ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1300/02 esittäjä(t): Glenys Kinnock (PSE) komissiolle. Yhdysvaltojen kansallinen ohjuspuolustusohjelma.



Virallinen lehti nro 028 E , 06/02/2003 s. 0095 - 0096



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1300/02 esittäjä(t): Glenys Kinnock (PSE) komissiolle (7. toukokuuta 2002) Aihe: Yhdysvaltojen kansallinen ohjuspuolustusohjelma Ovatko komissio ja jäsenvaltiot neuvotelleet Yhdysvaltojen kansallisesta ohjuspuolustusohjelmasta EU:n kannan määrittelemiseksi? Mikäli eivät, onko tästä aiheesta suunnitteilla keskusteluja? Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus (12. kesäkuuta 2002) Yhdysvaltojen kansallisen ohjuspuolustusohjelman tarkoituksena ei ole estää varsinaista ohjusten leviämistä vaan suojella Yhdysvaltojen aluetta ohjusten leviämisen mahdollisilta seurauksilta. Tässä ominaisuudessa sillä voi kuitenkin olla vaikutusta kansainvälisiin strategioihin ohjusten leviämisen estämiseksi. Sellaisten ohjusten leviäminen, jotka voivat kuljettaa joukkotuhoaseita, on koko kansainvälisen yhteisön huolenaiheena, ja asiaa on analysoitava siltä kannalta, miten se vaikuttaa maailmanlaajuiseen turvallisuuteen. Ohjusten leviämisen estämisen tarpeellisuudesta vallitsee laaja yhteisymmärrys, ja keinoina tähän pidetään lähinnä monenvälisten oikeudellisesti sitovien kehysten luomista ja vientivalvontaa. Unionilla on johtava asema tässä asiassa, ja se on tukenut voimakkaasti ballistisia ohjuksia koskevien kansainvälisten toimintasääntöjen hyväksymistä ohjusteknologian valvontajärjestelyn (MTCR) yhteydessä. Tällä hetkellä unioni pyrkii kannustamaan myös MTCR-järjestelyn ulkopuolella olevia maita noudattamaan kyseisiä toimintasääntöjä. Neuvoston asesulkutyöryhmä sekä aseriisunnan ja asevalvonnan työryhmä (CONOP ja CODUN) ovat ne tahot, joissa aseiden leviämiseen liittyvistä asioista keskustellaan unionin asiantuntijoiden tasolla ja joissa valmistellaan ehdotuksia neuvoston yhteisiksi kannoiksi. Tähän mennessä Yhdysvaltojen kansallisesta ohjuspuolustusohjelmasta ei ole annettu unionin yhteistä kantaa.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1747/02 esittäjä(t): Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) komissiolle. Komission kalastuksen pääosaston pääjohtajan Steffen Smidtin tilanne.



Virallinen lehti nro 028 E , 06/02/2003 s. 0131 - 0131



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1747/02 esittäjä(t): Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) komissiolle (19. kesäkuuta 2002) Aihe: Komission kalastuksen pääosaston pääjohtajan Steffen Smidtin tilanne Vapautettiinko kalastuksen pääjohtaja Steffen Smidt todellakin tehtävistään vai jatkaako hän edelleen tässä virassa, kuten komission jäsen Franz Fischler on kuulemma yllättäen sanonut? Neil Kinnockin komission puolesta antama vastaus (6. elokuuta 2002) Komissio pyytää arvoisaa parlamentin jäsentä tutustumaan komission Erik Meijerin kirjalliseen kysymykseen E-1430/02 ja Richard Corbettin kirjalliseen kysymykseen E-1563/02(1) antaman vastauksen 3 kohtaan. (1) EYVL C 309 E, 12.12.2002, s. 122.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1887/02 esittäjä(t): Gerhard Schmid (PSE) komissiolle. Ulkorajojen valvonta.



