KIRJALLINEN KYSYMYS P-2247/99

esittäjä(t): Neil MacCormick (Verts/ALE) komissiolle

(19. marraskuuta 1999)

Aihe: Rakennerahastot ja alueellinen tuki

1. Voiko komissio vahvistaa, että kaikki jäsenvaltioille rakennerahastosta myönnetyt (esim.) tavoitteen 1 tai tavoitteen 2 mukaiset varat ovat luonteeltaan täydentäviä? Jäsenvaltion on siis huolehdittava siitä, että paikallis- tai aluehallinnolle myönnetyt kyseiset varat eivät korvaa jo olemassaolevia, budjetoituja varoja, vaan täydentävät niitä? Pitääkö tätä tarkoitusta varten paikallistason budjeteissa olla kohdennettuja eriä, jotka vastaavat rakennerahastoista maksettavia varoja?

2. Ryhtyykö komissio toimiin huolehtiakseen siitä, että täydentävyyden periaatetta (miten se sitten oikein ja asianmukaisesti määritelläänkään) noudatetaan jäsenmaissa? Jos toimiin ryhdytään, mitä menetelmiä komissio aikoo käyttää? Jos ei ryhdytä, miksi ei?

3. Jos paikallisilla tai alueellisilla viranomaisilla tai paikalliseen tai alueelliseen hallintoelimeen valitulla edustajalla tai Euroopan parlamentin jäsenellä on perusteltu syy epäillä, että varojen käytössä ei oteta huomioon täydentävyyden periaatetta, mikä olisi komission mielestä siinä tapauksessa oikea valitusmenettely?

Michel Barnierin komission puolesta antama vastaus

(20. joulukuuta 1999)

1. Asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamisesta rakennerahastojen toiminnan yhteensovittamisen osalta toisaalta keskenään ja toisaalta Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa annetun asetuksen (ETY) N:o 4253/88 muuttamisesta 20 päivänä heinäkuuta 1993 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2082/93(1) todellakin säädetään, että rakennerahastojen määrärahat eivät saa korvata jäsenvaltion rakenteellisia tai vastaavia menoja. Samassa asetuksessa kuitenkin myös säädetään, että täydentävyys määritellään kyseisen tavoitteen koko tukikelpoisuusalueella eikä paikallisella tai alueellisella tasolla. Sen vuoksi täydentävyyden ehdot täyttyvät, jos jäsenvaltio pitää julkisten tai niihin verrattavien menojensa yhteismäärän vähintään samalla tasolla kuin edellisellä ohjelmakaudella. Samanlaisia säännöksiä sovelletaan seuraavalla ohjelmakaudella tavoitteeseen 1, mutta tavoitteiden 2 ja 3 täydentävyys arvioidaan yhteisesti sen mukaan, paljonko jäsenvaltiossa käytetään varoja aktiiviseen työmarkkinapolitiikkaan (rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21 päivänä kesäkuuta 1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1260/1999(2)). Paikallistason varojen budjetointi ei liity tähän täydentävyyteen vaan se riippuu asianomaisesta ohjelmasta tai toimenpiteestä.

2. Yhteisön tukikehystä tai rakennerahastojen menoja koskevaa yhtenäistä ohjelma-asiakirjaa ei hyväksytä, ellei siihen sisälly määräyksiä, joilla turvataan jo ennalta täydentävyysperiaatteen noudattaminen. Sen vuoksi jäsenvaltion on ohjelmakauden aikana toimitettava komissiolle vaadittavat rahoitustiedot, jotta se voi jatkuvasti varmistaa täydentävyyden toteutumisen. Asetuksissa ei säädetä erityisistä rangaistuksista, jos tarkastuksissa havaitaan, että täydentävyyttä ei ole noudatettu.

3. Koska täydentävyysperiaatteen noudattamisesta ei voi tehdä johtopäätöksiä alue- tai paikallistasolla, ei ole myöskään tarpeen puuttua täydentävyyden noudattamatta jättämiseen näissä yhteyksissä.

(1) EYVL L 193, 31.7.1993.

(2) EYVL L 161, 26.6.1999.