ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1467/00 esittäjä(t): Adriana Poli Bortone (UEN) komissiolle. Ystävyyskaupunkisuhteet.



Virallinen lehti nro 046 E , 13/02/2001 s. 0179 - 0179



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1467/00 esittäjä(t): Adriana Poli Bortone (UEN) komissiolle (10. toukokuuta 2000) Aihe: Ystävyyskaupunkisuhteet Mikä on Euroopan komission kanta ystävyyskaupunkisuhteisiin? Katsooko Euroopan komissio, että ystävyyskaupunkisuhteet ovat merkittävä keino lisätä Euroopan kansalaisten todellisia osallistumis- ja vaikutusmahdollisuuksia? Millaista poliittista ja taloudellista tukea komissio aikoo taata ystävyyskaupunkisuhteille? Viviane Redingin komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-1366/00, P-1446/00, E-1467/00 ja E-1519/00 (28. kesäkuuta 2000) Arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemassa La Repubblica -lehden haastattelussa varapuheenjohtaja Kinnockilta kysyttiin kaikkien tehtävien ja resurssien tarkistuksesta, jota oli silloin ehdotettu komissiossa ja joka on sittemmin käynnistynyt, kuten on julkisesti ilmoitettu. Varapuheenjohtaja viittasi muun muassa siihen, että joitakin komission toteuttamia tehtäviä ei voida virallisesti pitää ydintehtävinä perustamissopimuksen tarkoittamassa mielessä mutta niiden katsotaan kuitenkin olevan arvokkaita unionin kehittämisessä. Pyydettäessä esimerkkiä tällaisista tehtävistä hän mainitsi ystävyyskaupunkitoiminnan. Varapuheenjohtaja halusi vain tuoda ilmi tämän tosiseikan. Vastausta ei pidä tulkita niin, että komissio olisi päättänyt tai aikonut päättää luopua ystävyyskaupunkitoiminnasta. Yhteisön talousarviosta on useiden vuosien ajan myönnetty tukea ystävyyskaupunkitoiminnalle eri puolilla unionia. Tänä vuonna tähän tarkoitukseen on varattu 10 miljoonaa euroa. Rahoitusasioita hoitaa kaksi A-palkkaluokkaan kuuluvaa virkamiestä koulutuksen ja kulttuurin pääosastossa. Kaikkien tehtävien ja resurssien kattava tarkistus toteutetaan, koska komissiolta vaaditaan vastuullista hallintoa. Tarkoituksena on myös parantaa ja lisätä komission tehtävien ja niiden tehokkaaseen toteuttamiseen käytettävissä olevan henkilöstön välisen suhteen avoimuutta. Tarkistuksen pohjalta laaditaan raportti, joka esitetään komissiolle ja myöhemmin kuluvan vuoden aikana Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0471/00 esittäjä(t): Mathieu Grosch (PPE-DE) komissiolle. JOP-ohjelma.



