KIRJALLINEN KYSYMYS E-2740/99

esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle

(18. tammikuuta 2000)

Aihe: Borettossa, Reggio Emiliassa (Emilia Romagna, Italia) sijaitseva Elf-Atochemin kemianteollisuuden tehdas/tuotantolaitos

Boretton kunnassa, Emilia Romagnan alueella Italiassa toimii kemianteollisuuden laitos, jonka omistaa monikansallinen Elf-Atochem. Elf-Atochemin tuotantolaitoksella tapahtui tammikuussa 1998 kemiallinen onnettomuus ja tuotantolaitoksen laillisia edustajia vastaan nostettiin syyte. Viimevuosien aikana alueen asukkaat ja Elf-Atochem -yrityksen lähistön yrityksissä työskentelevät työntekijät ovat esittäneet vastalauseen paikallisille ja alueellisille viranomaisille edellä mainitun yhtiön aiheuttamista haitoista ja kemiallisista aineista johtuvista hajuhaitoista. Elf-Atochemin käyttämät kemialliset aineet ja se, että tuotantolaitos sijaitsee lähellä asutusta, aiheuttaa asukkaiden mukaan haittaa ja vakavaa vahinkoa terveydelle (ongelmasta on kiinnostunut myös Emilia Romagnan alueen ympäristönsuojeluviranomainen). Myös 6. joulukuuta 1999 ilmoitettiin Elf-Atochemin tuotantolaitoksen alueella esiintyneistä haitoista ja ympäristön yrityksissä työskentelevät työntekijät kertoivat epämiellyttävistä hajuhaitoista. Jo edellisellä viikolla samanlaisia haittoja oli esiintynyt, ja alueen ympäristönsuojeluviranomainen, Boretton kunnan viranomaiset ja alueen karabinieerit ryhtyivät toimiin. Myös palolaitoksen yksikkö oli paikalla tyhjentääkseen kemiallisia aineita kuljettavan säiliöauton, joka oli suistunut tieltä Boretton kunnan alueella.

Eikö komission mielestä olisi ryhdyttävä toimiin ja pyydettävä Italian hallitusta antamaan selvitys siitä, onko Borettossa sijaitseva Elf-Atochemin tuotantolaitos Euroopan unionin ympäristönormeja työturvallisuutta, kansalaisten terveyttä ja terveydelle haitallisia päästöjä koskevien määräysten mukainen?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(23. helmikuuta 2000)

Parlamentin jäsenen antamien tietojen perusteella komissio on sitä mieltä, että tapaus saattaisi kuulua teollisuuslaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen estämisestä 28. kesäkuuta 1984 annetun neuvoston direktiivin 84/360/ETY(1) soveltamisalaan, jos kyseinen laitos voidaan katsoa olefiineja, olefiinien johdannaisia, monomeerejä ja polymeerejä tai muita orgaanisia välituotteita valmistavaksi kemialliseksi laitokseksi tai epäorgaanisia peruskemikaaleja valmistavaksi laitokseksi, ja vaarallisista aineista aiheutuvien suuronnettomuusvaarojen torjunnasta 9. joulukuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin

96/82/EY(2), jolla kumottiin tietyn teollisen toiminnan suuronnettomuuden vaarasta 24. kesäkuuta 1982 annettu neuvoston direktiivi 82/501/ETY(3), soveltamisalaan, jos kyseinen laitos vastaa direktiivin 96/82/EY 2 ja 3 artiklan määritelmiä.

