KIRJALLINEN KYSYMYS P-0533/02

esittäjä(t): Ilka Schröder (GUE/NGL) neuvostolle

(19. helmikuuta 2002)

Aihe: Eurojustin osallistuminen Rodríguez Fernándezin pidätykseen

Juan Ramón Rodríguez Fernández pidätettiin Amsterdamissa 16. tammikuuta 2002 ja häntä syytettiin ETA:n Gorbea-yksikön tukemisesta, koska hän oli antanut Pedro Varelan, jonka epäillään olevan äärioikeistolainen, osoitteen toiselle ETA:an yhteydessä olevalle henkilölle. Tätä pidettiin iskujen kohteita koskevien tietojen antamisena (Jungle World nro 7, 11. helmikuuta 2002). Tiedot ovat kuitenkin kaikkien saatavilla Barcelonan puhelinluettelossa.

Lehtitietojen mukaan pidätys oli EU:n oikeudellista yhteistyötä varten perustetun uuden Eurojust-järjestelmän toiminnan ensimmäinen tulos (La Vanguardia), ja Alankomaiden syyttäjäviranomaiset olivat suorittaneet sen Eurojust-järjestelmän puitteissa Espanjan viranomaisten pyynnöstä erittäin nopeasti (NRC Handelsblad, 20. tammikuuta 2002). Statewatch-kansalaisjärjestön mukaan tapauksesta vastasi Europolia edeltävä väliaikainen oikeudellisen yhteistyön yksikkö (www.statewatch.org/news/2002/feb/02eurojust.htm).

Onko neuvosto tietoinen pidätyksen olosuhteista ja sen oikeusperustasta? Jos on, voiko se ilmoittaa oikeusperustan? Jos ei ole, mikä EU:n tai jäsenvaltioiden yksikkö vastaa tiedottamisesta parlamentin jäsenille ja suurelle yleisölle?

Missä määrin ja millä perusteella väliaikainen oikeudellisen yhteistyön yksikkö tai Eurojust osallistui pidätykseen?

Kuuluvatko asiassa esitetyt todisteet (yleisesti saatavilla olevien osoitteiden antaminen) neuvoston mielestä terrorismin torjumisesta annetun puitepäätöksen (14845/1/01 C5-0680/2001 2001/0217CNS) mukaisen terrorismin määritelmän piiriin?

Vastaus

(22. heinäkuuta 2002)

Kansallisten lainvalvontaviranomaisten suorittamat pidätykset kuuluvat kokonaan kyseisten viranomaisten eivätkä neuvoston toimivaltaan. Neuvosto ei voi näin ollen antaa tietoja kyseisen pidätyksen olosuhteista tai oikeusperustasta.

Neuvosto ei voi myöskään antaa tietoja väliaikaisen oikeudellisen yhteistyöyksikön tai Eurojustin mahdollisesta osallistumisesta mainittuihin pidätyksiin.

Yleisemmin on syytä muistuttaa, että väliaikaiseen oikeudelliseen yhteistyöyksikköön, joka perustettiin neuvoston päätöksellä, kuului 15 täysin kansallisen lainsäädännön alaisuudessa toimivaa syyttäjää ja tuomaria. Kyseisellä päätöksellä, joka on korvattu Eurojustin perustamisesta 28 päivänä helmikuuta 2002 tehdyllä neuvoston päätöksellä, ei annettu väliaikaisen yksikön jäsenille pakkokeinovaltuuksia. Sen tehtäviin kuului kuitenkin muun muassa edistää kansallisten toimivaltaisten viranomaisten välistä yhteistyötä vakavaan ja erityisesti vakavaan järjestäytyneeseen rikollisuuteen liittyvissä tutkinta- ja syytetoimissa, jotka koskevat kahta tai useampaa jäsenvaltiota.

Helmikuun 28 päivänä tehdyllä päätöksellä ei anneta Eurojustille välittömästi kansalaisiin kohdistuvia pakkokeinovaltuuksia, kuten pidätysoikeutta. Päätöksessä kuitenkin säädetään nimenomaisesti, että Eurojustin yhtenä tehtävänä on riippumatta siitä, hoidetaanko tehtävät kollegiona vai asianomaisten kansallisten jäsenten välityksellä avustaa jäsenvaltioiden toimivaltaisia viranomaisia niiden sitä pyytäessä tutkinnan ja syytetoimien koordinoimiseksi mahdollisimman tehokkaasti.

Tämä ei myöskään rajoita jäsenvaltioiden mahdollisuutta antaa kansalliselle jäsenelleen oikeudellista toimivaltaa omalla alueellaan.

Viimeisen kysymyksen osalta todettakoon, että neuvosto ei ota kantaa toimivaltaisten kansallisten viranomaisten käsiteltäväksi saatettuihin oikeustapauksiin.