Virallinen lehti nro 374 E , 28/12/2000 s. 0085 - 0085



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0471/00 esittäjä(t): Mathieu Grosch (PPE-DE) komissiolle (24. helmikuuta 2000) Aihe: JOP-ohjelma 1. Pitääkö paikkansa, että komissio on päättänyt lopettaa JOP-ohjelman? 2. Jos ohjelma on lopetettu, tehtiinkö päätös ilmenneiden vaikeuksien vuoksi? Jos tehtiin, millaisista vaikeuksista oli kyse? 3. Vai tehtiinkö lopettamispäätös petoksiin liittyneiden ongelmien vuoksi? Jos tehtiin, kuinka suurta osaa riidanalaiset tapaukset edustavat riidattomiin hankkeisiin verrattuna (myönnettyjen rahasummien suhteessa)? 4. Aikooko komissio esittää tilalle vastaavaa ohjelmaa vai katsooko se, ettei nykyisen ohjelman perusajatukselle ole käytännössä riittävästi konkreettista kysyntää? Günter Verheugenin komission puolesta antama vastaus (30. maaliskuuta 2000) Vuosien saatossa Phare-ohjelmasta on kehittynyt kumppanimaiden unioniin liittymisvalmisteluja tukeva väline. Vaaditut ensisijaiset toimet määritellään neuvoston 6. joulukuuta 1999 hyväksymän liittymiskumppanuuden yhteydessä. Tämä Phare-ohjelman uudelleen suuntaaminen kattamaan kohdennetun määrän liittymistä koskevia painopistealueita on osaltaan johtanut päätökseen vähentää useita maita koskevien alakohtaisten ohjelmien määrää. Päätös Joint Venture-ohjelman (JOP) lopettamisesta olisi nähtävä tätä taustaa vasten. Kyseisen päätöksen takana ei ollut muita syitä. Pienille ja keskisuurille yrityksille (pk-yrityksille) ehdokasmaissa annettavaa tukea jatketaan Phare-ohjelman uuden investointituen avulla taloudellisen ja sosiaalisen koheesion edistämiseksi ehdokasmaissa. Kyseisiä toimia tarkastellaan vuosittain kunkin ehdokasmaan osalta maakohtaisten Phare-ohjelmien rajoissa. Myös uuden liittymistä valmistelevan välineen, maatalouden ja maaseudun kehittämisen erityisen liittymisohjelman (SAPARD) avulla voidaan tietyin ehdoin antaa investointitukea pk-yrityksille, jotta yhteisön säännöstön vaatimukset maatalouden ja maaseudun kehittämisen alalla täytettäisiin. Lisäksi Phare-ohjelman varoja voidaan käyttää kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa lainojen myöntämiseen kumppanimaiden pk-yrityksille.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1017/00 esittäjä(t): Struan Stevenson (PPE-DE) komissiolle. Ylimääräisten kalastusalusten vienti EU:sta kehitysmaihin.



Virallinen lehti nro 046 E , 13/02/2001 s. 0104 - 0104



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1017/00 esittäjä(t): Struan Stevenson (PPE-DE) komissiolle (4. huhtikuuta 2000) Aihe: Ylimääräisten kalastusalusten vienti EU:sta kehitysmaihin Miten komissio suhtautuu nykyiseen EU:n jäsenvaltioiden käytäntöön viedä ylimääräisiä kalastusaluksia kehitysmaihin ottaen huomioon, että sillä vaarannetaan vakavasti näiden maiden nykyisten kalakantojen kestävyys ja pienten kalastusyritysten toiminta? Tähän mennessä komissio on käyttänyt 30 miljoonaa euroa ylimääräisten kalastusalusten uudelleen sijoittamiseen. EU:n kalakantoja hyödynnetään jo liikaa EU:n laivaston ylitehokkuuden vuoksi. Siksi ei ole lainkaan järkevää toteuttaa politiikkaa, jolla vaarannetaan myös kehitysmaiden kalakantojen kestävyys, varsinkin kun ne ovat siitä vielä riippuvaisempia kuin EU. Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (15. toukokuuta 2000) Komissio myöntää, että kalastuskapasiteetin siirron jäsenvaltioista kehitysmaihin olisi oltava molempien edun mukaista eikä se saisi vaarantaa kalakantoja eikä olemassa olevien pienten kalastusyritysten toimintaa kyseisissä maissa. Tästä syystä taloudellista tukea kalastuskapasiteetin siirtoon kolmansiin maihin voidaan myöntää ainoastaan kalatalousalan rakenteellisia toimia koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja edellytyksistä 17 päivänä joulukuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2792/1999(1) 7 artiklassa määriteltyjen edellytysten mukaisesti. Taloudellista tukea voidaan antaa ainoastaan kyseisen kolmannen maan toimivaltaisten viranomaisten suostumuksella, edellyttäen, että on olemassa asianmukaiset takeet siitä, että kansainvälistä oikeutta ei todennäköisesti rikota erityisesti meren luonnonvarojen säilyttämisen ja hoidon ja kalastajien työolosuhteiden osalta. Komissio katsoo, että jos nämä edellytykset täyttyvät, kalastusalusten siirto ja yhteisyritysten perustaminen voi olla eduksi kolmannen maailman maiden kalastusteollisuuden kehitykselle. (1) EYVL L 337, 30.12.1999.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0061/00 esittäjä(t): Josu Ortuondo Larrea (Verts/ALE) komissiolle. Moottoriteiden yksityistä hyödyntämistä koskevien toimilupien voimassaolon pidentäminen Espanjassa.



