KIRJALLINEN KYSYMYS E-2074/99

esittäjä(t): Agnes Schierhuber (PPE-DE) komissiolle

(12. marraskuuta 1999)

Aihe: Maatalousmarkkinoiden avoimuus

Sisämarkkinat toimivat maatalouden tarvitsemien käyttöresurssien ja suoritusten osalta huonosti tai eivät lainkaan. Tämä johtuu osaksi markkinoiden puuttuvasta avoimuudesta ja osaksi puuttuvista tai käyttökelvottomista yhteisön säädöksistä.

Komission tutkimus (Eudramat) osoittaa, että edelleenkin vaadittavien kansallisten lupamenettelyjen vuoksi samoja lääkkeitä myydään eri jäsenvaltioissa hyvin eri hinnoilla. Eräs tämän tutkimuksen osa-alue osoittaa, että Itävallassa sairaskassat, kuluttajat ja viljelijät voisivat säästää vuosittain noin miljardi euroa. Jos tämä

säästöpotentiaali suhteutettaisiin koskemaan koko EU:n markkinoita, maksaisi nykyinen hajautettu lupajärjestelmä jopa 35 miljardia euroa vuodessa. Vastaava tilanne on kasvinsuojeluaineissa.

1. Mitä toimia on suunniteltu siemenvilja-, rehu- ja lannoitemarkkinoiden avoimuuden lisäämiseksi?

2. Mitä toimia on suunniteltu toimivien sisämarkkinoiden aikaansaamiseksi traktori-, maatalouskone-, eläinlääke- ja kasvinsuojeluainekauppaan?

Pyydän, että komissio ei vastauksessaan viittaisi pelkästään voimassa oleviin säädöksiin.

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(25. tammikuuta 2000)

Jäsenvaltiot ja komissio vaihtavat säännöllisesti tietoja viljelijöiden saamista siemenviljan nettomyyntihinnoista, sadon kokonaismääristä, markkinointivuonna käydystä kokonaiskaupasta, varastoista sekä ennustetusta kulutuksesta yhteisön alueella. Komissio kokoaa nämä tiedot yhteisön tasolla ja se toimittaa ne keskusteltaviksi siementen hallintokomitean sekä maataloustuotannon terveyttä ja turvallisuutta koskevaan neuvoa-antavaan komiteaan kuuluvan siemeniä käsittelevän pysyvän ryhmän kokouksiin. Kaikki samaa lajia koskevat hintaerot perustellaan normaalisti tuotteen erityisillä ominaisuuksilla, kuten lajikkeella, alkuperällä, tuottavuudella, tautienvastustuskyvyllä jne. Tästä syystä komissio on vakuuttunut siitä, että tällä hetkellä voimassa olevat säännöt takaavat avoimuuden hyvän tason siemenviljamarkkinoilla. Tämän asian osalta ei ole suunniteltu minkäänlaisia keskipitkän aikavälin ehdotuksia.

Rehujen osalta yhteisö toimii yhteisön yhdenmukaistetun lainsäädännön perusteella, joka sisältää markkinoille saattamista, lisäaineiden tuoteselostemerkintöjä, raaka-aineita sekä rehuseoksia koskevia sääntöjä.

Tärkein tavoite on taata rehunkäytön turvallisuus ja informoida kotieläintuottajia näiden eläimille antaman rehun luonteesta ja ominaisuuksista. Dioksiinikriisin seurauksena komissio toimitti neuvostolle ja Euroopan parlamentille työohjelman parantaakseen eläinten ravinnon jäljitettävyyttä ja erityisesti parantaakseen rehun turvallisuutta kehittämällä valvontamenetelmiä. Komissio valvoo rehumarkkinoita säännöllisesti asianomaisen neuvoa-antavan komitean ja hallintokomitean kanssa.

Lannoitteiden markkinoillesaattamista koskeva yhdenmukaistettu lainsäädäntö on olemassa vuodesta 1976, jolloin lannoitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 18 päivänä joulukuuta 1975 annettu neuvoston direktiivi 76/116/ETY(1) tuli voimaan. Tämän jälkeen direktiiviä on muutettu tai mukautettu tekniseen kehitykseen 17 kertaa ja SLIM-ryhmä (sisämarkkinoiden lainsäädännön yksinkertaistamista käsittelevä ryhmä) päätteli lokakuussa 1997 valmistuneessa raportissaan, jossa arvioitiin lainsäädännön toimintakyky ottaen huomioon sen avoimuus ja tehokkuus, että lainsäädäntö toimi melko hyvin.