Virallinen lehti nro 028 E , 06/02/2003 s. 0148 - 0149



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1887/02 esittäjä(t): Gerhard Schmid (PSE) komissiolle (1. heinäkuuta 2002) Aihe: Ulkorajojen valvonta Komission tiedonannosta Kohti Euroopan unionin jäsenvaltioiden ulkorajojen yhdennettyä valvontaa(1) käytävän keskustelun johdosta kysyn komissiolta seuraavaa: 1. Kuinka paljon rajapoliiseja tai ulkorajojen valvontaan osallistuvaa henkilöstöä kussakin jäsenvaltiossa on? 2. Kuinka paljon tavallinen, ei johtavassa asemassa oleva virkamies ansaitsee palvelukseen tullessaan? (1) KOM(2002) 233. António Vitorinon komission puolesta antama vastaus (8. elokuuta 2002) Komissiolla ei ole toimivaltaa esitetyn asian käsittelemiseen, vaan se kuuluu näistä asioista vastuussa olevien kansallisten viranomaisten toimivaltaan. Komissio pahoittelee sitä, ettei sillä ole käytössään pyydettyjä tietoja.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1273/02

esittäjä(t): Ioannis Souladakis (PSE) neuvostolle

(6. toukokuuta 2002)

Aihe: Karjankasvattajille maksettavat korvaukset

EU:n vuoden 2002 talousarviossa vuohen- ja lampaanlihalle maksettavia maatalousalan korvauksia vähennetään 970 miljoonasta eurosta 672 miljoonaan euroon, ja tätä perustellaan sillä, että vuohen- ja lampaanlihan hinta on noussut hullujen lehmien taudin ja sen Euroopan lihamarkkinoilla aiheuttaman kriisin vuoksi (naudanlihan kulutus laski jyrkästi ja muun lihan, esimerkiksi vuohen- ja lampaanlihan, kulutus nousi vastaavasti).

Eteläisen ja välimerellisen Euroopan erilaisista ravintotottumuksista johtuen vuohen- ja lampaanlihan kulutus Kreikassa on aina suuri, ja näin ollen myös kysynnän kasvun aiheuttama näiden tuotteiden hinnannousu oli pieni eikä vastaa Pohjois-Euroopassa tapahtunutta hinnannousua. Näissä olosuhteissa ja ottaen huomioon, että suunnitellut vuohen- ja lampaanlihalle maksettavat korvaukset ovat samat riippumatta markkinahintojen todellisuudesta, Etelä-Euroopan ja varsinkin Kreikan vuohien ja lampaiden kasvattajien kohdalla syntyy ongelma.

Ottiko neuvosto huomioon vuohien ja lampaiden kasvattajien erityisolosuhteet Kreikassa, kun se ehdotti edellä mainittuja leikkauksia, ja mitä toimia se aikoo toteuttaa hoitaakseen ongelman, joka koskee heidän korvaustensa palauttamista oikealle tasolle?

Vastaus

(30. syyskuuta 2002)

1. Neuvoston käsiteltävänä ei tällä hetkellä ole ehdotuksia, jotka koskisivat lampaan- ja vuohenliha-alan yhteisen markkinajärjestelyn edellisen uudistuksen yhteydessä vahvistettujen korvaussääntöjen muuttamista.

2. Lampaan- ja vuohenlihan markkinatilannetta koskevan analyysin osalta arvoisaa parlamentin jäsentä pyydetään tutustumaan vastaukseen, jonka Euroopan komissio antoi hänen suulliseen kysymykseensä H-0310/02 kyselytunnilla 13.16. toukokuuta 2002 pidetyn istunnon kuluessa.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0641/02 esittäjä(t): Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE) komissiolle. Meda-ohjelmasta myönnettävä rahoitus ja avoimuus.



