ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 158 , 25/05/1998 s. 0073



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3259/97 komissiolle esittäjä(t): Rosemarie Wemheuer (PSE) (20. lokakuuta 1997) Aihe: Kidutusvälineiden valmistus ja vienti Heinäkuun 1997 lopussa ilmestyneiden sanomalehtiuutisten mukaan Iso-Britannia oli hyväksynyt Iso-Britanniassa valmistettujen aseiden maailmanlaajuista kauppaa koskevia tarkastettuja määräyksiä. Lisäksi Iso-Britannia on kieltänyt kidutusvälineiden viennin. 1. Onko EU:n yksittäisillä jäsenvaltioilla olemassa määritelmää siitä, minkä tavaroiden katsotaan kuuluvan ¨kidutusvälineisiin¨ sanan laajimmassa merkityksessä? 2. Missä EU:n jäsenvaltioissa tuotetaan ja markkinoidaan kidutusvälineitä? 3. Onko EU:lla sellaista oikeudellista perustaa, jota voidaan soveltaa kidutusvälineiden tuotannon, markkinoinnin ja erityisesti niiden viennin estämiseksi? 4. Onko tällä alalla tehty aikaisemmin Euroopan laajuisia aloitteita tai onko Euroopan laajuinen aloite suunniteltu tehtäväksi tällä alalla lähitulevaisuuden aikana? Komission jäsenen Sir Leon Brittanin komission puolesta antama vastaus (20. marraskuuta 1997) 1. ja 2. Komissio pahoittelee sitä, että sillä ei ole tarpeeksi tietoa voidakseen vastata näihin kysymyksiin. 3. Oikeudellinen perusta yhteisön toiminnalle kidutusvälineiden tuotannon, myynnin ja viennin kieltämiseksi löytyy ensisijaisesti jäsenvaltioiden omista lainsäädännöistä. Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 36 artiklassa sallitaan sellaiset tuontia, vientiä tai kauttakuljetusta koskevat kiellot tai rajoitukset, jotka ovat perusteltuja julkisen moraalin, yleisen järjestyksen tai turvallisuuden kannalta, ihmisten terveyden ja elämän suojelemiseksi. Kolmansiin maihin kohdistuvan viennin osalta, neuvoston asetuksessa (ETY) 2603/69 yhteisen vientimenettelyn käyttöönotosta ((EYVL L 324, 27.12.1969. )) myönnetään jäsenvaltioille oikeus näihin maihin suuntautuvan viennin kieltämiseen tai rajoittamiseen samoin perustein. Koko yhteisöä koskeva viennin kieltäminen voisi perustua Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 113 artiklaan. 4. Aikaisemmissa vastauksissaan Wayne Davidin ja James Nicholsonin kidutusvälineiden kieltoa koskeviin kirjallisiin kysymyksiin E-664/92 ((EYVL C 247, 24.9.1992. )) ja E-741/95 ((EYVL C 139, 5.6.1995. )), komissio ilmoitti, että tilanteesta riippuen mitä tahansa esinettä voidaan käyttää kidutusvälineenä vaikka sitä ei alunperin olisi tähän tarkoitukseen suunniteltukaan. Lainsäädännön osalta on siis olemassa selviä rajoituksia niiden tavaroiden tuotannon, myynnin ja viennin estämiseksi, jotka selvästi on suunniteltu kidutustarkoituksiin. Niiden tietojen valossa, joita jäsenvaltiot ovat antaneet kidutusvälineitä koskevista määritelmistään ja kidutusvälineiden tuotantoa, myyntiä ja vientiä koskevasta kansallisesta politiikastaan, komissio on kuitenkin valmis harkitsemaan aloitetta yhteisestä menettelystä ongelman ratkaisemiseksi.
