KIRJALLINEN KYSYMYS E-1145/01

esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle

(10. huhtikuuta 2001)

Aihe: ISO-standardien käyttö EU:n jäsenvaltioissa

Kansainvälinen standardisoimisjärjestö (International Standardization Organisation - ISO) perustettiin vuonna 1947. Sen tehtäväksi osoitettiin kansainvälisten standardien asettaminen tekniikan, fysiikan ja maantieteen suureille ja yksiköille, mukaan lukien niiden symbolit ja merkintätavat. ISO-standardit syntyivät tiiviin kansainvälisen yhteistyön tuloksena ja ne on tunnustettu ympäri maailmaa.

Tieteen ja tekniikan yksikköjä (metri, kilogramma, sekunti, ampeeri) varten kehitettiin 50-luvulla SI-järjestelmä. Vuonna 1974 kaikki YK:n jäsenvaltiot ja muutamat hallinnolliset alueet (pääosin saaria) saivat virallisen symbolin tai koodin. ISO-3166-standardilla kutakin maata tai hallinnollista aluetta kohden vahvistettiin kolme koodia: kolminumeroinen koodi, kolmesta isosta kirjaimesta muodostuva koodi ja kahdesta isosta kirjaimesta muodostuva koodi. Symbolit voidaan uusia, jos valtion hallinnollinen rakenne muuttuu - ja jos YK tunnustaa tämän muutoksen.

ISO-standardit on tunnustettu maailmanlaajuisesti, mutta silti niitä käytetään usein virheellisesti esimerkiksi henkilö- ja kuorma-autoissa, kansainvälisessä postiliikenteessä, liikennemerkeissä ja valuuttojen merkinnässä.

Katsooko komissio, että EU:n jäsenvaltioiden on käytettävä kaikkia ISO-standardeja täysimääräisesti ja oikein? Jos ei katso, miksi se ei pidä tätä tarpeellisena? Jos katsoo, mihin aloitteisiin se aikoo ryhtyä sen varmistamiseksi, että EU:n jäsenvaltiot käyttävät ISO-standardeja täysimääräisesti ja oikein?

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(14. kesäkuuta 2001)

Viitaten kysymykseen kansainvälisen standardointijärjestön (ISO) standardien täysimääräisestä käytöstä kaikissa jäsenvaltioissa komissio haluaa korostaa, että Euroopan yhteisön ja Euroopan vapaakauppaliiton (EFTA) standardointipolitiikan ensisijaisena tavoitteena on kehittää eurooppalaisia standardeja kolmen eurooppalaisen standardointielimen eli Euroopan standardointikomitean (CEN), Euroopan sähkötekniikan standardointikomitean (Cenelec) ja Euroopan telealan standardointilaitoksen (ETSI) avulla. CENin ja Cenelecin jäseninä olevat kansalliset standardointielimet ovat myös jäseniä vastaavissa kansainvälisissä järjestöissä, ISO:ssa ja kansainvälisessä sähköteknisessä komissiossa (IEC). Ne ovat yksityisiä elimiä, toisin kuin eräät valtiolliset elimet, jotka tuottavat standardeja pääasiassa säänneltyjä aloja, kuten moottoriajoneuvoja ja elintarvikkeita varten. Molemmilla eurooppalaisilla elimillä on kiinteät yhteistyösuhteet yksityisten kansainvälisten standardointielinten kanssa ja suuri osa CENin ja Cenelecin standardeista on samanlaisia kuin kyseinen kansainvälinen standardi, perustuu siihen tai tehdään samanaikaisesti kansainvälisen standardin kanssa.

Lisäksi Euroopan unioni on sitoutunut käyttämään kansainvälisiä standardeja aina kun se on mahdollista ja toimii aktiivisesti valtiollisten kansainvälisten kauppajärjestöjen (Maailman kauppajärjestö (WTO)/Tullitariffeja ja kauppaa koskeva yleissopimus(GATT-sopimus jne.) kanssa parantaakseen kansainvälisten standardien noudattamista. Lisäksi komissio edistää kansainvälisten standardien noudattamista yhdenmukaisella tavalla maailmanlaajuisesti, millä helpotetaan kauppaa ja vältetään keskenään ristiriitaisista standardeista johtuvat ongelmat. Koska standardien laatiminen ja noudattaminen on yleensä vapaaehtoista, Euroopan unionin jäsenvaltioita ja kolmansia maita kehotetaan noudattamaan kansainvälisiä standardeja, maa- ja valuuttakoodeja koskevat ISO/CEN -standardit mukaan luettuina. Näiden standardien noudattaminen on kuitenkin pakollista vain silloin, kun siitä on nimenomainen maininta lainsäädännössä. Lisäksi komissio korostaa, että vaikka komissio tukee kansainvälisten standardien kehittämistä, se ei ole jäsenenä yksityisissä kansainvälisissä standardointielimissä, eikä osallistu kansainvälisten standardien laatimiseen.