Virallinen lehti nro 026 E , 26/01/2001 s. 0012 - 0012



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0061/00 esittäjä(t): Josu Ortuondo Larrea (Verts/ALE) komissiolle (20. tammikuuta 2000) Aihe: Moottoriteiden yksityistä hyödyntämistä koskevien toimilupien voimassaolon pidentäminen Espanjassa Espanjan kongressi hyväksyi vuoden 2000 talousarvioon liittyvän lakiesityksen muutosehdotuksen myötä, että moottoriteiden toimilupien voimassaoloa voidaan pidentää ennen kuin alkuperäinen hyödyntämisaika päättyy. Näiden joukossa ovat Aumarille (13 vuotta), Acesalle (5 vuotta) ja Iberpistalle myönnetyt toimiluvat. Lisäksi hallitus valmistelee kuninkaallista asetusta, johon sisältyy mahdollisuus jatkaa 29 vuodella Leónin ja Campomanesin välisen moottoritien toimilupaa. Pidentämisiä perustellaan moottoritiemaksujen alennuksella ja uusilla investoinneilla. Leónin yliopiston hallinto-oikeuden professorin Francisco Sosa Wagnerin mukaan toimilupia olisi pidennettävä ainoastaan, jos on takuut siitä, että yksityisten yritysten saamasta liiketoiminnan lisäyksestä aiheutuu yleishyödyllisiä etuja(1), jos maksujen alennukset ovat todellisia eivätkä kuvitteellisia tai näennäisiä ja jos kuluttajan etu on selvästi etusijalla. Onko komissio tietoinen, sopivatko Espanjan viranomaisten myöntämät toimilupien pidennykset yhteen palveluita ja yleisiä töitä koskevien julkisten sopimusten myöntömenettelyjen koordinaatiota koskevien direktiivien 92/50/EY(2), 93/37/EY(3) ja 89/440/EY(4) kanssa? Mikäli vastaus on kielteinen, mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä taatakseen, että Espanjan viranomaiset noudattavat edellä mainittuja direktiivejä ja että kuluttajien etua pidetään etusijalla arvioitaessa hyötyjä, jotka ovat peräisin tiemaksuja perivien moottoriteiden hallintopolitiikasta Espanjassa? Katsooko komissio, että maksujen alennukset, joilla toimilupien pidennykset on perusteltu, ovat todellisia ja näin ollen kuluttaja on saanut pidennyksistä etua? Eikö komissio katso, että uusien investointien perusteella harjoitettu moottoritietoimilupien pidennyspolitiikka voi olla vastoin yhteisön suuntaviivoja, joissa pyritään muuttamaan liikennejärjestelyjä kohti vaihtoehtoisia muotoja, ja että tämä politiikka voi pitkällä aikavälillä vaikuttaa kielteisesti kansallisten liikennepolitiikkaa koskevien strategioiden laadintaan? (1) Ks. lokakuussa 1998 annettu lausunto, joka on laadittu Barcelonan kaupunginhallituksen pyynnöstä. (2) EYVL L 209, 24.7.1992, s. 1. (3) EYVL L 199, 9.8.1993, s. 54. (4) EYVL L 268, 15.9.1989, s. 1. Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (25. helmikuuta 2000) Komissio ei ole saanut tietoja lakiesityksestä eikä valmisteltavasta kuninkaallisesta asetuksesta, jotka arvoisa parlamentin jäsen mainitsee kysymyksessään. Komissio suorittaa kaikki tarvittavat toimet sen varmistamiseksi, että jäsenvaltio noudattaa yhteisön lainsäädännöstä aiheutuvia velvoitteita muun muassa julkisten hankintojen alalla.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-0439/00 esittäjä(t): Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) komissiolle. Yhteisön tarjouspyyntö urakasta vallitusmattojen toimittamiseksi Boliviaan.



