KIRJALLINEN KYSYMYS E-3941/00

esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle

(13. joulukuuta 2000)

Aihe: Ehdokasvaltioiden kauppapoliittiset esteet

Voiko komissio ilmoittaa, kuinka suurta osuutta kunkin ehdokasvaltion kokonaisviennistä ja viennistä EU:hun koskevat nykyisin jonkin tyyppiset EU:hun tuonnille asetetut kauppapoliittiset rajoitteet (esimerkiksi kiintiöt tai tullit)?

Pitääkö komissio tullien ulkopuolisia kaupan esteitä EU:ssa huomattavana rajoitteena?

Pascal Lamyn komission puolesta antama vastaus

(22. maaliskuuta 2001)

Yhteisön ja ehdokasmaiden välistä kauppaa säännellään 10 Keski- ja Itä-Euroopan (KIE) maan osalta Eurooppa-sopimuksin, Maltan ja Kyproksen osalta assosiaatiosopimuksin ja Turkin osalta tulliliiton välityksellä.

Ehdokasmaiden ja yhteisön välisen kaupan vapauttaminen on tapahtunut asteittain ja toispuolisesti niin, että yhteisö vapautti kauppaa ehdokasmaiden suuntaan heti sopimusten allekirjoittamisen jälkeen, kun taas ehdokasmaat ovat avanneet markkinoitaan yhteisön suuntaan asteittain.

Ensimmäisen kysymyksen osalta arvoisaa parlamentin jäsentä muistutetaan siitä, että tariffeja ei pidä automaattisesti tulkita kaupan rajoituksiksi edellyttäen, että niitä ei ole asetettu kohtuuttoman korkeiksi ja että niitä sovelletaan avoimesti ja Maailman kauppajärjestön (WTO) sääntöjä ja velvoitteita noudattaen. Tariffikiintiöiden osalta ehdokasmaista peräisin olevaan yhteisön tuontiin sovellettavat kiintiöt ovat kaikkea muuta kuin määrällisiä rajoituksia. Päinvastoin, ne ovat etuuskiintiöitä, joihin sovelletaan alennettua tullia tai nollatullia ja jotka on suunniteltu varta vasten edistämään edunsaajamaiden vientiä.

Niiden maiden osalta, jotka tekivät ensimmäiset Eurooppa-sopimukset 1990-luvun alussa, teollisuustuotteiden alalla vallitsee vapaakauppa. Kaikki yhteisön ja Eurooppa-sopimuksen tehneiden maiden välinen teollisuustuotteiden kauppa vapautetaan täysin 1. tammikuuta 2002 mennessä, minkä jälkeen kaikki tariffit ja kiintiöt poistuvat kauppakumppanien väliltä. Kaiken kaikkiaan noin 94 prosenttia ehdokasmaiden kokonaisviennistä yhteisöön vapautetaan kokonaan kyseiseen päivämäärään mennessä.

Maataloustuotteiden osalta kaupan vapauttaminen on tapahtunut useammissa vaiheissa. Eurooppa-sopimusten varhaisimpien määräysten - joiden mukaisesti maataloustuotteita tuotiin alennetuin tariffein niiden tariffikiintiöiden rajoissa, jotka alun perin perustuivat perinteisiin kauppavirtoihin mutta joita nostettiin vuosittain sopimusten voimaantulon jälkeen - lisäksi ehdokasmaiden kanssa tehtiin vuoden 2000 aikana sopimuksia, joilla maataloustuotteiden kauppaa pyrittiin vapauttamaan lisää. Näiden sopimusten tuloksena noin 80 prosenttia KIE-maiden maataloustuotteista tulee yhteisöön tuontitulleitta. Nyttemmin on käynnissä neuvottelut kalojen ja kalastustuotteiden kaupan vapauttamiseksi kokonaan.

Tämän lisäksi neuvottelut jalostettujen maataloustuotteiden kaupan vapauttamisesta nostavat niiden tuotteiden prosentuaalista osuutta, joita tuodaan ehdokasmaista yhteisöön tullivapaasti.

Vastaus toiseen kysymykseen riippuu siitä, miten käsite tullien ulkopuolinen este määritellään. Sellaiset selkeät tullien ulkopuoliset esteet kuten määrälliset rajoitukset ja tuontimaksut ovat ristiriidassa sekä yhteisölle WTO:sta johtuvien velvoitteiden että Eurooppa-sopimusten, assosiaationsopimusten ja Turkin kanssa tehdyn tulliliiton ehtojen kanssa. Toisaalta esimerkiksi terveys- ja kasvinsuojelustandardit käsitetään usein tullien ulkopuolisiksi esteiksi, vaikka ne ovat yksinomaan toimenpiteitä ihmisten, kasvien ja eläinten hengen tai terveyden suojelemiseksi ja siten täydessä sopusoinnussa yhteisön kahden- ja monenvälisten velvoitteiden kanssa. Kyseisen kaltaiset toimenpiteet eivät ole syrjiviä, koska niitä sovelletaan samalla tavalla kotimaisiin tuotteisiin yhteisön sisämarkkinoilla. Mahdolliset vaikutukset ehdokasmaiden vientiin häviävät luonnollisestikin heti, kun maat täyttävät yhteisön standardit.

Teknisten standardien osalta yhteisön standardienmukaisuuden sertifiointi voidaan nähdä tullien ulkopuolisena esteenä tai ainakin haittaavan vapaata tavaravirtaa. Niiden osalta yhteisö neuvottelee parhaillaan ehdokasmaiden kanssa vaatimustenmukaisuuden arviointia ja tuotteiden hyväksymistä koskevista Eurooppa-sopimusten pöytäkirjoista. Kyseinen pöytäkirja on vastavuoroista tunnustamista koskeva sopimus, jossa vastavuoroinen tunnustaminen perustuu yhteisön säännöstöön. Pöytäkirja mahdollistaa tiettyjen sisämarkkinaetujen ulottamisen tietyille aloille, jotka ovat jo yhdenmukaisia yhteisön teknisen lainsäädännön kanssa. Pöytäkirjat perustuvat ehdokasmaiden edistymiseen yhteisön säännöstön täytäntöönpanossa: heti, kun ehdokasmaan kansallinen lainsäädäntö ja käytännöt tietyllä alalla ovat yhdenmukaisia yhteisön lainsäädännön ja käytäntöjen kanssa, valmistajien tuotteet voidaan sertifioida joko alkuperä- tai määrämaassa samoja standardeja, teknisiä määräyksiä ja menettelyjä soveltaen.

Toistaiseksi tällainen pöytäkirja on allekirjoitettu Unkarin ja Tekin kanssa, ja Latvian kanssa on allekirjoitettu puitesopimus. Neuvottelut on aloitettu Liettuan, Viron, Slovakian ja Slovenian kanssa.