Virallinen lehti nro 309 E , 12/12/2002 s. 0033 - 0034



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0641/02 esittäjä(t): Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE) komissiolle (6. maaliskuuta 2002) Aihe: Meda-ohjelmasta myönnettävä rahoitus ja avoimuus Meda-asetuksen muuttamisen (neuvoston asetus (EY) N:o 2698/2000(1)) myötä komissio on velvollinen, avoimuutta ja tiedottamista edistävän politiikan mukaisesti, julkaisemaan tarjouskilpailujen tulokset, mukaan lukien saatujen tarjousten lukumäärä, päivämäärä, jona sopimus tehdään sekä tarjouskilpailujen voittajien nimet ja osoitteet, Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ja Internetissä. Miten komissio selittää sen, että tähän mennessä se ei ole noudattanut tätä velvollisuutta, josta säädetään selkeästi asetuksessa, vaikka se on muissa rahoitusohjelmissa, kuten Tacis-ohjelmassa, huolehtinut kyseisten tietojen julkaisemisesta? Aikooko se ryhtyä välittömiin toimiin korjatakseen tilanteen ja jos aikoo, onko tämän politiikan täytäntöönpanoa varten laadittu erityinen aikataulu? (1) EYVL L 311, 12.12.2000, s. 1. Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus (19. huhtikuuta 2002) Komissio on tietoinen rahoituksellisista ja teknisistä toimenpiteistä (MEDA) taloudellisen ja yhteiskunnallisen rakenneuudistuksen tukemiseksi EuroVälimeri-yhteistyökumppanuuden puitteissa annetun asetuksen (EY) N:o 1488/96 muuttamisesta 27. marraskuuta 2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2698/2000 8 artiklan c kohdasta johtuvista velvoitteista. Tulosten julkaiseminen tapahtuu sitä mukaa kun sopimuksia allekirjoitetaan, ja useimmissa tapauksissa ne on jo julkaistu Internetissä seuraavassa osoitteessa: http://europa.eu.int/comm/europeaid/cgi/frame12.pl. Ne ratkaistut tarjouskilpailut, joiden tuloksia ei ole vielä julkaistu, ovat enimmäkseen hajautettuja tarjouskilpailuja, joissa sopimuksen tekevä viranomainen on edunsaajamaan kansallinen tulojen ja menojen hyväksyjä, joka viivyttelee tulosten toimittamista komissiolle. Avoimuuspolitiikan tärkeyden vuoksi komissio valvoo, että MEDA-ohjelman yhteydessä rahoitettavien sopimusten myöntämisen tulokset julkaistaan mahdollisimman pian.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0777/02 esittäjä(t): Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) komissiolle. Lehdenjakaja.



Virallinen lehti nro 028 E , 06/02/2003 s. 0051 - 0052



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0777/02 esittäjä(t): Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) komissiolle (18. maaliskuuta 2002) Aihe: Lehdenjakaja Tilaamani sanomalehden jakeluyritys ilmoitti, että jakeluhintoja korotetaan 1. maaliskuuta 2002 lähtien, koska ETY:n uudet säännökset määräävät, kuinka painavia lehtinippuja alaikäiset saavat kantaa. Siksi jakelun apuna on käytettävä autoa kolmasti viikossa. Ymmärtänette, ettei tämä ole taloudellisesti mahdollista nykyisillä hinnoilla. Onko tämän hinnankorotuksen perusteena olevaa ETY:n säännöstä olemassa, vai onko kyseessä pelkkä juoni, jolla hintoja korotetaan ja vastuu sälytetään toisaalle? Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus (18. huhtikuuta 2002) Yhteisön lainsäädännössä kielletään lasten työnteko. Neuvoston direktiivin 94/33/EY(1) 1 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet lasten työnteon kieltämiseksi. Direktiivin 3 artiklan b kohdan määritelmän mukaan lapsella tarkoitetaan alle viisitoistavuotiasta nuorta tai kansallisen lainsäädännön mukaan täysipäiväiseen koulunkäyntiin velvollista nuorta. Direktiivin 4 artiklan mukaan jäsenvaltiot voivat sallia lasten työnteon tietyissä rajoitetuissa olosuhteissa. Tämä koskee kulttuuritoimintaa ja muuta samankaltaista toimintaa suorittavia lapsia, vähintään neljätoistavuotiaita lapsia, jotka työskentelevät yhdistetyn koulutus- ja harjoittelujärjestelmän mukaisesti, vähintään neljätoistavuotiaita lapsia, jotka tekevät muuta kuin kulttuuritoimintaan ja muuhun samankaltaiseen toimintaan kuuluvaa kevyttä työtä sekä kolmetoista vuotta täyttäneitä lapsia, jotka tekevät muita kevyitä töitä rajoitetun tuntimäärän viikossa, jos työ kuuluu kansallisen lainsäädännön mukaisesti määritettyihin luokkiin. Direktiivin 4 artiklan 3 kohdassa säädetään, että tätä mahdollisuutta käyttävien jäsenvaltioiden on määritettävä kyseisiin kevyihin töihin liittyvät työehdot. Neuvoston direktiiviä 94/33/EY on sovellettu kaikissa jäsenvaltioissa 22. kesäkuuta 1996 lähtien. Edellä mainittu tilanne ei kuulu direktiivin soveltamisalaan, eikä mikään muukaan yhteisön säännös koske tätä asiaa. Näin ollen ei ole perusteltua väittää, että uudet yhteisön säännökset oikeuttaisivat arvoisan parlamentin jäsenen mainitseman jakelukustannusten nousun maaliskuusta 2002 lähtien. (1) Nuorten työntekijöiden suojelusta 22 päivänä kesäkuuta 1994 annettu neuvoston direktiivi 94/33/EY, EYVL L 216, 20.8.1994.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1721/02 esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle. Ydinlaitosten valvonta.