Virallinen lehti nro 374 E , 28/12/2000 s. 0076 - 0076



KIRJALLINEN KYSYMYS P-0439/00 esittäjä(t): Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) komissiolle (11. helmikuuta 2000) Aihe: Yhteisön tarjouspyyntö urakasta vallitusmattojen toimittamiseksi Boliviaan TED-hälytysjärjestelmässä julkaistiin 22. marraskuuta 1999 yhteisön tarjouspyyntö (SCR-E/11095/D/S/BO) vallitusmattojen ja vallitussäkkien toimittamisesta Boliviaan hankkeeseen, jonka tarkoituksena on suojella Monteron kaupunkia Pirai-joen tulvilta. Tarjousmenettely päättyi 20. tammikuuta 2000. 1. Voiko komissio ilmoittaa tarjouspyynnön tulokset? Moniko yritys osallistui? Moniko yritys täytti tarjousten esittämiselle asetetut edellytykset? Mitkä yritykset hyväksyttiin toimittajiksi, millä hinnalla ja mitä kansallisuutta yritykset edustavat? 2. Voiko komissio ilmoittaa, miksi yksi asetetuista edellytyksistä oli, että toimitettavilla materiaaleilla on oltava alkuperätodistus jostakin EU-maasta, Mercosur-maasta, Andien liiton maasta, Boliviasta tai Chilestä? Onko tämä edellytys yhteisön tarjouskilpailuja koskevien sääntöjen mukainen? 3. Voiko komissio toimittaa taulukon, jossa on esitetty kaikkien tarjousten tulokset vallitusmattojen ja -säkkien toimittamisesta Boliviaan ja muualle Etelä-Amerikkaan EU:n kehitysyhteistyöohjelmien puitteissa vuodesta 1992? 4. Voiko komissio ilmoittaa, mistä budjettikohdasta edellä mainittu hanke rahoitetaan? Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus (9. maaliskuuta 2000) 1. On huomattava, että tarjousten vastaanottamisesta ja arvioinnista vastaa hankintaviranomainen, Searpi, eikä komissio. Tarjouspyynnön tulokset eivät ole vielä käytettävissä. Tarjousten avaamistilaisuus järjestettiin 20. tammikuuta 2000, eikä edunsaaja ole tähän mennessä esittänyt komission hyväksyttäväksi arviointikertomusta eikä tarjousten tarkastelun tuloksia ja ehdotusta hankintasopimuksen tekemiseksi. 2. Ulkoiseen apuun liittyviä julkisia hankintoja koskevien yhteisön sääntöjen mukaan kaikkien materiaalien pitää olla peräisin tarjouspyyntöasiakirjan erityisiä edellytyksiä koskevassa I artiklassa määritellyistä maista (yhteisön jäsenvaltiot, Bolivia, Andien sopimuksen osapuolet, Mercosur-valtiot ja Chile). XIV artiklan 4 kohdan mukaan tarjouksen tekijän on ilmoitettava materiaalien alkuperä. Tarjouksen tekijän on esitettävä hankintaviranomaiselle alkuperätodistus, kun materiaalit saapuvat vastaanottavaan maahan (C osan, Tekninen liite, 1 artiklan 10 kohta). 3. Tällaisia yksityiskohtaisia tilastoja ei ole käytettävissä. 4. Budjettikohdasta B7-310.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0181/00 esittäjä(t): Michl Ebner (PPE-DE) komissiolle. Suden, karhun ja ilveksen luonnonvaraistaminen.



