KIRJALLINEN KYSYMYS E-0239/01

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(7. helmikuuta 2001)

Aihe: Vierasperäiset eläinlajit: kuljetusaikojen tahaton pitkittyminen ja kuolleisuuden lisääntyminen

1. Onko komissio selvillä tiedoista, joiden mukaan Alankomaiden hallituksen toimenpiteet, jotka on tarkoitettu parantamaan vierasperäisten eläinten henkiinjäämisen mahdollisuuksia kuljetuksissa ja eläinten kurjia elinolosuhteita kuljetusten jälkeen, ovat helposti vältettävissä, koska unionin sisärajoilla ei ole tullitarkastuksia?

2. Miten komissio suhtautuu tietoihin, joiden mukaan alankomaalaiset eläinkauppiaat ovat alkaneet tuoda maahan vierasperäisiä eläimiä Brysselin ja Frankfurtin lentokenttien kautta kuljettaakseen ne sitten tietä pitkin edelleen, minkä johdosta eläimet on kuormattava uudelleen, matka-aika kaksinkertaistuu ja yhä useampi eläin kuolee kuljetuksen aikana?

3. Asetetaanko Euroopan unionin 14 muussa jäsenvaltiossa vierasperäisten eläinten kaupalle ja maahantulolle käytännössä tiukempia vai kevyempiä ehtoja kuin vuoden 2000 lopussa Alankomaissa? Onko jäsenvaltioiden välillä olemassa merkittäviä eroja kuljetusten, tarkastusten ja kotieläimeksi hyväksymisen suhteen?

4. Kuinka monella unionin jäsenvaltioiden ylläpitämästä 280:sta ulkorajan raja-asemasta on toimivalta valvoa vierasperäisten eläinten maahantuontia ja myöntää lupa siihen?

5. Näkeekö komissio keinoja sille, että laillisen maahantuonnin yhdessä jäsenvaltiossa ja ei-valvotun kuljetuksen toiseen jäsenvaltioon muodostama yhdistelmä saataisiin kuriin? Mitä sopimuksia on jo tehty tässä asiassa?

Margot Wallströmin komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-0238/01, E-0239/01 ja E-0240/01

(19. huhtikuuta 2001)

Luonnonvaraisten eläinten ja kasvien uhanalaisten lajien tuontia yhteisöön säännellään neuvoston asetuksella (EY) N:o 338/97(1) ja neuvoston asetuksen soveltamisesta annetulla komission asetuksella (EY) N:o 939/97(2).

Jäsenvaltiot ovat nimenneet asetuksen (EY) N:o 338/97 12 artiklan mukaisesti yhteisön alueella sijaitsevat tuonti- ja vientipaikat(3).

Alankomaiden viranomaiset ovat nimenneet asetuksen soveltamisalaan kuuluville eläville eläimille seuraavat tuonti- ja vientipaikat:

- Schiphol-Gebouw Cargocentre, Handelskade 130

- Schiphol-Gebouw WTC, Amsterdam Airport Schiphol

- Maastricht-Aachen Airport Passagiersafhandeling

- Maastricht-Aachen Airport Vrachtafhandeling

Komissiolla ei ole tietoa edellä olevaan asetuksen (EY) N:o 338/97 mukaiseen luetteloon tehdystä muutoksesta.

Elävien eläinten ja kasvituotteiden tuonti on sallittua vain sellaisten rajatarkastusasemien kautta, jotka komissio on hyväksynyt ja joiden luettelo on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Tuontia koskevia menettelyjä ja edellytyksiä on yhdenmukaistettu useilla direktiiveillä ja täytäntöönpanomääräyksillä. Sellaisten elävien eläinlajien tuonti, jota ei säännellä millään erityisdirektiivillä, kuuluu direktiivin 92/65/EY(4) soveltamisalaan. Komission elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto tekee tarkastuksia yhteisön kaikilla rajatarkastusasemilla todetakseen sekä varsinaisten toimitilojen että siellä toteutettavien menettelyjen tason.