Virallinen lehti nro 309 E , 12/12/2002 s. 0156 - 0157



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1721/02 esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle (13. kesäkuuta 2002) Aihe: Ydinlaitosten valvonta Syyskuun 11. tapahtumien jälkeen ja Israelissa ja Palestiinassa tehtyjen itsemurhaiskujen johdosta eurooppalaiset ja yhdysvaltalaiset tiedustelupalvelut uskovat ydinvoimaloiden olevan erittäin riskialttiita kohteita terrori-iskuille. Myös ydinmateriaalia käyttävät tutkimuskeskukset, kuten Varesessa toimiva Ispran yhteinen tutkimuskeskus, saattavat joutua iskujen kohteeksi ja vaativat näin ollen erityistä valvontaa. Voisiko komissio ilmoittaa, 1. aiotaanko yhteisössä ryhtyä toimiin ydinlaitosten tiukemman valvonnan varmistamiseksi ja siten kansalaisten terveyden ja turvallisuuden takaamiseksi; 2. mitä mieltä se on edellä mainitusta asiasta? Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus (1. elokuuta 2002) Ydinvoimaloiden turvallisuudesta huolehtiminen kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan, eikä siitä ole annettu yhteisön lainsäädäntöä. Jäsenvaltiot ovat tehostaneet kaikkia riskialttiita laitoksia ja erityisesti ydinvoimalaitoksia koskevia olemassa olevia suojelumääräyksiä syyskuun 11. päivän 2001 jälkeen. Toteutetut toimenpiteet ovat moninaisia: yksinkertaisista hallinnollisista varmistuksista aina sotilaallisiin toimenpiteisiin. Toimenpiteet ovat pääosaltaan luottamuksellisia, ja jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset varmistavat, että ne toteutetaan asianmukaisesti. Parlamentin jäsen mainitsee kysymyksessään myös yhteisen tutkimuskeskuksen Isprassa sijaitsevan laitoksen, jonka toiminta liittyy miltei yksinomaan ydinjätteiden käsittelyyn. Myös siellä on tehostettu turvallisuustoimenpiteitä.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-1941/02 esittäjä(t): Christos Folias (PPE-DE) komissiolle. Attikan metro.



Virallinen lehti nro 028 E , 06/02/2003 s. 0158 - 0159



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1941/02 esittäjä(t): Christos Folias (PPE-DE) komissiolle (28. kesäkuuta 2002) Aihe: Attikan metro Kreikan hallituksen antamien tietojen mukaan Attikan metron perustyöt tulevat maksamaan noin 540 miljardia drakmaa (430 miljardia drakmaa tulee vuoden 1988 sopimuksen alkuperäisen kustannusarvion (180 miljardia) mukauttamisesta inflaatioon ja valuuttakurssivaihteluihin ja 110 miljardia drakmaa turvallisuuden ja estetiikan parantamishankkeista). Yhdessä hallinnon, laajennuksia koskevien tutkimusten, pakkolunastusten ja kaikkien rinnakkaishankkeiden aiheuttamien kustannusten kanssa summa nousee 705 miljardiin, ja jos edellä mainittuihin lisätään lainojen korot sekä arvonlisävero, kokonaiskustannukset yltävät 952,7 miljardiin drakmaan. Kysyn komissiolta: - Hyväksyykö se näiden tietojen paikkansapitävyyden? Jos vastaus on ei, mitkä ovat sen hallussa olevat tiedot? - Onko komissio tietoinen siitä, onko Attikan metrolaitoksen suorittamassa hankkeen toteutuksessa havaittu kustannusten ylityksiä, avoimuuden puutetta tai huonoa hallintoa? Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus (29. heinäkuuta 2002) Kreikan viranomaisten antamien tietojen mukaan Ateenan metron perushankkeen kustannukset ovat 2 066 miljoonaa euroa arvonlisäveroa ja korkomenoja lukuun ottamatta. Summa käsittää kaksi metrolinjaa (SepoliaDafni ja National DefenseMonastiraki), joiden varrella on 19 asemaa, sekä Sepolian varikon, liikkuvan kaluston, rinnakkaiset ja täydentävät rakennustyöt, pakkolunastukset ja hankkeen hallinnointikulujen korvaamisen Attiko Metro -yhtiölle. Euroopan aluekehitysrahastosta myönnettiin perushankkeen rahoitukseen 200 miljoonaa euroa Kreikalle suunnatusta yhteisön tukikehyksestä 19891993. Lisäksi hankkeelle myönnettiin 733 miljoonaa euroa tukikehyksestä 19941999 ja 750 miljoonaa euroa tukikehyksestä 20002006. Kuten jäsenvaltioiden komissiolle esittämiin rakennerahastoista osarahoitettuihin hankkeisiin liittyviin maksupyyntöihin yleensä, myös Ateenan metrohankkeen maksupyyntöihin voi sisältyä vain yhteisön ja kansallisen lainsäädännön mukaisesti aiheutuneita kuluja. Toimivaltaisten kansallisten ja yhteisön viranomaisten tekemillä tarkastuksilla pyritään varmistamaan, että tätä periaatetta noudatetaan. Jos ilmenee väärinkäytöksiä, tehdään rahoitusoikaisuja rakennerahastoasetusten mukaisesti. Ateenan metrohankkeen yhteydessä rahoitusoikaisuja ei ole tehty.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-1024/02 esittäjä(t): Claude Moraes (PSE) neuvostolle. Henkilöiden vapaa liikkuvuus ja kuolemantapauksen johdosta annettavat avustukset EU:ssa.



