FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/301

(2004/C 88 E/0308)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3676/02

esittäjä(t): Toine Manders (ELDR) komissiolle

(18. joulukuuta 2002)

Aihe: Työkyvyttömyys

Aikaisemmin riskiin perustuvassa vakuutusjärjestelmässä (Alankomaat) työskennellyt rajatyöntekijä, joka siirtyy progressiiviseen (Saksan mallin mukaiseen) järjestelmään ja on kykenemätön työskentelemään, voi periaatteessa saada Alankomaiden ja Saksan pro rata -työkyvyttömyyskorvausta. Harmonisoimisen puutteen vuoksi rajatyöntekijä voidaan Alankomaiden lain mukaan todeta työkyvyttömäksi, mutta Saksan liittotasavallan lakien mukaan täysin työkykyiseksi. Jos kyseinen rajatyötekijä on kuulunut riskiin perustuvaan vakuutusjärjestelmään (Alankomaat) vain muutamia vuosia, hän saa Alankomaista ainoastaan pientä pro rata -työkyvyttömyyskorvausta (eikä mitään Saksasta).

Jos työsuhde päättyy Saksassa, minkä jäsenvaltion on maksettava työttömyyskorvaukset? Alankomaat, jossa työntekijä asuu, kieltäytyy maksamasta työttömyyskorvausta, koska kyse ei ole täydellisestä työkyvyttömyydestä. Onko työntekijällä oikeus saada Saksan työttömyyskorvausta?

1. Onko Alankomaissa asuvalla rajatyöntekijällä, joka on Alankomaiden lakien mukaan todettu täysin työkyvyttömäksi, oikeus saada Saksan työttömyyskorvausta, jos hän on viimeksi työskennellyt Saksassa, ja hän ei saa Saksan työkyvyttömyyskorvausta, koska hän on Saksan lakien mukaan työkykyinen?

2. Mihin asetuksen (ETY) N:o 1408/71 (1) kohtiin ja oikeuskäytäntöön (Miethe C-l/85) tämä päätös perustuu?

3. Voiko Saksan toimivaltainen viranomainen (Arbeitsamt) edellyttää, että Saksassa työttömäksi joutuneella Alankomaissa asuvalla rajatyöntekijällä pitää olla saksalainen vakuutus vähintään puolet työelämästään, jotta hän saisi saksalaista työttömyyskorvausta?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(27. tammikuuta 2003)

Komissio haluaa ilmoittaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että jäsenvaltio, jossa työtön työntekijä voi hakea työttömyysetuuksia, määräytyy asetuksen (ETY) N:o 1408/71 (2) mukaan: Työtön työntekijä, joka viimeisen työskentelynsä aikana ei asunut työskentelyvaltiona olleen jäsenvaltion alueella, saa työttömyysetuudet asuinvaltion lainsäädännön mukaan 71 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti, jos hän oli rajatyöntekijä. Rajatyöntekijällä tarkoitetaan työntekijää, joka työskentelee yhden jäsenvaltion alueella ja asuu toisen jäsenvaltion alueella, johon hän palaa säännönmukaisesti, kuitenkin vähintään kerran viikossa. Jos hän on ”muu palkattu työntekijä kuin rajatyöntekijä”, hänellä on 71 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaan valintamahdollisuus työttömyysetuuksien maksamisen osalta: Hänen on mahdollista saada työttömyysetuudet asuinvaltion lainsäädännön mukaan tai sen valtion lainsäädännön mukaan, jossa hän on viimeksi työskennellyt edellyttäen, että hän asettuu jommankumman valtion työvoimaviranomaisten käytettäväksi.

Euroopan yhteisöjen tuomioistuin totesi asiassa Miethe (C-l/85), että ”epätyypillinen rajatyöntekijä” — eli rajatyöntekijä, joka on poikkeuksellisesti pitänyt yllä henkilökohtaisia ja ammatillisia suhteita työskentelyvaltiossa niin, että hänellä on parhaat edellytykset löytää nimenomaan sen alueelta toinen työ — on katsottava 71 artiklan 1 kohdan b alakohdan soveltamisalaan kuuluvaksi muuksi työntekijäksi kuin rajatyöntekijäksi. On yksinomaan kansallisen tuomioistuimen asia kuitenkin päättää, onko työntekijä, joka asuu muun valtion kuin työskentelyvaltion alueella, silti säilyttänyt parhaat työnsaantimahdollisuudet kyseisessä valtiossa ja kuuluuko hän siksi 71 artiklan 1 kohdan b alakohdan soveltamisalaan.

Arvoisan parlamentin jäsenen tarkoittama henkilö voi näin ollen hakea Saksan lainsäädännön mukaisia työttömyysetuuksia 71 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti, mikäli voidaan katsoa, että hän on joko yhteisöjen tuomioistuimen asiassa Miethe antamassa tuomiossa tarkoitettu ”epätyypillinen rajatyöntekijä” tai ”muu palkattu työntekijä kuin rajatyöntekijä”. Sillä, että henkilö saa Alankomaiden työkyvyttömyyseläkettä, ei ole vaikutusta määritettäessä Saksa jäsenvaltioksi, joka on toimivaltainen työttömyysetuuksien maksamisen osalta.

Henkilön todellinen oikeus saada Saksan työttömyysetuuksia riippuu kuitenkin siitä, täyttääkö hän Saksan lainsäädännön mukaiset ehdot työttömyysetuuksien saamiseksi. Yhteisön lainsäädännössä ei yhdenmukaisteta jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmiä, vaan säädetään niiden yhteensovittamisesta; kullakin jäsenvaltiolla on toimivalta määrittää etuuksien saamisen ehdot. Jos kansallisissa säännöksissä kuitenkin edellytetään tiettyjen vakuutuskausien täyttymistä ennen kuin oikeus etuuteen syntyy (odotusaika) ja jos siirtotyöläinen ei ole ollut tarpeeksi kauan vakuutettuna kyseisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan täyttääkseen odotusajan, asetuksessa (ETY) N:o 1408/71 säädetään, että toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan täyttyneet kaudet otetaan huomioon ikään kuin ne olisivat täyttyneet ensiksi mainitussa jäsenvaltiossa.

(1) EYVL L 149, 5.7.1971, s. 2.

(2) Neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71, annettu 14. kesäkuuta 1971, sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä, sellaisena kuin se on muutettuna 2. joulukuuta 1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97 (EYVL L 28, 30.1.1997).