FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/320

(2004/C 84 E/0368)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0155/04

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(29. tammikuuta 2004)

Aihe: Tietyt junamatkailijoiden ryhmät joutuvat kärsimään siitä, että Alankomaissa rajoitetaan edelleen junalippujen myyntiä muualla Euroopassa sijaitseviin matkakohteisiin

1. Tietääkö komissio, että Alankomaiden rautatiet (Nederlandse Spoorwegen) eivät perinteisesti myy tavalliselta lipunmyyntiluukulta matkalippuja ulkomaan kohteisiin, toisin kuin muiden jäsenvaltioiden rautatieyhtiöt tekevät, ja että ulkomaanmatkalippujen myyntiä on supistettu suurimmissa kaupungeissa ja Schipholin lentoasemalla sijaitseviin kymmeneen myyntipisteeseen, ja että loputkin suljetaan vuonna 2005?

2. Tietääkö komissio myös, että ilmoitetut vaihtoehdot rajoittuvat Internetin kautta ja automaateista tapahtuvaan myyntiin eräisiin kohteisiin Belgiassa, Luxemburgissa, Ranskassa, Saksassa ja Sveitsissä, jolloin esimerkiksi Espanjaan, Italiaan, Itävaltaan, Puolaan, Tanskaan tai Englantiin matkustavat ovat enimmäkseen riippuvaisia jonottamisesta ulkomaisissa myyntipisteissä niiden aukioloaikoina?

3. Mitä tästä seuraa henkilöille, jotka eivät asu Alankomaissa ja joilla ei ole alankomaalaista pankkikorttia, mutta jotka haluavat ostaa lipun Alankomaista matkustaakseen junalla muualle Eurooppaan? Entä mitä tapahtuu matkustajille, joilla ei ole käytössään Internetiä tai jotka päättävät yhtäkkiä lähteä kansainväliselle junamatkalle? Onko heidän matkustettava ilman asianmukaista matkalippua?

4. Onko EU:ssa muitakin valtioita, joissa rautatieasemilla ei myydä lippuja ulkomaan junamatkoille? Onko komissio tietoinen rautatieyhtiöistä, jotka aikovat luopua ulkomaan matkalippujen myynnistä?

5. Katsooko komissio, että tällainen Euroopan yhdistymistä vastaan toimiva kehitys on hyväksyttävää, siis se, että rautatieverkosto jaetaan yhä selvemmin kansallisiksi yksiköiksi rajoittamalla lipunmyyntiä ja muiden jäsenvaltioiden matkailijoiden pääsyä junamatkoille?

6. Miten komissio aikoo ojentaa jäsenvaltioita ja rautatieyhtiöitä, jotta vältetään tilanne, jossa vain maan oma rautatieverkosto on matkailijoiden käytettävissä tavanomaisella tavalla?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(4. maaliskuuta 2004)

Komissio on tutustunut arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemiin tietoihin.

Komission on vaikea arvioida päätöksen seurauksia. On joka tapauksessa syytä tuoda esiin, että kansainväliseen rautatieliikenteeseen sovellettavien säännösten nojalla matkustajan on hankittava asianmukainen matkalippu, ennen kuin hän lähtee ulkomaanmatkalle.

Komission tiedossa ei ole muiden jäsenvaltioiden aloitteita, joilla ne lopettaisivat ulkomaanmatkalippujen myynnin lipunmyyntiluukuilla ja korvaisivat sen muilla jakelumuodoilla. Komissio on kuitenkin tietoinen Kansainvälisen rautatieliiton (UIC) suunnitelmasta ottaa käyttöön kaikkien sen jäsenmaiden rautatie-järjestelmiä koskevat tiedot sisältävä tietojärjestelmä (1). UIC on myös alkanut kehittää varaus- ja myyntijärjestelmää (2) jäsenmaissaan myytäviä ulkomaanmatkalippuja varten (Prifis). Näiden kahden järjestelmän pitäisi helpottaa kansainvälisiä palveluja koskevan tiedon saantia ja ulkomaanmatkalippujen ostoa.

Komissio jatkaa pyrkimyksiään, joilla on määrä luoda yhtenäinen eurooppalainen rautatieliikennealue. Komissio antoi 3. maaliskuuta 2004 kolmatta rautatiepakettia koskevan ehdotuksensa, jonka säädöksillä avataan kansainvälisen matkustajaliikenteen markkinat ja turvataan kansainvälisen rautatieliikenteen matkustajien oikeudet ja velvoitteet. Ehdotukset sisältävät säännöksiä, joilla rautatieyhtiöt velvoitetaan tekemään yhteistyötä, jotta matkustajille voitaisiin tarjota integroituja lippuja sellaisille matkoille, joilla he käyttävät usean rautatieyhtiön palveluja.

(1) Merits: Multiple European Railway Integrated Timetable Storage.

(2) Prifis: PRIce and Fare Information System.