KIRJALLINEN KYSYMYS E-0187/00

esittäjä(t): Alexander de Roo (Verts/ALE) komissiolle

(31. tammikuuta 2000)

Aihe: Dioksiinipelko ja PVC

Maailman terveysjärjestö on äskettäin suositellut, että päivittäinen altistuminen suhteutettuna ruumiinpainoon ei saisi ylittää 1,4 TEQ:ta/kg, jolla tarkoitetaan kansainvälistä toksisuusekvivalenttia TEQ, mukaan lukien dioksiinit ja vastaavat aineet. Hiljattain 30. marraskuuta 1999 julkistetussa raportissa EU:n asiantuntijat arvioivat keskimääräisen päivittäisen annoksen suhteutettuna ruumiinpainoon olevan EU:n kansalaisten osalta niinkin korkea kuin 2,6 TEQ/kg. Täten keskiverto EU:n kansalainen kuluttaa päivittäin Maailman terveysjärjestön suositusta enemmän dioksiineja ja vastaavia aineita. Tämä tarkoittaa, että monet herkimmin altistuvat ihmisryhmät, kuten vauvat ja lapset, saavat päivittäin huomattavasti Maailman terveysjärjestön suosituksen ylittävän määrän näitä haitallisia aineita. Tilanteeseen on saatava muutos niin nopeasti kuin mahdollista.

Mitä toimenpiteitä komissio aikoo toteuttaa, jotta vähennetään dioksiineille altistumisen haitallisia terveysvaikutuksia?

Voiko komissio kertoa tai antaa arvion siitä, miten vallitsevaa tilannetta voitaisiin parantaa jollakin seuraavista vaihtoehdoista: EU kieltää pehmeät, kovat tai kaikki polyvinyylikloridit?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(17. huhtikuuta 2000)

Komissio toteuttaa dioksiinin haitallisten terveysvaikutusten vähentämiseksi politiikkaa, jossa keskitytään vähentämään ihmisten altistumista dioksiineille ja dioksiinin kaltaisille PCB-yhdisteille.

Yli 90 prosenttia ihmisten altistumisesta on peräisin ravinnosta. Dioksiinia joutuu myös hengitysteihin ja ruoansulatuselimistöön ilmassa olevista hiukkasista ja saastuneesta maaperästä. Osa myös imeytyy ihon läpi. Lisäksi noin 90 prosenttia ravinnosta saatavista dioksiineista tulee eläinperäisistä elintarvikkeista. Eläimet puolestaan saavat dioksiinia rehusta ja ympäristön yleisen saastumisen kautta.

Elintarvikkeiden saastuneisuutta ja kulutusta koskevat nykyiset tutkimukset näyttäisivät vahvistavan, että ihmisten altistuminen dioksiinille on 1990-luvun lopulla noin 2 tai 3 kertaa vähäisempää kuin 1970- ja 80-luvuilla. Tosin tiedoissa on joitakin aukkoja. Euroopan yhteisössä ravinnosta peräisin olevan ihmisten altistumisen arvioidaan olevan ruumiinpainoon suhteutettuna keskimäärin 13 pg TEQ/kg vuorokaudessa. Tähän lukuun eivät sisälly dioksiinin kaltaiset PCB:t, joiden osuus kaikesta ravinnosta peräisin olevasta altistumisesta on karkeasti arvioiden 50 prosenttia toksisuusekvivalentteina mitattuna. Jos dioksiinin kaltaiset PCB:t otetaan huomioon, altistuminen olisi noin 26 pg TEQ/kg vuorokaudessa. Maailman terveysjärjestön nykyisten suositusten mukaan altistuminen saisi olla ruumiinpainoon suhteutettuna enintään 14 pg TEQ/kg vuorokaudessa sekä dioksiinit että dioksiinin kaltaiset PCB:t mukaan luettuina.

Ihmisten altistumista dioksiineille voidaan jatkossa vähentää kahdella tavalla: ensiksikin vähentämällä dioksiineja ravintoketjussa mikä toteutettaisiin antamalla uusia esityksiä dioksiinin määrän rajoittamisesta eläinten rehussa (myös elintarvikkeita koskevia rajoituksia harkitaan) ja toiseksi tiukentamalla päästöjä koskevia ympäristövaatimuksia. Yksi tällainen konkreettinen toimenpide on ehdotus jätteenpolttoa koskevaksi direktiiviksi(1), joka on tarkoitus antaa myöhemmin tänä vuonna. Pitkällä aikavälillä tilannetta parantaa osaltaan myös päästöjen yleinen vähentäminen EU:n ympäristöpolitiikan mukaisesti (esimerkiksi niin sanotun IPPC-direktiivin asteittain etenevän täytäntöönpanon kautta).

Polyvinyylikloridituotteiden (PVC) kieltämisellä ei olisi välitöntä vaikutusta dioksiineille altistumiseen, koska PVC ei sisällä tai siitä ei vapaudu dioksiineja käytössä. PVC on suurin (50 %) jätteenpolttolaitoksiin tulevan kloorin lähde, ja tutkijat keskustelevat sen merkityksestä jätteenpolttolaitosten dioksiinipäästöjen tasoon. Jätteenpolttolaitoksiin tulee kuitenkin suuria määriä klooria myös muista jätteistä (esim. paperi: 11 %, mätänevät aineet: 17 %), ja uudella jätteenpolttodirektiivillä on tarkoitus vähentää huomattavasti näistä lähteistä tulevien dioksiinipäästöjen määrää.

Vähentääkseen dioksiineille altistumisen mahdollisia terveyshaittoja entisestään komissio on myös rahoittanut tutkimuksia dioksiineihin liittyvistä ympäristöriskeistä. Tähän liittyvä neljännen TTK-puiteohjelman hanke (Risks of environmental dioxins: linking epidemiology with toxicity studies to strengthen accurate risk assessment) on juuri saatu päätökseen ja uusi hanke (Comprehensive risk analysis of dioxins: development of a methodology to assess genetic susceptibility to developmental disturbances and cancer) on aloitettu. Ensiksi mainitun tutkimuksen tulokset eivät tukeneet vallitsevaa hypoteesia siitä, että dioksiinit voisivat nykyisinä pitoisuuksina muodostaa pehmytkudossarkooman riskitekijän. Sen sijaan siinä itse asiassa havaittiin, että väestön tavalliseen tausta-altistumiseen dioksiineille liittyy pienempi syöpäriski kuin lähellä nollaa oleviin pitoisuuksiin. Uuden tutkimuksen tavoitteena on asettaa tieteellisesti perustellut rajat dioksiineille altistumisen turvallisille määrille kehitykseen vaikuttavien tekijöiden ja syövän osalta.

(1) EYVL C 372, 2.12.1998.