Virallinen lehti nro 309 E , 12/12/2002 s. 0072 - 0072



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1024/02 esittäjä(t): Claude Moraes (PSE) neuvostolle (5. huhtikuuta 2002) Aihe: Henkilöiden vapaa liikkuvuus ja kuolemantapauksen johdosta annettavat avustukset EU:ssa Eräs äänestäjäni on Ison-Britannian kansalaisen äiti. Hänen poikansa kuoli Alankomaissa, missä hän oli työskennellyt ja asunut. Kun pojan ruumis oli toimitettu Isoon-Britanniaan hautajaisia varten, jotka äiti järjesti, tämä haki hautajaisia varten annettavaa avustusta. Vaikka hakija saa toimeentulotukea, Ison-Britannian avustuksista vastaava virasto hylkäsi hakemuksen sillä perusteella, että pojan asuinpaikka ei ollut kuolinhetkellä Isossa-Britanniassa. Myöntääkö neuvosto, että kyseessä on vakava puute, joka liittyy arvoihin ja työskentelyoloihin Euroopan unionissa, jossa vallitsee henkilöiden vapaa liikkuvuus? Katsooko neuvosto, että asetusta 1408/71(1) on muutettava, jotta tällainen tilanne ei toistuisi? Suoraan Euroopan unionista aiheutuvia kustannuksia ei saisi jättää sellaisten kansalaisten maksettavaksi, jotka eivät pysty vastaamaan hautajaisten kustannuksista. Voiko unioni tällä hetkellä tarjota mitään korvausta henkilöille, jotka ovat tällaisessa vaikeassa tilanteessa? (1) EYVL L 149, 5.7.1971, s. 2. Vastaus (30. syyskuuta 2002) Arvoisaa parlamentin jäsentä pyydetään tutustumaan vastaukseen, jonka neuvosto on antanut Ulpu Iivarin ja Eija-Riitta Korholan kysymyksiin E-0209/02 ja E-0343/02.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0336/02 esittäjä(t): Roger Helmer (PPE-DE) ja Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle. Rahanlyöntimaksu.



