KIRJALLINEN KYSYMYS E-3382/00

esittäjä(t): Carmen Fraga Estévez (PPE-DE) komissiolle

(3. marraskuuta 2000)

Aihe: Kalastusmahdollisuuksien jaossa käytettävät kriteerit

Esitin aiemmin komissiolle ensisijaisen kirjallisen kysymyksen P-2974/00(1), jossa halusin tietää mitä kriteereitä komissio käyttää asettaessaan viitejaksoja kalastusmahdollisuuksien jakamiselle. Vastauksessaan komissio ylenkatsoi jälleen viime kuukausien tapaan täysin Euroopan parlamenttia ja erityisesti parlamentin valvontatehtävää, joka sille on osoitettu muun muassa kirjallisten kysymysten esittämisen muodossa. Koska komission vastauksessa ei ainoastaan olla antamatta vähäisintäkään konkreettista tietoa kysymyksen aiheesta vaan se voidaan myös tulkita yhdeksi lisäosoitukseksi komission kärttyisyydestä ja arroganssista Euroopan parlamenttia kohtaan, esitän uudelleen seuraavat kysymykset:

Viitejaksojen asettaminen saattaa aiheuttaa, että tietyt laivastot menettävät tärkeitä kalastusmahdollisuuksia, mikä puolestaan johtaa kannattavuusongelmiin. Onko tämä erittäin tärkeä seikka täysin vapaavalintainen kysymys, johon komissio suhtautuu mielivaltaisesti tapauksittain? Eikö sitä varten ole puolueettomia kriteereitä, kuten komission vastauksesta voi päätellä?

Onko komissio on sisällyttänyt viitejaksoihin historiallisen enimmäisarvon vuodet jälleen jonkun kriteerin mukaan vai niistä hyötyvän laivaston kansallisuuden perusteella?

Jos komission vallankäyttö tässä asiassa on täysin vapaavalintaista, eikö se katso, että asian osapuoliin kohdistuvan edes minimaalisen avoimuuden vuoksi ei pitäisi olla mitään ongelmaa julkaista kriteerit, joihin se perustaa päätöksensä?

(1) EYVL C 113 E, 18.4.2001, s. 223.

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(22. joulukuuta 2000)

Päätökset viitejaksoista ovat periaatteessa täysin komission harkinnassa, kun komissio laatii ehdotustaan. Komission harkintaa kuitenkin rajoittaa se, että asianomaisten jäsenvaltioiden aiemmat suoritukset pyritään aina ottamaan huomioon järkevällä ja oikeudenmukaisella tavalla. Suurimmassa osassa tapauksia viitejaksona käytetään viittä tai kymmentä edellistä vuotta, joiden ajalta on saatavilla tietoja myyntiin menevistä saalismääristä tai kalastussuorituksista. On selvää, että viitejakson valinta saattaa tuottaa ilmeistä hyötyä yhdellä tai useammalle jäsenvaltiolle ja ilmeistä haittaa muille jäsenvaltioille. Ongelma on vähäinen, jos jäsenvaltioiden aiempi suorituskyky on pysynyt vakaana tai lähes vakaana viitejakson aikana. Monet suoritukset vaihtelevat kuitenkin vuosittain huomattavasti kaikissa tai joissakin jäsenvaltioissa. Tämä aiheuttaa pahempia ja joskus ylipääsemättömiä ongelmia etsittäessä oikeudenmukaista ratkaisua pelkästään saatavilla olevien tietojen pohjalta. Tällaisissa tapauksissa komissio käyttää harkintaansa ehdottaakseen sellaista ratkaisua, jonka se toivoo olevan hyväksyttävä.

Ainakin yhdessä tapauksessa komissio on ehdottanut kymmenen vuoden viitejaksoa ja luonut siltä pohjalta jakojärjestelmän, mutta pidättäytynyt esittämästä suoranaisesti siitä seuraavaa tulosta mahdollistaakseen yhden jäsenvaltion kalastustoiminnan tunnustamisen kolmenkymmenen aiemman vuoden ajalta.

Kaikkiin valittuihin viitejaksoihin sisältyy aina vähintään yksi enimmäisarvon vuosi. Tällaiset historiallisen enimmäisarvon vuodet sisällytetään tosiasiassa tietoihin suorituksesta kaikkina viitejaksoina. Jos komission ehdotus kalastusmahdollisuuksien jakamisesta näin ollen perustuu suorituksen keskiarvoon viitejakson aikana, kunkin jäsenvaltion tällainen historiallinen enimmäisarvo otetaan huomioon laskettaessa keskiarvoa. Tällaisen historiallisen enimmäisarvon huomioon ottaminen ei ole niinkään erityiskriteeri vaan yksinkertaisesti seurausta keskiarvon laskemiseen kuuluvasta laskentamenettelystä. Tämä ei tietenkään tarkoita, että jäsenvaltion yleinen historiallinen enimmäisarvo olisi välttämättä sisällytettävä valittuun viitejaksoon tai poistettava siitä.

Joissakin tapauksissa komissio on ehdottanut, että ainoastaan kunkin jäsenvaltion historiallinen enimmäisarvo valittuna viitejaksona olisi otettava huomioon. Neuvosto on pitänyt tällaista mallia hyväksyttävänä. Komissio ei koskaan sisällytä historiallisen enimmäisarvon vuotta viitejaksoon siitä hyötyvän laivaston kansallisuuden perusteella.

Komission neuvostolle tekemien ehdotusten ohessa annetaan joskus suullisesti ja joskus kirjallisesti kaikki tarvittavat tiedot menettelytavasta, jonka mukaisesti ehdotus on laadittu. Ministereillä on oikeus välittää nämä tiedot edustamansa jäsenvaltion kansalaisille. Komissiolla ei olisi mitään ongelmia tarjota näitä samoja tietoja parlamentille. Komissio on aina valmis harkitsemaan muutoksia ehdotukseensa neuvoston kommenttien valossa.