Virallinen lehti nro C 158 , 25/05/1998 s. 0111



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3434/97 komissiolle esittäjä(t): Cristiana Muscardini (NI) (31. lokakuuta 1997) Aihe: Eläimiin kohdistuva julmuus Alitalian tilauslennolla, jolla kuljetettiin koiria Crimeaan metsästyskilpailua varten, kohdeltiin jälleen julmasti ihmisen parasta ystävää. Lastaustyöntekijöiden erehdyksen vuoksi koirat joutuivat matkustamaan ruumassa, mistä oli seurauksena, että 27 koiraa 30:stä kuoli hirvittävästi kärsien hapen puutteeseen. Tapaus tuo esille jälleen eläimiin kohdistuvan julmuuden. Voiko komissio laatia direktiivin, jolla määrätään asianmukaisista olosuhteista eläinten kuljetuksessa ja turvataan hapen saanti kuljetettaessa eläimiä lentokoneiden ruumassa. Komission jäsenen Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (24. marraskuuta 1997) Mitä lainsäädäntöä koirien kuljetukseen sovelletaan, riippuu siitä, onko kyseessä kaupallisluonteinen kuljetus vai ei. Eläinten suojelemisesta kuljetuksen aikana annettuun direktiiviin 91/628/ETY ((EYVL L 340, 11.12.1991. )) sisältyy säännöksiä, jotka koskevat koirien lentokuljetusta. Tosin direktiiviä ei sovelleta muuhun kuin kaupallisluonteiseen eläinten kuljetukseen eikä se koske yksittäisiä eläimiä, joiden mukana matkustaa niistä kuljetuksen aikana vastuussa oleva henkilö. Eläinten muuhun kuin kaupallisluonteiseen kuljetukseen sovelletaan jäsenvaltioiden kansallisia sääntöjä. Kun lentokuljetuksen hoitaa lentoyhtiö, joka on Kansainvälisen ilmakuljetusliiton IATAn jäsen, sovelletaan myös IATAn sääntöjä. Eläinten kaupallisen kuljetuksen osalta direktiivin 91/628/ETY liitteessä, I 1uvun E kohdassa, säädetään lentokuljetuksia koskevista erityissäännöksistä. Sen 27 alakohdassa edellytetään, että eläimet on kuljetettava lajille sopivissa kuljetuskonteissa, pilttuissa tai karsinoissa, jotka ovat vähintään IATAn viimeisimpien eläviä elämiä koskevien määräysten mukaisia. IATAn määräysten mukaan lentokoneessa on eläinten kuljetuksen yhteydessä vältettävä erittäin korkeita tai matalia lämpötiloja sekä ilmanpaineen suurta vaihtelua. Niihin kuuluu myös kuljetusyksikköjen rakennetta, ilmanvaihtoa ja lastaustiheyttä koskevia sääntöjä. Nämä määräykset takaavat asianmukaisesti eläinten hyvinvoinnin. Komission näkemyksen mukaan ei sen vuoksi ole tarpeen lisätä IATAn määräyksiin eläinten lentokuljetuksia koskevia uusia vaatimuksia kuten arvoisa Euroopan parlamentin jäsen esittää. Kysyjän lyhyen selostuksen perusteella ei voida päätellä, johtuivatko kysymyksessä mainitut tapahtumat direktiivin säännösten rikkomisesta vai oliko syynä laitteistojen pettäminen. Direktiivin 91/628/ETY käytännön täytäntöönpano on pääasiassa jäsenvaltioiden vastuulla. Komissio on kuitenkin tarvittaessa valmis ottamaan asiassa yhteyttä jäsenvaltioihin.