Virallinen lehti nro 374 E , 28/12/2000 s. 0031 - 0031



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0181/00 esittäjä(t): Michl Ebner (PPE-DE) komissiolle (31. tammikuuta 2000) Aihe: Suden, karhun ja ilveksen luonnonvaraistaminen Voiko komissio antaa yksityiskohtaisempia tietoja kirjallisessa kysymyksessä E-2432/99(1) mainituista hankkeista suden, karhun ja ilveksen luonnonvaraistamiseksi? Mikä oli näiden hankkeiden pääasiallinen tavoite? Kuinka suuret olivat kunkin hankkeen kustannukset? Minkä tahojen kautta hankkeet rahoitettiin? Komissiota pyydetään vastaamaan näihin kysymyksiin mahdollisimman tyhjentävästi. (1) EYVL C 219 E, 1.8.2000, s. 161. Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus (6. huhtikuuta 2000) Vastauksessaan parlamentin jäsenen kirjalliseen kysymykseen E-2432/99(1) komissio totesi, että luonnon LIFE-rahoitusvälineestä ja sitä edeltäneistä rahoitusvälineistä on rahoitettu monia hankkeita, joiden on ollut tarkoitus suorasti tai epäsuorasti suojella sutta (21 hanketta), ilvestä (14 hanketta) ja maakarhua (17 hanketta). Parlamentin jäsenen uuden kysymyksen osalta komissio täsmentää, että näistä hankkeista vain kahdessa on toteutettu suoria toimia maakarhukannan lisäämiseksi, kun taas susi- ja ilveskantojen lisäämiseksi tai uudelleenistuttamiseksi ei ole rahoitettu yhtään hanketta. Perusteelliset tiedot näistä kahdesta hankkeesta lähetetään suoraan parlamentin jäsenelle ja parlamentin pääsihteeristölle. (1) EYVL C 219 E, 1.8.2000, s. 161.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-1097/00 esittäjä(t): Malcolm Harbour (PPE-DE) komissiolle. Rover-automerkin myyminen.



Virallinen lehti nro 026 E , 26/01/2001 s. 0155 - 0156



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1097/00 esittäjä(t): Malcolm Harbour (PPE-DE) komissiolle (4. huhtikuuta 2000) Aihe: Rover-automerkin myyminen Komissio on varmasti tietoinen BMW:n torstaina 16. maaliskuuta 2000 tekemästä pikaisesta päätöksestä luopua Rover-automerkin tuotannosta. Myydystä yhtiöstä muodostetaan uudelleenjärjestelyjen avulla uusi MG Car Company -yhtiö, joka työllistää huomattavasti aikaisempaa vähemmän ihmisiä. Voiko komissio vastata seuraaviin kysymyksiin: 1. Katsotaanko Ison-Britannian hallituksen tätä uudelleenjärjestelyä varten myöntämän avun kuuluvan komission määrittelemiin valtionapuihin ja vaativan siten laajempaa tarkastelua? 2. Pidetäänkö Rover-autojen sopimusmyyjien tarvitsemien toimitusten loppumista komission ryhmäpoikkeussääntöjen mukaisena sopimuksen rikkomisena? Mario Montin komission puolesta antama vastaus (10. toukokuuta 2000) 1. Yhdistynyt kuningaskunta on ilmoittanut komissiolle yksityiskohtaisesta tukipaketista, joka liittyy BMW:n Longbridgen tehtaaseen suunnittelemaan investointiin. Tällä hetkellä komission tutkimus ilmoitetusta tukipaketista on vielä kesken. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten tulee ilmoittaa komissiolle, vaikuttaako Roverin tulevan omistuksen muuttuminen ilmoitettuun tukipakettiin. Saatuaan nämä tiedot Yhdistyneeltä kuningaskunnalta komissio ryhtyy tarvittaviin toimiin. 2. Komission asetuksessa (EY) N:o 1475/95, annettu 28 päivänä kesäkuuta 1995, perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan soveltamisesta moottoriajoneuvojen jälleenmyyntiä ja huoltopalvelua koskevien sopimusten ryhmiin(1) (ryhmäpoikkeusasetus) säädetään jälleenmyyjien oikeuksista ja velvollisuuksista, ja nämä määräykset koskevat olennaisesti jälleenmyyjien myyntitavoitteita, varastovaatimuksia, jälleenmyyjien ristiinmyyntiä jakeluverkossa sekä jälleenmyyjän sopimuksen kestoa ja päättymistä. Auton valmistajan velvollisuus toimittaa autoja jälleenmyyjilleen perustuu sopimusoikeuteen, eikä se kuulu ryhmäpoikkeuksen soveltamisalaan. (1) EYVL L 145, 29.6.1995.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0712/00 esittäjä(t): Glyn Ford (PSE) komissiolle. Direktiivien 98/95/EY ja 98/96/EY muuttaminen.



