KIRJALLINEN KYSYMYS P-1358/00

esittäjä(t): Francesco Musotto (PPE-DE) komissiolle

(19. huhtikuuta 2000)

Aihe: Pitkittyneen kuivuuden aiheuttamat vahingot Sisiliassa

Sisiliaa koetellut pitkittynyt ja yhä ankarampi kuivuus ei ole enää vain hetkellinen ongelma, vaan kuivuus on muuttumassa pysyväksi ilmiöksi, jonka kanssa alueen maatalouden on opittava elämään.

Osa talvisadosta on tuhoutunut ja kevätsato on vakavassa vaarassa. Tämä haittaa maatilojen toimintaa, sillä niiden toimeentuloa vaikeuttaa jo kaupan globalisoituminen ja alan vaikea työtilanne.

Ottaen huomioon, että vesivaroja tullaan ohjaamaan entistä enemmän kotitalouskäyttöön, pyydän komissiota vastaamaan seuraaviin kysymyksiin:

1. Aikooko komissio suunnitella erityishankkeen vesivarojen lisäämiseksi muita kuin tavanomaisia hankintalähteitä käyttäen, poraamalla vettä pohjavesikerroksista, rakentamalla pieniä sisävesialtaita ylänköalueille ja kannustamalla maatiloja lisäämään vettä säästävien kastelujärjestelmien käyttöä (tippukastelulaitteet)?

2. Voiko EU kysyä jäsenvaltioilta, miten hyvin ne ovat saattaneet voimaan säännöt, jotka koskevat vesivarojen aluehallinnon toimivallan yhdistämistä?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(8. kesäkuuta 2000)

Vesivarojen hoito kuuluu veden määrän osalta Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 175 artiklan (entisen 130 s artiklan) 2 kohdan soveltamisalaan. Tämän artiklan perusteella ei ole tähän mennessä annettu yhteisön lainsäädäntöä, joka koskisi vesivarojen hoitoa. Tällä hetkellä ei siis ole voimassa yhteisön lainsäädäntöä, joka koskisi vesivarojen aluehallinnon toimivallan yhdenmukaistamista. Komissiolla ei myöskään ole suunnitelmia ehdottaa lainsäädäntöä vesivarojen määrän hallinnasta. Vesivarojen hoito sinänsä ja näin ollen myös vesivarojen ohjaaminen eri tarkoituksiin pysyy edelleen yksittäisten jäsenvaltioiden vastuulla.

Vesialan kehysdirektiiviä koskeva ehdotus(1) on parhaillaan käsiteltävänä parlamentin ja neuvoston yhteispäätösmenettelyn loppuvaiheessa, ja direktiivi annettaneen heinäkuussa tai syyskuussa 2000. Ehdotuksessa käytetään koko valuma-aluetta vesihuollon maantieteellisenä perusyksikkönä. Veden määrä katsotaan kuitenkin lähinnä tekijäksi, joka vaikuttaa vesiympäristön hyvän ekologisen ja kemiallisen tilan saavuttamiseen. Ehdotuksen tarkoituksena on suojella ja parantaa vesien ekologista ja kemiallista laatua eikä siinä uloteta yhteisön toimivaltaa vesivarojen määrän hallintaan.

Ehdotuksella edistetään asianmukaista vesihuoltoa, johon kuuluu myös vettä säästävien menetelmien ja tekniikoiden, mm. tippakastelulaitteiden, käyttö osana toimenpiteitä, joita jäsenvaltiot voivat toteuttaa, mikäli vaarana on, ettei riittävän hyvää vesien ekologista ja kemiallista tilaa saavuteta.

Yhteisen maatalouspolitiikan viimeaikaisilla muutoksilla on pyritty mm. turvaamaan maaseutuyhteisöjen elinkyky ja parantamaan ympäristönsuojelua. Tämä voidaan saavuttaa mm. maatalouden ympäristönsuojelutoimenpiteiden, maaseudun kehittämispolitiikan ja alueellisten kehitysohjelmien avulla. Niitä tuetaan mm. Euroopan maatalouden tuki- ja ohjausrahaston (EMOTR) ohjausosastosta. Sen kautta voidaan myöntää yhteisön rahoitusta ratkaisuille, jotka sopivat tietyille maatalousalueille tyypillisiin olosuhteisiin.

Italialaisia tavoitteen 1 alueita (Sisilia mukaan luettuna) koskeva yhteisön tukijärjestelmä sisältää toimenpiteitä, joilla pyritään parantamaan maatalouden vesihuollon infrastruktuuria maaseutualueilla. Tavoitteena on sekä lisätä vesivarojen saatavuutta että huoltojärjestelmien tehokkuutta.

(1) EYVL C 342 E, 30.11.1999.