ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/121

(2004/C 84 E/0157)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3939/03

esittäjä(t): Elisabeth Jeggle (PPE-DE) komissiolle

(19. joulukuuta 2003)

Aihe: Jätteenkuljetus- ja hiekoitusajoneuvojen kuljettajat valtiovallalle kuuluvissa tehtävissä sekä ajo- ja lepoaikojen ylittäminen

Jätteenkuljetus ja katujen hiekoitus kuuluu Saksassa valtiovallan tehtäviin. Talven ja joulun aikana ajoneuvojen kuljettajat eivät aina noudata kuorma-autoilijoille laissa säädettyjä ajo- ja lepoaikoja.

Voiko komissio vastata seuraaviin kysymyksiin, jotka koskevat julkisia työnantajia ja asianomaisia työntekijöitä Saksassa:

— Voidaanko laissa säädetyistä ajo- ja lepoajoista myöntää poikkeuksia, jos kuljettaja toimittaa valtiovallalle kuuluvaa tehtävää?

— Kuinka monella tunnilla kuljettaja tässä tapauksessa saa ylittää ajoajan, jos hän toimittaa valtiovallalle kuuluvaa tehtävää?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(10. helmikuuta 2004)

Kuljettajien ajo- ja lepoajoista säädetään tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta 20. joulukuuta 1985 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3820/85 (1). Sen 4 artiklassa esitetään luettelo poikkeuksista. Asetuksen 4 artiklan 6 kohdassa säädetään, ettei asetusta sovelleta maanteiden kunnossapitoon ja valvontaan sekä jätteiden keruuseen ja kuljetukseen tarkoitettuihin ajoneuvoihin. Mainittuihin ajoneuvoihin ei siis sovelleta asetuksen säännöksiä sinä aikana, kun niitä käytetään mainittuihin tarkoituksiin. Näin ollen asetuksen säännöksiä ei myöskään sovelleta mainittuihin luokkiin kuuluvien ajoneuvojen eli jätteenkuljetus- ja hiekoitusajoneuvojen kuljettajiin.

Edellä olevan johdosta mainittuihin liikkuviin työntekijöihin sovelletaan ainoastaan tiettyjä yleisen työaikadirektiivin (tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 23. marraskuuta 1993 annettu neuvoston direktiivi 93/104/EY (2), sellaisena kuin se on muutettuna 22. kesäkuuta 2000 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2000/34/EY (3)) säännöksiä, kuten esimerkiksi vaatimusta siitä, että heillä on oltava mahdollisuus riittävään lepoon ja että heidän viikoittainen työaikansa on rajoitettava keskimäärin 48 tuntiin neljän kuukauden viitejakson aikana, jonka pituuden jäsenvaltio voivat jatkaa 12 kuukaudeksi.

Lisäksi jäsenvaltiot voivat soveltaa tällaisiin kuljettajiin kansallisia sääntöjä.

(1) EYVL L 370, 31.12.1985.

(2) EYVL L 307, 13.12.1993.

(3) EYVL L 195, 1.8.2000.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/303

(2004/C 78 E/0305)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-3618/03

esittäjä(t): Stavros Xarchakos (PPE-DE) komissiolle

(1. joulukuuta 2003)

Aihe: Asunto-osuuskunnat Kreikassa

Komission jäsen Byrne vastasi ystävällisesti kysymykseeni E-2850/03 (1) huomauttaen, että esiin ottamani asia oli ”yksityisasia”, ja selostaen lyhyesti aikaosuusasuntoja koskevaa järjestelmää, jolla ei kuitenkaan ole mitään tekemistä kysymyksessäni esiin tuodun asian kanssa.

Palaan esittämääni ongelmaan, joka askarruttaa ainakin 500 000:tta Kreikan kansalaista (monet Kreikan johtavat sanomalehdet ovat tämän todenneet), seuraavanlaisen täysin kohtuuttoman tilanteen muodossa: Kreikassa on asunto-osuuskuntia, jotka on perustettu jopa 38 vuotta sitten (esimerkiksi terveydenhoitoalan työntekijöiden osuuskunta ”I IGEIA SIN. PE”, jonka kotipaikka on Ateena ja jonka hallinnassa on maa-alue Saronidassa Attikan läänissä, ja monia muita) ja joiden jäsenet ovat vuosikymmenien ajan maksaneet niiden vuosimaksuja ja kertaluonteisia lisämaksuja, mutta mikään niistä ei anna tietoja siitä, koska he saavat ne tontit, joihin he ovat oikeutettuja.

