ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 207 , 21/07/1999 s. 0021



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2991/98 esittäjä(t): Angela Sierra González (GUE/NGL) komissiolle (8. lokakuuta 1998) Aihe: Kanariansaarten erityisen tavaratoimitusjärjestelmän tulevaisuus Kuten Euroopan komissio tietää, nykyinen erityinen tavaratoimitusjärjestelmä (Régimen Específico de Abastecimiento, REA), jota sovelletaan Kanariansaariin asetuksen (ETY) 191/91(1) ja Kanariansaarten syrjäisestä sijainnista ja saariasemasta johtuvia erityisiä valinnaisia toimenpiteitä koskevan ohjelman (POSEICAN) mukaisesti, on muuttunut perustamisen jälkeen täyttäen tehtävänsä tasata kalliita hintoja, jotka johtuvat hankintamarkkinoiden etäisyydestä. Tämän tuiki tarpeellisen järjestelyn hallinnossa on kuitenkin havaittu useita puutteita, jotka on tärkeää korjata tulevaisuudessa. Esimerkkinä mainittakoon: - kilpailun vääristyminen tiettyjen tuontitukea saavien tuotteiden vaikutuksesta, koska korkeammat tuotantokustannukset heikentävät Kanariansaarilta peräisin olevien tuotteiden kilpailukykyä ja koska niille ei makseta hintojen tasaustukea, joka asettaisi ne yhtäläiseen asemaan kilpailevien tuotteiden kanssa (maito- ja naudanlihatuotteet, viinit jne.) - tietyille tuotteille maksettavien tukien määrän vähentäminen, joka nostaa kuluttajahintoja ja jalostusteollisuuden kustannuksia - toimijoiden hyvitysmekanismin valvomattomuus, mikä on aiheuttanut useita petostapauksia. Mitä toimia komissio aikoo toteuttaa tilanteen korjaamiseksi tulevina vuosina sekä sääntelyjärjestelmän uudistamiseksi? Eikö komissio pidä tarpeellisena uudistaa viipymättä ne erityisen tavaratoimitusjärjestelmän osatekijät, jotka vahingoittavat paikallista tuotantoa ja estävät sen kehityksen? Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus (23. marraskuuta 1998) Komissio on hiljattain teettänyt ulkopuolisella konsultilla arviointiraportin Poseican- ohjelman maataloutta koskevasta osasta. Tämä arviointiraportti saatetaan päätökseen tulevina kuukausina. Lisäksi komissio on parhaillaan laatimassa Espanjan viranomaisten kanssa arviointia toiminnoista, jotka on toimeenpantu ohjelman maatalousosuutta sovellettaessa. Komissio esittää parlamentille ja neuvostolle saatavien tulosten perusteella mietinnön, jonka mukana esitetään tarpeen tullen tarpeellisia soveltamistoimenpiteitä, jotta Poseican- ohjelman tavoitteet saavutettaisiin paremmin. Parlamentin jäsentä pyydetään perehtymään komission vastaukseen, joka on annettu parlamentin jäsenen Souchet'n esittämään kirjalliseen kysymykseen P-327/98(2). (1) EYVL L 20, 26.1.1991, s. 32. (2) EYVL C 304, 20.10.1998.
Virallinen lehti nro C 207 , 21/07/1999 s. 0077



