ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Työpaikkojen siirtymisen EU:n jäsenvaltiosta toiseen ei pidä katsoa liittyvän rakennerahastojen tukitoimiin. Tällaiset siirrot liittyvät pikemminkin globalisaatioon sekä kansallisten politiikkojen (esim. työllisyys- ja veropolitiikka) ja käytäntöjen välisiin eroihin.

Rakennerahastojen tavoitteena on vahvistaa taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta EU:ssa. Tässä mielessä työpaikkojen luomiseen kohdistettu tuki on olennaisen tärkeä väline rahoitettujen tukitoimien laajassa joukossa. Varsinkin Euroopan sosiaalirahastosta rahoitetaan työllisyystukia (Euroopan sosiaalirahastosta 12. heinäkuuta 1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1784/1999 (1) 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti). Tällaisia tukia voidaan myöntää yrityksille työpaikkojen luomiseen ja säilyttämiseen sekä muita heikommassa asemassa olevien ja vammaisten työntekijöiden palkkaamiseen. Työllisyystukien on luonnollisesti noudatettava sisämarkkinoita ja valtiontukia koskevia sääntöjä EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan mukaisesti ja ne on pantava täytäntöön asianomaisia asetuksia noudattaen (esim. Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta työllisyystukeen 12. joulukuuta 2002 annettu komission asetus (EY) N:o 2204/2002 (2)).

Euroopan sosiaalirahasto tukee myös yrittäjyyttä. Erilaisille toimille, myös koulutukseen ja opastukseen, myönnetyn tuen avulla kansalaiset voivat hankkia yrityksen perustamisen ja johtamisen edellyttämät taidot. Yrittäjille tarjotaan tukea myös heidän taloudellisen toimintansa laajentamiseksi. Tähän liittyy uusien ja parempien työpaikkojen luominen.

Lisäksi rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21. kesäkuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/1999 (3) 30 artiklan 4 kohdalla otettiin käyttöön sääntö, jonka tarkoituksena on välttää alueiden välinen epäterve kilpailu. Sen mukaan jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimi ei enää saa rahaston tukea, jos kyseiseen toimeen kohdistuu viiden vuoden kuluessa siitä, kun on tehty päätös myöntää rahastoista tukea, sellaisia huomattavia muutoksia, jotka vaikuttavat sen luonteeseen tai täytäntöönpanoedellytyksiin tai hyödyttävät aiheettomasti jotakin yritystä tai julkista yhteisöä. Muutos ei myöskään saa johtua perusrakenteen omistussuhteissa tapahtuvista muutoksista tai tuotantotoimen sijainnin muuttumisesta.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/684

(2004/C 84 E/0770)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0846/04

esittäjä(t): Monica Frassoni (Verts/ALE) komissiolle

(19. maaliskuuta 2004)

Aihe: Schengenin sopimuksen 2 artiklan siirtäminen yhteisön toimialaan kuuluvaksi

Komission tulostaulussa (scoreboard) siitä, miten menestyksekkäästi unionista on luotu vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue, arvioitiin, että ennen vuoden 2001 loppua olisi tarkoitus esitellä lakialoite Schengenin sopimuksen 2 artiklan (rajatarkastusten väliaikaisen käyttöönoton salliva suojalauseke) siirtämisestä yhteisön toimialaan kuuluvaksi. Yli kaksi vuotta tämän määräajan jälkeen parlamentti ei vieläkään ole saanut käsittelyynsä minkäänlaista tämän suuntaista ehdotusta.

Sillä välin jäsenvaltiot ovat käyttäneet tätä suojalauseketta järjestelmällisesti ja liiallisesti unionin huippukokousten tai muiden kansainvälisten kokousten yhteydessä, kuten Genovan G8:n aikana vuonna 2001. Tällainen tilanne osoittaa yhteisön toimenpiteiden tarpeellisuuden tässä asiassa.

Voisiko komissio ilmaista selkeästi, mistä tämä viivästyminen johtuu?

