KIRJALLINEN KYSYMYS E-1291/03 esittäjä(t): Gabriele Stauner (PPE-DE) komissiolle. Cellule de Communication -tapaus.



Virallinen lehti nro 280 E , 21/11/2003 s. 0124 - 0125



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1291/03 esittäjä(t): Gabriele Stauner (PPE-DE) komissiolle (4. huhtikuuta 2003) Aihe: Cellule de Communication -tapaus 1. Komission jäsen Neil Kinnock ilmoitti 12. huhtikuuta 2002 päivätyllä kirjeellään talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtajalle Diemut Theatolle niin kutsuttua Cellule de Communication -tapausta koskevista tutkimuksista, jotka oli aloitettu 8. huhtikuuta 2002 komission virkamiehen Paul van Buitenenin elokuussa 2001 julkaiseman kertomuksen johdosta. Tapauksessa oli kyse siitä, että entistä komission jäsentä Edith Cressonia ja pääjohtaja François Lamoureux'ta syytettiin useiden sopimuksien myöntämisestä ranskalaisille yrityksille vilpillisin keinoin. Kinnock lupasi, että tutkimukset saadaan päätökseen ja van Buitenenin kertomuksessa esitetyt tiedot tarkistetaan viimeistään kesäkuun 2002 loppuun mennessä. Pitääkö paikkansa, että kyseisiä tutkimuksia ei ole vieläkään saatu päätökseen? 2. Miksi Kinnockin tutkimuksille asettama viimeinen takaraja on ylittynyt ainakin yhdeksällä kuukaudella? 3. Kuinka on mahdollista, että vaikka van Buitenenin laatimasta kertomuksesta on kulunut jo puolitoista vuotta, komissio ei vieläkään ole pystynyt tarkistamaan tietoja tyydyttävästi? 4. Pitääkö paikkansa, että komission puheenjohtaja Romano Prodi sai tietää Cellulea koskevista tiedoista jo lokakuussa 1999 juuri virkaan astuttuaan, kun van Buitenen toimitti hänelle kertomuksensa, jonka hän sittemmin julkaisi nimellä Euroopan salaiset kansiot? Miksi komissio ei ollut jo tuolloin ryhtynyt selvittämään esitettyjä syytöksiä? 5. Mikäli tutkimukset on jo saatu päätökseen, kysyn komissiolta, mihin kurinpitotoimiin se on ryhtynyt erityisesti pääjohtaja Lamoureux'n kohdalla? Neil Kinnockin komission puolesta antama vastaus (6. kesäkuuta 2003) Parlamentin jäsen ehkä muistaa minun sanoneen talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtajalle huhtikuussa 2002, että nimittävä viranomainen päätti 8. huhtikuuta 2002 käynnistää hallinnollisen tutkimuksen useista väitetyistä säännönvastaisuuksista, jotka liittyivät väitteen mukaan Cellule de communication -tapauksesta johtuvaan sopimusten myöntämiseen. Tämän päätöksen johdosta nimittävä viranomainen antoi komission tutkinta- ja kurinpitotoimiston (IDOC) tehtäväksi suorittaa tutkimuksen ja antaa selonteon mahdollisista henkilökohtaisista vastuista. Tutkimus seurasi komission entisen petostentorjuntayksikön, nykyisen OLAF:in suorittamia tutkimuksia useista Van Buitenenin esittämistä väitteistä. Niihin kuuluivat jo ennen tämän kirjan julkaisemista Cellule de Communication -tapauksesta esitetyt väitteet. Hallinnollisesta tutkimuksesta laadittiin kertomus lokakuussa 2002. Parlamentin jäsen ymmärtänee, että perinpohjaisessa ja aukottomassa tutkimuksessa on otettava huomioon tutkinnan aikana mahdollisesti ilmenevä ylimääräisten toimenpiteiden tarve. Tässä nimenomaisessa tapauksessa oli käsiteltävänä olevan aineiston laajuuden, kuultujen henkilöiden lukumäärän ja tehtyjen analyysien perinpohjaisuuden vuoksi mahdotonta pysyä alkuperäisessä aikataulussa. Lisäksi hallinnollisten tutkimusten ja kurinpitomenettelyiden toteuttamisesta 19 päivänä helmikuuta 2002 tehdyn komission päätöksen(1) 5 artiklan mukaan jokaisella henkilöllä, joka vedetään mukaan tutkimukseen, on oikeus tehdä huomautuksia kertomuksen päätelmistä ennen sen esittämistä. Tämän tarpeellisen vaatimuksen noudattaminen luonnollisesti vaikuttaa aikatauluihin. Hallinnollisesta tutkimuksesta laaditun kertomuksen päätelmien perusteella nimittävä viranomainen päätti 10. helmikuuta 2003 käynnistää kurinpitomenettelyn yhdeksää komission nykyistä ja entistä virkamiestä vastaan. Parlamentin jäsen ymmärtänee, että komissio ei voi paljastaa kyseisten henkilöiden henkilöllisyyttä, koska heillä on oikeudet luottamuksellisuuteen ja oikeusturvaan. Parlamentin jäsenen kysymyksessä esitettyyn nimeen liittyen on todettava, että edellä mainitussa raportissa ei suositeltu kurinpitotoimia François Lamoureux'ta vastaan. (1) K (2002) 540.