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3492/98 esittäjä(t): Luigi Moretti (NI) komissiolle (25. marraskuuta 1998) Aihe: Pintavesien saastuminen Usein asutuskeskusten viemäröintijärjestelmässä pintavesiä tai sadevesiä ei ohjata tarkoitukseen varattuihin puhdistimiin, vaan ne päästetään virtaamaan jokiin ja järviin. Tällä hetkellä ei liene lakeja tai säännöksiä, joissa velvoitettaisiin käsittelemään pintavedet ennen niiden päästämistä vesistöihin. Kun otetaan huomioon se, että pintavedet ovat saastuneempia kuin viemärivedet, koska niissä on yli 2010 eri pakokaasua ja raskasmetallia, voiko komissio ilmoittaa, mihin toimiin se aikoo ryhtyä kyseiseen asian vuoksi? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardinkomission puolesta antama vastaus (12. tammikuuta 1999) Sateen synnyttämä hulavesi voidaan kerätä kaupunkialueiden vettähylkiviltä pinnoilta joko erottamalla ne taajama-alueiden kotitalouksien ja teollisuuden jätevesistä (niin kutsuttu erottelujärjestelmä) tai kanavoimalla ne yhteen jätevesien kanssa (yhtenäinen järjestelmä). Kahdella kolmasosalla taajama-alueista käytetään yhtenäistä järjestelmää. Yhdyskuntavesien käsittelystä 21 päivänä toukokuuta 1991 annetulla direktiivillä 91/271/ETY(1) jäsenvaltiot velvoitetaan huolehtimaan jäteveden ja hulaveden keräämisestä yhtenäiseen järjestelmään ja niiden seoksen käsittelystä. Koska käytännössä ei kuitenkaan ole mahdollista rakentaa keräysjärjestelmiä ja käsittelylaitoksia, joissa kaikki jätevedet voidaan käsitellä, esimerkiksi rankkasateista johtuvissa tilanteissa, direktiivissä täsmennetään, että jäsenvaltioiden on päätettävä toimenpiteistä, joilla rajoitetaan myrskytulvista aiheutuvaa vesien pilaantumista. Nämä toimenpiteet voivat perustua laimentumiseen tai käsittelymahdollisuuteen kuivan ajan jätevesivirtaamaan verrattuna tai sallittavaan ylivuotokertojen vuotuiseen enimmäismäärään. Erottelujärjestelmästä peräisin oleviin hulaveden suoriin päästöihin liittyvässä direktiiviehdotuksessa(2), jolla laaditaan kehys yhteisön vesipolitiikalle, otetaan huomioon veden pilaantumisen pääasialliset lähteet valuma-alueittain ja mahdollistetaan tälläisten päästöjen säännöstely. (1) EYVL L 135, 30.5.1991. (2) EYVL C 108, 7.4.1998.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3839/98

esittäjä(t): Viviane Reding (PPE) komissiolle

(22. joulukuuta 1998)

Aihe: Direktiiviluonnos "kliinisistä ravintovalmisteista" ja äidinmaidonkorvikkeiden markkinointietiikasta

Direktiivit 91/321/ETY(1) ja 92/52/ETY(2) ovat tulosta Euroopan parlamentin väsymättömistä ponnisteluista, joilla se on halunnut taata, että imeväisikäisille tarkoitettujen maitotuotteiden markkinoinnissa noudatetaan korkeaa etiikkaa. Tällä tavoin on voitu välttyä traagisten onnettomuuksien toistumiselta.

Valmisteilla oleva direktiivi (asiak. III/53/18/98 korj.-1) vaarantaa kahden edellä mainitun direktiivin antaman suojan. Äidinmaidonvastikkeiden sisällyttäminen samaan direktiiviin monenlaisten hyvin erityyppisten tuotteiden kanssa, joiden koostumus on määritelty vain summittaisesti, voi johtaa siihen, että alan teollisuus pyrkii kiertämään mainituissa direktiiveissä määriteltyjä mainontaa ja merkintöjä koskevia rajoituksia.

Onko komissio asiasta samaa mieltä? Mitä komissio aikoo tehdä, jottei uuden direktiivin avulla pyrittäisi kiertämään jo voimassa olevaa EU:n lainsäädäntöä?

Komission jäsenen Martin Bangemanninkomission puolesta antama vastaus

(27. tammikuuta 1999)

Arvoisan parlamentin jäsenen tarkoittama direktiivinluonnos koskee kliinisiä ravintovalmisteita. Luonnoksessa annetun määritelmän mukaan kliiniset ravintovalmisteet on tarkoitettu "...ravinnoksi potilaille, joilla tavallisten elintarvikkeiden tai niiden sisältämien ravintoaineiden tai aineenvaihduntatuotteiden nauttiminen, sulatus, imeytyminen, aineenvaihdunta tai erittäminen on puutteellista, huonontunutta tai häiriintynyttä...". Niitä ei voi verrata direktiivien 91/321/ETY ja 92/52/ETY soveltamisalaan kuuluviin tavallisiin äidinmaidonvastikkeisiin, jotka on tarkoitettu terveille imeväisikäisille.

