Virallinen lehti nro C 031 , 05/02/1999 s. 0152



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2601/98 esittäjä(t): Anna Karamanou (PSE) komissiolle (1. syyskuuta 1998) Aihe: Väkivalta ja seksuaalinen ahdistelu työpaikoilla Kansainvälisen työjärjestön (ILO:n) viimeaikaisesta tutkimuksesta käy ilmi, että tärkein syy työntekijöiden turvattomuuteen ovat uhkaukset, ruumiillisen väkivallan käyttö ja seksuaalinen ahdistelu. Tämän ILO:n laatiman tutkimuksen mukaan väkivallantekojen uhriksi työpaikalla joutuu naisista lähes kaksi kertaa suurempi osuus kuin miehistä, ja Isossa-Britanniassa uhkailun kohteeksi joutuu yli 53 prosenttia työntekijöistä. Erityisesti psykologinen häirintä on saavuttanut huolestuttavat mittasuhteet läntisessä maailmassa, varsinkin Itävallassa, Tanskassa, Isossa-Britanniassa, Saksassa sekä Ruotsissa. Mitä tulee seksuaaliseen väkivaltaan, Ranska on maailman kärjessä, sillä 20 prosenttia työelämässä olevista naisista on joutunut seksuaalisen ahdistelun uhreiksi. Millä tavoin komissio aikoo puuttua asiaan ja mitä toimenpiteitä se tulee toteuttamaan tämän vakavan ongelman torjumiseksi? Komission jäsenen Pádraig Flynninkomission puolesta antama vastaus (17. syyskuuta 1998) Komissio on täysin samaa mieltä arvoisan parlamentin jäsenen kanssa seksuaalisen ahdistelun haitallisista vaikutuksista. Komissio arvioi, että työpaikoilla tapahtuva seksuaalinen ahdistelu voisi olla miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa 9. helmikuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/207/ETY(1) tiettyjen säännösten vastaista. Kyseisen direktiivin antamisen jälkeen komissio on toteuttanut useita täydentäviä toimenpiteitä ongelman torjumiseksi. Se antoi 27. marraskuuta 1991 suosituksen 92/131/ETY(2) naisten ja miesten ihmisarvon loukkaamattomuuden turvaamisesta työpaikalla, ja vuonna 1993 se julkaisi oppaan seksuaalisen ahdistelun torjuntaan tarkoitettujen käytännesääntöjen soveltamisesta. Vuosina 1996 ja 1997 komissio kuuli työmarkkinaosapuolia ja kehotti niitä neuvottelemaan Euroopan tasoisesta sopimuksesta, jossa käsiteltäisiin mahdollisuutta laatia yhteisön tasoinen yleinen toimintalinja työpaikoilla tapahtuvan seksuaalisen ahdistelun torjumiseksi. Valitettavasti työmarkkinaosapuolet eivät vastanneet myönteisesti komission kutsuun. Komissio on myös tilannut kahdelta tutkimuslaitokselta perusteellisen raportin seksuaalisesta ahdistelusta kaikissa jäsenvaltioissa (määritelmä, asianomaiset henkilöt, ahdisteltujen henkilöiden profiili, ahdistelun vaikutukset, lainsäädäntö, ahdistelun torjumiseksi toteutetut toimenpiteet). Näissä kahdessa tutkimuksessa vahvistetaan arvoisan parlamentin jäsenen kysymyksessä mainitut tiedot. Sen jälkeen kun työmarkkinaosapuolet kieltäytyivät neuvottelemasta asiasta yhteisön tasolla, komissio päätti julkaista nämä kaksi tutkimusta heti, kun ne on käännetty. Tutkimuksissa on erityisesti tuotu esiin tarve tiedostaa entistä paremmin, miten yleistä seksuaalinen ahdistelu on, ja toimia aktiivisemmin sen torjumiseksi. Komissio on jo pohtinut myöhemmin toteutettavia täydentäviä toimia, joilla asian tiedostamista voitaisiin lisätä. Tällaisia voisivat olla esimerkiksi ongelmaan keskittyvän konferenssin järjestäminen tai tukeminen. (1) EYVL L 39, 14.2.1976. (2) EYVL L 49, 24.2.1992.