KIRJALLINEN KYSYMYS E-2258/02

esittäjä(t): María Sornosa Martínez (PSE) komissiolle

(24. heinäkuuta 2002)

Aihe: Vakavat ympäristöhallintoa ja ympäristön pilaantumista koskevat ongelmat Espanjan itärannikolla

Euroopan parlamentin koko vaalikauden ajan olen esittänyt valituksia Espanjan itärannikon huonosta hallinnosta ja rannikkovyöhykkeen ympäristölle ja luonnonperinnölle aiheutuvista vakavista vahingoista. Suurimpia ongelmia ovat muun muassa seuraavat: rannikon infrastruktuurin (satamat, meriväylät, padot, aallonmurtajat) jatkuva rakentaminen, meriveden laadun heikkeneminen ja rannikkokaistan laajamittainen urbanisointi. Kaupunkirakentaminen ja lisääntyvä matkailu aiheuttavat vahinkoa rannikon luonnonympäristöille (suot, jokisuiden vesijättömaat, rantajärvet, vesiniityt, luonnontilaiset niityt), edistävät ilmastonmuutosta, rapauttavat rannikkolinjaa ja taannuttavat uimarantoja ja dyynejä. Tähän olisi vielä lisättävä liikakalastus ja kalavarojen ehtyminen, vesivarojen kestämätön hallinta ja maiseman ja perinteisten luonnonvarojen nopea rapistuminen, joka vaikuttaa jopa identiteettiin ja alkuperäiseen kansankulttuuriin.

Valencian itsehallintoyhteisön nykyinen hallitus aikoo muuttaa miljoonat neliömetrit rannikolla kaupunkialueiksi, joille rakennetaan vapaa-ajankeskuksia, loma-asuntoja ja golfkenttiä. Tämä on nostanut kansalaiset ja poliittisen opposition toimintaan. He ovat vaatineet julkisesti rakennustöiden keskeyttämistä siksi kunnes on toteutettu sääntöjen mukaiset ympäristövaikutusten arvioinnit eri hankkeista.

Ottaen huomioon

- kestävää kehitystä koskevan Euroopan unionin strategian(1) suositukset ja kesäkuussa 2001 Göteborgissa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät tästä asiasta

- sekä jo hyväksytyn suosituksen rannikkoalueiden yhdennetyn käytön ja hoidon toteuttamisesta Euroopassa(2), kysyn seuraavaa.

Tunteeko komissio edellä kuvatut tapahtumat ja Valencian rannikon laajat urbanisointisuunnitelmat, joita toteutetaan siten, että Valencian hallitus määrittelee uudelleen alueiden käyttötarkoitukset?

Eikö komissio katso, että pitäisi vaikuttaa Espanjan viranomaisiin niin, että Valencian rannikkoa aletaan hallinnoida oikein Euroopan unionin säädösten mukaisesti?

Valvooko komissio, että kaikkiin Valencian rannikolla toteutettaviin urbanisointihankkeisiin kuuluu sääntöjen mukainen vaikutusten arviointi?

(1) KOM(2001) 264.

(2) EYVL L 148, 6.6.2002, s. 24.

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(27. syyskuuta 2002)

Rannikkoalueiden yhdennettyä käyttöä ja hoitoa koskevan suosituksen (2002/413/EY) osalta komissiolla ei ole käytettävissään yksittäisten rannikkoalueiden kehitys- tai maankäyttösuunnitelmia.

Komissio haluaa täsmentää, että rannikkoalueiden yhdennettyä käyttöä ja hoitoa koskeva suositus ei anna sille oikeudellista toimivaltaa puuttua Espanjan viranomaisten toimintaan. Suosituksessa pyydetään jäsenvaltioita laatimaan strategiset suunnitelmat rannikkoalueiden yhdennetyn käytön ja hoidon edistämiseksi tiettyjen perusperiaatteiden pohjalta. Tärkeänä pidetään esimerkiksi kaikkien asianosaisten osapuolten osallistumista käyttöä ja hoitoa koskevaan prosessiin. Kysyjän kuvailema Espanjan itärannikon tilanne paljastaa monia ristiriitoja rannikon eri käyttötarkoitusten ja käyttäjien välillä. Tällaisiin ongelmallisiin tilanteisiin on mahdollista löytää kestävää kehitystä tukevien periaatteiden mukainen ratkaisu rannikkoalueiden yhdennettyä käyttöä ja hoitoa koskevan suosituksen avulla, etenkin turvautumalla sen neuvottelu- ja koordinointimekanismiin. Suosituksessa pyydetään jäsenvaltioita varmistamaan kansallisten strategisten suunnitelmien avulla muun muassa rannikkoalueiden kasvavan kaupungistumisen valvonta (suosituksen IV luvun 3b kohdan i alakohta). Kansallisten strategisten suunnitelmien odotetaan valmistuvan kuitenkin vasta vuonna 2006 silloinkin ei-sitovan suosituksen pohjalta.

Ympäristövaikutusten arvioinnin osalta on mainittava, että ympäristövaikutusten strategista arviointia koskevan direktiivi (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/42/EY, annettu 27. kesäkuuta 2001, tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista(1)), jota tullaan soveltamaan tiettyihin suunnitelmiin ja ohjelmiin, on saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä vasta vuoteen 2004 mennessä. Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27. kesäkuuta 1985 annettua neuvoston direktiiviä 85/337/ETY(2), sellaisena kun se on muutettuna 3. maaliskuuta 1997 annetulla neuvoston direktiivillä 97/11/EY(3), voitaisiin sitä vastoin soveltaa tässä tapauksessa, koska useat kysyjän mainitsemat seikat voisivat kuulua direktiivin liitteiden soveltamisalaan. Olennaisia ovat esimerkiksi liite I, jossa käsitellään kauppasatamia, lastaus- ja purkulaitureita (liitteessä I olevan 8 kohdan b alakohta), ja liite II, jossa mainitaan huvivenesatamat (liitteessä II olevan 12 kohdan b alakohta), kaupunkirakentaminen ostoskeskusten ja paikoitusalueiden rakentaminen mukaan luettuina (liitteessä II olevan 10 kohdan b alakohta), ja eroosion estämiseksi rannikolle tehdyt rakenteet ja vesirakennustyöt, joilla rannikkoa voidaan muuttaa rakentamalla esimerkiksi penkereitä, aallonmurtajia jne. (liitteessä II olevan 10 kohdan k alakohta). On kuitenkin syytä ottaa huomioon, että liitteen I hankkeille on suoritettava ympäristövaikutusten arviointi niiden hankkeiden osalta, joilla todennäköisesti on merkittäviä ympäristövaikutuksia, kun taas liitteessä II luetelluista hankkeista jäsenvaltioiden on määriteltävä tapauskohtaisesti selvittämällä tai jäsenvaltion asettamien raja-arvojen tai valintaperusteiden avulla, onko hanke arvioitava 510 artiklan mukaisesti.

Komissio ei pysty arvioimaan pelkästään kysyjän antamien tietojen perusteella ja hankkeisiin liittyvien tietojen puuttuessa, kuuluvatko mainitut hankkeet direktiivin liitteiden soveltamisalaan. Jos parlamentin jäsen voi esittää konkreettisia tapauksia, joissa direktiiviä on laiminlyöty, komissio pyytää, että tapauksia koskevat tiedot toimitetaan komissiolle, jonka jälkeen komissio arvioi, voidaanko yhteisön lainsäädäntöä soveltaa niihin.

(1) EYVL L 197, 21.7.1985.

(2) EYVL L 175, 5.7.1985.

(3) EYVL L 73, 14.3.1997.