Kliiniset ravintovalmisteet ovat tarpeen ainoaksi tai täydentäväksi ravinnoksi imeväisikäisille, joilla on lääketieteellisesti määriteltyjä ravitsemuksellisia tarpeita. Tällaisten vaatimusten laiminlyönnillä voi olla vakavat ja joskus kohtalokkaat seuraukset. Siksi on hyvin tärkeää, että tällaisista valmisteista ja niiden käytöstä on saatavissa tietoa. Direktiiviluonnoksessa on tarvittavat säännökset tällaisten tuotteiden turvallisesta ja asianmukaisesta käytöstä. Lisäksi siinä velvoitetaan ilmoittamaan valmisteen pakkausmerkinnöissä, että valmistetta on käytettävä lääkärin ohjauksessa.

Edellä sanotun perusteella komissio katsoo, ettei mainituille valmisteille ole asianmukaista asettaa samoja mainostamista ja merkitsemistä koskevia vaatimuksia, joita sovelletaan terveiden imeväisten käyttöön tarkoitettuihin valmisteisiin.

(1) EYVL L 175, 4.7.1991, s. 35.

(2) EYVL L 179, 1.7.1992, s. 129.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3731/98

esittäjä(t): Nikitas Kaklamanis (UPE) komissiolle

(11. joulukuuta 1998)

Aihe: Työehtoihin liittyvien yhteisön direktiivien noudattamatta jättäminen

Andersen B.P.M. Hellas -osakeyhtiön yritysneuvoston syytösten mukaan kyseisen yrityksen työehdot ovat ainakin kahdessa tapauksessa ristiriidassa niiden yhteisön direktiivien kanssa, joissa säädetään työpaikan terveellisyydestä ja työturvallisuudesta ja työntekijöille kuuluvien lisien maksamisesta.

Työntekijöillä esiintyy tarkemmin sanoen ylirasitusta, jatkuvaa sairastelua ja stressistä johtuvaa kasvavaa hermostuneisuutta, ja yrityksessä noudatetaan vain harvoja direktiivien 89/391/ETY(1) ja 75/117/ETY(2) ja 135. ILO-yleissopimuksen määräyksiä. Lisäksi työntekijöille ei makseta lisiä asianmukaisesti (esim. näyttöpäätelisää, joka on 10 % peruspalkasta, ei makseta kaikille siihen oikeutetuille työntekijöille), ja kaikki tämä aiheuttaa sen, että työntekijät ovat katkeria ja pöyristyneitä.

Onko komissio tietoinen siitä, että kyseisessä yrityksessä ei noudateta direktiivejä? Miten komissio aikoo puuttua asiaan, jotta Kreikan viranomaiset ryhtyvät toimiin ja pakottavat kaikki Kreikan valtion alueella toimivat yritykset ja tietysti myös Andersen B.P.M. Hellasin noudattamaan yhteisön säännöksiä?

Komission jäsenen Pádraig Flynninkomission puolesta antama vastaus

(5. helmikuuta 1999)

Komissio on vastikään saanut laajalti aineistoa työntekijöiden tilanteesta Andersen B.P.M. Ellas (S.A) -osakeyhtiössä. Aineistoa tutkitaan parhaillaan.

Komissio valvoo Euroopan yhteisön perustamissopimuksen sille suomien valtuuksien nojalla yhteisön lainsäädännön moitteetonta soveltamista.

(1) EYVL L 183, 29.6.1989, s. 1.