Virallinen lehti nro 028 E , 06/02/2003 s. 0022 - 0023



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0336/02 esittäjä(t): Roger Helmer (PPE-DE) ja Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle (12. helmikuuta 2002) Aihe: Rahanlyöntimaksu Mistä voimme löytää kopion siitä kaavasta, jonka mukaan EKP myöntää rahanlyöntimaksuja (seigneurage) euroalueen maille? Onko EKP (tai komissio) arvioinut rahanlyöntimaksun osalta, mille maille koituu hyötyjä ja mille haittoja? Jos tällainen arviointi on tehty, saisimmeko siitä kopion? Onko EKP (tai komissio) laatinut arviota rahanlyöntimaksua koskevista haitoista tai hyödyistä siinä tapauksessa, että Iso-Britannia liittyisi euroalueeseen? Jos tällainen arvio on olemassa, voisimmeko saada tutustua myös siihen? Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus (18. huhtikuuta 2002) 1. Euroopan keskuspankin (EKP) 6. joulukuuta 2001 tekemä päätös 2001/914/EY rahaliittoon osallistuvien jäsenvaltioiden kansallisten keskuspankkien rahoitustulon jakamisesta tilikaudesta 2002 alkaen on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(1). 2. Komissio ei osaa sanoa, onko EKP arvioinut, mille maille seigniorage-tulosta koituu hyötyjä ja mille haittoja. Komissio ei ole arvioinut seigniorage-tulon jakamisesta jäsenvaltioiden kesken 9. joulukuuta 2001 tehdyn EKP:n neuvoston päätöksen vaikutuksia. 3. Komissio ei osaa sanoa, onko EKP laatinut arviota seigniorage-tuloa koskevista haitoista tai hyödyistä siinä tapauksessa, että Yhdistynyt Kuningaskunta liittyisi euroalueeseen. Komissio kunnioittaa niiden jäsenvaltioiden asemaa, jotka eivät toistaiseksi ole ottaneet euroa käyttöön. Lisäksi komissio katsoo aiheettomaksi olettamuksiin perustuvien skenaarioiden tarkastelun tai julkaisemisen siitä, mitä olisi tapahtunut, jos jotkut tietyt jäsenvaltiot olisivat ottaneet euron käyttöön. (1) EYVL L 337, 20.12.2001.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2197/02 esittäjä(t): Kathleen Van Brempt (PSE) komissiolle. Matkapuhelimien yhteydenestojärjestelmät.



Virallinen lehti nro 309 E , 12/12/2002 s. 0207 - 0207



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2197/02 esittäjä(t): Kathleen Van Brempt (PSE) komissiolle (19. heinäkuuta 2002) Aihe: Matkapuhelimien yhteydenestojärjestelmät Ihmiset häiriintyvät yhä enemmän sopimattomissa tilanteissa kuuluvista matkapuhelimien soittoäänistä. Matkapuhelinliikenteen kasvun myötä myös yhteydenestojärjestelmät ovat yleistymässä. Tällaisella järjestelmällä estetään kaikki matkapuhelinliikenne. Lukuisat elokuvateatterit, ravintolat, sairaalat ja koulut haluavat asentaa estojärjestelmän. Kyseiset järjestelmät ovat Belgiassa nykyään kiellettyjä, mutta Ranskassa laillisia. Aikooko komissio ehdottaa direktiiviä, jossa käsitellään matkapuhelimien yhteydenestojärjestelmiä ja jossa laaditaan niitä koskevat säännökset? Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus (3. syyskuuta 2002) GMS-signaalien vastaanoton ja lähetyksen estävien laitteiden käyttö on tällä hetkellä kielletty kaikissa jäsenvaltioissa. Ranskan kansallinen parlamentti on antanut lain, jolla luodaan tietä niiden käytön sallimiselle julkisissa esitystiloissa. Edellytyksenä on, että kansallinen sääntelyviranomainen hyväksyy täytäntöönpanotoimenpiteet. Komissio tarkastelee tilannetta parhaillaan, koska tällaisten laitteiden käytön väitetään nostavan esiin kysymyksiä, jotka liittyvät erityisesti palvelujen vapaaseen liikkuvuuteen, häiriöiltä suojautumiseen GSM-viestinnälle varatuilla ja osoitetuilla taajuuksilla sekä siihen, ovatko kyseiset laitteet radio- ja telepäätelaitedirektiivin(1) mukaisia. (1) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 1999/5/EY, annettu 9 päivänä maaliskuuta 1999, radio- ja telepäätelaitteista ja niiden vaatimustenmukaisuuden vastavuoroisesta tunnustamisesta. EYVL L 91, 7.4.1999.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2281/02 esittäjä(t): Jannis Sakellariou (PSE) komissiolle. Münchenin alueella toimiva Baijerin sairaskassalääkäriliitto (KVB) ja kieltäytyminen ottamasta kreikkalaista psykoterapeuttia liiton jäseneksi.



