KIRJALLINEN KYSYMYS E-0047/01

esittäjä(t): Mauro Nobilia (UEN) komissiolle

(22. tammikuuta 2001)

Aihe: ENI-ryhmittymään kuuluvien SAIPEM ja SAITRE -yhtiöiden työntekijöiden poikkeukselliset työolosuhteet Italiassa

Italialaiseen öljynetsintää harjoittavaan ENI-ryhmittymään kuuluvien SAIPEM ja SAITRE -yhtiöiden maanporaustöissä työskentelevät työntekijät työskentelevät 84 tuntia viikossa. Tähän erityisryhmään kuuluvat työntekijät työskentelevät 1518 päivää kuukaudessa, ja päivittäinen työaika on klo 8.0020.00. Nämä työntekijät työskentelevät ilmasto-olosuhteissa, jotka voivat vaihdella kesä +40 asteesta talven pakkaslukemiin. Tällaiset erityisolosuhteet altistavat työntekijät keskimääräistä useammin onnettomuusriskeille. Tätä työntekijäryhmää ei ole tähän mennessä katsottu kuuluvaksi sellaisiin työntekijäryhmiin, jotka altistuvat raskaasta työstä aiheutuville riskeille ja näin ollen tämä ryhmä ei nauti asianmukaista suojelua. Pyytäisin komissiota selvittämään, pitääkö edellä esitetty paikkansa ja tarkistamaan, ovatko SAIPEM:in ja SAITRE:n

maanporauksessa työskentelevien työntekijöiden työajat voimassa olevien yhteisön työaikaa koskevien sääntöjen vastaisia. Voiko komissio myös vahvistaa, pitäisikö tätä työntekijäryhmää suojella raskaalta työltä ottaen huomioon työajat, poikkeukselliset ilmasto-olosuhteet, joissa työntekijät työskentelevät ja suuri onnettomuusriski?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(28. maaliskuuta 2001)

Komissio ei ole ollut tietoinen arvoisan parlamentin jäsenen esittämästä tapauksesta. Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 23. marraskuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/104/EY(1) säännöksiä on periaatteessa sovellettava maissa suoritettavaan öljynporaustyöhön. Direktiivin mukaan työntekijöillä on oikeus vähintään 11:n tunnin yhtäjaksoiseen päivittäiseen lepoaikaan kutakin 24:n tunnin jaksoa kohden, yhteen lepotaukoon, jos työpäivä kestää yli kuusi tuntia, yhtäjaksoiseen 24:n tunnin lepoaikaan kutakin 7 päivän jaksoa kohden, ja yötyön kesto on rajattu keskimäärin 8:aan tuntiin kunakin 24:n tunnin jaksona. Näistä säännöistä voidaan poiketa vain tietyissä erityistapauksissa. Lisäksi direktiivissä säädetään, että työntekijöiden keskimääräinen työaika kutakin 7 päivän jaksoa kohden saa olla korkeintaan 48 tuntia ylityötunnit mukaan luettuina. Tätä keskiarvoa laskettaessa voidaan direktiivin mukaan käyttää neljän kuukauden viitejaksoa (tästä säännöstä on mahdollista poiketa tietyissä erityistapauksissa). Työntekijöillä on oikeus vähintään neljän viikon palkalliseen vuosilomaan.

Italia ei ole vielä antanut komissiolle virallista ilmoitusta kaikista kansallisella tasolla toteutetuista täytäntöönpanotoimista. Yhteisöjen tuomioistuin on antanut Italialle tuomion tämän direktiivin täytäntöönpanon laiminlyönnistä (asia C-386/98, komissio v. Italian tasavalta, tuomio 9.3.2000(2)).