(2) EYVL L 45, 19.2.1975, s. 19.
Virallinen lehti nro C 207 , 21/07/1999 s. 0076



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3486/98 esittäjä(t): Robin Teverson (ELDR) komissiolle (25. marraskuuta 1998) Aihe: Lihatuotannon normit Mitä ehdotuksia komissiolla on sen takaamiseksi, että Yhdistyneen kuningaskunnan lihatuotannon normeja sovelletaan Euroopan unionin ulkopuolelta tuotuun lihaan? Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus (11. tammikuuta 1999) Lihantuotantoa koskevat vaatimukset yhdenmukaistettiin yhteisössä 29 päivänä heinäkuuta 1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/497/ETY, jolla muutettiin ja saatettiin ajan tasalle terveyttä koskevista ongelmista yhteisön sisäisessä tuoreen lihan kaupassa annettu direktiivi 64/433/ETY ulottamalla se koskemaan tuoreen lihan tuotantoa ja saattamista markkinoille(1). Tuoreen lihan tuontia kolmansista maista koskevista yhteisön vaatimuksista säädetään terveyttä ja eläinten terveyttä koskevista ongelmista nautaeläinten ja sikojen sekä tuoreen lihan tuonnissa kolmansista maista 12 päivänä joulukuuta 1972 annetussa neuvoston direktiivissä 72/462/ETY(2). Direktiivissä säädetään, että lihan tuonnissa on noudatettava yhteisön vaatimuksia. (1) EYVL L 268, 24.9.1991. (2) EYVL L 302, 31.12.1972.
Virallinen lehti nro C 207 , 21/07/1999 s. 0034



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3160/98 esittäjä(t): Sören Wibe (PSE) komissiolle (19. lokakuuta 1998) Aihe: Oikeus kieltää säännöllisen antibioottien käytön avulla tuotetun lihan tuonti Ruotsi on tähän asti saanut säilyttää poikkeuslupansa, jolla kielletään antibioottien käyttö rehussa kasvua edistävään tarkoitukseen. Mutta onko Ruotsilla oikeus kieltää sellaisen lihan tuonti, jonka tuottamiseen on käytetty säännöllisesti antibiootteja? Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus (9. joulukuuta 1998) Liittymisasiakirjan liitteen XV määräysten mukaisesti Ruotsi saa pitää voimassa 31. joulukuuta 1998 saakka ennen liittymistä voimassa olleen lainsäädäntönsä tiettyjen rehuissa kiellettyjen lisäaineiden (muun muassa antibioottien) käytön osalta. Tiedeyhteisö sekä kansainväliset ja kansalliset organisaatiot ovat laatineet antimikrobiresistenssin kehittymisestä lukuisia toisiaan vastaavia raportteja, minkä vuoksi komissio on antanut tieteellisen ohjauskomitean tehtäväksi tarkastella tätä kysymystä monitieteisellä tasolla. Komissio tekee tarvittaessa ehdotuksen tieteellisen lausunnon perusteella tarvittavista toimenpiteistä. Liittymisasiakirjassa tarkennetaan, että "nämä poikkeukset eivät saa vaikuttaa millään tavoin yhteisöstä peräisin olevien eläinperäisten tuotteiden vapaaseen liikkumiseen". Ruotsi ei voi näin ollen kieltää sellaisista eläimistä saadun lihan tuontia, joita on ruokittu rehujen lisäaineista 23. marraskuuta 1970 annetussa neuvoston direktiivissä 70/524/ETY(1) sallittuja antibiootteja sisältävillä rehuilla. (1) EYVL L 270, 14.12.1970.
Virallinen lehti nro C 207 , 21/07/1999 s. 0088



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3550/98 esittäjä(t): Katerina Daskalaki (UPE) neuvostolle (1. joulukuuta 1998) Aihe: Kosovon muistomerkit uhattuina Kansainvälisessä lehdistössä esiintyy yhä useammin artikkeleita niistä valtavista tuhoista, jotka uhkaavat Kosovon erittäin merkittäviä muistomerkkejä: roomalaisia muistomerkkejä, kristittyjä luostareita, joissa on harvinaisia käsikirjoituksia ja ikoneita, arkkitehtonisesti erittäin arvokkaita islamilaisia pyhäkköjä jne. Komissio on asiaa koskevaan kysymykseeni antamassaan vastauksessa ilmoittanut, ettei sillä ole toimivaltaa asiassa, ja viitannut neuvostoon. Neuvostolta siis kysytään: Onko se tietoinen tästä asiasta, ja aikooko se tutkia mahdollisuutta puuttua siihen jollakin tavoin, esimerkiksi lähettämällä asiantuntijoita paikan päälle arvioimaan tilannetta tai vetoamalla päättäväisesti asiassa paikallisiin toimivaltaisiin viranomaisiin? Vastaus (9. maaliskuuta 1999) 1. Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 128 artiklassa määrätään muun muassa, että "'Yhteisö ja jäsenvaltiot suosivat yhteistyötä kolmansien maiden sekä kulttuurin alalla toimivaltaisten kansainvälisten järjestöjen [...] kanssa.'" Kyseisen määräyksen täytäntöönpano edellyttää yhteisön osalta, jonka toiminta kulttuurin alalla rajoittuu jäsenvaltioiden toimien tukemiseen ja täydentämiseen, että komissio antaa ehdotuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Koska parlamentti ja neuvosto eivät ole saaneet komissiolta arvoisan parlamentin jäsenen esittämää kysymystä koskevaa ehdotusta, ne eivät voi virallisesti käsitellä asiaa. 2. Neuvosto on kuitenkin tietoinen Kosovon historialliseen perintöön kohdistuvasta uhasta. Euroopan unioni on useaan otteeseen käsitellyt kysymystä kulttuurillisesti ja/tai uskonnollisesti arvokkaiden paikkojen ja muistomerkkien suojelusta Kosovon tulevaa asemaa koskevissa ehdotuksissaan erityisesti yhteydenpitoryhmässä. Neuvosto toivoo, että kyseiset demarssit vaikuttavat myönteisesti nykyisen kriisin ratkaisuun ja Kosovon historiallisten rakennusten suojeluun.
Virallinen lehti nro C 207 , 21/07/1999 s. 0105