Aikooko se esittää ehdotuksen Schengenin sopimuksen 2 artiklan siirtämisestä yhteisön toimialaan kuuluvaksi? Milloin?

Voisiko se jo nyt esitellä ehdotuksen suuntaviivoja?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(13. huhtikuuta 2004)

Huolimatta viiveistä komissio on edelleen vakuuttunut siitä, että Schengenin sopimuksen 2 artikla on siirrettävä yhteisön toimialaan kuuluvaksi. Tästä syystä se on ilmoittanut tehdessään viimeksi puolivuotis-päivitystä tulostauluun, joka koskee vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen toteutumisen seuraamista Euroopan unionissa, että se aikoo sisällyttää artiklan siirtämistä koskevan menettelyn asetusehdotukseen, joka koskee ulkorajoilla suoritettavia tarkastuksia käsittelevän yhteisen käsikirjan uudistamista. Asetusehdotus on tarkoitus antaa ennen vuoden 2004 puoliväliä (1).

Ehdotuksen tarkoituksena on luoda rajatarkastuksia koskeva säännöstö. Sitä koskevaa valmistelutyötä ei vielä ole saatu päätökseen. Näin ollen komissio ei toistaiseksi voi antaa tarkempia tietoja tämän ehdotuksen sisällöstä.

(1) KOM(2003) 812 lopullinen.
1.

Laitokset, joista on sallittua tuoda Thaimaasta, Filippiineiltä ja Indonesiasta peräisin olevia kalastustuotteita, on lueteltu seuraavassa Internet-osoitteessa: http://forum.europa.eu.int/Public/irc/sanco/vets/info/data/listes/ffp.html. Edellä mainittujen päätösten mukaan kyseisistä maista tuotuihin kalastustuotteisiin on merkittävä viejämaan nimi suuraakkosin sekä hyväksytyn laitoksen numero tai koodi.
3. ja 4.

Koska yhteisössä ei ole hyvitystä koskevaa lainsäädäntöä, jäsenvaltiot voivat Francovichin oikeuskäytännössä (2) yhteisöjen tuomioistuimen vahvistaman säännön mukaisesti antaa sisäisen oikeusjärjestyksen määrittää toimivaltaiset tuomioistuimet ja luoda tarkat menettelysäännöt niitä oikeusmenette-lyjä varten, joiden tarkoituksena on turvata täysin yhteisön oikeuteen perustuvat yksilöiden oikeudet. Tällöin on täytettävä kolme ehtoa: Ensinnäkin direktiivissä määrätyn lopputuloksen olisi merkittävä oikeuksien myöntämistä yksilöille. Toiseksi oikeuksien sisältö olisi pystyttävä määrittämään direktiivin sisältämien säännösten perusteella. Kolmanneksi valtion velvoitteen rikkomisen on oltava riittävän vakava (3) ja sen ja kärsineille osapuolille aiheutuneiden menetysten ja vahinkojen välillä on oltava syy-yhteys. Riittävän vakavan rikkomisen käsite on määriteltävä ja kaikki muut Francovich-testiin kuuluvat ehdot on määritettävä pelkästään siinä kansallisessa tuomioistuimessa, joka päättää vahinkoihin liittyvistä kysymyksistä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 33/272

(2004/C 33 E/282)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2570/03

esittäjä(t): Maurizio Turco (NI) komissiolle

(6. elokuuta 2003)

Aihe: Saksan liittotasavallassa kirkkoon kuulumattomien työttömien työttömyyskorvauksista perittävä kirkollisvero

— Saksassa peritään kirkkoon kuulumattomilta työttömiltä huomattavia summia kirkollisveroina, jolloin kyseiset työttömät joutuvat tukemaan taloudellisesti organisaatiota, jonka piiriin he eivät kuulu.

— Kyseinen tilanne on varsin erikoinen, sillä Saksan perustuslain mukaan kenellekään ei saa koitua vahinkoa tai haittaa siitä, ettei kyseinen henkilö kuulu mihinkään uskontokuntaan.