Kreikan lehdistössä on mainittu, että osuuskuntien jäsenten yhdistykset ovat jo ryhtymässä toimiin viedäkseen asian Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen. Onko yhteisön oikeuden kanssa sopusoinnussa se, että tuhannet Kreikan kansalaiset (EU:n kansalaiset) maksavat jäsenmaksuja — vuosikymmenien ajan! — ilman että he ovat saaneet niille tähän mennessä mitään vastinetta? Mihin yhteisön lainsäädännön säännökseen he voivat puolustautuakseen vedota?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(15. tammikuuta 2004)

Arvoisan parlamentin jäsenen antamien tietojen perusteella vaikuttaa siltä, ettei hänen kuvaamastaan tilanteesta erityisesti säädetä yhteisön kuluttajalainsäädännössä.

Vaikka komissio tunteekin myötätuntoa näin tukalassa tilanteessa olevia henkilöitä kohtaan, sillä ei ole valtuuksia toimia yksityisissä kiistoissa yritysten tai ammatinharjoittajien ja kuluttajien välillä.

Koska kyseessä on jäsenvaltion sisäinen asia ja kun otetaan huomioon läheisyysperiaate, asian selvittäminen näyttää kuuluvan ainoastaan toimivaltaisille kansallisille viranomaisille ja erityisesti kansallisille tuomioistuimille. Jos myöhemmin kansallinen tuomioistuin katsoo, että tapauksen yhteydessä nousee esiin kysymyksiä yhteisön lainsäädännön soveltamisesta ja tuomioistuin kohtaa ongelmia sen tulkinnassa, voidaan tukeutua ennakkoratkaisupyyntöön ja tuoda asia Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ratkaistavaksi.

(1) Katso sivu 179.
1.

Onko komissio tietoinen siitä, että useissa jäsenvaltioissa suurten postimäärien kuljettaminen rautateitse pitkien matkojen päähän on lopetettu tai sen lopettaminen on näköpiirissä, että erityiset postijunat poistetaan käytöstä ja että kuljetukset siirretään maanteille, mutta että Saksassa Deutsche Post -yritys, joka tähän asti on hoitanut ainoastaan Hampurin ja Münchenin väliset postikuljetukset rautateitse, laajentaa kyseistä toimintatapaa myös Kölnin ja Berliinin ja muidenkin kaupunkien välisille kuljetuksille, osittain sen vuoksi, että kuorma-autojen on alettava maksaa moottoriteiden käyttömaksuja?
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/458

(2004/C 88 E/0470)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3270/03

esittäjä(t): Baroness Sarah Ludford (ELDR) komissiolle

(4. marraskuuta 2003)

Aihe: Edistys Kamerunissa

29. lokakuuta 2003 pidetään Kamerunia koskeva avunantajien kokous. Mitä raportteja komissio on saanut Kamerunin edistyksestä demokratian, oikeusvaltion ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen aloilla? Erityisesti kysyn, uskooko komissio, että maassa pannaan täytäntöön uudistuksia, jotka mahdollistavat vapaiden ja vilpittömien presidentinvaalien järjestämisen lokakuussa 2004?

Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus

(10. joulukuuta 2003)

Kansainyhteisön sponsoroimassa ”Kamerunin kansainvälisten kumppaneiden tapaamisessa”, joka järjestettiin 31. lokakuuta 2003 Lontoossa, komissio sai tutkittavakseen raportin nimeltä ”Vaaliprosessin lujittaminen Kamerunissa”. Kyseisessä raportissa kansainyhteisön asiantuntijaryhmä korostaa niitä puutteita, joita Kamerunin edellisten vaalien järjestämiseen liittyi, ja se ehdottaa konkreettisia toimia tilanteen korjaamiseksi. Itse tapaamisessa Kamerunin viranomaiset raportoivat suunnitelmista tehdä mittavia uudistuksia vaalijärjestelyjen, oikeusvaltion, hallinnon hajauttamisen sekä oikeuslaitoksen riippumattomuuden osalta. Tarkemmin sanottuna Kamerunin viranomaiset lupautuivat esittelemään parlamentin istunnoissa maaliskuussa 2004 ja kesäkuussa 2004 lainsäädännön kansallisen ihmisoikeus- ja vapausneuvoston ja kansallisen vaalitarkkailuelimen uudistamisesta näiden elinten riippumattomuuden lisäämiseksi, sekä hallinnon hajauttamisesta.