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3664/98 esittäjä(t): José García-Margallo y Marfil (PPE) komissiolle (7. joulukuuta 1998) Aihe: Väärennökset ja laittomat kopiot Euroopan komissio ilmoitti 22. lokakuuta 1998 julkaisseensa väärennösten ja laittomien kopioiden torjuntaa yhteismarkkinoilla käsittelevän vihreän kirjan, joka käynnisti laajan lausuntokierroksen aiheesta jäsenval-tioiden asianomaisten osapuolten kanssa. Miten komissio arvioi tämän ilmiön vaikutuksia Euroopan taloudelle?
Virallinen lehti nro C 207 , 21/07/1999 s. 0034



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3165/98 esittäjä(t): Mathieu Grosch (PPE) komissiolle (19. lokakuuta 1998) Aihe: Rajat ylittäville työntekijöille maksettava tuki uran katkeamisen yhteydessä Rajat ylittävä työntekijä voi Saksassa työskennellessään anoa hoitokorvausta ja -vapaata, vaikka hän asuisikin Belgiassa. Sen sijaan ongelmia on Saksassa asuvilla rajat ylittävillä työntekijöillä, jotka työskentelevät Belgiassa ja jotka anovat uran katkeamista koskevaa tukea lapsen hoidon vuoksi. Jos kyseinen henkilö asuisi Belgiassa, hän saisi suoran korvauksen Belgian työvoimatoimistolta. Koska kyseinen henkilö asuu Saksassa, hänelle ei myönnetä tätä korvausta. Eikö tämä käytäntö ole ristiriidassa työntekijöiden vapaan liikkuvuuden yhteisön alueella tai asetuksen sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin kanssa? Komission jäsenen Pádraig Flynninkomission puolesta antama vastaus (15. joulukuuta 1998) Komission tietoon on tullut, että Belgiassa työskentelevillä mutta toisessa jäsenvaltiossa asuvilla rajatyöntekijöillä on vaikeuksia saada Belgiassa oikeus perhe-etuuksiin, jos he haluavat väliaikaisesti keskeyttää uransa. Komissio on ottanut yhteyttä Belgian hallitukseen saadakseen tietää, miksi Belgian viranomaiset ovat evänneet tämän etuuden. Kun Belgian hallitukselta on saatu vastaus, komissio päättää jatkotoimista.
Virallinen lehti nro C 207 , 21/07/1999 s. 0092