— Kirkollisveron periminen kirkkoon kuulumattomilta työttömiltä on vastoin Saksan perustuslain seuraavia pykäliä: a) perustuslain 3 pykälän ensimmäinen ja kolmas luetelmakohta, joiden mukaan kenenkään ei pidä saada etua tai joutua kärsimään haittaa elämänkatsomuksensa tai uskontonsa vuoksi, b) 4 pykälän ensimmäinen luetelmakohta, jossa säädetään, että uskonnon- ja omantunnonvapaus sekä elämänkatsomuksen vapaus ovat loukkaamattomia periaatteita, ja c) 33 pykälä, jossa säädetään valtion maallisuuden periaatteesta.

— Saksan liittotasavallan perustuslakituomioistuin on määrännyt, että kirkollisveroa voidaan kuitenkin periä kirkkoon kuulumattomilta työttömiltä niin kauan, kuin selvä enemmistö palkansaajista kuuluu kirkkoon. Bundessozialgerichtin (liittotasavallan sosiaalituomioistuin) 8. marraskuuta 2001 antaman ratkaisun perusteella voidaan todeta, että vuonna 1999 työssäkäyvistä saksalaisista 49 prosenttia ei maksanut kirkollisveroa.

Koska edellä mainittu käytäntö on vastoin Saksan perustuslain takaamaa uskonnonvapautta sekä tasavertaisen kohtelun, valtion maallisuuden ja valtion ja kirkon erottamisen periaatteita, voiko komissio ilmoittaa, onko se tietoinen edellä esitetyistä seikoista, ja jos on, niin onko se tehnyt kyseistä asiaa koskevia aloitteita, ja jos on, niin mitä aloitteita?

Katsooko komissio, että edellä mainitut seikat ovat ristiriidassa yhteisön säännöstön kanssa?

Jos edellä mainittuun asiaan ei löydetä ratkaisua, mitä virallisia aloitteita Euroopan unioni voisi tehdä suhteessa Saksan liittotasavaltaan, jotta uskonnonvapauden periaatteen noudattaminen voitaisiin turvata?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(15. syyskuuta 2003)

Asia johon viitataan ei kuulu yhteisön toimivaltaan.
—

J. H. Rogers (2002) ”Monetary union, price level convergence, and inflation: How close is Europe to the United States?”, Board of Governors of the Federal Reserve System, International Finance Discussion Papers No. 740, October 2002.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 65/182

(2004/C 65 E/198)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2603/03

esittäjä(t): Olivier Dupuis (NI) neuvostolle

(20. elokuuta 2003)

Aihe: Merkittävän tsetseenihenkilön mahdollinen karkotus Ranskasta Venäjälle

Pariisissa toimivan tšetšeenikomitean saamien tietojen mukaan Ruslan Maigov sekä hänen vaimonsa ja neljä lastaan ovat tehneet turvapaikkahakemuksen Ranskassa. Ruslan Maigov on Tšetšenian presidentin Aslan Mashadovin Moskovassa toimivan edustajan Aslambek Maigovin veli. Hän on joutunut Venäjällä ja Tšetšeniassa useita kertoja pidätetyksi ja pahoinpidellyksi. Viimeisen pidätyksen yhteydessä joulukuussa 2001 hänen vapauttamisekseen maksettiin 160 000 ruplan lunnaat. Ruslan Maigov on erityisen uhatussa asemassa, koska hän on pitänyt halussaan kasetteja, joilla presidentti Mashadov on lähettänyt ohjeita hänen veljelleen. Ranskan pakolaisasioista vastaava virasto ja myöhemmin myös muutoksenhakuelin (commission de recours) hylkäsivät kuitenkin Ruslan Maigovin ja hänen perheensä turvapaikkahakemuksen sillä perusteella, että kun Aslambek Maigov voi ilmeisesti asua Moskovassa joutumatta uhatuksi, myös hänen veljensä voisi perheineen asua Venäjällä. Ranskan viranomaisten perusteluissa ei selvästikään oteta huomioon sitä, että Venäjän viranomaiset ovat useita kertoja pidättäneet Ruslan Maigovin ja pahoinpidelleet häntä ja ovat ilmeisen ”kiinnostuneita” hänestä, eikä sitä, että Venäjällä valitettavasti merkittävien tšetšeenihenkilöiden perheenjäseniä uhkaillaan ja pelotellaan ja he joutuvat väkivallan kohteiksi varoituksen vuoksi. Ruslan Maigov sekä hänen vaimonsa ja neljä lastaan karkotetaan muutaman päivän kuluttua Marseilles'ssa sijaitsevasta vastaanottokeskuksesta, ja heidän on lähdettävä maasta.

