FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/304

(2004/C 78 E/0306)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3637/03

esittäjä(t): Torben Lund (PSE) komissiolle

(9. joulukuuta 2003)

Aihe: Säilöntäaineita käsittelevien työntekijöiden työympäristö

EU on monilla aloilla ollut mukana varmistamassa eurooppalaisten yritysten työympäristön parantamista. Valitettavasti ongelmia on edelleen olemassa, mikä voi johtua siitä, että sääntöjä ei noudateta, että ne eivät riittäviä, tai siitä, että tietyillä elintarviketeollisuuden ja säilöntäaineteollisuuden kaltaisilla aloilla ei olla tietoisia tuotannon aiheuttamista riskeistä.

Voiko komissio tässä yhteydessä ilmoittaa, miten paljon sillä on tietoja säilöntäaineiden kanssa tekemisissä olevien työntekijöiden työterveysriskeistä, ja onko komissio tietoinen tapauksista, joissa työnantaja ei ole noudattanut voimassa olevia asianomaisen alan turvallisuusmääräyksiä? Onko komissiolla tietoa tätä alaa koskevista tutkimuksista, tai onko komissiolla suunnitellut uusien tutkimusten tekemistä tämän alan työympäristöstä? Voiko komissio lopuksi ilmoittaa, koska se aikoo antaa uusia ehdotuksia työympäristön parantamisesta siten, että sillä edistetään työterveyttä?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(15. tammikuuta 2004)

Komissio on yhtä mieltä arvoisan parlamentin jäsenen kanssa siitä, että elintarviketeollisuuden mahdollisten työtapaturmien ehkäiseminen on tärkeää. Toimenpiteistä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä 12 päivänä kesäkuuta 1989 annetussa neuvoston direktiivissä 89/391/ETY (1) säädetään, että työnantajan on pidettävä hallussaan arviointia turvallisuus- ja terveysvaaroista työssä. Työnantajan on velvollisuuksiensa mukaisesti toteutettava tarvittavat toimenpiteet työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelemiseksi, mukaan luettuina työssä esiintyvien vaarojen ehkäisy, tiedottaminen ja kouluttaminen sekä tarvittavien järjestelyjen ja keinojen tarjoaminen.

Direktiivissä 89/391/ETY säädetään myös työantajan velvollisuudesta laatia viranomaisille kertomukset työntekijöille sattuneista työtapaturmista kansallisen lainsäädännön tai käytännön mukaisesti. Joka viides vuosi jäsenvaltioiden on annettava tämän direktiivin säännösten soveltamisesta käytäntöön komissiolle kertomus, jossa tuodaan esille työmarkkinaosapuolten kannat. Jäsenvaltiot eivät ole toimittaneet komissiolle kertomuksia tapauksista, joissa työnantaja ei olisi soveltanut voimassa olevia turvallisuus-säännöksiä säilöntäaineita käyttävillä teollisuudenaloilla.

Elintarvikkeiden säilöntäaineiden mahdollisesti aiheuttamien vaarojen valvontaa työpaikoilla voidaan tarkastella muiden lisäksi toisenkin terveyttä ja turvallisuutta koskevan yhteisön aloitteen, nimittäin työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelemisesta työpaikalla esiintyviin kemiallisiin tekijöihin liittyviltä riskeiltä 7 päivänä huhtikuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin 98/24/EY (2) yhteydessä.

Komissio katsoo, että nämä direktiivit tarjoavat riittävän suojan elintarviketeollisuuden työntekijöiden terveydelle. Kuten arvoisa jäsen tietää, unionin työterveyttä ja työturvallisuutta koskevat direktiivit on saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä. Kansallisen lainsäädännön soveltamisen valvominen ja riittävien tarkastusten varmistaminen on kansallisten viranomaisten vastuulla.

Euroopan työterveys- ja työturvallisuusviikon 2003 yhteydessä pyrittiin äskettäin lisäämään tietoisuutta terveydelle vaarallisten aineiden käytöstä työpaikoilla. Kampanjaa koordinoi Euroopan työterveys- ja työturvallisuusvirasto. Kaikissa jäsenvaltioissa järjestettiin tapahtumia, ja virasto on laatinut tiedotusmateriaalia, jota on saatavissa sen kotisivulta Internet-osoitteessa (http://osha.eu.int/ew2003).

Komissio ilmoitti tiedonannossaan ”Työn ja yhteiskunnan muutoksiin sopeutuminen: Yhteisön uusi työterveys- ja työturvallisuusstrategia vuosiksi 2002—2006” (3), että Euroopan työterveys- ja työturvallisuusvirasto perustaa riskienseurantaelimen, johon kerätään yrityksissä tai eri toimialoilla hyviksi osoittautuneita käytäntöjä.

(1) EYVL L 183, 29.6.1989.

(2) EYVL L 131, 5.5.1998.

(3) KOM(2002) 118 lopullinen.