KIRJALLINEN KYSYMYS E-0873/02

esittäjä(t): Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) komissiolle

(2. huhtikuuta 2002)

Aihe: EU:n kalastussopimukset tulevaisuudessa

Yhdistyneiden kansakuntien ympäristöohjelma (UNEP) julkaisi 27. joulukuuta 2001 raportin, jonka mukaan ulkomaisille kalastuslaivastoille vesialueensa avaavat kehitysmaat häviävät enemmän kuin hyötyvät tästä järjestelystä. Siinä mainitaan myös, että liikakalastus köyhdyttää kehitysmaiden kansoja vielä entisestään.

Raportissa mainitaan Namibia hyvänä esimerkkinä siitä, miten valtio, joka kieltäytyy solmimasta kalastussopimuksia Euroopan unionin kanssa, rakentaa menestyvän kalastusteollisuuden tyhjästä.

Toinen ongelma on se, että useimmissa valtioissa, joiden kanssa EU on solminut kalastussopimuksia, unionin niille sopimuksen perusteella myöntämä rahasumma joutuu poliittisen eliitin käsiin, minkä vuoksi vain pieni osa rahasta annetaan kalastajille, joilta tosiasiassa riistetään ansiotulot.

Onko komissio tutustunut raporttiin, ja onko se samaa mieltä siinä esitetystä? Mitä komissio aikoo tehdä varmistaakseen, että Afrikan valtiot, joiden kanssa Euroopan unioni parhaillaan solmii kalastussopimuksia, voisivat kehittää omaa kalastusteollisuuttaan Namibian tavoin?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(2. toukokuuta 2002)

Komissio on tietoinen Yhdistyneiden kansakuntien ympäristöohjelman (UNEP) osana joulukuussa 2001 julkistetuista tutkimustuloksista. Tässä tutkimuksessa keskitytään kahteen tapaustutkimukseen (Senegal ja Argentiina) ja pyritään ensisijaisesti tarkastelemaan kaupan vapauttamisen, taloudellisten uudistusten, ympäristön ja meren luonnonvarojen välistä korrelaatiosuhdetta.

Vaikka parantamisen varaa ehkä onkin, on syytä todeta, että unioni pyrkii kalastussopimuksilla tukemaan vastuullista ja kestävää kalastusta niissä maissa, joiden kanssa se on tehnyt sopimuksen. Näiden sopimusten perusteella yhteisö saa suorittamansa korvauksen vastineeksi pääsyn ylimääräisiin kalavaroihin. Nämä varat maksetaan valtionkassaan, ja osa niistä siirretään valtion talousarvioon ja osa ns. kohdennettuihin toimenpiteisiin, joilla pyritään kehittämään kalastustoimintaa kumppanimaassa. Yhteisö suosii kohdennettujen toimenpiteiden painottamista. Joskus jopa 6070 prosenttia yhteisön korvauksesta käytetään kohdennettuihin toimenpiteisiin. Tärkeimmät toimintamuodot ovat merellä harjoitettava tarkkailu ja valvonta, tieteellis-tekniset ohjelmat, instituutioiden tukeminen, kalastusalan hoidosta vastaaville tarjottava koulutus, pienimuotoisen kalastuksen tukeminen ja osallistuminen kansainvälisiin kalastusalan kokouksiin. Sen varmistamiseksi, että kohdennettuihin toimenpiteisiin myönnetyt varat käytetään suunnitelmien mukaisella tavalla, komissio pyytää kumppanimailta vuosittain kertomukset näiden toimenpiteiden toteuttamisesta ja tuloksista.

Uudistaessaan yhteistä kalastuspolitiikkaa (katso vihreä kirja yhteisen kalastuspolitiikan tulevaisuudesta)(1) komissio korostaa, että kalastukseen liittyvien asioiden kokonaisvaltaista hallinnointia on parannettava panemalla voimassa oleva kansainvälinen sääntelykehys tehokkaasti täytäntöön, lujittamalla ja edistämällä alueellisia yhteistyöjärjestelmiä ja kehittämällä kumppanuuteen perustuva toimintamalli kehitysmaiden kanssa.

Komissio korostaa arvoisan parlamentin jäsenen tiedusteleman kalastuksen kehittämismallin valinnan osalta, että toimintamallin valinta kuuluu kulloisenkin rannikkovaltion toimivaltaan.

(1) KOM(2001) 135 lopullinen.