KIRJALLINEN KYSYMYS E-3019/98

esittäjä(t): Karsten Hoppenstedt (PPE) komissiolle

(8. lokakuuta 1998)

Aihe: Radio-ohjattavien hälytyslaitteiden kieltäminen Belgiassa

1. Voiko komissio vahvistaa, että radio-ohjattavat hälytyslaitteet - eli laitteet, joissa ei ole kaapeliliitäntää - on kielletty Belgiassa, joten lupa-asioista vastaava viranomainen (UPEA) ei hyväksy niitä?

2. Tietääkö komissio, että belgialaiset vakuutusyhtiöt, jotka edellyttävät eräissä tapauksissa hälytyslaitteiden käyttöä suojatoimena (esim. murtoja vastaan), ottavat huomioon ainoastaan valtion hyväksymät järjestelmät eivätkä radio-ohjattuja järjestelmiä?

3. Tietääkö komissio, että toimivaltaiset valtion viranomaiset hyväksyvät muissa yhteisön jäsenvaltioissa myös radio-ohjattavat hälytysjärjestelmät, ja että niitä myös myydään ja käytetään?

4. Onko komissio samaa mieltä siitä, että belgialaiset säädökset ovat ristiriidassa yhteisön oikeuden ja erityisesti tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevan sääntelyn kanssa?

5. Voiko komissio vahvistaa, että televiestintää käsittelevä neuvosto pääsi 26.2.1998 yksimielisyyteen siitä, että radiolaitteita (kauko-ohjaukseen tarkoitetut laitteet mukaan lukien) voidaan myydä ja käyttää koko unionin alueella ilman, että kulloistenkin viranomaisten olisi myönnettävä siihen erityinen lupa?

6. Johtaako televiestintää käsitelleessä neuvostossa 26.8.1998 saatu tulos siihen, että ulkomaiset yritykset voivat toimittaa esteettä radiohälytinlaitteita Belgiaan ja että belgialaiset asiakkaat voivat asentaa niitä omien kotiensa suojaksi?

Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus

(8. joulukuuta 1998)

Hälytysjärjestelmien kaupan pitämistä säännellään Belgiassa vartiointiliikkeistä, turvapalveluliikkeistä ja sisäisistä vartiointipalveluista 10. huhtikuuta 1990 annetulla lailla, jonka mukaan kaikilla hälytyslaitteilla on oltava "laitekomitean" hyväksyntä, sekä 31. maaliskuuta 1994 annetulla kuninkaan asetuksella, jossa vahvistetaan kyseinen hyväksymismenettely. Menettelyssä asianomaiset tuotteet on testattava käyttäen testaus- ja koemenetelmiä, jotka täsmennetään kuninkaan asetuksen liitteissä 3 ja 5. Testattavana on asianomaisten laitteiden toiminta. Lisäksi asetuksen 8 artiklaan sisältyy jäsenvaltioissa hyväksyttyjen tai akkreditoitujen laitosten antamien todistusten ja testausraporttien vastavuoroista tunnustamista koskeva kohta. Vastavuoroinen tunnustaminen edellyttää, että todistuksissa ja raporteissa osoitetaan kyseisten järjestelmien ja keskusten olevan sellaisten teknisten standardien ja määräysten mukaiset, jotka vastaavat asetuksessa tarkoitettua suojelun tasoa.

Langattomille hälytysjärjestelmille ei voitu antaa hyväksyntää sen vuoksi, että kyseisiä järjestelmiä ei voitu testata 31. maaliskuuta 1994 annetun asetuksen liitteissä 3 ja 5 selostettuja testejä käyttäen, koska nämä testit on kehitetty ennen langattomien järjestelmien käyttöönottoa Belgiassa.

Koska tämä lainsäädäntöön sisältyvä puute on yhteisön lainsäädännön ja erityisesti EY:n perustamissopimuksen 30 artiklan vastainen, komissio on huomauttanut asiasta Belgialle. Tämän johdosta Belgian viranomaiset ovat teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä annetun direktiivin 83/189/ETY(1) mukaista menettelyä noudattaen 25. kesäkuuta 1998 antaneet tiedoksi uuden ehdotuksen kuninkaan asetukseksi sellaisesta hälytysjärjestelmien ja -keskusten hyväksymismenettelystä, jonka mukaisia asetuksen liitteissä määrättyjä testejä voidaan tehdä myös langattomille hälytysjärjestelmille. Koska asetusehdotuksesta ei ole annettu perusteltua lausuntoa, asetus voidaan antaa kolmen kuukauden odotusajan päätyttyä eli 25. syyskuuta 1998 jälkeen. Tästä asiasta on oltu Belgian viranomaisiin yhteydessä, ja näyttäisi siltä, että ehdotus hyväksytään aivan lähiaikoina, kuitenkin varmasti ennen vuoden loppua.

Tämän lainsäädäntömuutoksen myötä vakuutusyhtiöiden on periaatteessa suostuttava vakuuttamaan myös sellaisin langattomin hälytysjärjestelmin suojeltua omaisuutta, jotka valtio on hyväksynyt tai jotka viranomaiset ovat todenneet vaadittavaa tasoa vastaaviksi. On kuitenkin syytä huomata, että koska kyseiset yhtiöt ovat luonteeltaan yksityisiä, niiden ei tarvitse noudattaa EY:n perustamissopimuksen 30-36 artiklan mukaista tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatetta, joka koskee ainoastaan valtion toimenpiteitä.

Toisessa jäsenvaltiossa laillisesti hyväksyttyjä langattomia hälytysjärjestelmiä olisi voitava edellä mainitun asetusehdotuksen 9 artiklaan sisältyvän vastavuoroista tunnustamista koskevan kohdan mukaisesti pitää kaupan Belgiassa.

Televiestintään liittyvistä näkökohdista on todettava, että televiestintää käsittelevän neuvoston 26. helmikuuta 1998 pitämän kokouksen päätelmien mukaisesti jäsenvaltio voi rajoittaa radiolaitteiden käyttöä taajuuksien moitteettoman hallinnan takaamiseksi.

Lisäksi vaikka langattomat hälytysjärjestelmät olisivat televiestintäalaan liittyvien yhteisön vaatimusten mukaisia, on syytä huomata, että muita kyseisten laitteiden toimintaan liittyviä näkökohtia ei säännellä näillä direktiiveillä. Ennen ensimmäistä markkinoille saattamista toteutettavan ennakkohyväksymismenettelyn voidaan kuitenkin periaatteessa katsoa olevan EY:n perustamissopimuksen 30-36 artiklan mukainen, koska kyseiset tuotteet ovat herkkiä ja niiden toimintatarkkuus on tärkeää henkilöiden turvallisuuden asianmukaisen suojelun takaamiseksi.

(1) EYVL L 109, 26.4.1993.