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3603/98 esittäjä(t): Luciano Vecchi (PSE) komissiolle (3. joulukuuta 1998) Aihe: Eurooppalaisten kansalaisjärjestöjen hankkeiden yhteisrahoitus Etelä-Afrikassa Etelä-Afrikan tasavallan poliittisessa tilanteessa tapahtuneen kehityksen seurauksena Euroopan unionin tälle maalle antama apu on jo useiden vuosien ajan myönnetty suoraan eteläafrikkalaisille toimijoille, joita ovat julkiset viranomaiset, yritykset, järjestöt jne. Eurooppalaisilla kansalaisjärjestöillä ei tietyssä vaiheessa ollut minkäänlaisia mahdollisuuksia saada yhteisön tukea Etelä-Afrikassa toteutettaville hankkeille, mutta jokin aika sitten Euroopan komissio ilmoitti halukkuudestaan antaa eurooppalaisille kansalaisjärjestöille budjettikohdasta B7-6000 (kansalaisjärjestöjen hankkeiden yhteisrahoitus) myönnettävien määrärahojen turvin toteuttaa hankkeita kyseisessä maassa. Tiedustelisin komissiolta: 1. Voivatko eurooppalaiset kansalaisjärjestöt todella esittää budjettikohdan B7-6000 kautta rahoitettaviksi kehityshankkeita Etelä-Afrikan tasavallassa? 2. Onko vuosien 1996-1998 aikana todella rahoitettu tällaisia hankkeita? Komission jäsenen João de Deus Pinheironkomission puolesta antama vastaus (20. tammikuuta 1999) Komissio vahvistaa sen, että eurooppalaiset kansalaisjärjestöt voivat ehdottaa Etelä-Afrikassa yhteisrahoituksella toteutettavia hankkeita budjettikohdasta B7-6000 (kansalaisjärjestöjen hankkeiden yhteisrahoitus). Tästä budjettikohdasta ei rahoitettu yhtään hanketta vuonna 1996. Vuonna 1997 yhteisö myönsi 499153 euroa eurooppalaisen kansalaisjärjestön omaehtoisen avun ryhmiä maaseutualueilla Kwazulu Natalin maakunnassa tukevaan hankkeeseen. Vuonna 1998 yhteisö tuki kolmea eurooppalaisen kansalaisjärjestön hanketta yhteensä 861920 eurolla asuntopolitiikan ja asuntojen rakentamisen, pienyritysten kehittämisen ja ikääntyneiden ihmisten lukutaidon lisäämisen aloilla. Vuonna 1999 päätettäviksi on arvioitavina yksitoista nuorisoa, rauhankasvatusta, ammatillista koulutusta, sukupuolten tasa-arvon lisäämistä, omaehtoista apua maaseudulla ja pienyritysten tukemista koskevaa hanketta, joita kymmenen eurooppalaista kansalaisjärjestöä on ehdottanut ja joiden kokonaiskustannukset ovat 4,5 miljoonaa euroa.
Virallinen lehti nro C 182 , 28/06/1999 s. 0071



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3363/98 esittäjä(t): Viviane Reding (PPE) komissiolle (16. marraskuuta 1998) Aihe: "Qualibat" - palvelujen vapaan tarjoamisen este rakennusalan julkisissa urakoissa Ranskassa Julkisissa tarjouskilpailuissa on tapana, että rakennuttaja ja hankintaviranomainen pyytävät tarjouskilpailuun osallistuvia yrityksiä toimittamaan sopimuksen saamista ajatellen olennaisia tietoja, joiden perusteella ne voivat vakuuttua kyseisen yrityksen palvelujen laadusta. Hankintaviranomainen kuitenkin laajentaa usein tätä periaatteessa suhteellisen avointa menettelyä asettamalla ylimääräisiä vähimmäisehtoja. Eräs tällainen ehto on se, että yrityksen palvelujen on vastattava ranskalaisen "Qualibat"-yhdistyksen (yleisten töiden ministeriön alainen yhdistys) myöntämiä laatusertifikaatteja. Ulkomaiset yritykset, joiden kotipaikka ei ole Ranskassa, eivät voi saada Qualibat-sertifikaattia, joten niillä on merkittäviä kilpailuhaittoja. Vaikka Qualibat-sertifikaatti ei ole ehdoton edellytys tarjouskilpailuihin osallistumiselle, luxemburgilaiset yritykset kärsivät avoimuuden puutteesta hankintaviranomaisen lausunnoissa. Käytännössä näiden yritysten mahdollisuudet saada julkisia urakkasopimuksia Ranskassa ovat rajalliset. Onko komissio tietoinen näistä palvelujen vapaan tarjoamisen esteistä? Mitä komissio aikoo tehdä sen välttämiseksi, että tällaiset esteet eivät laatutakeiden varjolla pääsisi haittaamaan palvelujen vapaata liikkuvuutta? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (14. tammikuuta 1999) Komissio on tietoinen parlamentin jäsenen esille tuomasta ongelmasta, jossa on itse asiassa kaksi puolta. Jos tarjouspyynnön alaa ei ole säännelty eurooppalaisilla tai kansanvälisillä standardeilla, hankintaviranomainen voi viitata Qualibat- tai Qualiferlec-tyyppisiin järjestelmiin edellyttäen, että niiden korostetaan olevan ainoastaan ohjeellisia ja että muiden jäsenvaltioiden vastaavat järjestelmät hyväksytään kaikissa tapauksissa. Näiden edellytysten noudattamatta jättäminen on vastoin palvelujen vapaata tarjontaa koskevia yhteisön sääntöjä ja vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta, jonka yhteisöjen tuomioistuin on vahvistanut näiden sääntöjen perusteella. Kun tarjouspyynnön alaa säännellään eurooppalaisilla tai kansainvälisillä standardeilla, hankintaviranomaisen on julkisista hankintasopimuksista annettujen yhteisön direktiivien mukaisesti viitattava näihin standardeihin. Hankintaviranomaisen on kuitenkin edellä mainitun vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen mukaisesti hyväksyttävä myös muissa jäsenvaltioissa myönnetyt vastaavat laatusertifikaatit. Komissio on saattanut asian yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi (vireillä oleva asia C-225/98, komissio vs. Ranska).
Virallinen lehti nro C 207 , 21/07/1999 s. 0012