Mitä tulee merellä suoritettuun öljynporaustyöhön, neuvoston direktiivin 93/104/EY 1 artiklan 3 kohdan mukaan sen tyyppinen toiminta (muu merellä tehtävä työ) jäi alun perin direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Se kuuluu kuitenkin tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista annetun direktiivin 93/104/EY muuttamisesta koskemaan direktiivin soveltamisalan ulkopuolisia toimialoja ja toimintoja 22. kesäkuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/34/EY soveltamisalaan(3). Tämän direktiivin täytäntöönpanolle asetettu määräaika on 1. elokuuta 2003 (lääkärien harjoittelua lukuun ottamatta).

Maaperän poraus mineraalien (hiilivetyjen, öljyn, kaasun) etsintää varten on ansainnut erityiskäsittelyn yhteisön tasolla, sillä näiden toimintojen yhteydessä työntekijöihin kohdistuu suuria riskejä.

Toimenpiteistä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä 12. kesäkuuta 1989 annettua neuvoston puitedirektiiviä 89/391/ETY(4) sovelletaan kaikilta osin tähän työhön, kuten kaikkiin muihin toimintoihin. On-shore ja off-shore -laitoksissa tehdyn työn erityisolosuhteiden vuoksi neuvosto antoi kuitenkin 3. marraskuuta 1992 erityisdirektiivin 92/91/ETY vähimmäisvaatimuksista porausta käyttävän kaivannaisteollisuuden työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelun parantamiseksi(5).

Tämän direktiivin liitteissä on muun muassa turvallisuuteen ja terveyteen liittyviä vähimmäisvaatimuksia, jotka koskevat laitosten ja koneiden vakavuutta ja lujuutta, valvontaa ja organisointia, suojautumista vahingollisilta ilmankoostumuksilta ja räjähdysvaaralta sekä ulkotiloissa sijaitsevia työpaikkoja. Tässä yhteydessä on aiheellista tuoda esiin direktiivin liitteen A osan 18.3 kohdan a alakohta, jonka mukaan ulkotiloissa sijaitsevat työasemat on järjestettävä siten, että työntekijät ovat suojassa epäsuotuisilta sääoloilta.

Myös muita monialaisia direktiivejä sovelletaan tähän sektoriin. Niistä voidaan mainita muun muassa työntekijöiden suojelemisesta vaaroilta, jotka liittyvät melualtistukseen työssä 12. toukokuuta 1986 annettu neuvoston direktiivi 86/188/ETY(6), työntekijöiden työssään käyttämille työvälineille asetettavista turvallisuutta ja terveyttä koskevista vähimmäisvaatimuksista 30. marraskuuta 1989 annettu neuvoston direktiivi 89/655/ETY(7) sellaisena kuin se on muutettuna 5. joulukuuta 1995 annetulla neuvoston direktiivillä 95/63/EY(8), työntekijöiden työpaikalla käyttämille henkilönsuojaimille turvallisuutta ja terveyttä varten asetettavista vähimmäisvaatimuksista 30. marraskuuta 1989 annettu neuvoston direktiivi 89/656/ETY(10), terveyttä ja turvallisuutta varten asetettavista vähimmäisvaatimuksista sellaisessa käsin tapahtuvassa

taakkojen käsittelyssä, johon liittyy erityisesti työntekijän selän vahingoittumisen vaara 29. toukokuuta 1990 annettu neuvoston direktiivi 90/269/ETY(9). Tämän alan toimivaltaisten kansallisten viranomaisten tehtävänä on valvoa ja seurata, että näiden direktiivien täytäntöönpanemiseksi annettuja kansallisia säännöksiä noudatetaan.

(1) EYVL L 307, 13.12.1993.

(2) Kok. 2000, s. I-1277.

(3) EYVL L 195, 1.8.2000.

(4) EYVL L 183, 29.6.1989.

(5) EYVL L 348, 28.11.1992.

(6) EYVL L 137, 24.5.1986.

(7) EYVL L 393, 30.12.1989.

(8) EYVL L 335, 30.12.1995.

(9) EYVL L 156, 21.6.1990.

(10) EYVL L 393, 30.12.1989.