FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/785

(2004/C 78 E/0836)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-3180/03

esittäjä(t): Mario Borghezio (NI) komissiolle

(20. lokakuuta 2003)

Aihe: Kukkaviljelytuotteiden suojeleminen

Euroopan kukkaviljelyala on jo jonkin aikaa kohdannut epäreilua kilpailua, koska unioniin tuodaan tuotteita EU:n ulkopuolisista maista, jotka käyttävät tuotannossa hyväksi lapsityövoimaa.

Kukkaviljelytuotteet liikkuvat nykyisin vapaasti EU:n markkinoilla, sillä niihin ei sovelleta rajoituksia tai erityisiä kasvinsuojelutarkastuksia.

Eikö komission mielestä pitäisi kiireesti hyväksyä valvontatoimenpiteitä kaikilla tasoilla, ottaen huomioon, että nämä tuotteet voivat olla vaarallisia ja levittää viruksia ja tauteja?

Aikooko komissio etukäteen varmistaa, käyttävätkö EU:n ulkopuoliset maat kukkatuotannossaan lapsityövoimaa?

Mihin rahoituksellisiin toimiin komissio on ryhtynyt Euroopan kukkatuotannon kannustamiseksi ja tukemiseksi?

Aikooko se asettaa tuontitulleja näille tuotteille?

Onko komission mielestä aiheellista ottaa käyttöön laatumerkintä erilaisille paikallisille tuotteille?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(14. tammikuuta 2004)

Unionilla on käytössä kasvinsuojelujärjestelmä, joka perustuu kasvien ja kasvituotteiden haitallisten organismien jäsenvaltioihin kulkeutumisen estämiseen liittyvistä suojatoimenpiteistä 8. toukokuuta 2000 annettuun neuvoston direktiiviin 2000/29/EY (1). Tässä direktiivissä esitetään muun muassa luettelo organismeista, joiden kulkeutuminen yhteisöön on estettävä sekä luettelo kasveista ja kasvituotteista, joille on tehtävä erityinen kasvien terveystarkastus ennen niiden kulkeutumista yhteisön alueelle. Alkuperämaat ja jäsenvaltiot velvoitetaan toteuttamaan direktiivissä säädetyt tarvittavat toimenpiteet, jotta voitaisiin estää vahingollisten organismien kulkeutuminen yhteisöön ja leviäminen siellä.

Koska jäsenvaltiot kuitenkin toistuvasti havaitsivat, että maahantuotavissa kasveissa ja kasvituotteissa esiintyi kukkaviljelyalan tuotteille haitallisia organismeja, edellä mainittua kasvinsuojelujärjestelmästä annettua direktiiviä tiukennettiin huomattavasti 29. huhtikuuta 2002 annetulla komission direktiivillä 2002/36/EY (2) ja 28. marraskuuta 2002 annetulla komission direktiivillä 2002/89/EY (3), jotta voitaisiin tehostaa suojelua.

Kysymykseen siitä, pitäisikö ottaa käyttöön valvontatoimenpiteitä sen johdosta, että nämä tuotteet voivat olla vaarallisia ja kantaa viruksia ja tauteja, on todettava, että sen jälkeen kun nämä tuotteet on laillisesti tuotu unioniin, jäsenvaltiot eivät saa ottaa käyttöön toimenpiteitä, joilla rajoitettaisiin kauppaa yhteisön sisällä. Tällaiset toimenpiteet ovat mahdollisia ainoastaan, jos kansalliset viranomaiset kykenevät osoittamaan, että tällaiset toimenpiteet ovat syrjimättömiä ja oikeasuhteisia ja että niillä tähdätään ihmisten, eläinten tai kasvien terveyden suojelemiseen.

Työelämän perusnormien edistäminen, mukaan luettuna lapsityövoiman käytön kieltäminen ja lopettaminen, ovat komission keskeisiä tavoitteita strategiassa, jolla pyritään valjastamaan globalisaatio tukemaan kestävää kehitystä. Kauppapolitiikassaan komissio edistää työelämän perusnormien tosiasiallista soveltamista käyttämällä positiivisia välineitä ja kannustimiin perustuvaa lähestymistapaa. Esimerkkejä tästä ovat unionin tullietuusjärjestelmä (GSP), jonka myötä maat voivat saada lisää tullietuuksia, jos ne noudattavat työelämän perusnormien periaatteita, sekä yhteisön ja 77 Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren (AKT) valtion välinen Cotonoun sopimus, jossa on erityinen kaupan ja työelämän normeja koskeva määräys. Unioni vastustaa tiukasti kaikenlaisia pakotteisiin perustuvia lähestymistapoja ja toimia, joissa työntekijöiden oikeuksia käytetään protektionismin välineinä. Edellä mainittu tullietuusjärjestelmä voidaan kuitenkin peruuttaa väliaikaisesti tiettyjen tuotteiden osalta tapauksissa, joissa on kyse Kansainvälisen työjärjestön (ILO) yleissopimuksissa määritellystä lapsityövoiman käytöstä (neuvoston asetuksen (EY) N:o 2501/2001 (4) 26 artikla).