Virallinen lehti nro C 158 , 25/05/1998 s. 0153



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3577/97 komissiolle esittäjä(t): Hedwig Keppelhoff-Wiechert (PPE) (13. marraskuuta 1997) Aihe: Järjestöjen osallistuminen luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelualueiden valitsemiseen Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelua koskevalla direktiivillä 92/43/ETY ((EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7. )) pyritään ensisijaisesti säilyttämään ja edistämään biologista monimuotoisuutta. Alueita valittaessa tavoitteena on rakentaa eurooppalainen ekologinen alueiden verkosto, johon kuuluu tiettyjä luontotyyppejä sekä tiettyjä eläin- ja kasvilajeja. Direktiivin 2 artiklan 3 kohdassa todetaan, että kyseisen direktiivin mukaisilla toimilla otetaan huomioon taloudelliset, sosiaaliset ja sivistykselliset vaatimukset sekä alueelliset ja paikalliset erityispiirteet. 1. Voiko komissio tehdä selkoa siitä, missä määrin erilaiset ryhmät kuten luonnonsuojelu- ja ympäristönsuojeluyhdistykset ovat voineet osallistua alueiden valitsemiseen? 2. Kyseisessä direktiivissä ei anneta ohjeita valtionsisäisestä menettelystä alueita valittaessa. Voiko komissio ilmoittaa, miten Saksan eri osavaltioissa on määrätty yhteiskunnallisesti merkittävien ryhmien osallistumisesta, jos yhdistykset voivat osallistua alueiden valitsemiseen? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardin komission puolesta antama vastaus (1. joulukuuta 1997) Eurooppalaisen Natura 2000 -verkoston perustamisesta on säädetty luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta annetun direktiivin 92/43/ETY ((EYVL L 206, 22.7.92, s.7 )) (ns. elinympäristödirektiivi) 3 ja 4 artiklassa sekä direktiivin liitteessä III. Kyseisessä liitteessä vahvistetaan ¨yhteisön tärkeiksi pitämiksi alueiksi soveltuvien alueiden ja erityisten suojelutoimien alueiden valintaperusteet¨ ja kuvataan jako kahteen vaiheeseen: 1 vaiheessa tehdään kansallinen arviointi, jonka lopuksi jäsenvaltiot laativat luettelon ehdotuksiksi yhteisön tärkeinä pitämistä alueista, kun taas 2 vaiheessa arviointi tehdään yhteisön tasolla, minkä lopuksi laaditaan luettelo yhteisesti sovituista yhteisön tärkeinä pitämistä alueista. Mainittu 1 vaihe kuuluu kaikilta osin jäsenvaltioiden toimivaltaan. Näin ollen valtiosta riippumattomia järjestöjä ja alueellisia hallintoelimiä (esim. Saksan osavaltiot) koskevat kysymykset kuuluvat nekin jäsenvaltioiden vastuualueeseen. Jälkimmäisessä eli 2 vaiheessa komissio arvioi alueiden tärkeyttä yhteisön kannalta ja tehtyjen ehdotusten yhtenäisyyttä niiden suositusten mukaisesti, joita kulloinkin kyseessä olevaa luonnonmaantieteellistä aluetta käsittelevissä tieteellisissä kokouksissa on laadittu. Näissä kokouksissa on edustettuna myös Euroopan elinympäristöfoorumi lajien ja elinympäristöjen suojelun alalla toimivien valtioista riippumattomien järjestöjen kattojärjestön ominaisuudessa, ja niihin osallistuu asiantuntijoita jäsenvaltioista ja yhteisöstä sekä riippumattomia tiedemiehiä.
Virallinen lehti nro C 158 , 25/05/1998 s. 0096



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3391/97 komissiolle esittäjä(t): Anita Pollack (PSE) (23. lokakuuta 1997) Aihe: Liikematkailu Vuonna 1996 komissio sai Horwath & Axen valmistaman liikematkailua koskevan kertomuksen. Mitä tarkkaan ottaen on tehty sen suositusten toteuttamiseksi? Komission jäsenen Christos Papoutsisin komission puolesta antama vastaus (19. marraskuuta 1997) Keväällä 1996 komissio julkaisi tiivistelmän raportista, jossa käsitellään liike- ja kokousmatkailua Euroopan talousalueella. Tiivistelmää on laajalti levitetty asiasta kiinnostuneille järjestöille ja yksityishenkilöille ja lisäksi se on esitelty kolmen tärkeän kansainvälisen tapahtuman yhteydessä. Raportista kävi ilmi, että liikematkailusta saatava liikevaihto on huomattava, arviolta 162 000 miljoonaa ecua. Lisäksi liikematkailun arvellaan tuottavan kaksinkertaisen summan siihen liittyvillä aloilla. Alan valoisista tulevaisuudennäkymistä huolimatta raportissa tultiin siihen johtopäätökseen, että Euroopan liikematkailuteollisuus tarvitsee yhtenäiset menettelytavat ja maailmanlaajuisen strategian saavuttaakseen tavoitteensa. Matkailua ja monia muita aloja hankaloittavia ongelmia mainitaan useita, esimerkiksi tilastojen sekä