Virallinen lehti nro 330 E , 21/11/2000 s. 0208 - 0208



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0712/00 esittäjä(t): Glyn Ford (PSE) komissiolle (17. maaliskuuta 2000) Aihe: Direktiivien 98/95/EY ja 98/96/EY muuttaminen Voiko komissio ilmoittaa, estääkö joko direktiivi 98/95/EY(1) tai direktiivi 98/96/EY(2) Britannian hallitusta pitämästä voimassa kansallisen asetuksen 1982/844 määräyksiä (3 luku, kohdat 2130), jotka koskevat julkista kuulemista? (1) EYVL L 25, 1.2.1999, s. 1. (2) EYVL L 25, 1.2.1999, s. 27. David Byrnen komission puolesta antama vastaus (18. huhtikuuta 2000) Siementen merkitsemistä kansalliseen viljelykasvilajikkeiden luetteloon koskevan Yhdistyneen kuningaskunnan säädöksen III luvun 2130 pykälässä [The Seeds [National List of Varieties) Regulations 1987] säädetään julkisen kuulemismenettelyn järjestämisestä, ennen kuin Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset voivat päättää siementen tai niiden hallussapitäjän merkitsemisestä kansalliseen luetteloon tai tällaisen merkitsemisen epäämisestä, uusimisesta tai peruuttamisesta. Nämä säännökset eivät perustu yhteisön velvoitteeseen vaan Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäätäjän tekemään päätökseen. Direktiivit 98/95/EY(1) ja 98/96/EY(2) eivät vaikuta mahdollisuuteen pitää voimassa edellä mainittuja säännöksiä. Jäsenvaltion viranomaisten kuulemismenettelyn seurauksena tekemien päätösten on kuitenkin oltava EY:n perustamissopimuksen yleisten ja erityisten määräysten tai toimielinten tämän sopimuksen nojalla antamien säädösten mukaisia. (1) Neuvoston direktiivi 98/95/EY, annettu 14 päivänä joulukuuta 1998, juurikkaiden siementen pitämisestä kaupan annetun direktiivin 66/400/ETY, rehukasvien siementen pitämisestä kaupan annetun direktiivin 66/401/ETY, viljakasvien siementen pitämisestä kaupan annetun direktiivin 66/402/ETY, siemenperunoiden pitämisestä kaupan annetun direktiivin 66/403/ETY, öljy- ja kuitukasvien siementen pitämisestä kaupan annetun direktiivin 69/208/ETY, viljelykasvilajien yleisestä lajikeluettelosta annetun direktiivin 70/457/ETY ja vihannesten siementen pitämisestä kaupan annetun direktiivin 70/458/ETY muuttamisesta sisämarkkinoiden vahvistamisen, geneettisesti muunnettujen kasvilajikkeiden ja kasvien geenivarojen osalta. (2) Neuvoston direktiivi 98/96/EY, annettu 14 päivänä joulukuuta 1998, juurikkaiden siementen, rehukasvien siementen, viljakasvien siementen, siemenperunoiden, öljy- ja kuitukasvien siementen ja vihannesten siementen pitämisestä kaupan sekä viljelykasvilajien yleisestä lajikeluettelosta annettujen direktiivien 66/400/ETY, 66/401/ETY, 66/402/ETY, 66/403/ETY, 69/208/ETY, 70/457/ETY ja 70/458/ETY muuttamisesta muun muassa epävirallisten viljelystarkastusten osalta.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0320/00

