KIRJALLINEN KYSYMYS P-3063/98

esittäjä(t): Laura González Álvarez (GUE/NGL) komissiolle

(2. lokakuuta 1998)

Aihe: Kivenlouhimon toiminnasta johtuvat terveysongelmat Alhaurin de la Torressa (Malaga, Espanja)

Malagalaisessa Alhaurin de la Torren kylässä toimii yhteensä kahdeksan kivenlouhimoa, joista osa on laittomia. Huomattavien ympäristöhaittojen lisäksi ne aiheuttavat kaikenlaisia vaivoja, allergioita ja hengityselinten sairauksia pääasiassa lapsille ja vanhuksille.

Eräästä Andalucian terveyspalvelujen laatimasta selonteosta käy ilmi, että sedimentoituvien hiukkasten, muun muassa piidioksidin, määrä on 908 milligrammaa neliömetriä ja päivää kohden, kun suositeltava laskeutuvan pölyn enimmäismäärä ei saisi nousta yli 150 milligrammaan neliömetriä ja päivää kohden.

1. Onko komissio tietoinen tästä tilanteesta?

2. Mitä korjaavia toimenpiteitä komission mielestä Espanjan viranomaisten olisi toteutettava, jotta ympäristöä ja terveydensuojelua koskevaa yhteisön lainsäädäntöä noudatettaisiin laskeutuvan pölyn korkeiden määrien laskemiseksi? Eikö komission mielestä olisi noudatettava ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämistä koskevassa direktiivissä 96/61/ETY(1) esitettyjä yleisiä vaatimuksia?

3. Tietääkö komissio, onko tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arviointia koskevan direktiivin 85/337/ETY(2) mukainen ympäristövaikutustutkimus tehty?

4. Eikö komissio katso, että Espanjan valtion olisi annettava alueen asukkaiden tietoon rekisteröidyt tasot ja arvot sekä saastekausien kesto, jotta ympäristöä koskevan tiedon saannin vapautta käsittelevää direktiiviä 90/313/ETY(3) noudatettaisiin?

Komission jäsenen Ritt Bjerregaardinkomission puolesta antama vastaus

(1. joulukuuta 1998)

Komissiolla ei ole tietoja parlamentin jäsenen mainitsemista seikoista.

Ilmanlaadun raja- ja ohjearvoista rikkidioksidille ja leijumalle 15. heinäkuuta 1980 annetussa neuvoston direktiivissä 80/779/ETY(4) edellytetään, että jäsenvaltiot perustavat leijuman mittausasemia ja ryhtyvät tarvittaviin toimenpiteisiin varmistaakseen, etteivät raja-arvot ylity. Parlamentin jäsenen antamien tietojen perusteella on mahdotonta sanoa, ylittyvätkö direktiivissä asetetut raja-arvot, sillä tiedot koskevat laskeutuvia hiukkasia eivätkä leijumaa. Rikkidioksidin, typen oksidien, hiukkasten ja lyijyn pitoisuuksien raja-arvoja koskevassa neuvoston direktiiviehdotuksessa(5) esitetään uusia, aiempaa tiukempia hiukkasten raja-arvoja, joita on määrä noudattaa vuoteen 2005 mennessä. Direktiiviehdotuksen mukaan jäsenvaltioiden on laadittava yksityiskohtaiset toimintasuunnitelmat, joista käy ilmi, miten raja-arvoja aiotaan noudattaa alueilla, joiden ilmanlaatu on huono.

Ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi 24. syyskuuta 1996 annettu neuvoston direktiivi 96/61/EY on saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä viimeistään 1. marraskuuta 1999, joten sitä ei voida soveltaa kyseessä olevaan tapaukseen.

Komissio ei tiedä, onko kyseessä olevista louhoksista tehty ympäristövaikutusten arviointi, josta säädetään tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27. kesäkuuta 1985 annetussa neuvoston direktiivissä 85/337/ETY. Direktiivin 2 artiklassa säädetään, että ennen luvan myöntämistä on arvioitava niiden hankkeiden vaikutukset, joilla etenkin laatunsa, kokonsa tai sijaintinsa vuoksi todennäköisesti on merkittäviä ympäristövaikutuksia. Tätä säännöstä sovelletaan direktiivin liitteissä I ja II tarkoitettuihin hankkeisiin. Komissiolla ei ole tarkkoja tietoja kyseisistä louhoksista, mutta se arvioi, että ne voisivat kuulua johonkin liitteessä II mainittuun hankeluokkaan. Direktiivin 4 artiklan 2 kohdan mukaan liitteessä II mainittuihin luokkiin kuuluvien hankkeiden vaikutukset on arvioitava, jos jäsenvaltiot toteavat niiden laadun sitä vaativan.

Ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta 7. kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/313/ETY 3 artiklassa viranomaisia vaaditaan saattamaan ympäristöön liittyvät tiedot kaikkien luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden saataville näiden pyynnöstä ja näiden tarvitsematta osoittaa, että asia koskee heitä. Komissio ei voi parlamentin jäsenen mainitsemien seikkojen perusteella sanoa, onko Espanjan viranomaisille esitetty tiedonsaantia koskeva pyyntö, johon ei olisi vastattu asiaankuuluvalla tavalla. Jäsenvaltioiden on annettava yleisölle viran puolesta ainoastaan direktiivin 7 artiklassa tarkoitetut tiedot eli yleistä tietoa ympäristön tilasta esimerkiksi määräajoin ilmestyvien kuvaavien kertomusten muodossa.

(1) EYVL L 257, 10.10.1996, s. 40.

(2) EYVL L 175, 5.7.1985, s. 48.

(3) EYVL L 158, 23.6.1990, s. 58.

(4) EYVL L 229, 30.8.1980.

(5) EYVL C 259, 18.8.1998.