Vaalijärjestelyiden osalta komissio pahoittelee, että tarvittavia uudistuksia ei ole vielä alettu panna täytäntöön. Komissio, samoin kuin muut Lontoon tapaamiseen osallistuneet avunantajat vaatii hallitusta nopeuttamaan toimiin ryhtymistä, ja se korosti samalla, että a) tarvitaan selkeää ja julkisesti saatavilla olevaa aikataulua eri prosesseista ja menettelyistä, jotka johtavat lokakuussa 2004 pidettäviin presidentinvaaleihin b) on laadittava uusi äänestysluettelo c) tarkkailuelimestä esitetty lainsäädäntöehdotus on hyväksyttävä mahdollisimman pian, jotta sen soveltaminen voitaisiin aloittaa hyvissä ajoin ennen vaaleja, sekä että d) on järjestettävä perusteellisia kuulemisia ja noudatettava avoimuutta vaaleissa kaikilta osin.

Komissio aikoo seurata tarkoin niitä konkreettisia toimia, joihin hallitus ryhtyy.
2.

Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on päättänyt asiasta C-458/00 tekemässään päätöksessä, että kunnallisissa jätteenpolttolaitoksissa tapahtuvan jätteenpolton pääasiallinen päämäärä on jätteistä huolehtiminen. Tuomioistuin mainitsi päätöksessään lisäksi, että tämä luokittelu jätteiden huolehtimiseksi ei muutu, vaikka prosessin toissijainen vaikutus olisikin energian talteenotto ja tuotetun energian käyttäminen. Tuomioistuimen päätöksestä seuraa se, että jätteiden hyödyntämisen tavoite, joka on määritelty pakkauksista ja pakkausjätteestä 20 päivänä joulukuuta 1994 annetun parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/62/EY (3) 6 artiklassa, olisi tulkittava seuraavasti: Sana hyödyntäminen tarkoittaa direktiivissä 94/62/EY kaikkea direktiivin 75/442/ETY liitteessä II olevassa Β osassa tarkoitettua toimintaa. Asiassa C-458/00 tuomioistuin on toiminnan ensisijaisen tavoitteen käsitettä soveltamalla sulkenut pois toimintaluettelosta jätteenpolton kunnallisissa jätteenpolttolaitoksissa. Energian hyödyntäminen määriteltynä niin, että se on ”palavien pakkausjätteiden käyttöä energian tuottamiseen polttamalla suoraan muiden jätteiden kanssa tai yksinään kuitenkin siten, että lämpö otetaan talteen”, on jätetty pois kierrätyksen käsitteestä siinä merkityksessä kuin se on määritelty direktiivissä 94/62/EY. Tämän perusteella jäsenvaltioiden on kierrätyksen kokonaistavoitteen saavuttamiseksi joko lisättävä kierrätystä tai otettava talteen energiaa pakkausjätteen polttokelpoisesta osasta polttamalla sitä joko sementtiuuneissa tai voimalaitoksissa, joista kummankin tuomioistuin on tunnustanut hyödyntämistoimiksi (Oikeusasia C-228/00, päätös 13. helmikuuta 2003).
2.