Onko neuvosto tietoinen Ruslan Maigovin ja hänen perheensä tilanteesta? Onko Ranskan viranomaisten päätös neuvoston mielestä turvapaikkaoikeuteen liittyvien Schengenin sopimuksessa määriteltyjen yhteisten perusteiden mukainen? Olisiko neuvoston yleisemminkin ajatellen ryhdyttävä kiireellisiin toimiin estääkseen kaikkien sellaisten päätösten tekeminen, jotka koskevat Schengenin sopimuksen allekirjoittaneissa valtioissa asuvien tšetšeenien karkottamista, koska he ovat Venäjällä vakavasti uhattuina?

Vastaus

(17. marraskuuta 2003)

Neuvosto ei voi puuttua yksittäisiin turvapaikkahakemuksiin jäsenvaltioissa eikä muihinkaan kysymyksessä mainitun kaltaisiin yksittäistapauksiin.
1.

minkä vuoksi kolmansien maiden joukossa ei ole Vatikaanin kaupunkivaltiota, vaikka a) keskuspankki Istituto Opere di Religione (IOR) ei ole yhdenkään kansainvälisen valvontaelimen alainen, b) IOR osallistuu välillisesti euroalueen maksujärjestelmään ja sillä on järjestelmään kaksi yhteyttä kahden suuren järjestelmään kuuluvan pankin, saksalaisen ja italialaisen, kautta, joten se välttää pankkiviranomaisten valvonnan, jonka alaisia ovat vain varsinaiset osallistujat, c) sillä ei ole rahanpesun vastaista lainsäädäntöä, d) se ei ole hyväksynyt OECD:n, joka määrittelee rikos- ja yksityisoikeudelliset rikokset verotuksen ja petosten alalla, vuonna 2002 vahvistamien parametrien mukaista tietojenvaihtoa, e) se on ollut useaan otteeseen osallisena vakavissa rahoitustoimissa, joista ei ole koskaan tuomittu, koska Italian tasavallan kanssa on tehty sopimus, jolla taataan katolisten hierarkioiden ehdoton rankaisemattomuus?
2.