Direktiivin 84/360/ETY 4 artiklassa säädetään, että niiden laitosten osalta, jotka ovat aloittaneet toimintansa tai jotka on rakennettu tai hyväksytty 1. heinäkuuta 1987 jälkeen, lupa voidaan myöntää vain, jos toimivaltainen viranomainen on vakuuttunut siitä, että: 1. kaikki asianmukaiset toimenpiteet ilman pilaantumisen ehkäisemiseksi on toteutettu, mukaan lukien parhaan saatavilla olevan tekniikan käyttäminen, edellyttäen, että tällaisten toimien toteuttaminen ei aiheuta kohtuuttomia kustannuksia; 2. laitoksen käyttö ja erityisesti sen liitteessä II tarkoitettujen aineiden päästöt eivät aiheuta merkittävää ilman pilaantumista; 3. mitkään sovellettavat päästöraja-arvot eivät ylity; 4. kaikki sovellettavat ilman laadun raja-arvot on otettu huomioon. Direktiivin 12 artikla kuuluu seuraavasti: Jäsenvaltioiden on seurattava parhaan saatavilla olevan tekniikan ja ympäristön tilan kehitystä. Tämän seurannan perusteella niiden on tarvittaessa asetettava tämän direktiivin mukaisesti luvan saaneille laitoksille asianmukaisia ehtoja ottaen huomioon toisaalta tämän kehityksen, toisaalta, ettei kyseisille laitoksille aiheudu erityisesti kyseiseen ryhmään kuuluvien laitosten taloudelliseen tilanteeseen nähden kohtuuttomia kustannuksia.

Direktiivin 96/82/EY 5 artiklassa ja aiemmin direktiivin 82/501/ETY 3 artiklassa toiminnanharjoittaja velvoitetaan ryhtymään kaikkiin tarvittaviin toimiin suuronnettomuuksien ehkäisemiseksi ja niistä ihmisille ja ympäristölle aiheutuvien seurauksien rajoittamiseksi. Direktiivin 96/82/EY 14 artiklassa ja aiemmin direktiivin 82/501/ETY 10 artiklassa vaaditaan, että toiminnanharjoittajan on suuronnettomuuden jälkeen mahdollisimman nopeasti tiedotettava tapahtuneesta viranomaisille ja toimitettava näille tiedot onnettomuusolosuhteista, onnettomuuteen liittyvistä vaarallisista aineista ja käytettävissä olevista tiedoista sen arvioimiseksi, millaiset vaikutukset onnettomuudella on ihmisiin ja ympäristöön, sekä pelastustoimenpiteistä, joihin on ryhdytty. Viranomaisten on puolestaan varmistettava, että toiminnanharjoittaja toteuttaa tarvittavat korjaustoimenpiteet. Viranomaisten on myös kerättävä suuronnettomuuden täydelliseen selvittämiseen tarvittavat tiedot.

Koska komissio ei ole tietoinen parlamentin jäsenen kuvaamasta tapauksesta, se ryhtyy tarvittaviin toimiin yksityiskohtaisten tietojen saamiseksi tapauksesta ja yhteisön lainsäädännön noudattamisen varmistamiseksi.

Kemiallisille aineille altistuvat työntekijät kuuluvat niiden toimenpiteiden soveltamisalan piiriin, joista säädetään terveyttä ja turvallisuutta työpaikalla koskevassa yhteisön lainsäädännössä, esimerkiksi neuvoston direktiiveissä 80/1107/ETY(4), 89/391/ETY(5), 89/654/ETY(6), 89/655/ETY(9), 89/656/ETY(10), 90/394/ETY(7) ja 98/24/ETY(8). Näissä direktiiveissä säädetään Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 137 artiklan (entisen 118A artiklan) mukaisesti niistä vähimmäisvaatimuksista, joita työpaikoilla on sovellettava, jotta varmistetaan, että kaikkiin tarvittaviin toimiin on ryhdytty työntekijöiden kemiallisille aineille altistumisen estämiseksi tai riittävällä tavoin valvomiseksi.

(1) EYVL L 188, 16.7.1984.

(2) EYVL L 10, 14.1.1997.

(3) EYVL L 230, 5.8.1982.

(4) EYVL L 327, 3.12.1980.

(5) EYVL L 183, 29.6.1989.

(6) EYVL L 393, 30.12.1989.

(7) EYVL L 196, 26.7.1990.

(8) EYVL L 131, 5.5.1998.

(9) EYVL L 393, 30.12.1989.

(10) EYVL L 393, 30.12.1989.