KIRJALLINEN KYSYMYS P-2761/98 esittäjä(t): Xaver Mayer (PPE) komissiolle (3. syyskuuta 1998) Aihe: Riistaeläinten kasvatus maatiloilla Riistaeläinten kasvatus maatiloilla on EU:ssa muodostunut merkittäväksi maatalouden alaksi. Se tarjoaa usein mahdollisuuden hyödyntää alueita, joilla muita hyödyntämisvaihtoehtoja ei ole. EU:ssa noudatettavat erilaiset tuotantomenettelyt sekä yhteisön alhainen omavaraisuusaste aiheuttavat riistaeläinten kasvattajille vakavia ongelmia. Näitä aiheuttaa ennen kaikkea EU:n ulkopuolisista maista tapahtuva halpatuonti mutta myös lupa- ja eläinlääkintämääräysten yhdenmukaistamisen puute. Pyydän komissiota vastaamaan seuraaviin kysymyksiin: 1. Katsooko komissio, että eläinten suojelu otetaan Euroopassa riittävässä määrin huomioon riistaeläinten tilakasvatusta koskevissa määräyksissä? Tietääkö komissio kilpailua vääristävistä eroista eri jäsenvaltioiden välillä? Onko komission mielestä tarpeen kytkeä kolmansista maista tapahtuvaan tuontiin tiettyjen tuotanto- ja kasvatusehtojen täyttäminen? 2. Katsooko komissio, että tuotekuvaus "maatilalla kasvatetun riistan lihaa" pitäisi sitoa tiettyihin kasvatus- ja tuotantoehtoihin, jotta tällaiset tuotteet erotetaan niistä tuotteista, jotka on valmistettu maatalouden tuotantoeläinten lihasta? 3. Katsooko komissio, että geeniteknologian käyttö, keinohedelmöitys, alkioiden siirto, eläinten pitäminen sisätiloissa ja sarvien katkaiseminen olisi kiellettävä riistaeläinten tilakasvatuksessa Euroopan laajuisesti sekä kolmansista maista tapahtuvan tuonnin yhteydessä? 4. Katsooko komissio, että kolmansista maista tuotavaan maatilalla kasvatettujen riistaeläinten lihaan ei pitäisi soveltaa riistaeläinten lihan tullia vaan maatalouden tuotantoeläinten lihan tullia? 5. Onko komissio tietoinen siitä, että Uudessa-Seelannissa, Australiassa ja muualla ulkomailla riistakannoissa on esiintynyt paratuberkuloosia? Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus (30. syyskuuta 1998) Komissio kerää parhaillaan tietoja, joita se tarvitsee vastatakseen kysymykseen. Se ilmoittaa tuloksistaan mahdollisimman pian.