Maaliskuussa 2000 julkaistun komission hallinnonuudistusta koskevan valkoisen kirjan tavoitteena oli muun muassa selkeyttää yhteisön varojen hallinnoinnista pääsääntöisesti vastaavien henkilöiden velvollisuuksia. Komissio on juuri saanut päätökseen kurinpalautusmenettelyjä ja -rakenteita koskevan suuren uudistuksen. Siihen kuului ensinnäkin komission tutkinta- ja kurinpitotoimiston perustaminen komission 19 päivänä helmikuuta 2002 tekemällä päätöksellä. Tämän päätöksen 6 artiklan 6 kohdassa säädetään, että tutkinta- ja kurinpitotoimiston on raportoitava jokaisesta tutkimuksesta ja käsiteltävä raporteissaan asianomaisen virkamiehen/asianomaisten virkamiesten vastuuta suhteessa mahdolliseen sääntöjen rikkomiseen. Myös varainhoitoasetus luetaan näihin sääntöihin. Tutkinta- ja kurinpitotoimistolla on velvollisuus tutkia tapaukset, jotka eivät kuulu OLAFin tutkinta-alueeseen. Kyseessä olevan päätöksen 5 artiklan 2 kohdassa säädetään, että ennen hallinnollisen tutkimuksen aloittamista OLAFilta on tiedusteltava, onko se tekemässä tutkimusta tai aikooko se tehdä sellaisen. OLAFilla on käsiteltävässä asiassa ensisijainen oikeus. Lisäksi komissio on ehdottanut muutoksia henkilöstösääntöihin parantaakseen kurinpitomenettelyjä. Komission 19. helmikuuta 2002 tekemän päätöksen perusteella kurinpitolautakunnan puheenjohtajana on oltava unionin jonkin toimielimen entinen jäsen tai virkailija. Tämänhetkinen puheenjohtaja on ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen entinen presidentti. Komissio hyväksyi 24. heinäkuuta 2003 neuvoa-antavan asiakirjan, joka sisältää luonnoksen yksityiskohtaiseksi ohjeiksi henkilöstösääntöjen 22 artiklan soveltamisesta korjaaviin toimenpiteisiin silloin, kun kyseessä on taloudellinen vastuuttomuus tai laiminlyönti, jonka seurauksena yhteisön kärsimistä vahingoista joudutaan perimään korvauksia. Kesäkuun 25 päivänä 2002 annetussa uudessa varainhoitoasetuksessa määriteltiin taloushallinnon henkilöstön velvollisuudet, jotka tarkennettiin joulukuussa 2002 julkaistuissa varainhoitoasetuksen yksityiskohtaisissa soveltamissäännöissä. Varainhoitoasetuksen 66 artiklan 4 kohta muodosti oikeusperustan, ja siinä säädettiin jokaisen toimielimen velvollisuudesta perustaa erityinen, toiminnallisesti riippumaton elin, jonka tehtävänä on selvittää taloudellisia väärinkäytöksiä ja niiden vaikutuksia, jotta nimittävä viranomainen saisi käyttöönsä tarvitsemaansa asiantuntemusta sääntöjenvastaisuustapauksissa. Tällä ei kuitenkaan rajoiteta Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) valtuuksia. Komissioon perustettiin 9. heinäkuuta 2003 taloudellisten väärinkäytösten tutkintaelin, joka tarkastelee mahdollisia varainhoitoasetuksen rikkomisia. Komission uudistuksessa vaaditaan valtuutettuja tulojen ja menojen hyväksyjiä eli pääjohtajia, ja yksikönpäälliköitä laatimaan vuotuinen toimintakertomus ja tarkastuslausuma, joihin liitetään tarvittaessa asianomaiseen toimivaltaan liittyvät huomautukset ja varaukset. Komissio valmistelee näistä yhteenvetoraportin ja lähettää sekä yhteenvedon että vuotuiset toimintakertomukset Euroopan parlamentille ja tilintarkastustuomioistuimelle. Ensimmäiset kertomukset vuodelta 2001 luovutettiin heinäkuussa 2002.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 33/167

(2004/C 33 E/166)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1765/03

esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle

(28. toukokuuta 2003)

Aihe: Irtisanomiset Palco-yrityksessä

Schiesser-Palco-yrityksen päätös sulkea Kreikan tuotantoyksikkönsä 30. toukokuuta 2003 ja siirtää tuotantonsa Bulgariaan jättää työttömiksi yli 500 työntekijää, joista suurin osa on naisia, joiden on kyseisessä yrityksessä vuosikymmeniä työskenneltyään vaikea löytää uusi työpaikka. Tämä yritys on kuulunut erilaisiin Euroopan komission tukiohjelmiin, josta huolimatta se on jo irtisanonut 360 henkilöä viimeisten kolmen vuoden aikana.

1. Minkälaisiin tukiohjelmiin Schiesser-Palco kuuluu, ja liittyykö niihin yrityksen velvollisuus säilyttää tarjoamansa työpaikat?

2. Kun otetaan huomioon, että Schiesser-Palcolla on tähän mennessä ollut toimipisteitä useissa Euroopan unionin maissa, onko komissio perustanut eurooppalaisen yritysneuvoston työntekijöiden kuulemiseksi asianmukaisesti direktiivin 94/45/EY (1) mukaisesti?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(16. heinäkuuta 2003)

Edellä mainittu yritys ei ole saanut Euroopan sosiaalirahaston (ESR:n) rahoitusta minkään toimenpideohjelman yhteydessä kaudella 2000—2006.

