KIRJALLINEN KYSYMYS E-1785/01 esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle. Meriturvallisuuden heikkeneminen alusten liian pienten miehistöjen seurauksena.



Virallinen lehti nro 040 E , 14/02/2002 s. 0104 - 0105



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1785/01 esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle (19. kesäkuuta 2001) Aihe: Meriturvallisuuden heikkeneminen alusten liian pienten miehistöjen seurauksena 1. Voiko komissio vahvistaa, että EU:n jäsenvaltioihin rekisteröityjen merialusten miehistöjen koon pieneneminen viime vuosikymmeninä ei ole ainoastaan merkinnyt huoltoon, lastaamiseen ja lastin purkamiseen liittyvän työvoimavaltaisen työn - jota eurooppalaisilla laivoilla usein tekivät Kaakkois-Aasiasta ja Karibian alueelta lähtöisin olevat työntekijät - katoamista, vaan myös suunnittelun, tekniikan ja turvallisuuden alaan liittyvien ja useimmiten jäsenvaltioiden kansalaisten hoitamien tehtävien vähenemistä? 2. Missä määrin liikaväsymyksen ja huolimattomuuden tapaiset olosuhteet ja se, että aavalla merellä purjehditaan ilman että komentosillalla on kukaan ohjaamassa, ovat vaikuttaneet merionnettomuuksien syntymiseen ja merten saastumiseen? 3. Voiko komissio vahvistaa Alankomaiden merimiesliiton (Nederlandse Zeeliedenvakbond, FWZ) käsityksen, jonka mukaan eurooppalaisten alusten miehistö on 10 prosenttia liian pieni ja että turvallisuuden varmistamiseksi on välttämätöntä, että kaikkien alusten miehistön päälukua kasvatetaan kahdella? 4. Missä määrin jäsenvaltioiden merenkulun tarkastusvirastot kärsivät henkilöstöpulasta komission mukaan? Onko tässä suhteessa olemassa eroja jäsenvaltioiden välillä vai onko kyse yleisestä pulasta? 5. Millä perustein alusten omistajat vastustavat miehistöjen kasvattamista? Mitkä perusteet komissio hyväksyy ja mitkä se torjuu? 6. Mitä täydentäviä toimia tarvitaan komission mielestä jo aiemmin Erikan onnettomuuden johdosta tehtyjen päätösten lisäksi sen varmistamiseksi, että merenkulun turvallisuus ei vaarannu henkilöstöpulan vuoksi? Lähde: TV-asema Nederland 1, ajankohtaisohjelma Netwerk, 3. toukokuuta 2001. Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus (6. syyskuuta 2001) 1. Komissiolla ei ole parlamentin jäsenen pyytämiä yksityiskohtaisia tietoja käytössään. Merenkulkijoiden koulutuksesta ja palvelukseen ottamisesta 6. huhtikuuta 2001 antamassaan tiedonannossa(1) komissio toteaa, että eurooppalaisten merimiesten määrä on vähentynyt 40 %:lla 15 vuodessa. Tämä lasku ei johdu ainoastaan miehistön jäsenten määrän vähenemisestä EU:n jäsenvaltioissa rekisteröidyissä aluksissa, vaan myös varustamojen taloudellisista päätöksistä korvata yhteisön maista tulevat merimiehet kolmansien maiden työvoimalla, jolloin palkkakustannukset ovat pienemmät. Lisäksi nuoret eurooppalaiset eivät pidä merenkulkualan ammatteja sosiaalisista ja taloudellisista syistä yhtä houkuttelevina kuin maissa harjoitettavia. Edelleen komissio katsoo, että EU:n laivakanta on pienentynyt mukavuuslipun alla purjehtivien alusten hyväksi, ja että merenkulkualan ammatit ovat yhä vähemmän haluttuja. Edistääkseen yhteisön merimiesten työllisyyttä komissio näin ollen ehdottaa äskettäisessä valkoisessa kirjassaan Euroopan liikennepolitiikka vuonna 2010, että pyrittäisiin palauttamaan mahdollisimman suuri määrä aluksia EU:n rekistereihin siten, että sovelletaan parhaita sosiaalisia ja verotuskäytäntöjä ja tutkittaisiin mahdollisuuksia erityisesti tonnistoveron tyyppisiin kannustimiin merenkulkualan valtionavun suuntaviivojen seuraavan tarkistuksen yhteydessä. 