FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/104

(2004/C 78 E/0104)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2340/03

esittäjä(t): Giovanni Fava (PSE) komissiolle

(11. heinäkuuta 2003)

Aihe: Radioaktiivisen jätteen kansallinen sijoituspaikka Sardiniaan

Italian lehdistössä kerrottiin äskettäin, että hallitus aikoisi valita Sardinian radioaktiivisen jätteen mahdolliseksi ainoaksi sijoituspaikaksi Italiassa.

Eräässä Enean (Italian uuden tekniikan, energia-alan ja ympäristöalan virasto) selvityksessä katsottiin, että muun muassa saaret olisi jätettävä niiden alueiden ulkopuolelle, joiden joukosta jätteiden käsittelypaikat valitaan, jotta vältettäisiin sellaisten ympäristökatastrofien vaara, joita merikuljetusten yhteydessä voisi sattua.

Italian hallitus antoi maaliskuussa 2003 määräyksen, jossa Sogin-nimiselle yritykselle myönnettiin täydet valtuudet päättää radioaktiivisten jätteiden kansallisesta sijoituspaikasta. Enean selvityksen vastaisesti Sogin päätti, ettei saaristoasemaa pidetä enää perusteena jättää jokin alue ulkopuolelle valittaessa jätteiden sijoituspaikkaa.

Voisiko komissio tämän perusteella vastata seuraaviin kysymyksiin:

1. Eikö radioaktiivisten jätteiden ainoaa sijoituspaikkaa valittaessa ole kuultava alueen väestön edustajia, kuten Euroopan unionin säännöksissä edellytetään?

2. Eikö saaristoasemaa ja siihen liittyviä taloudellisia vaikeuksia ole pidettävä pätevänä perusteena jättää jokin alue ulkopuolelle sijoituspaikkaa valittaessa?

3. Onko Sardinian kaltaisella ydinvoimavapaalla alueella, jonka pääelinkeino on matkailu, oikeus vastustaa mahdollista päätöstä sen valitsemisesta radioaktiivisten jätteiden sijoituspaikaksi?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(12. elokuuta 2003)

Radioaktiivisesta jätteestä vastaa valtio, jonka lainkäyttöalueesta on kyse. Kaikissa pitkäaikaista jätehuoltoa koskevissa ohjelmissa on kaikkien edun vuoksi varmistettava, että kaikki asianosaiset pääsevät osallistumaan päätöksentekoprosessiin. Näin kaikki mahdolliset vaikutukset voidaan arvioida asianmukaisesti.

Tässä yhteydessä on tärkeää huomata, että radioaktiivisen jätteen lopullisesta sijoituspaikasta — tai paikasta, johon tällaista jätettä varastoidaan yli kymmenen vuoden ajan — on tehtävä tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27. kesäkuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY (1) (sellaisena kuin se on muutettuna 3. maaliskuuta 1997 annetulla neuvoston direktiivillä 97/11/EY (2)) mukainen ympäristövaikutusten arviointi (YVA) ennen kuin kehittämislupa myönnetään. Mainitussa lainsäädännössä edellytetään, että YVAssa yksilöidään, kuvataan ja arvioidaan hankkeen suorat ja epäsuorat vaikutukset ihmisten terveyteen, eläimiin, kasveihin, maaperään, ilmaan, ilmastoon ja maisemaan sekä aineelliseen omaisuuteen ja kulttuuriperintöön. YVAssa olisi käsiteltävä myös edellä mainittujen osatekijöiden välistä vuorovaikutusta. Yleisöä ja sellaisia ympäristöasioista vastaavia viranomaisia, joita asia koskee, on kuultava, ja tällaisten kuulemisten tulokset ja niiden yhteydessä esille nostetut tiedot on otettava kehittämisluvan myöntämispäätöstä tehtäessä huomioon. Päätös on lisäksi asetettava julkisesti saataville.

Tällä hetkellä 85 prosenttia radioaktiivisesta jätteestä sijoitetaan unionissa maan pinnalla tai maan pinnan lähellä oleviin sijoituspaikkoihin. Tällaisen jätteen määrä on hyvin pieni verrattuna muun jätteen määrään, eikä nykyisillä radioaktiivisen jätteen sijoituspaikoilla ole havaittu olevan vaikutuksia terveyteen eikä turvallisuuteen. Toisaalta on mahdollista, että alueille, joilla sijoituspaikkoja on, koituu niistä taloudellista hyötyä.

(1) EYVL L 175, 5.7.1985.

(2) EYVL L 73, 14.3.1997.