Komissio hyväksyy hiiliteollisuudelle myönnettävät Euroopan unionin tuet voimassa olevan lainsäädännön perusteella. Jatkossa kyseinen lainsäädäntö tulee pohjautumaan asetukseen (EY) N:o 1407/2002 (6), joka antaa taloudellisesti lupaavimmille tuotantoyksiköille mahdollisuuden osallistua energiaturvallisuuden parantamiseen kestävän kehityksen periaatteiden mukaisesti. Tämä päämäärä voidaan saavuttaa sekä maanalaisissa kaivoksissa että avolouhoksissa sillä ehdolla, että kansallista ja yhteisön lainsäädäntöä noudatetaan kestävän kehityksen tärkeimpien tekijöiden — sosiaalisten, taloudellisten ja ympäristöön liittyvien — päämäärien osalta. Komissio ei voi puuttua yritysten toimintaa koskeviin valintoihin, vaan valvoo yhteisön lainsäädännön toteutumista. Vaihtoehtoisten teollisuusalojen luomiseen annettavia tukia komissio myöntää hankkeisiin, joilla edistetään elinkeinorakenteen monipuolistumista kaivosteollisuusalueilla. Hiiliteollisuudelle suunnatut interventio-järjestelmän tukitoimenpiteet on kuitenkin tarkoitettu ainoastaan hiilentuotantoa, ei monipuolistamis-hankkeita varten. Espanjan tapauksessa komissiolle on kerrottu kaivosalueiden vaihtoehtoisia kehitysmahdollisuuksia koskevasta vuosien 1998—2005 suunnitelmasta, jonka tarkoituksena on alueellinen kehittäminen, jota arvoisa parlamentin jäsen ehdottaa.
—

Täydellistä tietämättömyyttä matkailuliiketoiminnasta osoittaa väite, että Karibia on erityinen turistikohde, mikä merkitsee sitä, että se on tuskin suora kilpailija useimmille Euroopan markkinoille. Lisäksi koko kappale, josta edellinen kohta oli otettu, on ristiriidassa Euroopan matkailun tulevaisuudesta 21. toukokuuta 2002 annetun neuvoston päätöslauselman (2) kanssa, sillä siinä neuvosto tunnustaa, että Eurooppa ”on hiljalleen menettämässä asemaansa maailman johtavana matkailukohteena”.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/806

(2004/C 78 E/0855)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3365/03

esittäjä(t): Mihail Papayannakis (GUE/NGL) komissiolle

(14. marraskuuta 2003)

Aihe: Psirrisin kaupunginosan uudistaminen

Ateenassa arkeologisten alueiden yhdistämiseksi osittain yhteisön varoin toteutettaviin hankkeisiin kuuluu myös niin kutsuttu Psirrisin kaupunginosan uudistaminen. Alue on osa vanhaa kaupunkia, jossa rakennukset ovat olleet matalia, kadut kapeita, asukkaat työväenluokkaa ja jossa on harjoitettu taloudellisen toiminnan perinteisiä muotoja. Valitettavasti tämä uudistaminen yhä enemmän on menossa siihen suuntaan, että perinteiset asukkaat ja ammatit poistetaan alueelta ja tilalle tulee täysin tolkuton monenlaista häiriötä ja saasteita mukanaan tuovien yökerhojen rakentaminen. Asianosaisten viranomaisille esittämät vastalauseet ja toimenpiteet, joihin he ovat ryhtyneet viranomaisten suuntaan, ovat moninkertaistuneet, mutta tähän asti niillä ei ole aikaansaatu mitään tulosta, vaikka yleisesti tunnustetaan, että Psirrisin kaupunginosassa on tapahtunut laittomuuksia ja sääntöjen rikkomisia.

Kysyn komissiolta: Oliko se ennen kyseisten hankkeiden rahoittamista saanut tiedon tätä uudistamista koskevan suunnitelman tavoitteista, oliko se hyväksynyt kyseisen suunnitelman ja onko se valvonut sen toteuttamista? Kuinka on mahdollista, että yhteisön varoilla toteutetaan hankkeita, jotka hajoittavat kaupunkirakenteen ja taloudellisen rakenteen aivan Kreikan pääkaupungin ydinkeskustassa?

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(12. tammikuuta 2004)

Ateenan arkeologisten alueiden yhdistäminen on yksi Kreikkaa koskevan kolmannen yhteisön tukikehyksen ensisijaisista tavoitteista, ja sitä toteutetaan hankesarjan avulla. Hankkeet koskevat alueiden ja niihin liittyvien kulttuuritoimintojen uudistamista. Koska kyse ei ole rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21 päivänä kesäkuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/1999 (1) V osastossa tarkoitetuista hankkeista (”suurhankkeet”), kansalliset viranomaiset ovat vastuussa yksittäisten hankkeiden valinnasta. Yksityiskohtainen suunnittelu ja toteutus kuuluu näiden ohjelmien, erityisesti kulttuurialan toimintaohjelman ja Attikan alueellisen toimintaohjelman, nimitetyille hallintoviranomaisille.