Eurooppalaisen yritysneuvoston perustamisesta tai työntekijöiden tiedottamis- ja kuulemismenettelyn käyttöönottamisesta yhteisönlaajuisissa yrityksissä tai yritysryhmissä 22. syyskuuta 1994 annetun neuvoston direktiivin 94/45/EY soveltamisen osalta komissio muistuttaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että kyseisen elimen perustamista koskevat neuvottelut voidaan käynnistää, mikäli vähintään sata työntekijää tai heidän edustajaansa vähintään kahdesta jäsenvaltiosta pyytää sitä kirjallisesti tai mikäli kyseisten yritysryhmien keskushallinto tekee neuvotteluja koskevan aloitteen. Komission tehtävänä ei näin ollen ole edistää näitä neuvotteluja, vaan ne riippuvat direktiivillä luotujen oikeuksien edunsaajien yksinkertaisesta tahdonilmaisusta.

(1) EYVL L 254, 30.9.1994, s. 64.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 33/210

(2004/C 33 E/214)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2081/03

esittäjä(t): Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) komissiolle

(24. kesäkuuta 2003)

Aihe: Kolmannen yhteisön tukikehyksen määrärahoilla rahoitettu hallituksen propaganda Kreikassa

Olemme viimeksi kuluneina päivinä joutuneet hämmästyneinä seuraamaan, miten Kreikan hallitus on lähettänyt television välityksellä propagandaa, joka on rahoitettu yhteisön tukikehyksen varoilla. Mainosten tarkoituksena on oletettavasti edistää opetusta koskevaa toimintaohjelmaa ja yhteisön tukikehystä yleensä. Siitä huolimatta sekä ensimmäinen että etenkin toinen mainos muistuttaa valtaa pitävän puolueen julkisuuskampanjaa.

Yhteisön tukikehystä yleensä ”edistävä” mainos kuvailee laajasti Kreikassa viime vuosina aikaansaatua ja tulevaa kehitystä ja vasta lopuksi vilahtaa maininta yhteisön tukikehyksestä vuosiksi 2000—2008.

Koska tämä julkisuuskampanja on räikeässä ristiriidassa rakennerahastoja koskevan asetuksen hengen kanssa, sillä kampanjassa olisi korostettava unionin osuutta köyhimpien maiden ja alueiden kehityksessä, voiko komissio vastata seuraaviin kysymyksiin:

1. Hyväksyykö komissio hallituksen propagandakampanjan, jossa käytetään sekä kreikkalaisten veronmaksajien että yhteisön talousarvion varoja?

2. Millainen budjetti tällä kampanjalla on?

3. Onko komissio tarkistanut esitettyjen tietojen totuudenmukaisuuden?

4. Koska komissio aikoo vaatia Kreikan viranomaisia lopettamaan tämän propagandakampanjan, joka ei edistä millään tavalla yhteisön tukikehystä?

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(22. elokuuta 2003)

Komissio pyytää kunnianarvoisaa jäsentä tutustumaan vastaukseen, jonka komissio antoi herra Xarchakosin esittämään kirjalliseen kysymykseen E-1905/03 (1).

(1) Katso sivu 187.
2.

Kuten edellä mainitaan, tapaus on jo käsitelty kansallisella tasolla. Lisäksi Telecom Italia (TI) estää kuluttajajärjestöltä saamansa pyynnön johdosta 709-suuntanumerolla otettuun Internet-yhteyteen liittyvien palvelujen maksamisen, jos tilaaja kieltäytyy Internetin käyttöön liittyvistä maksuista, joita ei voinut operaattorin kanssa allekirjoitetun vakiosopimuksen perusteella ennakoida. TI on luvannut palauttaa kyseiset puhelinlaskuun kuuluneet maksut asiakkaille, jotka ovat ne jo maksaneet. Kansallinen sääntelyviranomainen AGCOM aikoo ryhtyä tarvittaviin toimiin paraikaa viimeisteltävässä numerojärjestelmän uudistuksessa. Niihin voisi kuulua esimerkiksi ylärajan asettaminen tällaisista palveluista perittävälle kokonaismaksulle. Edellä esitetyn valossa vaikuttaa siltä, että tarvittavat toimenpiteet on toteutettu kansallisella tasolla.
3.

