KIRJALLINEN KYSYMYS P-1192/00

esittäjä(t): Antonio Di Pietro (ELDR) komissiolle

(10. huhtikuuta 2000)

Aihe: SGL Ascoli Picenossa sijaitsevan Carbonin sulkeminen

Grafiittielektrodeja valmistava SGL Carbon sijaitsee Italiassa, Ascoli Picenon kaupungin keskustassa, joka on tiheään asuttu alue ja jonka pitäisi paikallisten määräysten mukaan olla puistoalue.

Tehtaalta pääsee vuosittain ilmaan kymmeniä tuhansia tonneja erittäin saastuttavia aineita eli polysyklisiä aromaattisia hiilivetyjä (PAH), joilla on erittäin vakavia seurauksia laitoksen lähettyvillä sijaitsevissa kaupunginosissa asuvien tuhansien paikallisten asukkaiden terveydelle. Ei ole sattumaa, että Ascoli Piceno erottuu muista Italian kaupungeista sen ikävän seikan perusteella, että siellä esiintyy prosentuaalisesti eniten kasvaimia.

Noin 25 vuotta sitten laitoksen perustamisesta kunnan viranomaisten ja yrityksen välillä tehdyn sopimuksen voimassaoloaika menee umpeen vuonna 2004. Voiko komissio vaatia, että Italian paikallisviranomaiset arvioivat laitoksen ympäristövaikutukset direktiivin 85/337/ETY(1) sekä sen muuttamisesta myöhemmin annetun direktiivin 97/11/ETY(2) perusteella, jotta voidaan pohtia SGL Carbonin mahdollista sulkemista tai siirtoa ja jotta ainakin harkitaan, myönnetäänkö uutta lupaa vuonna 2004?

Eikö komissio katso, että kyseisessä tapauksessa voidaan soveltaa teollisuuslaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen estämisestä annetun direktiivin 84/360/ETY(3) sekä ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi annetun direktiivin 96/61/EY(4) säännöksiä?

Voiko komissio lopuksi kertoa, onko tämän laitoksen tuotantoalaa mahdollista vaihtaa ja jos on, milloin tämä voitaisiin toteuttaa, jotta SGL Carbonissa työskentelevät henkilöt voitaisiin sijoittaa uusiin tehtäviin?

(1) EYVL L 175, 5.7.1985, s. 40.

(2) EYVL L 73, 14.3.1997, s. 5.

(3) EYVL L 188, 16.7.1984, s. 20.

(4) EYVL L 257, 10.10.1996, s. 26.

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(18. toukokuuta 2000)

Komissio katsoo, ettei luontotyyppien sekä tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27. kesäkuuta 1985 annettua direktiiviä 85/337/ETY eikä sen 3. maaliskuuta 1997 annettua muutosdirektiiviä 97/11/EY voida soveltaa parlamentin jäsenen mainitsemaan tapaukseen. Teollisuuslaitos, jolle on annettu lupa 25 vuotta sitten, ei kuulu mainittujen direktiivien soveltamisalaan. Ympäristövaikutusten arviointia (YVA) koskevia direktiivejä sovelletaan hankkeisiin, joita koskeva hakemus on jätetty vasta sen päivämäärän jälkeen, johon mennessä jäsenvaltioiden on edellytetty saattaneen direktiivien säännökset osaksi kansallista lainsäädäntöään. Direktiiviä 85/337/ETY ei sovelleta hakkeisiin, joita koskeva hakemus on jätetty toimivaltaiselle viranomaiselle ennen 3. heinäkuuta 1988, ja vastaavasti direktiiviä 97/11/EY ei sovelleta hankkeisiin, joita koskeva hakemus on jätetty toimivaltaisille viranomaisille ennen 14. maaliskuuta 1999.

Jos kuitenkin tulevaisuudessa myönnetään uusi lupa, se kuuluu yhteisön YVA-lainsäädännön soveltamisalaan.

Parlamentin jäsenen esittämien tietojen perusteella komissio katsoo, että kysymyksessä mainittu tehdas ei kuulu teollisuuslaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen estämisestä 28. kesäkuuta 1984 annetun neuvoston direktiivin 84/360/ETY soveltamisalaan, mutta se saattaa kuulua ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi 24. syyskuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/61/EY (IPPC-direktiivi) ja orgaanisten liuottimien käytöstä tietyissä toiminnoissa ja laitoksissa aiheutuvien haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöjen rajoittamisesta 11. maaliskuuta 1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/13/EY(1) (VOC-direktiivi) soveltamisalaan. Jäsenvaltioiden on kuitenkin sovellettava näiden direktiivien säännöksiä ja niissä säädettyjä päästörajoja jo olemassa oleviin laitoksiin vasta vuonna 2007.

(1) EYVL L 85, 29.3.1999.