Komission tämänhetkisten tietojen mukaan kyseisten ohjelmien yhteydessä ei ole tuettu arvoisan parlamentin jäsenen kysymyksessä kuvailtuja kaupallisia toimintoja.

(1) EYVL L 161, 26.6.1999.
3.

Neuvosto muistuttaa, että se on kaikissa mahdollisissa yhteyksissä (EU:n yhteiset kannat, asiaa koskevat pääperiaatteet ja kolmansissa maissa toteutetut erilaiset demarssit) toistanut johdonmukaisen ja selvän kantansa ASPAn ja kahdenvälisten luovuttamisen estävien sopimusten osalta. Kun Yhdysvallat ehdotti luovuttamisen estäviä sopimuksia, jäsenvaltiot pyrkivät löytämään neuvostossa yhteisen lähestymistavan näihin ehdotuksiin. Jo aivan prosessin alussa neuvosto määritteli tämän lähestymistavan yhdeksi selkeäksi poliittiseksi tavoitteeksi sen, että Yhdysvaltojen huolenaiheet huomioon ottavassa ratkaisumallissa Rooman perussäännön muodostavan kokonaisuuden on säilyttävä eikä Kansainvälistä rikostuomioistuimen asemaa saa heikentää. On myös otettava huomioon erityisesti 30.9.2002 annettujen neuvoston päätelmien liitteenä olevat EU:n pääperiaatteet. Niissä pääperiaatteissa neuvosto katsoi, että Yhdysvaltojen ehdottamiin sopimuksiin liittyminen tämänhetkisten ehdotusten mukaisesti olisi ristiriidassa Kansainvälisen rikostuomioistuimen sopimusvaltioiden rikostuomioistuimen perussäännöstä johtuvien velvoitteiden kanssa sekä myös mahdollisesti muiden kansainvälisten sopimusten kanssa, joiden sopimuspuolia Kansainvälisen rikostuomioistuimen sopimusvaltiot ovat. Tämän lisäksi kaikkien mahdollisten ratkaisujen tulee sisältää riittäviä toimintaa koskevia määräyksiä sen varmistamiseksi, että rikostuomioistuimen toimivaltaan kuuluvia rikoksia tehneet henkilöt eivät jää rankaisematta. Mainituissa määräyksissä on varmistettava asianmukainen tutkinta, ja mikäli todisteet ovat riittävät, henkilöiden syytteeseenpano kansallisessa tuomioistuimessa Kansainvälisen rikostuomioistuimen pyynnön perusteella. Joka tapauksessa kaikkien mahdollisten ratkaisujen on koskettava vain sellaisia henkilöitä, jotka eivät ole Kansainvälisen rikostuomioistuimen sopimusvaltion kansalaisia. Kaikkien mahdollisten ratkaisujen tulee koskea vain luovutuspyynnön vastaanottaneen valtion alueella oleskelevia henkilöitä sillä perusteella, että lähettävä valtio on lähettänyt heidät eikä luovuttamisen voida katsoa sisältävän kuljettamista toisen valtion kautta. Palautettakoon mieleen, että kymmenen liittyvää valtiota kannatti kesäkuussa 2003 hyväksyttyä EU:n yhteistä kantaa ja että assosioituneet maat (Romania, Bulgaria ja Turkki) ja EFTA-maat yhtyivät myös siihen.
1.

Santa Maria da Feirassa 19. ja 20. kesäkuuta 2003 kokoontunut Eurooppa-neuvosto päätti, että heti, kun neuvosto on päässyt yksimielisyyteen direktiivin keskeisestä sisällöstä ja ennen sen antamista, puheenjohtajavaltion ja komission on käynnistettävä keskustelut Yhdysvaltojen ja avainasemassa olevien kolmansien maiden (Sveitsin, Liechtensteinin, Monacon, Andorran ja San Marínon) kanssa, jotta näissä maissa toteutettaisiin vastaavia toimenpiteitä, joita on toteutettava EU:ssa. Lisäksi neuvosto pyysi istunnossaan 21. tammikuuta 2003 komissiota aloittamaan neuvottelut muiden merkittävien rahoituskeskusten kanssa, jotta niissä hyväksyttäisiin vastaavat lainsäädäntötoimet kuin EU:ssa sovellettavat.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 70/217

(2004/C 70 E/234)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3103/03

esittäjä(t): Anna Karamanou (PSE) komissiolle

(20. lokakuuta 2003)

Aihe: Lapsisotilaat Kongon tasavallassa

Sen traagisena seurauksena, että lapsia on värvätty sotilaiksi seitsemänvuotiseen sotaan Kongon tasavallassa, näistä lapsista tuhansia on pahoinpidelty tai kuollut, heidän joukossaan jopa alle 12-vuotiaita.