Lapsityövoiman (hyväksi)käytön vastaiset toimet ovat yleisemmällä tasolla esillä myös komission ja ILO:n välisessä tiivistetyssä yhteistyössä näiden 14. toukokuuta 2001 allekirjoittamaan uusitun kirjeenvaihtona tehdyn sopimuksen puitteissa. Tämä sopimus kattaa myös työelämän perusnormien maailmanlaajuisen edistämisen. Yhteisön tuki ILO:n ohjelmille ja toimille lapsityövoiman käytön torjumiseksi kehitysmaissa, sisällytetään tulevaan komission ja Kansainvälisen työjärjestön strategiseen kumppanuuteen kehitysyhteistyön alalla. Tähän liittyen ollaan käynnistämässä AKT-maissa lapsityövoiman käyttöä koskevaa kattavaa strategiaa sekä koulutusta. Tässä vaiheessa ei kuitenkaan ole kiinnitetty erityistä huomiota kukkaviljely-alaan. ILO on laatinut joitakin alakohtaisia toimia, joilla edistetään työelämän perusnormien soveltamista maataloudessa sekä siihen liittyvillä aloilla. Tällaisia ovat muun muassa näihin kysymyksiin liittyvät työntekijä- ja palkansaajajärjestöjä koskevat aloitteet, joiden tarkoituksena on laatia pelisääntöjä ja kehittää valmiuksia.

Edistääkseen ja tukeakseen eurooppalaista kukkaviljelyä komissio käynnisti vuosina 1997—2000 kolme ohjelmaa, joilla edistettiin kukkien ja elävien kasvien menekkiä sisämarkkinoilla. Näiden budjetti oli 45 miljoonaa euroa.

Vuodesta 2000 lähtien komissio on toteuttanut maataloustuotteita koskevia menekinedistämistoimia, jotka käsittävät myös kukkaviljelyn. Kukkaviljelyalan toimijat voivat sisämarkkinoilla toteutettavien menekin-edistämistoimien puitteissa kaksi kertaa vuodessa esittää rahoitettaviksi edistämisohjelmia. Menekin-edistämistoimista säädetään asetuksessa (EY) N:o 2826/2000 (5) sekä asetuksessa (EY) N:o 94/2002 (6), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 305/2002 (7), jossa määritetään kukkaviljelytuotteiden menekinedistämistä koskevat suuntaviivat. Yhteisön rahoitusosuus ohjelmien kustannuksista on 50 prosenttia.

Tällä hetkellä on käynnissä yhteensä seitsemän kukkaviljelyalan menekinedistämisohjelmaa Belgiassa, Tanskassa, Italiassa, Alankomaissa, Itävallassa ja Ruotsissa.

Yhdistetyn nimikkeistön 6 ryhmään (elävät puut ja muut elävät kasvit; sipulit, juuret ja niiden kaltaiset tuotteet; leikkokukat ja leikkovihreä) kuuluviin tuotteisiin sovellettavat tuontitullit ovat 4—12 %.

Lisäksi joidenkin kahdenvälisten etuuskohtelusopimusten perusteella voidaan soveltaa alennettuja tuontitulleja tai tullimyönnytyksiä (unionin tullietuusjärjestelmä).

Kattavat tiedot tuontitulleista, joita sovelletaan tuotaessa kolmansista maista peräisin olevia tuotteita unionin alueelle, ovat saatavilla TARIC-verkkosivustossa, joka päivitetään päivittäin. Sivuston osoite on: (http://europa.eu.int/comm/taxation_customs/dds/en/tarhome.htm).

Kukat ja koristekasvit sisällytettiin vuonna 2000 asetuksen (ETY) N:o 2081/92 (8) soveltamisalaan asetuksella (ETY) N:o 2796/2000. Näin ollen on mahdollista jäsenvaltioiden pyynnöstä rekisteröidä yhteisön tasolla näiden tuotteiden nimitykset suojatuiksi maantieteellisiksi merkinnöiksi (SMM) tai suojatuiksi alkuperänimityksiksi (SAN), jos tuotteet täyttävät ensin mainitussa asetuksessa säädetyt edellytykset.

(1) EYVL L 169, 10.7.2000, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 4. joulukuuta 2003 annetulla komission direktiivillä 2003/116/EY (EUVL L 321, 6.12.2003).

(2) EYVL L 116, 3.5.2002.

(3) EYVL L 355, 30.12.2002.

(4) Neuvoston asetus (EY) N:o 2501/2001, annettu 10 päivänä joulukuuta 2001, yleisen tullietuusjärjestelmän soveltamisesta 1 päivästä tammikuuta 2002 alkaen 31 päivään joulukuuta 2004 — Lausumia neuvoston asetukseen yleisen tullietuusjärjestelmän soveltamisesta 1 päivästä tammikuuta 2002 alkaen 31 päivään joulukuuta 2004, EYVL L 346, 31.12.2001.

(5) Neuvoston asetus (EY) N:o 2826/2000, annettu 19 päivänä joulukuuta 2000, maataloustuotteita koskevista tiedotus- ja menekinedistämistoimista sisämarkkinoilla, EYVL L 328, 21.12.2000.

(6) Komission asetus (EY) N:o 94/2002, annettu 18 päivänä tammikuuta 2002, maataloustuotteita koskevista tiedotus-ja menekinedistämistoimista sisämarkkinoilla annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2826/2000 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä, EYVL L 17, 19.1.2002.

(7) Komission asetus (EY) N:o 305/2002, annettu 18 päivänä helmikuuta 2002, EYVL L 47, 19.2.2002.

(8) Neuvoston asetus (ETY) N:o 2081/92, annettu 14 päivänä heinäkuuta 1992, maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta, EYVL L 208, 24.7.1992.