markkinoita ja markkinointisuuntauksia koskevien tietojen puuttuminen, verotukseen ja lainsäädäntöön liittyvät ongelmat, suuri erikoiskoulutuksen tarve, hajanaiset mainoskampanjat ja epäselvyydet liikematkailun määrittelyssä. Euroopan yhteisö voi tukea tilanteen selvittämistä, vaikka useimmat esiin tuodut kysymykset ovatkin alakohtaisia. Ehdotuksessaan neuvoston päätökseksi ensimmäisestä monivuotisesta ohjelmasta Euroopan matkailun edistämiseksi - Philoxenia (1997-2000) ((Ehdotus neuvoston päätökseksi, EYVL C 222, 31.7.1996, sellaisena kuin se on muutettuna ehdotuksella neuvoston päätökseksi, EYVL C 13, 14.1.1997. )) komissio esittää, että perustettaisiin kehys Euroopan matkailun laadun ja kilpailukyvyn parantamiseksi. Ohjelmassa mainitut välittömät tavoitteet tarjoavat laajan näkökulman raportissa esiin tuotuihin kysymyksiin. Tavoitteiksi mainitaan tiedonkulun parantaminen matkailualalla, matkailua koskevan lainsäädännön ja rahoitusympäristön kehittäminen, Euroopan matkailun laadun parantaminen ja EU:n ulkopuolelta tulevien matkailijoiden määrän lisääminen. Komission ehdotus on parhaillaan käsiteltävänä neuvostossa.
Virallinen lehti nro C 158 , 25/05/1998 s. 0169



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3653/97 komissiolle esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) (19. marraskuuta 1997) Aihe: Oliivintuottajien tulojen väheneminen Oliiviöljyn tuotanto EU:ssa kaudella 96/97 oli 1,9 miljoonaa tonnia, pääasiassa Espanjan ylituotannon takia, kun taas tuotannon taattu enimmäismäärä on määritelty 1,35 miljoonaksi tonniksi, joten kreikkalaisten tuottajien tuet vähenevät 100 drakmaa kilolta. Tilannetta vielä pahentavat odotettavissa olevat häiriöt oliiviöljymarkkinoilla, jotka johtuvat ylituotannosta ja myös siitä, ettei oliiviöljyyn ole kielletty sekoittamasta siemenöljyjä vaan tällaisia sekoituksia on markkinoilla oliiviöljyn nimellä. Ottaen huomioon, että oliivintuottajat kärsivät huomattavan tulonmenetyksen, komissiolta kysytään, mitä toimia se aikoo toteuttaa, jotta tämä ongelma saadaan hoidettua? Komission jäsenen Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (11. joulukuuta 1997) Rasva-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 22 päivänä syyskuuta 1966 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) 136/66 ((EYVL L 172, 30.9.1966. )) säädetään tuotantotuen myöntämisestä oliivinviljelijöille. Tuki vaihtelee sen mukaan, ovatko kyseessä pienet tuottajat, jotka tuottavat alle 500 kilogrammaa oliiviöljyä, vai suuret tuottajat, jotka tuottavat yli 500 kilogrammaa oliiviöljyä. Lisäksi suurille tuottajille myönnettävät tuet tarkistetaan tarvittaessa taatun enimmäismäärän ylittyessä. Tämän vakauttavan järjestelyn mukaisesti oliiviöljyn arvioidun tuotannon sekä ennakolta maksettavan tuotantoa koskevan yksikkötuen määrän vahvistamisesta markkinointivuodeksi 1996/97 10 päivänä lokakuuta 1997 annetussa komission asetuksessa (EY) 1979/97 ((EYVL L 278, 11.10.1997. )) vahvistetaan markkinointivuoden 1996/97 tuotantotuen määräksi 90,32 ecua 100 kilogrammalta oliiviöljyn 1 859 400 tonnin arvioidun tuotannon perusteella. Koska kyseessä on ennakko, tämä määrä vastaa noin 90 prosenttia kyseisen markkinointivuoden arvioidusta tuesta, joka vahvistetaan kesäkuussa 1998 todellisen tuotannon perusteella. Mikäli arvioidut tuotantoluvut saavat tuolloin vahvistuksen, yksikkötuen alennus voi olla jopa 27 prosenttia. On huomattava, että perusasetuksen perusteella yli 60 prosenttia Kreikan tuottajista katsotaan pieniksi tuottajiksi. Vakautusjärjestelmän soveltaminen koskee siis alle 40 prosenttia Kreikan tuottajista. Oliiviöljyn ja siemenöljyn sekoittamisen kieltämisen osalta komissio muistuttaa arvoisaa parlamentin jäsentä siitä, että sellaisenaan kaupan pidettävän oliiviöljyn on vastattava asetuksen (ETY) 136/66 liitteen määritelmiä. Tässä liitteessä määrätään, että ainoastaan oliiveista tai oliivirouheesta peräisin oleva öljy vastaa oliiviöljyn eri nimikkeitä. Komissio osarahoittaa jäsenvaltioissa toimivien oliiviöljyä valvovien toimistojen toiminnasta aiheutuvia kustannuksia.. Näiden tehtävänä on muun muassa edellä mainittujen arvioitujen määrien noudattaminen. Komissio arvioi sekoituksia koskevan kysymyksen eri näkökohtia oliiviöljyn yhteisen markkinajärjestelyn uudistamiseen liittyvien pohdintojen yhteydessä.