Amnesty International -järjestön Brysselissä 9. lokakuuta 2003 julkistetun, Kongon tasavaltaa ja lapsisotilaita koskevan raportin mukaan lasten pakkovärvääminen, heidän väkivaltainen kouluttamisensa, heidän käyttämisensä raskaissa ja erittäin vaarallisissa töissä ja heidän seksuaalinen pahoinpitelynsä, johon sotilaat ja upseerit syyllistyvät, ovat tavanomaisia käytäntöjä.

Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä taatakseen ihmisoikeuksien ja lasten oikeuksien suojelua koskevien kansainvälisten sopimusten kunnioittamisen sekä vuoden 1999 Lusakan aseleposopimuksen määräysten noudattamisen ja velvoittaakseen Kongon tasavallan väliaikaisen hallituksen lopettamaan lasten värväämisen ja luomaan olosuhteet, joissa tämän traumaattisen kokemuksen läpikäyneiden henkilöiden palauttaminen yhteiskuntaan sujuisi häiriöttömästi?

Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus

(18. marraskuuta 2003)

Komissio tuntee huolta Kongon demokraattisen tasavallan seitsemän vuoden sodan aikana tapahtuneesta lapsisotilaiden rekrytoinnista ja rekrytoinnin traagisista seurauksista näiden lasten kannalta.

Tämä on yhtenä syynä siihen, että komissio osallistuu alueella toteutettavaan Maailmanpankin hallinnoimaan ”Multi-Country Demobilization and Reintegration Programme” -ohjelmaan (MDRP, useaa maata koskeva demobilisointi- ja uudelleenintegrointiohjelma) 20 miljoonalla eurolla. Ohjelman tarkoituksena on demobilisoida ja integroida uudelleen entisiä sotilaita suurten järvien suuralueella, Kongon demokraattinen tasavalta mukaan luettuna. Lapsisotilaat ovat ohjelmassa mukana. Sen varmistamiseksi, että heidät integroidaan asianmukaisella tavalla uudelleen yhteiskuntaan, ryhdytään erityistoimenpiteisiin.

Entisten lapsisotilaiden tarpeita varten on kehitetty MDRP:n erityishankkeita. Kongon demokraattisen tasavallan kansalliseen demobilisointi- ja uudelleenintegrointiohjelman odotetaan myös kohdistuvan erityisesti lapsiin.

Laajemmalta kannalta komissio edistää ihmisoikeuksien ja lasten oikeuksia suojaavien kansainvälisten sopimusten kunnioittamista rahoittamalla meneillään olevaa Kongon demokraattisen tasavallan oikeuslaitosta tukevaa hanketta 28 miljoonalla eurolla. Tätä ohjelmaa ollaan tarkistamassa Kongon uuden siirtymävaiheen prosessin yhteydessä vastauksena erityisesti maan itäosassa vallitsevaan rankaisemattomuu-den ja ihmisoikeuksien kunnioituksen puutteen ongelmaan.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 70/69

(2004/C 70 E/072)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1962/03

esittäjä(t): Georges Berthu (NI) komissiolle

(5. kesäkuuta 2003)

Aihe: Tulevat vakuutusalan tilinpäätösstandardit

Useiden kuukausien ajan pankki- ja vakuutusalan ammattilaiset ovat tuoneet julki niitä riskejä, joita tulevien IAS-tilinpäätösstandardien yleinen soveltaminen aiheuttaa heidän alallaan. Vaikka siis rahoitusmenetelmä perustuu riskien keskinäistämiseen paikallisesti ja ajallisesti, vaarana on, että IAS-standardi 39 antaa väärän kuvan näiden organisaatioiden todellisesta tilanteesta tilinpäätöspäivänä, koska se asettaa aktiivoiden ja passiivoiden arvioinnin perustaksi markkina-arvon.

