhteydessä, että kyseinen perusylijäämä on keskeinen, jotta pysyvästi aleneva suuntaus voitaisiin säilyttää. Neuvosto seuraa Italian julkistalouden tilanteen tulevaa kehitystä vakaus- ja kasvusopimuksen säännösten puitteissa.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3214/98

esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle

(26. lokakuuta 1998)

Aihe: Kivilouhoksen toimintalupa Natura 2000 -ohjelmaan kuuluvalla suojelualueella

Ympäristöjärjestöjen, jotka ovat myös vieneet asian perustuslakituomioistuimeen, esittämien syytösten mukaan maatalousministeriö on antanut marmorilouhokselle luvan toimia Draman läänin alueella, jota kutsutaan nimellä "paljaslakinen vuori". Draman metsävirasto on jo luokitellut alueen suojelualueeksi sen erityisen kauneuden vuoksi, se on sisällytetty Natura 2000 -alueiden verkkoon luokituksella "B" ja on merkkejä siitä, että alueella on arkeologisesti mielenkiintoista muinaista asutusta. Komissiolta kysytään:

1. Onko tehty vaadittavat ympäristövaikutuksia koskevat tutkimukset, joissa otetaan huomioon kaikki louhoksen toiminnan aiheuttamat ympäristövaikutukset?

2. Aikooko komissio pyytää kreikkalaisilta viranomaisilta, että päätös kumottaisiin, jotta alueen ekologinen tasapaino ja poikkeuksellinen kauneus säilytettäisiin?

Komission jäsenen Ritt Bjerregaardinkomission puolesta antama vastaus

(19. marraskuuta 1998)

1. Kyseisessä läänissä on alue nimeltä Koryfes Orous Falakro (koodi GR 1140004), joka sisältyy yhteisön tärkeänä pitämiin alueiden luetteloon, johon kuuluvia alueita Kreikan viranomaiset ovat ehdottaneet sisällytettäviksi eurooppalaiseen ekologiseen verkostoon Natura 2000:een luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta annetun direktiivin 92/43/ETY(1) mukaisesti. Direktiivin 6 artiklan 3 kohdan mukaan kaikki suunnitelmat tai hankkeet, jotka saattavat vaikuttaa yhteisön tärkeänä pitämään alueeseen merkittävästi, on arvioitava asianmukaisesti sen kannalta, miten ne vaikuttavat alueen suojelutavoitteisiin. Tämän arvioinnin tuloksista riippuu, hyväksytäänkö suunnitelma tai hanke. Mainittua aluetta ei ole kuitenkaan vielä valittu yhteisön tärkeänä pitämäksi alueeksi.

2. Alue tarjoaa kuitenkin suojan luontotyypeille ja ensisijaisesti suojeltaville lajeille, ja se pitäisi ilman muuta valita Natura 2000 -verkostoon direktiivin kriteereiden mukaisesti. Tästä johtuen jäsenvaltion pitäisi ryhtyä riittäviin toimenpiteisiin, joilla ehkäistään alueen tilan huononeminen sen Natura 2000 -verkkoon valitsemista silmällä pitäen. Näistä syistä komissio aikoo ottaa yhteyttä Kreikan viranomaisiin tarkistaakseen, onko alueen ekologinen arvo otettu riittävästi huomioon ympäristövaikutusten arvioinneissa, jotka hankkeesta on tehtävä tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 85/337/ETY(2) mukaisesti.

(1) EYVL L 206, 22.7.1992.

(2) EYVL L 175, 5.7.1985.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0005