esittäjä(t): Dana Scallon (PPE-DE) komissiolle

(11. helmikuuta 2000)

Aihe: Päätöksenteko bioturvallisuutta koskevasta pöytäkirjasta käytävissä neuvotteluissa

Yhteisön geeniteknologiaa koskeva lainsäädäntö (erityisesti direktiivi 90/220ETY(1) on edelleenkin kiistanalainen asia. Millä perusteella komissio päättää, mitä kantaa EU:n valtuuskunta edustaa asiaa koskevilla julkisilla keskustelufoorumeilla, kuten bioturvallisuutta koskevasta pöytäkirjasta käytävissä neuvotteluissa Montrealissa?

(1) EYVL L 117, 8.5.1990, s. 15.

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(14. maaliskuuta 2000)

Yhteisö onnistui pääsemään sopimukseen kaikkien osallistuneiden 133 valtion kanssa bioturvallisuutta koskevan Cartagenan pöytäkirjan hyväksymisestä 28. tammikuuta 2000. Tämä on tärkeä kansainvälinen saavutus, jossa ympäristöön, kauppaan ja kehitykseen liittyvät kysymykset yhdistetään tasapainoisella tavalla ja kehitysmaiden täydellä tuella.

Yhteisön kanta neuvotteluissa perustui neuvoston 13. joulukuuta 1999 tekemiin päätelmiin.

Pöytäkirja koskee sellaisten elävien muunnettujen organismien turvallista siirtämistä, käsittelyä ja käyttöä, joilla voi olla haitallisia vaikutuksia biologiseen monimuotoisuuteen. Erityisesti siinä käsitellään valtioiden rajojen yli tapahtuvia siirtoja. Sillä luodaan tosiasioihin perustuva ennakkosuostumusmenettely sellaisten elävien muunnettujen organismien maahantuontia varten, jotka aiotaan päästää ympäristöön, ja vaihtoehtoiset menettelyt sellaisten elävien muunnettujen organismien osalta, jotka on tarkoitettu elintarvikkeiksi, rehuksi tai jalostukseen. Pöytäkirjassa määritellään myös yksityiskohtaiset tietoja ja asiakirjoja koskevat vaatimukset ja sen artiklaosaan on nimenomaisesti sisällytetty varovaisuusperiaate. Pöytäkirjassa on myös tiedon luottamuksellisuuteen ja tiedonvaihtoon, valmiuksien parantamiseen sekä rahoitusvaroihin liittyviä säännöksiä, joissa otetaan erityisesti huomioon ne tarpeet, joita on kehitysmailla sekä sellaisilla mailla, joilla ei ole omia kansallisia sääntelyjärjestelmiä. Niin ikään siinä määrätään vastuu- ja korvausjärjestelmän luomisesta tulevaisuudessa korvauskysymysten käsittelyä varten.

Pöytäkirja sallii maiden soveltavan vaihtoehtoisesti joko omia kansallisia menettelyjään tai pöytäkirjan vähimmäismääräyksiä. Jälkimmäinen vaihtoehto auttaa kehitysmaita, joilla ei ole käytettävissä biologisen monimuotoisuuden suojelemisen kannalta riittäviä hallinnollisia tai oikeudellisia välineitä. Yhteisössä sovelletaan kuitenkin edelleen sen omia menettelyjä, jotka ovat sopusoinnussa pöytäkirjan tavoitteen ja määräysten kanssa.