Kirjallisessa kysymyksessäni P-2507/02 (1) kiinnitin komission huomion tämän menettelyn riskeihin. Komission jäsen Bolkestein ilmoitti minulle 15. lokakuuta antamassaan seikkaperäisessä vastauksessa, että komissio odottaa tässä asiassa Kansainvälisen tilinpäätösstandardilautakunnan (IASB) uusia ehdotuksia ja että joka tapauksessa hänen nähdäkseen ”vakavaraisuusvaatimusten aleneminen tilinpäätöksessä ei saisi johtaa kyseisten organisaatioiden vakavaraisuussääntöjen löysentämiseen”.

Viimeisten tietojen mukaan IAS olisi lopulta hylännyt sille jätetyt ehdotukset IAS-standardin 39 muuttamisesta. Kuinka Euroopan komissio aikoo toimia torjuakseen yhä huolestuttavammiksi kasvavat riskit?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(2. heinäkuuta 2003)

Kansainvälisen tilinpäätösstandardin (IAS) 39 tarkistaminen on edelleen käynnissä. Kansainvälinen tilinpäätösstandardilautakunta (IASB) ja eurooppalaiset pankkialan edustajat pitävät kahdenvälisiä teknisiä kokouksia, joissa mietitään, miten standardia sovelletaan korkoriskin suojautumisjärjestelyihin. Tämä vuoropuhelu on hyvässä käynnissä ja komissio kannattaa vakuutusalan ammattilaisten nopeaa liittymistä siihen. Lisäksi on syytä mainita, että IASB alistaa väliaikaisen vakuutusstandardiehdotuksensa julkiseen kuulemiseen heinäkuussa 2003. Tämän standardin tarkoituksena on tiettyjen vapautusten avulla helpottaa vakuutusyritysten siirtymistä noudattamaan IAS-standardeja 1. tammikuuta 2005 mennessä.

(1) EUVL C 222 E, 18.9.2003, s. 9.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 70/108

(2004/C 70 E/108)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2475/03

esittäjä(t): Glenys Kinnock (PSE) neuvostolle

(24. heinäkuuta 2003)

Aihe: Burma

Euroopan unioni on viime aikoina lisännyt Burman vastaisia toimia. Yhä useammilta on evätty viisumit ja yhä enemmän varoja on jäädytetty. Tarkoittaako tämä neuvoston mielestä sanktioiden tiukentamista? Millaisia vaikutuksia sanktioilla arvellaan olevan Burman hallitukseen?

Vastaus

(5. joulukuuta 2003)

1. Neuvosto keskusteli Burman/Myanmarin tilanteen viimeaikaisesta kehittymisestä 16. tammikuuta 2003 ja ilmaisi olevansa edelleen vakavasti huolissaan toukokuun 30. päivän 2003 tapahtumista sekä kokonaistilanteen huononemisesta. Neuvosto kehotti Burman viranomaisia vapauttamaan välittömästi Daw Aung San Suu Kyin ja muut Kansallisen demokraattisen liiton (NLD:n) jäsenet välittömästi ja avaamaan uudelleen NLD:n toimistot ja yliopistot kaikkialla maassa.

2. Jotta Burmassa/Myanmarissa saataisiin uudelleen käyntiin kansalliseen sovintoon ja demokratiaan siirtymiseen johtava prosessi, neuvosto vaati viranomaisia ryhtymään todelliseen ja merkitykselliseen vuoropuheluun NLD:n ja muiden poliittisten ryhmien kanssa. Neuvosto vetosi uudelleen Burmaan, jotta tämä pitäisi lupauksensa kaikkien poliittisten vankien vapauttamisesta, ja ilmaisi olevansa syvästi huolissaan havaitusta poliittisin perustein tehtyjen pidätysten yleistymisestä.

3. Neuvosto on sitoutunut reagoimaan oikeassa suhteessa siihen, mitä Burmassa/Myanmarissa tapahtuu, ja koska tilanne maassa on vakavasti huonontunut viime aikoina, se päätti 16. kesäkuuta 2003 panna viipymättä täytäntöön arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemat vahvistetut pakotteet. Pakotteiden oli alunperin määrä tulla voimaan lokakuuhun 2003 mennessä.
—

Jos vastaus on myönteinen, mikä on suunniteltu aikataulu, ja jos kielteinen, mistä syystä asia on näin?