KIRJALLINEN KYSYMYS E-4034/00 esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) neuvostolle. 133 artiklan erityiskomitea.



Virallinen lehti nro 261 E , 18/09/2001 s. 0020 - 0021



KIRJALLINEN KYSYMYS E-4034/00 esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) neuvostolle (3. tammikuuta 2001) Aihe: 133 artiklan erityiskomitea 133 artiklan erityiskomitea muodostaa Euroopan unionin kauppapolitiikan todellisen valta- ja päätöksentekokeskuksen. Komitea on saanut nimensä Amsterdamin sopimuksen 133 artiklan mukaan. Kyseisessä artiklassa säädetään neuvoston nimeämästä komiteasta, jonka tehtävänä on avustaa komissiota. Kyseinen erityiskomitea on linkki Euroopan komission ja neuvoston välillä. Jokaisella jäsenvaltiolla on komiteassa varsinainen ja varaedustaja. Nämä virkamiehet tekevät tärkeitä päätöksiä kansainvälisissä kauppakysymyksissä, kuten banaanikiistaa, lääkkeiden saatavuutta köyhille maille ja Yhdysvaltojen eurooppalaiselle teräkselle määräämiä maksuja koskevissa asioissa. Neuvosto selvittää mahdolliset poliittiset kiistakysymykset ja vahvistaa komitean tekemät päätökset. Joitakin ehdotuksia käsitellään ainoastaan komiteassa niin, että Coreper (kansalliset virkamiehet Euroopan unionissa) hyväksyy ne kaikki samalla kertaa ilman keskustelua. 1. Milloin 133 artiklan erityiskomitea on perustettu ja nimetty? 2. Ketkä ovat 133 artiklan erityiskomitean pysyvät edustajat ja ketkä ovat näiden varahenkilöt? 3. Kuinka monta kertaa 133 artiklan erityiskomitea on ollut koolla perustamisestaan lähtien? 4. Mitä kysymyksiä 133 artiklan erityiskomitea on perustamisensa jälkeen (loppuun)käsitellyt? 5. Kuinka monta 133 artiklan erityiskomitean tekemää ehdotusta on Coreper hyväksynyt keskustelematta niistä ensin? Yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-4034/00, E-4036/00 ja E-4037/00 (31. toukokuuta 2001) 1. Neuvosto muistuttaa, että neuvosto tekee yhteistä kauppapolitiikkaa koskevat päätökset perustamissopimuksen 133 artiklan mukaisesti komission ehdotusten tai suositusten perusteella. 2. 133 artiklan 3 kohdassa myös määrätään, että komissio käy neuvotteluja, joiden aloittamiseen neuvosto on valtuuttanut sen kauppapolitiikan puitteissa, kuullen erityiskomiteaa, jonka neuvosto nimeää avustamaan komissiota tässä tehtävässä ja neuvoston komissiolle antamien neuvotteluohjeiden mukaisesti. 3. Rooman sopimuksen tultua voimaan tammikuussa 1958 sen 111 artiklan siirtymäsäännösten soveltamiseksi perustettiin erityiskomitea. Komitea koostui jäsenvaltioiden kauppapolitiikan alan ylemmistä virkamiehistä, yleensä pääjohtajista. Kokoonpanoa ei muutettu, kun yhteisen kauppapolitiikan periaatteita koskevaa Rooman sopimuksen 113 artiklaa alettiin soveltaa helmikuussa 1959. Perustamissopimuksen myöhemmin tehdyillä muutoksilla ei varsinaisesti muutettu kyseisen artiklan määräyksiä. 4. Komitea (ylempien virkamiesten tasolla) kokoontui yleensä kerran kuussa. Niin sanotun Tokion kauppaneuvottelukierroksen alettua vuonna 1973 osoittautui tarpeelliseksi kutsua komitea koolle useammin ja joskus lyhyinkin väliajoin. Tämä johti komitean varajäsenten kokoonpanon perustamiseen. Tämä kokoonpano pitää kokouksia yleensä viikoittain, kun taas varsinaisten jäsenten kokoonpanossa komitea kokoontuu edelleen kerran kuussa. 133 artiklan komitea (varajäsenet) koostuu valtuuskuntien jäsenistä, jotka enimmäkseen työskentelevät jäsenvaltioiden pysyvissä edustustoissa Brysselissä. Neuvosto on asettanut myös alakohtaisia komiteoita (133 artiklan komitea/tekstiilit, 133 artiklan komitea/palvelut, 133 artiklan komitea/EHTY, 133 artiklan komitea / keskinäinen tunnustaminen ja 133 artiklan komitea/moottoriajoneuvot). 5. Mitä tulee komission antamien ehdotusten ja työskentelyasiakirjojen käsittelyyn 133 artiklan komiteassa sekä sisäisen käsittelyn tuloksista laadittuihin asiakirjoihin, on syytä muistuttaa, että yleisön oikeudesta tutustua neuvoston asiakirjoihin on säädetty neuvoston 20.12.1993 tekemässä päätöksessä 93/731/EY, jota on muutettu neuvoston 6.12.1996 tekemällä päätöksellä 96/705/EY ja sen 14.8.2000 tekemällä päätöksellä 2000/527/EY. Päätöksissä säädetään tapauksista, joissa on noudatettava luottamuksellisuutta, erityisesti kauppa- ja teollisuusasioissa. 6. Neuvosto on tietoinen Euroopan parlamentin esittämistä pyynnöistä, jotka liittyvät yhteistä kauppapolitiikkaa koskeviin päätöksentekomenettelyihin. Pyyntöjä tarkasteltiin hallitustenvälisessä konferenssissa, jonka työ saatettiin päätökseen Nizzan Eurooppa-neuvostossa. Perustamissopimuksen tekstiin konferenssissa hyväksytyt muutokset eivät koskeneet 133 artiklan tätä osaa. 7. Neuvosto ja myös komissio antavat Euroopan parlamentille säännöllisesti tietoja yhteisön kauppapolitiikan merkittävistä tapahtumista, ja vuonna 1973 perustetun Westerterpin menettelyn nojalla neuvosto antaa Euroopan parlamentille tietoja kolmansien maiden kanssa käytävistä kauppasopimusneuvotteluista ennen neuvottelujen alkamista, niiden aikana ja niiden päätyttyä.