Itse asiassa 90 prosenttia lannoitteista, joilla yhteisössä käydään kauppaa rajojen yli, on arvioitu olevan yhteisöstä peräisin olevia lannoitteita, joihin sovelletaan direktiiviä 76/116/ETY. Yli 50 prosentissa yhteisössä myytävistä lannoitteista on merkintä EY-lannoitteita.

Yhteisön lannoitelainsäädäntöä täydennetään kansallisella lainsäädännöllä kansallisten tai yhteisön ulkopuolelta maahantuotujen lannoitteiden kansallisille markkinoille saattamista koskevan luvan osalta. Kyseessä ovat sellaiset lannoitetyypit, joista ei ole tähän mennessä annettu yhdenmukaistettuja sääntöjä (esim. orgaaniset lannoitteet ja orgaaniset kivennäislannoitteet). SLIM-ryhmän suosituksesta on kuitenkin suunniteltu, että näihin lannoitteisiin alettaisiin soveltaa yhdenmukaisia sääntöjä heti, kun tällä hetkellä voimassa olevat 18 direktiiviä on laadittu uudelleen yhdeksi uudeksi direktiiviksi, jolla parannetaan markkinoiden avoimuutta. Työ on parhaillaan käynnissä ja on suunniteltu, että uudelleen laaditut direktiivit toimitetaan neuvostolle ja Euroopan parlamentille vuonna 2000.

Yksinkertaistamisesta ja tekniseen kehitykseen mukauttamisesta kuullaan kaikkia asianomaisia, myös teollisuutta. Näin varmistetaan, että jo tällä hetkellä olemassa oleva avoimuus säilyy.

Pyörillä varustettuja maatalous- ja metsätraktoreita koskeva yhteisön tyyppihyväksyntä on ollut vapaaehtoinen vuodesta 1988 ks. 4. maaliskuuta 1974 annettu neuvoston direktiivi 74/150/ETY(2). Komissio tarkistaa parhaillaan perusteellisesti traktoreita koskevaa tyyppihyväksyntälainsäädäntöä tehdäkseen yhteisön tyyppihyväksynnän pakolliseksi. Tämä takaisi yhtenäismarkkinat tällä alalla. Direktiiviluonnos toimitetaan neuvostolle ja Euroopan parlamentille vuonna 2000.

Komissio on vähän aikaa sitten tehnyt sopimuksen itsenäisten yrityskonsulttien kanssa arvioidakseen lääkkeiden hyväksymismenettelyn toimivuutta yhteisössä. Tähän sisältyy myös eläinlääkkeiden arviointimenettelyt. Konsulttien odotetaan keskustelevan kaikkien asianomaisten osapuolten edustajien kanssa. Raportin on tarkoitus valmistua vuoden 2000 loppuun mennessä. Raportin tuloksesta riippuen komissio tarkastelee uudelleen tällä hetkellä voimassa olevaa lainsäädäntöä ja sen sisältämää hyväksymismenettelyä.

Kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1991 annettu neuvoston direktiivi 91/414/ETY(3), ja erityisesti sen liite VI, sisältää vaikuttavien aineiden turvallisuustarkastusta sekä kasvinsuojeluaineiden kansallista hyväksymistä koskevan yhdenmukaisen kehyksen. Se on saatettu kaikissa jäsenvaltioissa osaksi kansallista lainsäädäntöä. Jäsenvaltioiden kanssa keskustellaan parhaillaan työryhmissä jäljellä olevia avoimia, esimerkiksi rinnakkaistuontiin liittyviä kysymyksiä koskevien suuntaviivojen luomiseksi. Kasvinsuojeluaineiden osalta on saavutettu kaikenkaikkiaan hyvin paljon yhdenmukaisuutta ja avoimuutta.

(1) EYVL L 24, 30.1.1976.

(2) EYVL L 84, 28.3.1974.

(3) EYVL L 230, 19.8.1991.