Virallinen lehti nro C 102 , 03/04/1998 s. 0101



KIRJALLINEN KYSYMYS P-2713/97 komissiolle esittäjä(t): Lutz Goepel (PPE) (28. heinäkuuta 1997) Aihe: EMOTR:n tukiosaston varojen jakautuminen jäsenvaltioittain sekä varojen jakautuminen tiettyjen tulotukien yhteydessä YMP:n uudistus vuonna 1992 muutti maatalouden tukea olennaisesti. Siitä huolimatta eri tahot väittävät, että myös uudistuksen jälkeen tietyt jäsenvaltiot, tietyt maataloustuotannon alat ja tietyt tilakoot hyötyvät erityisesti EMOTR:n tukiosaston maksuista. Voiko komissio siksi antaa tietoja seuraavista EMOTR:n tukiosaston vuosien 1993 - 1996 talousarvioihin liittyvistä seikoista: 1. Mikä on yksittäisten jäsenvaltioiden osuus EMOTR-tuen rahoituksesta ja jäsenvaltioihin takaisin ohjattujen varojen määrä, kun otetaan huomioon, että esim. vientikorvaukset, jotka hyvitetään jollekin jäsenvaltiolle, eivät välttämättä koske tuotetta, joka on tuotettu samassa jäsenvaltiossa? 2. Mikä on vilja-alan väitettyjen liikakorvausten laskentaperusta, näiden väitettyjen liikakorvausten kokonaissumma ja aika, sekä tämän väitetyn liikakorvauksen jakautuminen jäsenvaltioittain ja tarvittaessa alueittain ja tilatyypin ja tilakoon mukaan? 3. Onko totta, että 20 % tiloista sai 80 % EMOTR-varoista? Jos näin ei ole, miten EMOTR-varat jakautuivat maatilojen kesken yksittäisissä EU:n jäsenvaltioissa? Komission jäsenen Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (22. syyskuuta 1997) 1. Taulukko Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosaston menoista jäsenvaltioittain jaoteltuna varainhoitovuosina 1993-1996 lähetetään suoraan arvoisalle parlamentin jäsenelle sekä parlamentin pääsihteerille. Kuten arvoisa parlamentin jäsen muistuttaa, jotkin tietyssä jäsenvaltiossa syntyneet menot voivat aiheutua jostakin toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevista tuotteista. Kun otetaan huomioon yhteismarkkinat ja yhteinen maatalouspolitiikka, joiden seurauksena jäsenvaltioiden taloudet yhä enenevässä määrin yhdentyvät, ei ole mahdollista antaa kunkin maan talouden hyväksi maksettuja täsmällisiä summia. Ei ole olemassa erityistä EMOTR:n tukiosaston rahoitusta, vaan rahoitus tapahtuu yleisen talousarvion sisällä ja siihen käytetään omia varoja. 2. Komissio on toimittanut parlamentille valmisteluasiakirjan ((Asiak. SEK (97) 1183. )), jossa se arvioi viljantuottajille maksettujen liikakorvausten määräksi 8,5 miljardia ecua verrattuna heinäkuun 1992 uudistukselle asetettuihin tavoitteisiin. On huomattava, että tämä summa vastaa komission omaksuman kokonaisvaltaisen lähestymistavan mukaista suuruusluokkaa. Komissio on tehnyt kokonaisselvityksen koko yhteisön osalta, ei yksityiskohtaista selvitystä enempää jäsenvaltioittain kuin eri tyyppisten tuotantoyksikköjenkään osalta. 3. Väite, jonka mukaan 20 prosenttia maatiloista saa 80 prosenttia EMOTR:n tuesta, on komission esittämä, kun se 1991 esitteli ehdotuksensa komission maatalouspolitiikan uudistamiseksi. Vuoden 1992 uudistus on parantanut tilannetta jonkin verran. Vaikka maataloustuki onkin nyt avoimempaa, se on yhä paljolti suhteessa tilakokoon ja aiempaan taloudelliseen suorituskykyyn. Komissio käsittelee tätä ongelmaa 16. heinäkuuta 1997 esitellyssä Agenda 2000 -tiedonannossaan ((Asiak. KOM (97) 2000. )). Se tuo ensin julki aikeensa ehdottaa sellaisen tilakohtaisen tukikaton käyttöönottoa, joka sisältää kaikki yhteisten markkinajärjestelyjen mukaiset suorat tulotuet. Lisäksi se ehdottaa, että jäsenvaltioiden sallittaisiin ottaa käyttöön yhteisesti sovittujen sääntöjen mukaiset perusteet tukien eriyttämiseksi. Ehdotus perustuu ajatukseen, että jäsenvaltiot kykenevät paremmin määrittelemään niiden erityisongelmiin soveltuvat eriyttämisperusteet, vaikka tukipolitiikan kansallistaminen uudelleen ei tulekaan kysymykseen.