Virallinen lehti nro C 031 , 05/02/1999 s. 0012



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1055/98 esittäjä(t): Giacomo Santini (PPE) , Claudio Azzolini (PPE) ja Umberto Scapagnini (PPE) komissiolle (6. huhtikuuta 1998) Aihe: Maataloustuotteiden muun kuin elintarvikekäytön tukeminen YMP:n uudistamisen yhteydessä komissio korosti neuvostolle ja Euroopan parlamentille antamassaan tiedonannossa YMP:n kehittämisestä ja tulevaisuudesta (KOM(91) 0258/lopull, 22.7.1991), että maataloustuotteiden muuta kuin elintarvikekäyttöä tuettava. Komissio on toisaalta tukenut maataloustuotteiden muuta kuin elintarvikekäyttöä erityisesti biodieselin osalta ja se on hyväksynyt useita tutkimus- ja kehityshankkeita, joita rahoitetaan THERMIE- ja ALTENER-ohjelmien varoilla. Muiksi kuin elintarvikkeiksi käytettäviä öljykasveja viljellään lähes kaikilla teollisesta viljelykäytöstä poistetuilla alueilla ja biodiesel on saavuttanut hyvin merkittävän markkinaosuuden. Vuonna 1996 17 tuotantoyksikköä, joiden tuotantokapasiteetti oli miljoona tonnia, tuotti 450 000 tonnia biopolttoainetta, mikä vastaa maataloustuotannossa noin 500 000 hehtaaria. Valkoisessa kirjassa uusiutuvista energialähteistä (jonka komissio hyväksyi 26. marraskuuta 1997) asetetaan tavoitteeksi saavuttaa biopolttoaneille 2 prosentin käyttötaso polttoainemarkkinoista. Ennen Agenda 2000:n mukaisiin rakenteellisiin toimenpiteisiin ryhtymistä olisi mahdollisimman pian ryhdyttävä väliaikaisiin toimenpiteisiin markkinointivuoden 1998 osalta, sillä jos ratkaisuun ei päästä, niin teollisuusyrityksissä ja maatalousalalla vuosia jatkuneet tutkimus- ja kehitystoimet ovat saattaneet olla turhia ja sillä voi olla kielteisiä seurauksia uusiutuvia energialähteitä koskevan politiikan uskottavuudelle. Aikooko komissio ryhtyä toimenpiteisiin muiksi kuin elintarvikkeiksi käytettävien siementen tuotannon tukemiseksi alueilla, jotka on ollut pakko poistaa viljelykäytöstä? Ottaen huomioon, että prosentuaalisesti vain hyvin pieni osuus pinta-alasta, joka on ollut pakko poistaa viljelykäytöstä, on viljeltyä, niin aikooko komissio ratkaista asian niin, että se tukee enemmän viljelijöitä, jotka viljelevät muiksi kuin elintarvikkeiksi tarkoitettuja tuotteita kuin viljelijöitä, jotka eivät viljele tällaisia tuotteita? Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus (16. kesäkuuta 1998) Pakkokesannoidulla maalla viljellyistä öljykasveista tuotetusta biodieselistä on viime vuosina tullut tärkeä osa uusiutuviin luonnonvaroihin perustuvaa energiantuotantoa. Tämä ympäristön kannalta edullinen kehitys on tavallaan kesannointijärjestelmän sivutuote. Pakollinen kesannointi suunniteltiin kuitenkin peltokasvien markkinatilanteen hallintaa helpottavaksi välineeksi, ja sen määrä on vähentynyt selvästi viime vuosina, joiden kuluessa on havaittu kesannoinnin sopivan aika huonosti biomassan saatavuuden turvaamiseen. Kuten kysymyksen esittäneet parlamentin jäsenet ovat panneet merkille, komissio on sitoutunut edistämään biomassaan perustuvaa energiantuotantoa Thermie- ja Altener-ohjelmien lisäksi julkaisemalla marraskuussa 1997 uusiutuvia energialähteitä koskevan valkoisen kirjan(1). Tämän takia ja Agenda 2000:ssa(2) asetettujen, maatalouspolitiikan järkevän kehityksen edistämiseen liittyvien haasteiden vuoksi on etsittävä uusia mahdollisuuksia turvata biopolttoaineteollisuuden raaka-aineiden saanti. Tätä varten on omaksuttava yhdennetty lähestymistapa jäsenvaltioiden nykyisiin verotusjärjestelyihin. Agenda 2000:n yhteydessä vapaaehtoisen kesannoinnin merkitys lisääntyy, koska jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus sallia se, että tuottajat kesannoivat jopa 100 prosenttia viljelyalastaan. Näitä kesantopeltoja on mahdollisuus käyttää muuhun kuin elintarvikekäyttöön tarkoitettujen raaka-aineiden, esimerkiksi biopolttoaineiden, tuottamiseen. Komission ehdotuksissa esitetään lisäksi, että markkinapolitiikkaa olisi täydennettävä uudella maaseudun kehittämispolitiikalla, joka voi tarjota mahdollisuuksia myös uusiutuvien energialähteiden alalla: jäsenvaltiot voivat saada yhteisön tukea kansallisiin ohjelmiinsa, joiden tarkoituksena on non-food -tuotteita koskevien investointien lisääminen. (1) KOM(97) 599 lopullinen. (2) KOM(97) 2000 lopullinen.