KIRJALLINEN KYSYMYS E-0740/03

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(11. maaliskuuta 2003)

Aihe: Kroatian hakemus päästä EU:n jäsenvaltioksi Romanian ja Bulgarian kanssa vuonna 2007

1. Pitääkö komissio teknisesti mahdollisena Kroatian hallituksen 21. helmikuuta 2003 esittämää toivetta, että Kroatia liittyisi EU:hun vuonna 2007 samanaikaisesti Romanian ja Bulgarian kanssa, vaikka liittymisneuvotteluihin ei ole ryhdytty ja yhteisön säännöksien mukauttamista lainsäädäntöön ei ole aloitettu?

2. Katsooko komissio, että Kroatia olisi otettava EU:n jäseneksi aikaisemmin kuin muut entisen Jugoslavian liittotasavallan valtiot, koska sen naapurivaltiot Slovenia ja Unkari todennäköisesti liittyvät EU:hun, Kroatia on taloudellisesti vakaampi ja sillä on muiden jäsenvaltoiden käyttämiä merisatamia?

3. Mitä ratkaisua komissio ehdottaa siihen, että serbialainen vähemmistö jota Itävalta-Unkari tuki vuosisatojen ajan, jotta se puolustaisi Kroatian rajaseutua (Krajina) naapurivaltio Bosnia ja Hertsegovinan turkkilaisten sotilaallista uhkaa vastaan pakeni vuonna 1995 Kroatiasta, eikä pidä takaisin palaamista turvallisena, joten serbialaisten määrä on laskenut vuoden 1991 jälkeen 12:sta 4,5 prosenttiin kokonaisväestöstä?

4. Mitä ratkaisua komissio ehdottaa Kroatian opposition ja niiden kroaattien, jotka asuvat Dalmatian alueen naapurissa Bosnia-Hertsegovinan lounaisella alueella, jonka asukkaat ovat pääasiassa kroaatteja, vaatimuksiin, ja katsooko komissio, että on käytännöllisesti mahdollista, että osa kroaateista asuu EU:n alueella ja muut sen ulkopuolella?

5. Milloin Kroatialle ilmoitetaan, missä määräajassa ja minkä ehtojen perusteella EU:n jäsenyys on todella mahdollista, ja mikä on oletettava liittymisajankohta?

Chris Pattenin komission puolesta antama vastaus

(30. huhtikuuta 2003)

1. Kroatia jätti hakemuksensa Euroopan unionin jäseneksi 21. helmikuuta 2003. Se osoitettiin Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 49 artiklan mukaisesti Euroopan unionin neuvostolle.

Seuraavaksi neuvosto pyytänee kokouksissaan komissiota laatimaan Kroatian hakemusta koskevan lausunnon. Sen valmistelu kestää aiempien kokemusten perusteella noin vuoden komission saamasta pyynnöstä. Neuvosto voi komission lausunnon ja suositukset analysoituaan päättää, käynnistetäänkö liittymisneuvottelut, jos Kroatia täyttää sille asetetut välttämättömät kriteerit.

Komissio ei voi tässä vaiheessa arvioida näiden vaiheiden jälkeistä aikataulua, koska se riippuu siitä, miten nopeasti Kroatian politiikan, talouden, oikeusjärjestelmän ja hallinnon uudistaminen etenee.

2. EU:hun liittymistä koskevat ehdot vahvistetaan Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 49 ja 6 artiklassa. Niitä on lisäksi tarkentanut Kööpenhaminassa kesäkuussa 1993 kokoontunut Eurooppa-neuvosto. Ehtojen täyttyminen ja vakautus- ja assosiaatioprosessin eteneminen Kroatiassa ratkaisevat sen, milloin Kroatia voi liittyä EU:hun. Kriteerit ovat samat kaikille vakautus- ja assosiaatioprosessiin kuuluville maille. Näin ollen jäseneksi etenemisen nopeus riippuu niiden omista ansioista.

3. Kroatiaa sitovat pakolaisten ja Kroatian sisäisten pakolaisten paluuta koskevat velvoitteet, jotka perustuvat Daytonin ja Pariisin sopimuksiin. Velvoitteet myös muodostavat alueen vakautus- ja assosiaatioprosessin perustan. Komissio on useaan otteeseen kehottanut Kroatiaa lisäämään ponnistelujaan pakolaisten paluun toteuttamiseksi. Sitä koskevassa ratkaisussa on otettava huomioon paluualueiden olemattomat taloudelliset mahdollisuudet sekä asumiseen liittyvät monitahoiset kysymykset: tuhottujen asuntojen korjaaminen, käytössä olevien asuntojen palauttaminen niiden oikeille omistajille sekä menetettyjen vuokra- tai omistusoikeuksien ratkaiseminen. Maan sisäisten pakolaisten ja pakolaisten asioista vastaavan Kroatian viraston ODPR(1):n mukaan Kroatiaan palasi 9 640 vähemmistöä edustavaa pakolaista vuonna 2002. UNCHR:n mukaan Serbiassa ja Montenegrossa on yhä kaikkiaan 228 000 ja Bosnia ja Hertsegovinassa 22 000 Kroatiasta tullutta pakolaista.