Virallinen lehti nro C 158 , 25/05/1998 s. 0174



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3673/97 komissiolle esittäjä(t): Patricia McKenna (V) (19. marraskuuta 1997) Aihe: Kamputsean vaalit Voisiko komissio antaa yksityiskohtaisia tietoja niistä toimenpiteistä, joita se aikoo toteuttaa Kamputseassa ensi vuonna järjestettävien vaalien tukemiseksi? Viime kuukausien aikana on saatu jatkuvasti raportteja ihmisoikeuksien loukkauksista Kamputseassa. Poliittisia aktivisteja on uhkailtu ja häiritty ja monia toimittajia ja ihmisoikeusaktivisteja on vangittu. Näiden loukkausten johdosta pelätään, että vaaleja ei voida pitää rauhallisessa ilmapiirissä. Aikooko komissio ryhtyä erityistoimiin sen varmistamiseksi, että vaaleihin osallistuvien ehdokkaiden turvallisuus taataan? Komission jäsenen Manuel Marínin komission puolesta antama vastaus (16. joulukuuta 1997) Jäsenvaltioiden 11. syyskuuta 1997 Aasian ja Latinalaisen Amerikan kehitysmaakomitean kokouksessa antaman myönteisen lausunnon jälkeen komissio päätti avustaa Kamputsean vaaleja 9,5 miljoonalla eculla. Tästä avustuksesta 7 miljoonaa ecua on tarkoitettu luettelon laatimiseen äänioikeutetuista ja jäljellä olevat 2,5 miljoonaa ecua valvontajärjestelmän perustamiskustannuksiin. Komissio tuntee Kamputsean poliittisen tilanteen hyvin ja seuraa sitä läheisessä yhteistoiminnassa jäsenvaltioiden, Yhdistyneiden Kansakuntien ja Kaakkois-Aasian maiden liiton (ASEAN) kanssa. Komissio on muutoinkin seurannut erityisen tarkkaan aikaisemmin paljastuneita ihmisoikeuksien rikkomisia. Pelottelua ja väkivaltaa ruokkivan vaali-ilmapiirin välttämiseksi komissio erityisesti asetti ehdon, jonka mukaan sen vaaliavustustoiminta lopetetaan, jos pelottelua ja väkivallantekoja esiintyy. Sopivat toimenpiteet vaaliehdokkaiden turvallisuuden takaamiseksi edellyttävät kaikkien vaaleihin osallistuvien, erityisesti tietojen hankkimisesta vastuussa olevien kansainvälisen yhteisön edustajien yhteistyötä asioiden valmistelussa ja vaaliehdokkaiden turvallisuuden takaamiseksi tarkoitettujen toimien täytäntöönpanossa paikan päällä.
