KIRJALLINEN KYSYMYS E-3156/01

esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle

(14. marraskuuta 2001)

Aihe: Tulliviranomaisten takavarikoimat epäillyt salakuljetustavarat Britannian maahantulopaikkakunnilla

Onko komissiolla huomauttamista sen suhteen, että Britannian tulliviranomaiset takavarikoivat huomattavia määriä alkoholia ja tupakkaa maahantulopaikkakunnilla henkilöiltä, joiden epäillään tuovan näitä tuotteita henkilökohtaisen käytön sijasta myyntitarkoituksiin, sillä perusteella, että tulliviranomaisten toiminta rikkoo syyttömyysolettamaa, ja jos komissiolla on huomauttamista, vastustaako se ajatusta, jonka mukaan Britannian tulliviranomaiset takavarikoimisen sijasta voisivat merkitä ne pullot, pakkaukset ja korit, joiden ne epäilevät menevän myyntitarkoituksiin, näkyvillä tai näkymättömillä merkinnöillä, joita voitaisiin aikanaan käyttää mahdollisten oikeustoimien perustana?

Olisiko komissio mielestä hyödyllistä, jos Ison-Britannian valtionvarainministeriö alentaisi näiden tuotteiden valmisteveroa lähemmäksi Manner-Euroopan tasoa, koska se vähentäisi henkilöiden ja järjestäytyneen rikollisuuden halua tuoda mainittuja tuotteita Isoon-Britanniaan pimeän myynnin tarkoituksessa?

Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(21. joulukuuta 2001)

Valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta 25 päivänä helmikuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/12/ETY(1) nojalla jäsenvaltiot ovat velvollisia erottelemaan valmisteveron alaiset tuotteet (esimerkiksi tupakkatuotteet) silloin, kun yhdessä jäsenvaltiossa kulutukseen luovutetut valmisteveron alaiset tuotteet ovat yksityisten hallussa toisessa jäsenvaltiossa. Jos yksityiset pitävät kyseisiä tuotteita hallussaan omiin tarpeisiinsa, valmistevero maksetaan siinä jäsenvaltiossa, jossa tuotteet hankitaan. Jos taas tuotteita pidetään hallussa kaupallisiin tarkoituksiin, valmistevero maksetaan toisessa jäsenvaltiossa. Yksityiseen ja kaupalliseen tarkoitukseen hallussa pidettävien tuotteiden välisen eron tekemiseksi jäsenvaltioiden on seurattava direktiivin 92/12/ETY 9 artiklan 2 kohdassa säädettyjä ohjeita. Jos valmisteveroa koskevia säännöksiä rikotaan, jäsenvaltioilla on oikeus asettaa tarkoituksenmukaisiksi katsomiaan seuraamuksia edellyttäen, että seuraamukset ovat tarpeellisia ja tavoitteisiin suhteutettuja.

Kuten arvoisa parlamentin jäsen epäilemättä tietää, komissio päätti hiljattain aloittaa menettelyn Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 226 artiklan (entisen 169 artiklan) nojalla. Komissio on toimittanut Yhdistyneelle kuningaskunnalle virallisen ilmoituksen koskien yllä mainittujen yhdenmukaistettuja valmisteverosääntöjä koskevien näkökohtien soveltamista ja eräiden Yhdistyneen kuningaskunnan asettamien seuraamusten suhteellisuutta, ja se odottaa nyt Yhdistyneen kuningaskunnan vastausta kyseiseen ilmoitukseen.

Mitä arvoisan parlamentin jäsenen ehdottamiin valmisteveron alaisten tuotteiden merkitsemistoimiin tulee, komissio huomauttaa, että direktiivin 92/12/ETY yhdenmukaistetut säännöt eivät sisällä nimenomaista mainintaa tällaisten toimien käyttöönotosta. Jäsenvaltiot voivat periaatteessa vapaasti päättää, mitkä toimet sopivat parhaiten direktiivien täytäntöönpanemiseksi. On kuitenkin korostettava, että jäsenvaltiot eivät voi ottaa käyttöön toimenpiteitä, jotka nostaisivat jäsenvaltioiden rajojen ylittämiseen liittyvien muodollisuuksien määrää.

Valmisteverokantoihin liittyen komissio katsoo edelleen, että pidemmällä aikavälillä verokantojen lähentyminen olisi edullista sisämarkkinoiden häiriöttömän toiminnan kannalta. Voimassa olevassa yhteisön lainsäädännössä säädetään kuitenkin vain vähimmäisverokannoista, ja jäsenvaltiot päättävät, määrittävätkö ne kansallisen valmisteverokantansa yhteisön vähimmäiskantaa korkeammaksi alkoholi- ja tupakkatuotteiden osalta.

(1) EYVL L 76, 23.3.1992.