KIRJALLINEN KYSYMYS E-0981/02 esittäjä(t): Stavros Xarchakos (PPE-DE) komissiolle. Kreikan kaatopaikat ja arkeologisten alueiden tuhoutuminen.



Virallinen lehti nro 277 E , 14/11/2002 s. 0120 - 0121



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0981/02 esittäjä(t): Stavros Xarchakos (PPE-DE) komissiolle (12. huhtikuuta 2002) Aihe: Kreikan kaatopaikat ja arkeologisten alueiden tuhoutuminen Kreikkalaisissa sanomalehdissä julkaistujen tietojen mukaan Parikian arkeologisella alueella, Parosin saarella Kykladeilla on toiminnassa valvomaton kaatopaikka. Kyseinen kaatopaikka toimii arkeologiseksi kohteeksi julistetulla Lakkin alueella, jossa sijaitsevat kuuluisat antiikin ajan avokivilouhokset, joilla louhittiin paroslaista marmoria (arkaaisella kaudella 6. vuosisadalla e.Kr.). Mainittakoon, että Parosin saarella vierailee erittäin runsaasti matkailijoita, ja kaatopaikan toiminta arkeologisella alueella on loukkaus sen esteettistä arvoa sekä muinaista historiaa kohtaan. On huomattava, että klassisten muinaisesineiden 21. suojeluvirasto on ehdottanut louhoksen käytävien säilyttämishankkeen sisällyttämistä yhteisön kolmanteen tukikehykseen, koska alueella on tehty merkittäviä löydöksiä. Miten komissio suhtautuu arkeologisella alueella toimivaan kaatopaikkaan? Ovatko Kreikan viranomaiset tiedottaneet komissiolle eri puolilla Kreikkaa sijaitsevien maaperää, ilmaa ja pohjavesiä saastuttavien kaatopaikkojen sulkemisesta? Onko kaatopaikkojen sijoittamishanke edistynyt kaikkialla Kreikassa? Jos ei ole, kuka on vastuussa mahdollisista viivästymisistä? Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus (23. toukokuuta 2002) Jätteidenkäsittelystä säädetään jätteistä 15. heinäkuuta 1975 annetussa neuvoston direktiivissä 75/442/ETY(1), sellaisena kuin se on muutettuna 18. maaliskuuta 1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/156/ETY(2). Direktiivin 4 artiklassa todetaan, että jätteistä on huolehdittava vaarantamatta ihmisten terveyttä ja käyttämättä menettelyjä tai menetelmiä, joista voi aiheutua vahinkoa ympäristölle ja erityisesti, että: - ei vaaranneta vesiä, ilmaa, maaperää ja kasveja sekä eläimiä, - ei tuoteta melu- tai hajuhaittoja, - ei vahingoiteta haitallisesti maaseutua tai erityisalueita. Jäsenvaltioiden on myös toteutettava tarvittavat toimenpiteet jätteiden hylkäämisen, upottamisen tai valvomattoman huolehtimisen estämiseksi. Lisäksi jokaisen laitoksen ja yrityksen, joka harjoittaa jätteistä huolehtimista, on saatava siihen lupa toimivaltaiselta viranomaiselta. Komissio on käynnistänyt rikkomisesta johtuvia menettelyjä saatuaan valituksia kaatopaikoista, jotka eivät ole yhteisön lainsäädännön mukaisia. Lisäksi komissio ryhtyy Kreikassa tapahtuneiden laittomien jätteistähuolehtimistapausten vuoksi tarvittaviin toimenpiteisiin varmistaakseen, että direktiivin 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna, säännöksiä noudatetaan. Kaatopaikoista 26. huhtikuuta 1999 annetussa uudessa neuvoston direktiivissä 1999/31/EY(3), joka tuli voimaan 16. heinäkuuta 2001, määritellään kaatopaikkojen suunnittelun, käytön, käytöstäpoiston ja jälkihoidon vähimmäisvaatimukset, ja se auttaa yhteisön alueen uusien kaatopaikkojen hallinnan kehittämistä. Komissio on jo käynnistänyt rikkomisesta johtuvan menettelyn Kreikkaa vastaan täytäntöönpanotoimenpiteiden ilmoittamatta jättämisestä. Komissio pyytää kysymyksen esittäjää toimittamaan tarkempia tietoja Paroksessa sijaitsevasta kaatopaikasta. Tiedot analysoidaan, jotta voidaan arvioida, onko Kreikka rikkonut yhteisön ympäristölainsäädännön mukaisia velvoitteitaan tässä tapauksessa. (1) EYVL L 194, 25.7.1975. (2) EYVL L 78, 26.3.1991. (3) EYVL L 182, 16.7.1999.