Komissio ei voi vahvistaa eikä kiistää, että jätteiden vienti Saksaan johtuu kustannuseroista. Jos jäte on tarkoitettu huolehdittavaksi ja jos tästä ilmoitetaan jätteiden siirtoja koskevan asetuksen (ETY) N:o 259/93 (1) mukaisesti, toimivaltaisilla viranomaisilla on valta olla hyväksymättä siirtoja asetuksen 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 33/64

(2004/C 33 E/060)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0656/03

esittäjä(t): Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) komissiolle

(5. maaliskuuta 2003)

Aihe: Ruoppausalukset Indonesiassa

Lähellä Sumatraa sijaitseva Indonesian laivasto-osasto pysäytti 26. heinäkuuta 2002 lukuisia ruoppaus-aluksia, joista kolme oli belgialaista. Syynä oli se, että ruoppausaluksilla ei ollut hallussaan oikeita asiakirjoja. Sen lisäksi niitä syytettiin hiekkavarkaudesta. Alukset otettiin viranomaisten huostaan.

Indonesialainen tuomioistuin tuomitsi 9. lokakuuta jokaisen belgialaisen aluksen maksettavaksi yli 3 000 euron sakot, koska asianmukaisten asiakirjojen sijaan niillä oli ainoastaan kopiot. Alukset olisi pitänyt päästä vapaaksi sakon suorittamisen jälkeen. Tuomari ei maininnut mitään hiekan varastamisesta. Kyse ei ollut varkaudesta. Jos liian pieniä hiekkamääriä ilmoitettiin, sen tekivät paikalliset toimiluvan haltijat, jotka ovat yhteydessä keskushallintoon. Tämä on kuitenkin Indonesian sisäinen ongelma. Indonesian hallitus kieltäytyi ottamasta tuomiota huomioon, ja määräsi tästä päätöksestä huolimatta 18,5 miljoonan euron vahingonkorvaukset. Tämä summa on 15 prosenttia alusten arvosta. Indonesian hallitus vaati korvausta edellisten hallitusten hyväksymien epäsuotuisten olosuhteiden vuoksi kansantulojen menetyksestä. Alukset ovat maksaneet tämän korvauksen, ja ne on päästetty vapaaksi.

1. Onko komissio tietoinen edellä mainituista seikoista?

2. Jos on, katsooko komissio, että Indonesian hallitus ei ole noudattanut Maailman kauppajärjestön velvollisuuksia?

3. Katsooko komissio, että Indonesian hallitus ei ottanut (väärien perusteiden vuoksi) indonesialaisen tuomarin tuomiota huomioon ja että se ei toiminut oikeusvaltion edellyttämällä tavalla?

4. Jos katsoo, aikooko komissio ottaa tästä asiasta yhteyttä Indonesian hallitukseen?

Chris Pattenin komission puolesta antama vastaus

(4. huhtikuuta 2003)

Komissio on tietoinen Indonesiassa järjestetystä oikeudenkäynnistä ja useiden, muun muassa belgialaisten, ruoppausalusten pysäyttämisestä ja vapauttamisesta myöhemmin.

Komissio ei tässä vaiheessa pidä Indonesian hallituksen toimintaa Maailman kauppajärjestön sille asettamien velvoitteiden vastaisena.

Sitä, että Indonesian hallituksen väitetään olleen tietämätön oikeuden päätöksestä, komissio pitää Indonesian sisäisenä ongelmana, jolla ei ole vaikutusta Indonesian kansainvälisiin velvoitteisiin. Komissio ei siis tässä vaiheessa aio olla yhteydessä Indonesian hallitukseen.