FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/62

(2004/C 78 E/0063)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1986/03

esittäjä(t): Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) komissiolle

(16. kesäkuuta 2003)

Aihe: Ateenan ja Thessalonikin ilmansaasteet

Kreikan lehdistössä kesäkuun 2003 alussa julkaistujen tietojen mukaan Euroopan komission toimeksiannosta on jokin aika sitten tehty tutkimus 19:n eurooppalaisen kaupungin ilmassa olevista haitallisten hiukkasten määristä. Näissä artikkeleissa mainitaan, että korkeimmat alailmakehän otsonin tai bentseenin määrät on mitattu Ateenassa ja Thessalonikissa, ja ne ylittävät yhteisön ympäristölainsäädännössä määritellyt sallitut tasot jopa 2,6-kertaisesti. Erityisesti todetaan, että kyseisen saasteen sallitut ylärajat EU:ssa ovat 48μgr/m3, kun taas mainituissa kahdessa kaupungissa arvot nousevat jopa 125:een μgr/m3. Lisäksi toimivaltainen ympäristön ja aluesuunnittelun sekä yleisten töiden ministeriö myöntää, että leijuvien hiukkasten suhteen todellakin on olemassa ongelma, varsinkin pitäen silmällä Kioton pöytäkirjassa vuodelle 2005 asetettuja tavoitteita.

Voisiko komissio vastata seuraaviin kysymyksiin:

1. Mitkä ovat tämän tutkimuksen perusteella tehdyt tärkeimmät johtopäätökset, mitä tulee kyseisen saasteen esiintymiseen Ateenassa ja Thessalonikissa?

2. Mikä on tämän saasteen osuus ilmakehän saasteiden kokonaismäärästä Ateenassa ja Thessalonikissa?

3. Onko kreikkalaisille viranomaisille tähän mennessä annettu komission suosituksia tämän saasteen vähentämisestä ja jos on, mihin toimiin Kreikan hallitus on ryhtynyt? Jos kreikkalaisille viranomaisille ei ole annettu suosituksia, katsooko komissio, että toimivaltaiset kreikkalaiset viranomaiset olisivat voineet omasta aloitteestaan ryhtyä ehkäiseviin toimiin kyseisen saasteen suhteen?

4. Mitkä ovat kyseisen saasteen sallitut arvot Kioton pöytäkirjassa, ja missä vaiheessa Kreikka on näiden velvoitteiden täyttämisen valmistelussaan?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(17. heinäkuuta 2003)

Komissiolle marraskuussa 2002 esitetyn vastaavan kirjallisen kysymyksen (E-3254/02, parlamentin jäsenen esittämä) (1), perusteella vaikuttaa siltä, että tässä yhteydessä tutkimuksella tarkoitetaan Earlinet-verkon (European Aerosol Research Lidar Network) tekemää tutkimusta. Hankkeen keskeisiä havaintoja oli, että on mahdollista kehittää Euroopan-laajuinen havainnointi- ja etäisyydenmittauslaitejärjestelmien (LIDAR) verkosto aerosolien vertikaalisen leviämisen tutkimiseksi. Koska mittauksia ei suoritettu johdonmukaisesti vuoden ympäri, muut johtopäätökset on tehtävä varoen. Maan tasolla leijuvien hiukkasten määrien verkkopohjainen tarkkailu ei nimenomaisesti kuulunut tutkimushankkeen piiriin.

Ilmassa leijuvia hiukkasia (particulate matter eli PM) on pidettävä eräänä keskeisimpänä ihmisten terveyttä vahingoittavana saasteen muotona. Komissiolle yhteisön voimassa olevan lainsäädännön mukaisesti virallisesti toimitettujen raporttien mukaan PM10-hiukkasten (hiukkaset, joiden halkaisija on alle 10 mikrometriä (μm), vuotuinen määrä Ateenassa ja Thessalonikissa on 50—70 mikrogrammaa kuutiometriä kohden (μg/m3), joka siten selvästi ylittää vuodelle 2003 asetetun ylärajan (ja sallitun poikkeaman) eli 46 μg/m3. Siten kyseiset hiukkaset muodostavat selvästi tärkeän osan yleisestä ilmansaasteesta, kuten muissakin Euroopan suurkaupungeissa. Kuitenkin muutkin ilmansaasteet, kuten otsoni, bentseeni, typen oksidit ja rikkidioksidi, ovat merkittäviä.

Ilmanlaatua koskevassa voimassa olevassa yhteisön lainsäädännössä (ilmanlaatua koskeva puitedirektiivi (1996/62/EY (2)) ja sen tytärdirektiivit (1999/30/EY (3), 2000/69/EY (4) ja 2002/3/EY (5))) on säädetty, että erityisten ilmansaasteiden (mukaan lukien PM10) raja-arvot on alitettava tietyissä määräajoissa (PM10:n osalta vuosi 2005). Jos raja-arvo ja sallittu poikkeama (joka kaventuu vuosittain ja on nolla raja-arvon saavuttamisen jälkeen) ylittyvät, jäsenvaltioiden on toimitettava suunnitelma ja esitettävä ohjelma, jolla se aikoo saavuttaa raja-arvon. Nämä on toimitettava ensimmäisen kerran vuoden 2003 loppuun mennessä. Jäsenvaltiot ovat velvolliset ryhtymään asianmukaisiin toimiin ilmansaasteiden vähentämiseksi. Nämä toimet voivat vaihdella jäsenvaltioittain. Komissio ei anna erityisiä suosituksia siitä, kuinka raja-arvot on yksittäisissä tapauksissa saavutettava.

Vaikka hiukkaset vaikuttavat säteilytaseeseen erityisten absorptio- ja valonsirotusominaisuuksiensa vuoksi, niitä ei pidetä ilmaston muutoksen tärkeimpänä aiheuttajana. Näin ollen ne eivät kuulu Kioton pöytäkirjassa käsiteltyihin aineisiin.

(1) EUVL C 155 E, 3.7.2003, s. 119.

(2) Neuvoston direktiivi 96/62/EY, annettu 27. syyskuuta 1996, ilmanlaadun arvioinnista ja hallinnasta (EYVL L 296, 21.11.1996).

(3) Neuvoston direktiivi 1999/30/EY, annettu 22. huhtikuuta 1999, ilmassa olevien rikkidioksidin, typpidioksidin ja typen oksidien, hiukkasten ja lyijyn pitoisuuksien raja-arvoista (EYVL L 163, 29.6.1999).

(4) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/69/EY, annettu 16. marraskuuta 2000, ilmassa olevan bentseenin ja hiilimonoksidin raja-arvoista (EYVL L 313, 13.12.2000).

(5) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/3/EY, annettu 12. helmikuuta 2002, ilman otsonista (EYVL L 67, 9.3.2002).