Komissio on tietoinen siitä, että KLM ja eräät muut eurooppalaiset lentoyhtiöt kieltäytyvät kuljettamasta eläviä luonnonvaraisia eläimiä, ja on myös huolissaan näiden rajoitusten aiheuttamasta uhkasta elävien eläinten hyvinvoinnille. Komissio kannattaa elävien eläinten kuljettamista sellaisten lentoyhtiöiden koneissa, jotka noudattavat tällaisten eläinten kuljettamista koskevia Kansainvälisen ilmakuljetusliiton (IATA) vaatimuksia.

Lemmikkieläimiksi tarkoitettujen luonnonvaraisten eläinten kaupan määrällinen kasvu selittyy osittain sillä, että jäsenvaltiot ovat viime vuosina ryhtyneet raportoimaan kaupasta aiempaa seikkaperäisemmin. Kaupan määrää koskevien yksityiskohtaisten tietojen osalta komissio haluaa kiinnittää kysyjän huomion yhteisön vuotuiseen kertomukseen, joka toimitetaan CITES-sihteeristölle neuvoston asetuksen 15 artiklan 4 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti. Lisäksi on syytä korostaa, että kauppaa valvotaan tarkoin edellä mainittujen yhteisön asetusten mukaisesti ja että tuontirajoituksia voidaan ottaa tarvittaessa käyttöön. Näin ollen tämän asetuksen mukaisesti harjoitettava kauppa noudattaa luonnonvaraisten eläinten kestävän käytön periaatetta ja tarjoaa kehitysmaille sosioekonomisia kannustimia uhanalaisten lajien suojelun parantamiseen.

Eksoottisten lemmikkieläinten eloonjäämismahdollisuuksista on todettava, että monissa tapauksissa luonnonvaraisen yksilön luontainen elinikä voi olla paljon lyhyempi kuin saman lajin vankeudessa elävän yksilön elinikä, koska jälkimmäinen on turvassa petoeläimiltä ja muilta luonnossa uhkaavilta vaaroilta. Asetuksen (EY) N:o 338/97 9 artiklan mukaan jäsenvaltioiden viranomaisten velvollisuutena on varmistaa, että lemmikkieläinkauppiaat antavat lemmikkieläimiksi tarkoitettujen luonnonvaraisten eläinten ostajille tietoa eläinten asianmukaisesta hoidosta. Lisäksi asetuksen (EY) N:o 338/97 nojalla on mahdollista asettaa rajoituksia sellaisten lajien yksilöille, joiden kuolleisuus kuljetusten aikana on suuri tai joilla on todettu olevan pienet mahdollisuudet säilyä hengissä vankeudessa (4 artiklan 6 kohdan c alakohta). Tällä perusteella on asetettu joukko tuontirajoituksia, jotka on julkaistu komission asetuksen muodossa(5).

Tarkastukset yhteisön sisärajoilla on poistettu yhtenäismarkkinoiden seurauksena, ja kaupan valvontaa yhteisön ulkorajoilla on puolestaan tiukennettu. Yksittäiset jäsenvaltiot eivät voi tiukentaa kauppaan kohdistuvia toimenpiteitä neuvoston asetuksen nojalla. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin tiukentaa toimenpiteitä tiettyjen eläinten hallussapidon kieltämiseksi. Komissio on kuitenkin sitä mieltä, että nykyiset luonnonvaraisilla eläimillä käytävää kauppaa koskevat yhteisön asetukset ovat luonnonvaraisten eläinten ja kasvien suojelun kannalta tarkoituksenmukaisia.

(1) EYVL L 61, 3.3.1997.

(2) EYVL L 140, 30.5.1997.

(3) Komission tiedonanto (EYVL C 356, 8.12.1999).

(4) Eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista eläinten, siemennesteen, munasolujen ja alkioiden yhteisön sisäisessä kaupassa ja yhteisöön tuonnissa siltä osin, kuin niitä eivät koske direktiivin 90/425/ETY liitteessä A olevassa I jaksossa mainittujen erityisten yhteisön säädösten eläinten terveyttä koskevat vaatimukset, 13. heinäkuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/65/ETY (EYVL L 268, 14.9.1992).

(5) EYVL L 29, 30.1.2001.