KIRJALLINEN KYSYMYS E-0077/01 esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle. Siviili-ilmailun kasvavaan kapasiteettipulaan liittyvä suurten lentoturmien uhka.



Virallinen lehti nro 318 E , 13/11/2001 s. 0026 - 0027



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0077/01 esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle (29. tammikuuta 2001) Aihe: Siviili-ilmailun kasvavaan kapasiteettipulaan liittyvä suurten lentoturmien uhka 1. Voiko komissio vahvistaa, että Single European Sky -raportti, jonka komissio ja neuvosto vastaanottavat tammikuun lopussa, antaa aiheen vakavaan huolestumiseen siitä, että läheltä piti -tilanteet muuttuvat onnettomuuksiksi, muun muassa siksi, että lennonjohtajat eivät enää voi valvoa kaikkien toimiensa seurauksia, pula lennonjohtajista kasvaa, paine laskeutua ennen kuin kiitorata on vapaa kasvaa ja koska täpötäydessä ilmatilassa ei yhä tiheämmin toisiaan seuraavia laskuja voida keskeyttää? 2. Missä määrin ovat todetut ongelmat komission mielestä seuraus eri elinten ratkaisemattomasta lentoliikenteen valvontaa koskevasta valtataistelusta ja kyseisten elinten toiminta-alueitaan ja valtuuksiaan koskevista ristiriitaisista näkemyksistä? Mitä ratkaisua kiistoihin komissio aikoo edistää? 3. Jos lähtökohtana pidetään sitä Euroopan unionin jäsenvaltioiden yläpuolisen ilmatilan kapasiteettia, jota lennonvalvonnan nykyisellä teknisellä tasolla voidaan turvallisesti hyödyntää jos kaikki kylmän sodan aikaiset sotilaalliset rajoitukset poistettaisiin, voiko komissio kertoa, mikä on siviili-ilmailun tällä hetkellä kyseisestä kapasiteetista tosiasiallisesti käyttämä prosenttiosuus? 4. Voiko komissio kertoa myös, mikä on edellisessä kysymyksessä tarkoitetun turvakapasiteetin nykykäytön prosenttiosuus, mikäli kylmän sodan aikaiset sotilaalliset rajoitukset pidetään voimassa? 5. Viime vuosisadalla oletettiin yleisesti, että pitkien maakuljetusten kasvunäkymät olivat rajalliset, kun taas lentoliikenteen näkymät olivat rajattomat, mutta viime mainittu näyttää pitävän paikkansa yhä vähemmän. Mitkä ovat komission näkemyksen mukaan lentoliikenteen kasvun rajat tulevaisuudessa, jos otamme lähtökohdaksi täydellisen turvallisuuden vaatimukset ja emme pyri saavuttamaan tuota turvallisuutta laajentamalla edelleen lentokentille varattua ilmatilaa ja antamalla meluhaittojen kasvaa? 6. Antaako raportti komission mielestä aiheen siihen, että tulevaisuudessa, kun arvioidaan ilmailun alalla tapahtuvaa kehitystä, ei korosteta yksipuolisesti lentojen myöhästymisiä ja matka-aikojen pidentymistä koskevia valituksia tai lentokenttiä ympäröivien alueiden taloudellisia etuja ja kasvuodotuksia, vaan aletaan pohtia enemmän käytettävissä olevan kapasiteetin rajoja, jotka on otettava huomioon, jotta voimme jatkossakin ylläpitää korkeaa turvallisuustasoa? Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus (13. maaliskuuta 2001) 1. Vuonna 1999 tapahtuneiden lennonjohtokapasiteetin riittämättömyydestä johtuneiden merkittävien myöhästymisten vuoksi komissio perusti korkean tason asiantuntijaryhmän, joka koostuu siviili- ja sotilaslennonjohdon kansallisten viranomaisten edustajista. Ryhmä luovutti kertomuksensa marraskuussa 2000. Kertomuksessa hahmotellaan suuntaviivoja lennonjohdon vahvistamiseksi, jotta turvallisuus saataisiin taattua ja liikenteen sujuvuutta saataisiin parannettua. Toimenpide-ehdotuksista voidaan mainita säädäntötyössä sovellettava lähestymistapa, jossa painotettaisiin aiempaa enemmän turvallisuusnormien noudattamista, sekä odotettavissa olevaan lennonjohtajapulaan varautuminen edistämällä työhönottoa. Komissio valmistautuu laatimaan lainsäädäntöehdotuksia kertomuksen sisältämien suuntaviivojen viemiseksi eteenpäin. 2. Lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien vastuualue on kansallinen ilmatila. Nämä yritykset toimivat tiiviissä yhteistyössä siten, että lentokoneet pystyvät yleensä siirtymään valtion ilmatilasta toiseen ilman vaikeuksia. Tästä huolimatta lentoliikenteen vaatimukset ovat muuttuneet niin, että kansallisiin alueisiin perustuva järjestelmä ei enää ole ajanmukainen. Komissio pyrkiikin sääntelemään ilmatilan käyttöä ja jakamista niin, että sitä pystyttäisiin hallitsemaan aiempaa paremmin kokonaisuutena. 3. ja 4. Siviililiikenteen on käytettävä ilmakäytäviä, joiden liikennettä ei useinkaan pystytä organisoimaan parhaalla mahdollisella tavalla. Suurimpia syitä tähän on juuri sotilaskäyttöön varattujen alueiden kiertäminen. Joissakin jäsenvaltioissa nämä alueet ovat laajoja ja muodostavat todellisen haitan, jonka vakavuus tosin vaihtelee eri aikoina. On arvioitu, että järkevämmillä liikennejärjestelyillä pystyttäisiin joissakin tapauksissa lisäämään kapasiteettia useita kymmeniä prosentteja. Komissio rahoittaa tutkimushanketta, jossa pyritään selvittämään, kuinka paljon kapasiteettia voitaisiin lisätä järkiperäistämällä liikennejärjestelyjä. 5. Komissio arvioi, että todellinen pullonkaula ei ole niinkään lennonjohto vaan lentokenttien riittämätön kapasiteetti ja tarve vähentää ilmaliikenteestä aiheutuvia ympäristöhaittoja. Kapasiteettirajoitukset eivät kuitenkaan ole ehdottomat. Rajoihin vaikuttaa ennen kaikkea se, kuinka paljon lentoasemien käyttöä pystytään tehostamaan ja voidaanko käyttää toissijaisia lentoasemia, sekä se, miten pystytään vähentämään meluhaittoja ja kasvihuonekaasupäästöjä. 6. Komissio pyrkii löytämään tasapainon näiden näkökohtien ja sellaisen tehokkaan liikennejärjestelmän välillä, jonka tärkeän osan muodostaa lentoliikenne. Komissio valmistelee parhaillaan valkoista kirjaa liikennepolitiikan kehittämisestä. Kirjan tarkoituksena on herättää keskustelua ruuhkautumisesta ja intermodaalisuudesta.