KIRJALLINEN KYSYMYS E-2152/99

esittäjä(t): Piia-Noora Kauppi (PPE-DE), Ilkka Suominen (PPE-DE), Astrid Thors (ELDR) ja Reino Paasilinna (PSE) komissiolle

(24. marraskuuta 1999)

Aihe: Alushankintojen korkotuki

Komission pitkäaikaisena tavoitteena on ollut ympäristöystävällisemmän ja turvallisuutta lisäävän eurooppalaisen aluskannan tukeminen (Community Guidelines on State Aid to Martime Transport(1)). Suomen jäsenyysneuvottelujen pöytäkirjassa todettiin lisäksi, että koko Suomi ei voi jatkaa tax free -kauppaa. Sen sijaan EU lupasi ottaa huomioon Suomen kaukaisen sijainnin ja sääolosuhteet päättäessään merenkulkupolitiikan tavoitteista koko mantereelle.

Suomen liikenneministeriö on notifioinut komissiolle alushankintojen korkotuki-ohjelman, jonka tarkoitus on edistää pohjoisen olosuhteissa välttämättömien, jääolosuhteisiin soveltuvien, turvallisten ja ympäristöystävällisten lastialusten hankintoja ja peruskorjauksia. Asiasta vallitsee Suomen eduskunnassa laaja kansallinen yhteisymmärrys, mitä osoittaa sekin, että eduskunta oma-aloitteisesti lisäsi tilaushankintavaltuudet vuoden 1999 budjettiin.

Komission virkamiehillä on vahva aikomus tulkita kyseinen ohjelma telakkatueksi, vaikka ohjelma ei vaikuta telakoiden kilpailutilanteeseen, koska tukea saava laiva voidaan tilata mistä maasta tahansa. Tämän ovat komission 4.8.1999 päivätyn kirjeen mukaan todenneet myös PO VII:n virkamiehet kiinnittäessään huomiota siihen, ettei tuella ole yhteyttä EU-telakoihin.

Miten komissio aikoo varmistaa pohjoisen meriliikenteen ympäristöystävällisen ja turvallisuutta lisäävän kehityksen, jos se ei salli luomansa toimintakehyksen käyttämistä? Miten jäsenmaan on mahdollista luoda merenkulkupolitiikkaa, ellei se voi luottaa komission hyväksymiin ohjeisiin? Miten komissio on ottanut huomioon Suomen jäsenyysneuvottelujen pöytäkirjamerkinnät merenkulkupolitiikasta?

(1) EYVL C 205, 5.7.1997.

Mario Montin komission puolesta antama vastaus

(6. tammikuuta 2000)

Komissio toteaa, että meriliikenteen valtiontuista annettujen suuntaviivojen 2.1 kohdassa, johon arvoisat parlamentin jäsenet viittaavat, määrätään, että suuntaviivat eivät kata laivanrakennuksen seitsemännessä tukidirektiivissä(1) ja sitä seuranneissa säädöksissä tarkoitettua telakkatukea. Investointitukea koskevassa suuntaviivojen 5 kohdassa puolestaan määrätään, että kaikkien uusiin aluksiin tehtävien investointien on oltava laivanrakennuksen tukisääntöjen mukaisia. Samassa kohdassa määrätään edelleen, että suuntaviivojen soveltamisalalla investointituki on sallittua eräissä rajatuissa tilanteissa aluksilla olevien laitteiden parantamiseksi tai turvallisten ja puhtaiden laivojen käytön edistämiseksi; tämä koskee esimerkiksi kannustimia yhteisöön rekisteröityjen aluksien parantamiseksi vastaamaan normeja, jotka ylittävät kansainvälisissä sopimuksissa määrätyt pakolliset turvallisuus- ja ympäristönormit ja joilla ennakoidaan sovittujen tiukempien normien käyttöönottoa, mikä lisää turvallisuutta ja ympäristönsuojelua. Tuen on kuitenkin soveltuvin osin oltava laivanrakennussäännösten mukaista, kuten 2.1 kohdassa mainitaan.

Komissio antoi 29. kesäkuuta 1998 asetuksen (EY) N:o 1540/98(2) laivanrakennusteollisuudelle myönnettävän tuen uusien sääntöjen vahvistamisesta. Koska asetukset ovat suoraan täytäntöönpantavaa yhteisön lainsäädäntöä, sitä on sellaisenaan sovellettava kaikissa jäsenvaltioissa.

Asetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaan laivanrakennus-, laivankorjaus- ja laivakonversioalalle joko suoraan tai välillisesti myönnettyä tukea, jonka jäsenvaltiot tai niiden alueelliset tai paikalliset viranomaiset rahoittavat tai joka on jossain muodossa valtion varoista rahoitettua, voidaan pitää yhteismarkkinoille soveltuvana vain, jos se on tämän asetuksen säännöksien mukaista.

Asetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaan välillisesti myönnettynä tukena pidetään kaikkia tukimuotoja, joita varustamoille tai kolmansille osapuolille voidaan myöntää laivanrakennukseen tai laivakonversioon, erityisesti luottoja, takauksia ja veroetuja.

Suomen viranomaisten ilmoittama korkotukiohjelma, johon arvoisat parlamentin jäsenet viittaavat, koskee korkotukea, jonka liikenneministeriö myöntää alentaakseen Suomen varustamojen vuonna 1999 hankkimien uusien rahtialusten maksamiseen otettujen lainojen korkoja.

Näin ollen ilmoitettu tukiohjelma koskee laivanvarustajille uusien rahtialusten hankkimiseen myönnettyä korkotukea. Se kuuluu asetuksen 2 artiklan 2 kohdan soveltamisalaan ja sitä pidetään asetuksen 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna laivanrakennukselle myönnettynä tukena. Tästä syystä tuen soveltuvuus yhteismarkkinoille on arvioitava asetuksen pohjalta.

Komissio korostaa, että se aikoo todellakin edistää ja tukea yhteisön merenkulun etuja, Pohjoismaiden edut mukaan lukien, kannustamalla turvallisten ja ympäristöystävällisten alusten kehittämistä yhteisön meriteollisuuden valtiontuista annettujen suuntaviivojen mukaisesti. Tässä politiikassa ei kuitenkaan saada sivuuttaa yhteisön valtiontukisääntöjä. Jäsenvaltioiden tämän politiikan edistämiseksi suunnittelemien valtiontukien on oltava hyväksyttyjen yhteisön sääntöjen mukaisia. Koska kysyjien mainitsemassa tapauksessa sovellettava säädös on neuvoston asetus (EY) N:o 1540/98, juuri tässä asetuksessa määritellään ne edellytykset, joilla komissio arvioi kyseisen tuen soveltuvuuden yhteismarkkinoille.

(1) Neuvoston direktiivi 90/684/ETY, annettu 21 päivänä joulukuuta 1990, laivanrakennusteollisuudelle myönnettävästä tuesta, EYVL L 380, 31.12.1990.

(2) EYVL L 202, 18.7.1998.