KIRJALLINEN KYSYMYS P-1026/00

esittäjä(t): Luís Queiró (UEN) neuvostolle

(28. maaliskuuta 2000)

Aihe: Angola

Yhdysvaltojen ulkoministeriön 25. helmikuuta 2000 julkaisemassa viimeisessä ihmisoikeuksia käsittelevässä selonteossa esitetään konkreettisia tapauksia lukuisista ihmisoikeusrikkomuksista Angolassa. Nämä rikkomukset liittyvät yksilön koskemattomuuden ja vapauksien rikkomiseen (kuolemanrangaistus ilman oikeudenkäyntiä, kidutus ja muu fyysinen väkivalta, mielivaltaiset pidätykset, yksityisyyteen ja omaisuuteen kohdistuvat rikkomukset), kansalaisoikeuksien (sanan-, järjestäytymis- ja uskonnonvapaus sekä oikeus yhdistystoimintaan) rikkomiseen sekä poliittisten oikeuksien loukkaamiseen ja monenlaiseen syrjintään (naiset, lapset ja vammaiset). Ei pidä myöskään unohtaa Global Witness -järjestön kahta selontekoa, joista ensimmäinen koskee Unita-puoluetta ja toinen Angolan hallitusta. Tässä jälkimmäisessä, uudemmassa selonteossa esitetään syytöksiä muun muassa siitä, että timantti- ja öljykaupasta saatuja varoja käytetään sotatoimien rahoittamiseen ja että maan korkeimmalla viranomaistasolla rehottaa korruptio.

Aikooko neuvosto säilyttää yksiulotteisen kantansa Angolan tilanteesta? Pitääkö neuvosto Angolaa yhä ihmisoikeuksia kunnioittavana oikeusvaltiona? Onko Lusakan pöytäkirjaan perustuva rauhanprosessi vielä voimassa ja rikkooko vain toinen osapuoli pöytäkirjaa? Onko neuvosto yhä vakuuttunut, että konflikti voidaan ratkaista sotilaallisesti? Vai katsooko neuvosto, että Euroopan unionin Angolan tilannetta koskeva kanta olisi kiireellisesti tarkistettava edellä mainittujen selontekojen esittämien tapahtumien vuoksi ottaen erityisesti huomioon, että sodan osapuolien yhtäaikainen vetäytyminen on ensimmäinen ehto sille, että Angolaan saadaan rauha ja kansa saa vapauden, demokraattisen hallinnon sekä pystyy vihdoinkin nauttimaan elinoloista, jotka vastaavat universaaleja ihmisoikeusarvoja?

Vastaus

(8. kesäkuuta 2000)

Neuvosto, joka on aina seurannut tiiviisti Angolan tilanteen kehittymistä, on tietoinen arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemien selvitysten sisällöstä.

EU on ilmaissut puheenjohtajavaltion Euroopan unionin puolesta 17. tammikuuta 2000 antamassa Angolaa koskevassa julkilausumassa kantansa sekä maan sotilaalliseen tilanteeseen että poliittiseen, taloudelliseen ja sosiaaliseen kehitykseen. Julkilausumassa unioni korostaa olevansa edelleen vakuuttunut siitä, että pysyvän rauhan aikaansaamiseksi maassa tarvitaan poliittinen ratkaisu, joka mahdollistaa Angolan kansalle vakaat ja kehittyvät olot.

Euroopan unioni katsoo, että Jonas Savimbin johdolla toimiva UNITA, joka ei noudata Lusakan pöytäkirjan tärkeimpiä määräyksiä, on päävastuussa Angolan sodasta. Uhmatessaan jatkuvasti YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmia Jonas Savimbi on harkitusti valinnut konfliktin sen sijaan, että noudattaisi sitoumuksiaan. Hänen toimintansa herättää oikeutettua epäilystä siitä, aikooko hän todella työskennellä kansallisen sovinnon hyväksi Angolassa.

Neuvosto vetoaa kuitenkaan edelleen Angolan hallitukseen, jotta tämä jatkaisi talous- ja rahoitusuudistusten täytäntöönpanoa samoin kuin korruption ja köyhyyden torjumista luodakseen asianmukaiset poliittiset, sosiaaliset ja taloudelliset olosuhteet, jotta demokratia ja oikeusvaltio voivat toteutua Angolassa. Edelliseen liittyen hallitus on erityisvastuussa ihmisoikeuksien edistämisestä, myös UNITAn valvonnassa olleilla alueilla, demokraattisten periaatteiden ja hyvän hallintotavan noudattamisesta sekä vapaan kansalaisyhteiskunnan vahvistamisesta.