ODPR:n mukaan kaikkiaan 305 379 maan sisäistä pakolaista ja pakolaista oli palannut kotiinsa Kroatiasta ja sen ulkopuolelta vuoden 2002 loppuun mennessä.

Kaikki 207 320 maan sisäistä pakolaista edustavat kroaatteja ja kaikki 95 058 pakolaista serbejä. Serbeistä 69 427 henkilöä on tullut Serbiasta ja Montenegrosta (FRY) ja 5 983 Bosnia ja Hertsegovinasta (yhteensä 75 390 pakolaista). Jäljelle jäävät 22 668 pakolaista ovat tulleet Danuben alueelta.

Kroatiaan palasi vuonna 2002 noin 11 000 serbipakolaista ja 6 557 maan sisäistä serbi- ja kroaattipakolaista. Vuoden 2001 vastaava luku oli serbipakolaisten osalta sama kuin vuonna 2002 ja maan sisäisten serbi- ja kroaattipakolaisten osalta 10 846. ODPR:n mukaan Kroatiassa on tällä haavaa 8 055 pakolaista (7 342 Bosnia ja Hertsegovinasta ja 713 Kosovosta) ja 17 000 maan sisäistä pakolaista (13 748 Kroatiasta ja 3 352 Serbiasta).

Kroatia on saanut vuodesta 1996 yhteisön taloudellista tukea sodanjälkeistä jälleenrakentamista ja pakolaisten paluuta varten. Tukiohjelmien alkuperäinen tarkoitus oli antaa hätäapua sodan jälkeisenä aikana. Ohjelmista käytettiin vuosina 19962000 61,5 miljoonaa euroa pääasiassa asuntojen korjaamiseen. CARDS-ohjelma puolestaan keskittyy yhä enemmän pitkäjänteiseen tukemiseen, jonka tarkoituksena on edistää sodan runtelemien alueiden sosiaalis-taloudellista kehitystä. Kroatian kansallisesta CARDS-ohjelmasta on osoitettu 65,2 miljoonaa euroa pakolaisten paluuta varten vuosiksi 20012004.

4. Komissio ei voi arvioida Kroatian poliittisten puolueiden sisäistä asemaa. Komissio haluaa kuitenkin muistuttaa, että Kroatia on sitoutunut Daytonin ja Pariisin sopimuksiin, jotka takaavat Bosnian ja Hertsegovinan alueellisen yhtenäisyyden. Kroatia on lisäksi vakautus- ja assosiaatiosopimuksen mukaisesti sitoutunut alueelliseen yhteistyöhön ja hyvien suhteiden kehittämiseen naapurivaltioidensa kanssa. On selvää, että tähän velvoitteeseen kuuluu nykyisten rajojen kunnioittaminen.

Euroopan unioni ei perustu etnisyyden periaatteeseen vaan vapauden, demokratian sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisen periaatteeseen ja oikeusvaltion periaatteeseen. Siksi Kroatian tai Bosnia ja Hertsegovinan väestön etninen jakautuminen ei vaikuta ajankohtaan, jolloin maat voivat liittyä EU:hun. Sitä paitsi EU:ssa on runsaasti menneitä ja nykyisiä esimerkkejä etnisistä ryhmistä, jotka asuvat osittain EU:n sisä- ja osittain EU:n ulkopuolella.

5. Feirassa kesäkuussa 2000 kokoontunut Eurooppa-neuvosto myönsi kaikille vakautus- ja assosiaatioprosessiin kuuluville maille ja siten myös Kroatialle mahdollisen

EU-jäsenvaltioehdokkaan statuksen. Tämä mainitaan myös vakaus- ja assosiaatiosopimuksessa, joka allekirjoitettiin Kroatian kanssa lokakuussa 2001. Näin ollen Kroatialla on todelliset mahdollisuudet päästä EU:n jäseneksi, jos se täyttää Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa asetetut ehdot ja Kööpenhaminassa kesäkuussa 1993 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston määrittämät kriteerit. Kroatian on tämän lisäksi saavutettava hyvin vakaus- ja assosiaatiosopimuksen tavoitteet ja ennen kaikkea niihin kuuluvat alueellisen yhteistyön tavoitteet.

Kuten kysymyksen 1 vastauksessa mainitaan, komissio ei voi tässä vaiheessa arvioida mahdollista liittymisen ajankohtaa. Kroatian politiikan, talouden, oikeusjärjestelmän ja hallinnon uudistamisen nopeus ratkaisee, milloin maa voi täyttää mainitut kriteerit.

(1) Yleisistä töistä, jälleenrakentamisesta ja rakentamisesta vastaava Kroatian ministeriö, maasta karkotettujen, maahan palaavien ja pakolaisten osasto.