KIRJALLINEN KYSYMYS E-2411/01

esittäjä(t): Armin Laschet (PPE-DE) komissiolle

(21. elokuuta 2001)

Aihe: Asetukset (ETY) N:o 1408/71 ja (EY) N:o 118/97

Neuvoston 2. joulukuuta 1996 annetussa asetuksessa (EY) N:o 118/97(1), jolla muutetaan ja saatetaan ajan tasalle sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä annettua asetusta (ETY) N:o 1408/71(2), säädetään sosiaaliturvaetuuksien saamisesta.

1. Onko asianmukaista, että asetuksen (EY) N:o 118/97 sisältämien, asianajajien poissulkemista koskevien sääntöjen mukaan asianajajalla, joka asuu Belgiassa ja työskentelee itsenäisesti Saksassa, ei ole oikeutta vanhempainrahaan, vaikka hänellä on pakollinen sosiaaliturvavakuutus oikeusistuimessa?

2. Pyrkiikö komissio poistamaan syrjinnän, joka kohdistuu oman maan kansalaisiin ainoastaan toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevan asuinpaikan takia?

(1) EYVL L 28, 30.1.1997, s. 1.

(2) EYVL L 149, 5.7.1971, s. 2.

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(19. lokakuuta 2001)

Komissio haluaa kiinnittää arvoisan parlamentin jäsenen huomiota siihen seikkaan, että yhteisön oikeus erityisesti neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71 ja (ETY) N:o 574/72 suojaa maahanmuuttavien työntekijöiden oikeuksia sosiaaliturvaan koordinoimalla jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmiä(1). Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 13 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaan jäsenvaltion alueella itsenäisenä ammatinharjoittajana toimiva henkilö on tämän jäsenvaltion sosiaaliturvalainsäädännön alainen, vaikka hän asuu toisen jäsenvaltion alueella. Henkilöön, joka harjoittaa itsenäisen lakimiehen ammattia Saksassa mutta asuu Belgiassa, sovellettaisiin näin ollen Saksan sosiaaliturvalainsäädäntöä.

Saksan lain mukaan yhtenä säännönmukaisena Saksan lapsilisään (Erziehungsgeld) oikeuttavana edellytyksenä on asuminen Saksassa. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen(2) tekemän päätöksen ja komission Saksaa vastaan käynnistämien rikkomismenettelyjen seurauksena Saksan lakia kuitenkin muutettiin 1. tammikuuta 2001 alkaen, ja siinä annetaan nyt sellaisille yhteisön tai Euroopan talousalueen (ETA) kansalaisille oikeus lapsilisään, jotka eivät asu Saksassa vaan jossakin toisessa yhteisön tai ETA:n jäsenvaltiossa, mikäli he toimivat palkattuina työntekijöinä tai itsenäisinä ammatinharjoittajina Saksassa ja mikäli heidän työaikaansa ei ole rajoitettu.

Asetuksessa (ETY) N:o 1408/71 säädetään myös, että jos henkilöön sovelletaan Saksan sosiaaliturvalainsäädäntöä, hänellä on oikeus perhe-etuuksiin, kuten lapsilisään, myös niiden perheenjäsenten osalta, jotka asuvat toisessa jäsenvaltiossa. On huomattava, että asetuksen (ETY) N:o 1408/71 liitteen I osan I kohdan C. Saksa mukaan, jotta henkilö voitaisiin katsoa itsenäiseksi ammatinharjoittajaksi, jolla on oikeus asetuksen (ETY) N:o 1408/71 perhe-etuuksiin, hänen on harjoitettava itsenäistä ammattia, josta seuraa velvollisuus liittyä tai suorittaa maksuja Saksan itsenäisten ammatinharjoittajien vanhuuseläkejärjestelmään tai velvollisuus liittyä Saksan pakolliseen vakuutusjärjestelmään.

Niin kauan kuin henkilö täyttää edellä mainitut kriteerit, hän on näin ollen periaatteessa oikeutettu asetuksen (ETY) N:o 1408/71 nojalla Saksan perhe-etuuksiin, vaikka hän asuu toisessa jäsenvaltiossa.

Komission kannan mukaan edellä selostettu tulkinta soveltuu myös sellaiseen henkilöön, joka on vakuutettu Saksan itsenäisten ammatinharjoittajien, kuten asianajajien ja lainopillisten avustajien erityisjärjestelmässä. Vaikka on totta, että mainittuja järjestelmiä ei voida pitää asetuksen (ETY) N:o 1408/71 tarkoittamina säädöksinä ja että ne eivät sen vuoksi kuulu asetuksen soveltamisalaan, komission kantana on, että niiden poissulkeminen tarkoittaa ainoastaan, että mainituissa järjestelmissä vakuutettu henkilö ei voi vedota asetuksen niitä riskejä koskeviin säännöksiin, joiden, kuten vanhuuden ja työkyvyttömyyden varalta hänet on vakuutettu erityisjärjestelmissä. Järjestelmien poissulkemisella ei ole kuitenkaan vaikutuksia asetuksen muita riskejä koskevien säännösten soveltamiseen. Tämän vahvistaa se seikka, että edellä mainitun liitteen I mukaan henkilö katsotaan itsenäiseksi ammatinharjoittajaksi, jolle saksalainen laitos voi myöntää perhe-etuuksia, jos hänellä on pakollinen vakuutus vanhuuden varalta saksalaisessa itsenäisten ammatinharjoittajien erityisjärjestelmässä.

Tämä päätelmä on myös yhdenmukainen Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen EY:n perustamissopimuksen 43 artiklaa (entinen 54 artikla) koskevien päätelmien kanssa, jotka ilmenevät kahdesta asiasta, C-4/95 ja C-5/95(3), joissa oli myös kyse itsenäisten ammatinharjoittajien oikeudesta Saksan perhe-etuuksiin.

(1) Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä heinäkuuta 1971 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71 EYVL L 149, 5.7.1971. Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä annetun asetuksen (ETY) N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä 21 päivänä maaliskuuta 1972 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 574/72 EYVL L 74, 27.3.1972. Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 ja asetuksen (ETY) N:o 574/72 muuttamisesta ja saattamisesta ajan tasalle 2 päivänä joulukuuta 1996 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 118/97 EYVL L 28, 30.1.1997.

(2) 10. lokakuuta 1996 annettu tuomio Hoever/Zachow C-245/94 ja C-312/94, Kok. 1996, s. I-4895.

(3) 30. tammikuuta 1997 annettu tuomio Stöber/Pereira C-4/95 ja C-5/95, Kok. 1997, s. I-0511.