KIRJALLINEN KYSYMYS E-0009/03

esittäjä(t): Paulo Casaca (PSE) komissiolle

(16. tammikuuta 2003)

Aihe: Objektiivisuuden puute kalanviljelyä koskevassa komission selvityksessä

Kysymyksessäni E-2675/02(1) totesin, että petokalojen viljely on nykyään suurin uhka kalastuksen kestävälle kehitykselle. Samanlainen mielipide esiintyy lukuisten tieteellisten lehtien kuten Naturen julkaisemissa tutkimuksissa ja monien ympäristöjärjestöjen kannanotoissa, joita löytyy helposti Internetistä ja jotka ilmeisesti vain komissio näyttää jättävän huomiotta.

Sen sijaan, että olisin saanut vastauksen esittämiini kysymyksiin, minulle tyrmistyksekseni vastattiin manipuloimalla tökerösti esittämiäni asioita, joista merkityksen kannalta oleellinen petokaloja koskeva erityisviite oli poistettu.

Tämän lisäksi komissio on osoittautunut täysin kykenemättömäksi kantamaan vastuutaan. Jotta se voi olla tekemättä mitään, se väittää, että sillä ei ole yksityiskohtaista näyttöä äärimmäisen korkeista lohen PCB-pitoisuuksista, vaikka yksityiskohtaista tietoa on kaikkien saatavilla. Itse olen viitannut joihinkin tunnetuimpiin lähteisiin.

Komissio teki todellisen ihmeen laatiessaan kalanviljelyä koskevan 28-sivuisen asiakirjan, jossa se ei viittaa kertaakaan käytännön ongelmiin, joita petokalojen viljely aiheuttaa kalastuksen kestävälle kehitykselle.

Eikö komissio katso, että sen velvollisuutena on ottaa huomioon varovaisuusperiaate ja punnita tosiasioita tasapainoisesti ja objektiivisesti poliittisia strategioita laatiessaan sen sijaan, että se rajoittuu laatimaan propagandaa kaavoilla, jotka voivat asettaa kyseenalaiseksi kalastuksen kestävyyden? Onko komissio jo ajatellut, minkälaisen vastuun se on ottamassa tällaisella asenteellaan?

(1) EYVL C 155 E, 3.7.2003, s. 40.

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(25. helmikuuta 2003)

Vastauksena arvoisan parlamentin jäsenen esittämään huolestuneisuuteen uhasta, jonka petokalojen viljelyssä tarvittavan kalajauhon tuotanto muodostaa luonnonvaraisille kalakannoille, komissio huomauttaa, että vastauksessaan arvoisan parlamentin jäsenen kirjalliseen kysymykseen E-2675/02 komissio mainitsi yhteisön vesiviljelyalan kestävää kehittämistä koskevan strategian(1) ja muut erityistoimet, joilla taataan sekä vesiviljelyn että viljelyalaa tukevan kalastuksen kestävyys. On syytä mainita, että Euroopassa viljellään pääasiassa petokaloja (taimenta, lohta, meriahventa, hammasahventa, piikkikampelaa ja sampea), joten strategia koskee lähes yksinomaan tämäntyyppistä vesiviljelyä.

Komissio on tietoinen siitä, missä määrin eurooppalainen vesiviljely uhkaa meriekosysteemiä (erityisesti luonnonvaraisia lajeja ja luontotyyppejä), ja se on tarkastellut tätä kysymystä ehdotetussa strategiassa sekä kalavarojen hoitoa koskevassa laajemmassa politiikassaan. Saatavilla olevan tieteellisen näytön pohjalta komissio ei kuitenkaan voi katsoa, että vesiviljely muodostaisi suurimman uhan kalastuksen kestävälle kehitykselle, kuten arvoisan parlamentin jäsen esittää.

Petokalojen vesiviljelytuotanto on kasvanut vakaasti, kun taas kalajauhon vuosituotanto maailmassa on pysynyt lähes jatkuvasti 67 miljoonassa tonnissa viimeisten 15 vuoden aikana. El Niño -ilmiön aikana vuonna 1998 tuotanto kuitenkin väheni. Tämä on ollut mahdollista, koska vesiviljelyn lisääntyessä kalajauhon perinteinen käyttö maaeläinten rehuna on vähentynyt. Vesiviljelyn osuus kalajauhon kokonaiskäytöstä nousi vuoden 1988 kymmenestä prosentista 35 prosenttiin vuonna 1998.

Kuten kalanviljelyä koskevassa komission tiedonannossa(2) asianmukaisesti todettiin, makeassa vedessä harjoitettavan kalanviljelyn lisääntyessä Aasiassa sinne saatetaan tämän vuosikymmenen lopussa joutua ohjaamaan jopa 7080 prosenttia maailman kalaöljyn kokonaistuotannosta ja vähintään 50 prosenttia kalajauhon tuotannosta, mikä aiheuttaa toimitusongelmia. Koska kalajauhovarat ovat niukat, on erittäin tärkeää jatkaa tutkimuksia korvaavien proteiinilähteiden löytämiseksi kalanrehun koostamista varten.

Komissio katsoo, että tutkimukset korvaavien proteiinilähteiden löytämiseksi kalanrehua varten on asetettava ensisijaiseksi painopisteeksi, jotta voitaisiin mahdollistaa petokalojen viljelyn kehittyminen edelleen ja jotta samalla varmistettaisiin teollisen kalastuksen kestävyys.

Lohessa esiintyvien polykloorattujen bifenyylien (PCB-yhdisteiden) määrän osalta komissio on tietoinen tarpeesta rajoittaa ihmisten altistumista elintarvikkeissa esiintyville PCB-yhdisteille. Komissio on hyväksynyt kattavan lähestymistavan rehuissa ja elintarvikkeissa esiintyviin dioksiineihin, furaaneihin ja PCB-yhdisteisiin. Dioksiinien ja furaanien oikeudellisesti sitovia enimmäismääriä sovelletaan elintarvikkeisiin ja rehuihin, kala ja kalastustuotteet mukaan luettuna, 1. heinäkuuta 2002 lähtien. Näitä enimmäismääriä tarkistetaan 31. joulukuuta 2004, jolloin tarkoituksena on sisällyttää dioksiinien kaltaiset PCB-yhdisteet enimmäismääriin. Muiden kuin dioksiinien kaltaisten PCB-yhdisteiden riskien arviointi on parhaillaan käynnissä, ja siinä otetaan huomioon uusimmat toksikologiset tiedot. Koska riskien arviointi on luonteeltaan hyvin mutkikasta ja laajaa, komissio tekee läheistä yhteistyötä muiden kansainvälisten

virallisten organisaatioiden, kuten Maailman terveysjärjestön (WHO), kanssa tämän arvioinnin toteuttamiseksi. Elintarvikkeissa ja rehuissa, mukaan lukien kalassa ja kalastustuotteissa, esiintyvien muiden kuin dioksiinien kaltaisten PCB-yhdisteiden seurantaa toteutetaan jatkuvasti, ja saadut tiedot annettaan käytettäväksi riskien arvioinnissa. Näitä tietoja käytetään edelleen päätettäessä parhaiten soveltuvista yhteisön toimista, joihin ryhdytään PCB-yhdisteiden vähentämiseksi elintarvikkeissa ja rehuissa.

(1) Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille yhteisön vesiviljelyalan kestävää kehittämistä koskeva strategia, KOM(2002) 511 lopullinen.

(2) Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille yhteisön vesiviljelyalan kestävää kehittämistä koskeva strategia, KOM(2002) 511 lopullinen.