Virallinen lehti nro 309 E , 12/12/2002 s. 0218 - 0218



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2281/02 esittäjä(t): Jannis Sakellariou (PSE) komissiolle (24. heinäkuuta 2002) Aihe: Münchenin alueella toimiva Baijerin sairaskassalääkäriliitto (KVB) ja kieltäytyminen ottamasta kreikkalaista psykoterapeuttia liiton jäseneksi 1. Münchenin alueella toimiva Baijerin sairaskassalääkäriliitto (Kassenärztliche Vereinigung Bayerns, KVB) on kieltäytynyt ottamasta uusia lääkäritulokkaita liittonsa jäseneksi. Onko tämä toimenpide laillinen? 2. Haittaako tämä kreikkalaisen psykoterapeutin ammatinharjoittamisen vapautta, sillä hän haluaisi hoitaa sairaskassaan kuuluvia potilaita Münchenin alueella, etenkin siksi, että kreikkaa puhuvista lääkäreistä on selvästi pulaa? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (4. syyskuuta 2002) Komissio on tietoinen niistä rajoituksista, joita tietyissä maissa saatetaan asettaa lääketieteen alan ammattien harjoittamiselle ja erityisesti niitä koskeville sopimuksille. Näitä rajoituksia otetaan toisinaan käyttöön syistä, jotka liittyvät kansanterveyteen ja sairaskassojen rahoituksen tasapainoon. Komissiolla ei kuitenkaan kyseisessä tapauksessa ole käytössään riittävästi tietoja sääntelyn arvioimiseksi. Se pyytää Saksan viranomaisilta lisätietoja ja pitää arvoisan parlamentin jäsenen ajan tasalla asian etenemisessä.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2124/02 esittäjä(t): Ian Hudghton (Verts/ALE) komissiolle. Kalataloudesta riippuvaisten yhdyskuntien tulevaisuus.



Virallinen lehti nro 028 E , 06/02/2003 s. 0189 - 0190



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2124/02 esittäjä(t): Ian Hudghton (Verts/ALE) komissiolle (17. heinäkuuta 2002) Aihe: Kalataloudesta riippuvaisten yhdyskuntien tulevaisuus Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on vahvistanut selkeästi alkuperäiseen neuvoston asetukseen (ETY) N:o 170/83(1) perustuvan suhteellisen vakauden periaatteen, jolla pyrittiin varmistamaan, että kukin jäsenvaltio saa osuutensa yhteisön suurimmasta sallitusta saaliista, mikä määritellään periaatteessa sen perusteella, mitä perinteisen kalastustoiminnan ja kalataloudesta ja siihen liittyvistä aloista riippuvaisten paikallisten asukkaiden toimesta saatiin saaliiksi ennen kiintiöjärjestelmän perustamista (ks. esim. asia C-4/96). Suhteellisen vakauden periaatteen muuttaminen Euroopan komission ja YKP:n ehdotusten mukaisesti periaatteeksi, jonka mukaan osuudet jaetaan viimeisten 510 vuoden saaliiden keskimääräisten osuuksien mukaan romuttaisi lopulta suhteellisen vakauden periaatteen ja olisi ristiriidassa kyseisen periaatteen olemuksen, tavoitteiden sekä uudistamisperusteiden kanssa. Periaatteen muuttaminen tai lopettaminen vaarantaisi kalastuksesta riippuvaisten yhdyskuntien tulevaisuuden, joka riippuu historiallisten kalastusoikeuksien suojelemisesta. Voiko komissio siksi antaa selkeän selityksen, miten se aikoo kantaa vastuun hauraiden yhdyskuntien tuhoamisesta (kun niissä ei useinkaan ole vaihtoehtoisia työpaikkoja) ja oleellisen tärkeän yhteisöperiaatteen heikentämisestä tai tuhoamisesta? (1) EYVL L 24, 27.1.1983, s. 1. Franz Fischlerin komission puolesta antamayhteinen vastauskirjallisiin kysymyksiin E-2123/02 ja E-2124/02 (5. elokuuta 2002) Kuten arvoisa parlamentin jäsen mainitsee, yhteisön lainsäädännössä viitataan suhteellisen vakauden periaatteeseen. Lainsäädäntö ei kuitenkaan ole riittävän tarkkaa, jotta suhteellisen vakauden periaatteen toiminta käytännössä kävisi selväksi. Komissio ehdottaa, että asiaa tarkennetaan parlamenttia kuullen annettavassa neuvoston asetuksessa. Komissio on varma, että tämä parantaisi oikeusturvaa.