Virallinen lehti nro C 117 , 16/04/1998 s. 0060



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2758/97 komissiolle esittäjä(t): Gerhard Schmid (PSE) (1. syyskuuta 1997) Aihe: Kiinteän omaisuuden rahoitus EU:ssa Sisämarkkinoista huolimatta EU:ssa on vielä hyvin vaikeaa saada rahoitusta kotimaan pankeista, jos aikoo ostaa kiinteää omaisuutta ulkomailta. Jos esimerkiksi saksalainen ostaa talon Italiasta, hänen täytyy hankkia rahoitus Italiasta, koska saksalaiset pankit eivät tunnusta italialaisia kiinteistöjä vakuutena. 1. Eikö komission mielestä olisi jo aika luoda yhtenäiset sisämarkkinat myös kiinteistökauppojen rahoituksen alalla? 2. Onko komissio jo tehnyt tätä alaa koskevia säännösehdotuksia? Jos ei, miksi ei? Komission jäsenen Mario Montin komission puolesta antama vastaus (8. lokakuuta 1997) Tällä hetkellä voimassa olevassa yhteisön lainsäädännössä yhteisön luottolaitoksille annetaan mahdollisuus myöntää kiinnelainoja muissa jäsenvaltioissa ((Direktiivi 89/646/ETY, annettu 15. joulukuuta 1989, EYVL L 386, 30.12.1989. )). On totta, että joiltakin luottolaitoksilta on vaikea saada rahoitusta toisessa jäsenvaltiossa tehtyjä kiinteistökauppoja varten. Komission saamien tietojen mukaan tietyissä erikoistuneissa luottolaitoksissa ulkomaille myönnetyn rahoituksen osuus oli kuitenkin 30-40 prosenttia niiden koko lainakannasta vuonna 1996. Luottolaitokset perustelevat vastahakoisuuttaan myöntää tällaista rahoitusta yleensä seuraavilla seikoilla: * Kiinnelainamarkkinoita pidetään vielä nykyisin maantieteellisesti rajattuina markkinoina, jotka edellyttävät lainanantajan tuntevan perusteellisesti kyseisten markkinoiden lainsäädännön ja kiinteistömarkkinat sekä kiinteistöjen arvon määritykseen liittyvät paikalliset menettelytavat. * Kansallisten verolainsäädäntöjen väliset erot aiheuttavat lainanantajille tiettyjä ongelmia. Esimerkiksi jotkin jäsenvaltiot kantavat lähdeveroa ulkomaalaisille lainanantajille maksetuista bruttokoroista, mikä vähentää näiden lainanantajien katteita. Toiset jäsenvaltiot eivät puolestaan myönnä vähennysoikeutta sellaiselta vakuutusyhtiöltä saadun kiinnelainan vakuutusmaksuista, joilla ei ole toimipaikkaa kyseisessä jäsenvaltiossa. Komissio tutkii parhaillaan tiettyjen verotussäännösten yhdenmukaisuutta yhteisön oikeuden kanssa. * Maksujen laiminlyönnin yhteydessä lainanantaja on riippuvainen kansallisista ulosmittausmenettelyistä ja -määräajoista. Näiden ongelmien ratkaiseminen on erittäin hankalaa. Esimerkiksi verotus on herkkä ala, jota koskevien lakien säätäminen on tähän mennessä osoittautunut erittäin vaikeaksi tehtäväksi. Näiden ongelmien ratkaiseminen verotusta yhdenmukaistamalla edellyttäisi, että yhteisö säätäisi kiinteistöalaa koskevia lakeja, mikä voisi esteitä asettaa esteitä liikkuvuudelle erityisesti läheisyysperiaatteen kanssa ristiriitaisella tavalla. Komissio on kaikesta huolimatta sitä mieltä, että yhteisen rahan käyttöönotolla on myönteinen vaikutus rajat ylittäviin kiinteistökauppoihin, kun valuuttakurssiriski katoaa ja kuluttajien on helpompi vertailla kiinnelainojen korkoja. Vertailtavuuden lisäämiseksi komissio harkitsee parhaillaan kiinnelainojen sisällyttämistä kulutusluottojen todellisista vuosikoroista annetun direktiivin 90/88/ETY ((Direktiivi 90/88/ETY, annettu 22. helmikuuta1990, EYVL L 61, 10.1.1990. )) säännösten soveltamisalaan.