2. Komissio on tietoinen muutamasta tapauksesta, joiden tutkimuksissa on pystytty osoittamaan väsymyksen tai inhimillisen tekijän olleen ratkaiseva elementti onnettomuuden synnyssä, mutta sillä ei ole käytössään yleisiä tilastotietoja siitä, kuinka moni onnettomuus prosentuaalisesti liittyy liialliseen väsymykseen, heikentyneeseen huomiokykyyn tai miehistön puuttumiseen komentosillalla. 3. Tällä hetkellä ei ole yhdenmukaistettuja yhteisön säädöksiä, joilla säädetään aluksilla vaadittavan miehistön määrästä. Tämä kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan. Komissio on, samoin kuin Alankomaiden merimiesliitto, sitä mieltä, että merimiesten määrän väheneminen ei saa tapahtua meriturvallisuuden kustannuksella. Kaikki kuitenkin riippuu kunkin aluksen omasta tilanteesta, eikä suoralta kädeltä ole mahdollista määrätä, että jokaiseen alukseen tarvitaan kaksi miehistön jäsentä lisää. 4. Tiedot, joita komissiolla on käytössään satamavaltion tarkastajien määrästä jäsenvaltioissa osoittavat, että jäsenvaltioiden välillä on huomattavia eroja. Tästä on tosin vaikea vetää ehdottomia johtopäätöksiä, sillä suurimmalla osalla tarkastajista on myös muita hallinnollisia tehtäviä, varsinkin tarkastajina lippuvaltion turvavalvonnassa. Komissiolla on kuitenkin käytössään vuotuiset tarkastustilastot, jotka ovat luotettava indikaattori jäsenvaltioiden merenkulkuviranomaisten toteuttamista toimenpiteistä. Niinpä komissio toteaa, että vuonna 2000 neljä jäsenvaltiota ei pystynyt noudattamaan satamavaltioiden suorittamasta valvonnasta annetussa direktiivissä säädettyä velvollisuutta tarkastaa 25 % niiden satamiin vuoden aikana saapuvista aluksista. Komissio on aloittanut rikkomisesta johtuvan menettelyn ilmitulleiden laiminlyöntitapausten osalta. ERIKA I -paketin puitteissa komissio hyväksyi satamavaltioiden suorittamasta alusten valvonnasta annetun direktiivin 95/21/EY muutosehdotuksen, jossa tiettyjen alusluokkien, mm. yli 15 vuotta vanhojen säiliöalusten tarkastusmääräyksiä tehostetaan. Tämän säädöksen täytäntöönpanon pitäisi johtaa satamavaltioiden tarkastajien määrän tuntuvaan kasvuun jäsenvaltioissa vuoden 2003 loppuun mennessä. 5. Kohdassa 3 mainitusta syystä johtuen komissio ei voi kommentoida varustamojen miehistövahvuuden lisäämistä koskevia perusteita. 6. On selvää, että komissio kiinnittää erityistä huomiota inhimillisiin tekijöihin, joiden se katsoo olevan kiinteässä yhteydessä meriturvallisuuteen. Tässä yhteydessä komissio katsoo tarpeelliseksi, että satamavaltiot suorittavat elin- ja työskentelyolosuhteita koskevia tarkastuksia aluksilla useammin (kansainvälisen työjärjestö ILO:n yleissopimuksia noudattaen), ja että tarkastukset myös ovat yhdenmukaisempia. (1) KOM(2001) 188 lopullinen.