KIRJALLINEN KYSYMYS E-0200/01

esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle

(1. helmikuuta 2001)

Aihe: EU:n ulkopuolisista maista tulevan maakaasun toimitussopimukset

Euroopan unionin useimmilla jäsenvaltioilla on maakaasun toimittamista EU:n ulkopuolisesta maasta koskevia sopimuksia, joihin sisältyy ota tai maksa -lauseke (take or pay). Tällaisten lausekkeiden seurauksena uusia esiintymiä hyödyntävien uusien toimittajien tulo Euroopan vapautetuille energiamarkkinoille estyy ja usein maakaasun toimittajien määräävä markkina-asema vahvistuu. Ovatko edellä mainitut lausekkeet sopusoinnussa Euroopan unionin kilpailusääntöjen kanssa? Aikooko komissio tehdä mitään aloitetta? Minkälaisen aloitteen?

Mario Montin komission puolesta antama vastaus

(27. maaliskuuta 2001)

Komissio toteaa ensiksikin, että yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa tehtävien maakaasun toimitussopimusten allekirjoittajina ovat yleensä kaasuyhtiöt eivätkä jäsenvaltiot. Pitää tosin paikkansa, että julkisella sektorilla oli varsin hallitseva asema alalla ennen maakaasukaupan vapauttamista. Moniin sopimuksiin sisältyy ota tai maksa -lauseke (take or pay), jonka mukaan ostajan on maksettava joka vuosi tietystä maakaasukiintiöstä, vaikka ei käyttäisikään sitä kokonaan. Maksuvelvoite ei kuitenkaan aina koske koko vuotuista sopimuksen mukaista toimitusmäärää, vaan maksu voi olla muuttuva prosenttiosuus sopimushinnasta. Sitä paitsi sopimuksiin sisältyvät täydennys- (make-up) ja siirtolausekkeet (carry-forward) tuovat maakaasumaksuihin jonkin verran joustoa.

Yhteisön näkemys ota tai maksa -lausekkeista esitetään jo maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä 22 päivänä kesäkuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/30/EY (ns. maakaasudirektiivi)(1) johdanto-osan 30 kappaleessa, jonka mukaan pitkäaikaiset ota tai maksa -sopimukset ovat tosiasiallinen markkinatekijä jäsenvaltioiden kaasutoimitusten varmistamisessa. Lisäksi yhteisön oikeuden mukaan yritys, jolla on ota tai maksa -sopimuksiin liittyviä vakavia taloudellisia vaikeuksia, voi hakea tilapäistä poikkeusta sen periaatteen soveltamisesta, jonka mukaan sen on sallittava kolmansille pääsy verkkoon, mikä on direktiivin tavoitteena olevan maakaasumarkkinoiden vapauttamisen keskeinen edellytys (ks. mm. 25 artikla). Johdanto-osan 30 kappaleessa todetaan kuitenkin, että direktiivin

voimaantulon jälkeen tehtävät tai uudistettavat ota tai maksa -sopimukset olisi tehtävä harkitusti, siten ettei markkinoiden merkittävää avautumista haitata. Lisäksi 25 artiklan 3 kohdassa asetetaan tiukat kriteerit poikkeusten myöntämiselle. Näistä ensimmäinen on tavoite toteuttaa kilpailulliset kaasumarkkinat.

Kysyjän mielestä ota ja maksa -lausekkeet saattavat estää uusien toimittajien tulon EU:n energiamarkkinoille. Kuitenkin tähän voisivat johtaa pikemminkin esimerkiksi kilpailuttamisen kieltävät sopimusehdot, pitkäaikaiset toimitussopimukset tai kuljetuskapasiteetin varaamista koskevat sopimukset. Tällaisia sopimusehtoja ei kuitenkaan voida pitää itsessään kilpailunvastaisina. Niiden kilpailua rajoittavia vaikutuksia on arvioitava tapauskohtaisesti suhteessa yrityksen markkinavoimaan ja alan markkinoilla vallitsevaan kilpailuun. Sopimusehdot voivat täyttää EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan (ent. 85 artikla) 3 kohdassa määritellyt edellytykset poikkeuksen myöntämiselle, jos niiden avulla voidaan varmistaa, että myyjä saa katteen toimitusten varmistamiseksi tekemilleen investoinneille.

Komissio seuraa tiiviisti EU:n kaasumarkkinoiden integroitumista ja alan kilpailun lisääntymistä. Kilpailun pääosasto on aloittanut maakaasun tuontisopimuksiin sisältyviä kilpailua rajoittavia sopimusehtoja koskevan virallisen menettelyn. Yksityiskohtaisten tietojen antaminen olisi kuitenkin ennenaikaista, koska tutkimukset ovat vielä kesken.

(1) EYVL L 204, 21.7.1998.