Virallinen lehti nro C 158 , 25/05/1998 s. 0030



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3100/97 komissiolle esittäjä(t): Ben Fayot (PSE) (2. lokakuuta 1997) Aihe: Lehtien myynti Euroopan parlamentin kioskeissa Luxemburgilaiset sanomalehdet eivät yrityksistään huolimatta onnistu saamaan lehtiään myydyksi Euroopan parlamentin lehtikioskeissa Strasbourgissa ja Brysselissä, eivätkä komission lehtikioskeissa Brysselissä. Vaikuttaa siltä, että syynä ovat liian korkeat veloitukset, joita ulkomaisten lehtien toimituksista näihin kioskeihin vastaavat lehtien jakelupalveluyritykset soveltavat. Eikö komissio katso, että lehtien jakelupalveluyritykset, joilla on kyseisissä maissa monopoliasema, näin menetellessään rikkovat vapaan liikkuvuuden ja lehdistön vapauden periaatteita Euroopan unionissa? Onko komissio jo tarkastellut päivittäin ilmestyvien lehtien ja viikkolehtien jakelua Euroopassa, siten että se olisi ottanut tarkastelussa huomioon kaikille, myös pienistä maista peräisin oleville julkaisuille tarjoutuvat mahdollisuudet tulla myydyksi alkuperämaan ulkopuolella? Jos komissio on todennut sisämarkkinoiden periaatteita rikotun, aikooko komissio puuttua tilanteeseen sen korjaamiseksi ja jos, niin millä tavoin? Komission jäsenen Karel Van Miertin komission puolesta antama vastaus (13. marraskuuta 1997) Komissio ei ole vastaanottanut valituksia eikä konkreettista näyttöä siitä, että lehtien jakelupalvelut olisivat syyllistyneet väärinkäytöksiin, jotka estävät rajojen yli tapahtuvaa sanomalehtien myyntiä yleensä tai erityisesti luxemburgilaisten lehtien myyntiä Strasbourgissa tai Brysselissä. Komissio on juuri saanut tulokset tutkimuksesta, joka käsittelee sanomalehtien jakelujärjestelmiä kaikissa yhteisön jäsenvaltioissa, järjestelmien rajojen yli ulottuvaa vuorovaikutusta ja niiden vaikutusta lehtien hintarakenteisiin. Komissio tarkastelee parhaillaan tutkimuksen tuloksia. Tutkimus sisältää tietoja myös jakelukustannusten vaikutuksesta rajojen yli tapahtuvaan sanomalehtien myyntiin, mutta muut tekijät ovat kuitenkin tutkimuksen kannalta tärkeämpiä. Mikäli komissio havaitsee kilpailusäännösten tai sisämarkkinoiden toiminnan kannalta ristiriitaisia rajoituksia tai väärinkäytöksiä, se ryhtyy perustamissopimuksen mukaisiin tarvittaviin toimenpiteisiin ja ilmoittaa asiasta parlamentille.
Virallinen lehti nro C 158 , 25/05/1998 s. 0172



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3664/97 komissiolle esittäjä(t): Honório Novo (GUE/NGL) (19. marraskuuta 1997) Aihe: Jäsenvaltiolle yksinoikeudella kuuluvan kalastusvyöhykkeen laajentaminen Välimerellä Kuten kaikki tietävät, Espanjan hallitus päätti äskettäin laajentaa Välimeren kalastusvyöhykettään, johon sillä on yksinoikeus, 50 meripenikulmaan. Voisiko komissio ilmoittaa, minkä kansainvälisen oikeuden tai yhteisön oikeuden oikeudellisen perustan Espanjan hallitus mainitsi päätöksensä tueksi? Voisiko komissio myös täsmentää, estääkö tämä päätös uudesta kalastusvyöhykkeestä kaikkien muiden kuin espanjalaisten alusten liikkumisen alueella, sekä kielletäänkö siinä kaikkien kalalajien pyydystäminen. Komission jäsenen Emma Boninon komission puolesta antama vastaus (17. joulukuuta 1997) Espanjan hallitus on ottanut Välimerellä käyttöön kalastusta koskevan suojelualueen, joka sijaitsee 49 kilometrin etäisyydellä Punta Negran ja Cabo de Gatan välisestä peruslinjasta ja ulottuu itään päin muiden rannikkovaltioiden keskilinjaan asti. Tämän ilman asianmukaista ennakkokuulemista tehdyn päätöksen oikeusperustana toimii vuonna 1982 tehdyn Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen 56 artikla. Komission saamien tietojen mukaan Espanjan viranomaiset eivät kuitenkaan vielä ole laatineet merikarttaa, jossa esitettäisiin alueen tarkat rajat kyseisen yleissopimuksen 74 ja 75 artiklan mukaisesti. Espanjan viranomaisten antamien tietojen mukaan vyöhykkeen käyttöönoton tarkoituksena on suojella erityisesti tonnikalaa. Heti kun vyöhyke on valmis otettavaksi käyttöön, siihen voidaan soveltaa yhteisön voimassa olevia säädöksiä. Yhteisön kalastusalukset voivat siis toimia sillä ilman kansallisuuteen perustuvaa syrjintää. Muilla kuin yhteisön aluksilla on oikeus vyöhykkeen kalavaroihin ainoastaan kyseisen kolmannen valtion ja yhteisön välisen kalastussopimuksen perusteella.