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1672/98 esittäjä(t): Cristiana Muscardini (NI) , Gianfranco Fini (NI) , Amedeo Amadeo (NI) , Roberta Angelilli (NI) , Marco Cellai (NI) , Sebastiano Musumeci (NI) , Gastone Parigi (NI) , Salvatore Tatarella (NI) ja Antonio Trizza (NI) komissiolle (29. toukokuuta 1998) Aihe: Ympäristöonnettomuus Campaniassa Campanian alueella (Italia) äskettäin sattunut onnettomuus johtui siitä, että vuoren rinteiltä virtasi alas valtavia määriä maata liiallisen metsien hävittämisen seurauksena. Liiallista metsien hävittämistä tapahtuu useilla Euroopan unionin alueilla. Tästä on seurauksena sekä ekologisen tasapainon häiriytyminen että valtavia onnettomuuksia, joissa ihmisiä kuolee tai loukkaantuu ja taloja ja kyliä tuhoutuu. Eikö komissio katso, että sen olisi annettava mahdollisimman pian direktiivi, jossa on tarkkoja määräyksiä ympäristöön liittyvän omaisuuden suojelemisesta, metsien hävittämisestä, uudelleenmetsittämisestä ja mahdollisista vahingonkorvauksista tapauksissa, joissa näitä määräyksiä ei ole noudatettu? Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus (22. heinäkuuta 1998) Kysyjiä kehotetaan tutustumaan Campanian luonnonkatastrofia koskeviin vastauksiin, jotka komissio on jo antanut 14. toukokuuta 1998 tehtyihin kiireellisiin päätöslauselmiin ja parlamentin jäsen Caccavalen(1) kirjalliseen kysymykseen P-1618/98. Asutuksen lisääntyminen ja erityisesti hallitsematon rakentaminen aroilla ympäristöalueilla voi olla merkittävä riskitekijä, joka saattaa aiheuttaa luonnonkatastrofeja. Aluesuunnittelutoimilla voidaan edistää kestävää maankäyttöä ja vähentää onnettomuusriskiä. Jäsenvaltiot ja komissio pyrkivät edistämään aluesuunnittelua laatimalla alalla toteutettavia toimia koskevaksi viralliseksi oppaaksi tarkoitetun Euroopan aluekehityssuunnitelman. Metsien suojelun osalta voidaan todeta, että kaikki jäsenvaltiot ovat allekirjoittaneet Euroopan metsien suojelua koskevien ministerikokousten (Strasbourg 1990, Helsinki 1993, Lissabon 1998) päätelmät ja ovat sitoutuneet kansallisten metsävarojensa säilyttämiseen ja kestävään kehittämiseen. Metsäpolitiikka ei kuulu yhteisön toimivaltaan. Metsätalous on kuitenkin olennainen osa maaseutualueen kehittämistä. Komissio on Agenda 2000:n yhteydessä ja erityisesti maaseudun kehittämistä koskevassa ehdotuksessaan vahvistanut tukitoimenpiteitä edistääkseen metsätalouden kestävää hoitoa ja kehitystä, metsävarojen säilyttämistä ja metsitetyn pinta-alan lisäämistä. Tuen avulla pyritään edistämään yhteisön ja jäsenvaltioiden kansainvälisten sitoumusten täyttämistä. Se perustuu hallitustenvälisessä metsäpaneelissa sovittuihin kansallisiin metsänhoitosuunnitelmiin. (1) EYVL C 354, 24.11.1998.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0187



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3379/98 esittäjä(t): Luis Campoy Zueco (PPE) komissiolle (9. marraskuuta 1998) Aihe: Tuki pk-yrityksille Ottaen huomioon Euroopassa nykyisin käytössä olevan pk-yritysten määritelmän (50-500 työntekijän yritykset) voisiko komissio kertoa, minkälaista rahoitustukea nykyään annetaan mikroyrityksille tai pienikokoisille yrityksille, kuten perheyrityksille, jotka ovat hyvin tavallisia ja keskeisen tärkeitä yhteiskunnalliselle, kulttuuriselle ja taloudelliselle tasapainolle eteläisen Euroopan maissa? Komission jäsenen Christos Papoutsisinkomission puolesta antama vastaus (4. joulukuuta 1998) Komissio on samaa mieltä kuin arvoisa parlamentin jäsen siitä, että perheyrityksinä toimivat pienet ja keskisuuret yritykset (pk-yritykset) ovat merkittäviä yhteisön talouden ja sen sosiaalisen ja kulttuurielämän kannalta, erityisesti Etelä-Euroopan maissa, joissa pk-yritystiheys on väestömäärään nähden suuri. Komission 3. huhtikuuta 1996 antamassa suosituksessa 96/280/EY(1) on pk-yrityksen määritelmä, jonka mukaisesti suurin osa perheyrityksistä luetaan erittäin pienten (1-9 työntekijää) yritysten luokkaan, joita on 93 % kaikista yrityksistä. Jos mukaan luetaan pk-yritykset, joissa on 50-249 työntekijää, 99,8 % kaikista yrityksistä on pk-yrityksiä. Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti yhteisön pienille ja keskisuurille perheyrityksille suuntaama tuki täydentää kansallisia yritysten rahoitusvälineitä. Jotta saatavilla oleva tuki olisi entistä avoimempaa, komissio julkaisi vuonna 1997 yhteisön tuki- ja lainaoppaan(2). Lisäksi komissio käynnisti vuonna 1998 parlamentin kehotuksesta kasvu- ja työllisyysaloitteen, jossa pienyritykset ovat erityissijalla. Neuvosto teki 19. toukokuuta 1998 päätöksen, jolla 420 miljoonaa ecua osoitettiin kasvaville pk-yrityksille tarjottavan rahoituksen parantamiseen rahoituksen välittäjien kautta tai tukemalla kansainvälisten yhteisyritysten perustamista yhteisön alueella. Koska suurin osa Etelä-Euroopan pk-yrityksistä sijaitsee tukialueilla ja koska niiden kasvu- ja työllisyysvaikutus on suuri, komissio kiinnittää niihin erityistä huomiota parantamalla rakennerahastojen käyttömahdollisuuksia pk-yritysten rahoitustarpeisiin. (1) EVYL L 107, 30.4.1996. (2) ISBN 92-8282854-9.