Virallinen lehti nro C 158 , 25/05/1998 s. 0015



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2848/97 neuvostolle esittäjä(t): Laurens Brinkhorst (ELDR) (13. syyskuuta 1997) Aihe: Toimielinrakennetta koskevat edellytykset laajentumista varten HVK:n tulosten seurauksena 1. Muistaako neuvosto, että Korfun Eurooppa-neuvoston kokouksen johtopäätöksissä kesäkuussa 1994 todettiin, että toimielinrakennetta koskevia edellytyksiä on parannettava unionin asianmukaisen toiminnan varmistamiseksi vuoden 1996 hallitusten välisessä konferenssissa, joka juuri siksi on pidettävä ennen liittymisneuvottelujen aloittamista. 2. Millä tavalla neuvosto sovittaa tämän lausunnon Amsterdamin huippukokouksen tuloksiin ja ennen kaikkea näkemykseen, että ¨tie on avoinna laajentumisprosessin aloittamiselle¨? 3. Onko neuvosto sitä mieltä, että nämä toimielinrakennetta koskevat edellytykset ovat täyttyneet Amsterdamin sopimusluonnoksessa ja laajentumista koskevassa pöytäkirjassa? 4. Jos vastaus edelliseen kysymykseen on myönteinen, voiko neuvosto osoittaa, mitkä parannukset toimielinrakennetta koskevissa edellytyksissä oikeuttavat tämän näkemyksen? 5. Onko neuvosto sitä mieltä, että liittymisneuvottelut voidaan saattaa päätökseen ilman että parannetaan toimielinrakennetta koskevia edellytyksiä unionin asianmukaisen toiminnan varmistamiseksi? Vastaus (26. tammikuuta 1998) Jo vuoden 1994 Eurooppa-neuvosto, joka pidettiin ensin Korfussa ja sitten Essenissä, oli suunnitellut, kuten arvoisa parlamentin jäsen muistuttaa kysymyksessään, että toimielinrakennetta koskevia edellytyksiä oli parannettava unionin asianmukaisen toiminnan varmistamiseksi vuoden 1996 hallitustenvälisessä konferenssissa, joka juuri siksi oli pidettävä ennen liittymisneuvottelujen aloittamista. Hallitustenvälinen konferenssi, joka pidettiin 1996 ja 1997, toteutti tiettyjä uudistuksia. Kyseiset tulokset otettiin mukaan Amsterdamin sopimukseen, joka allekirjoitettiin 2. lokakuuta 1997. Lisäksi Amsterdamin sopimukseen liiteeksi otettiin Euroopan unionin laajentumisen varalta toimielimiä koskeva pöytäkirja. Pöytäkirjassa esitetään laajentuneen unionin toimielinten uudistamista koskevat osatekijät. Tästä uudistamisesta on käytävä lisäneuvotteluja. Lopuksi Luxemburgissa 12. ja 13. joulukuuta 1997 kokoontunut Eurooppa-neuvosto ilmoitti, että unionin laajentaminen edellyttää sitä, että ennakolta vahvistetaan ja parannetaan toimielinten toimintaa Amsterdamin sopimuksen toimielimiä koskevien määräysten mukaisesti.