KIRJALLINEN KYSYMYS E-2246/01

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(26. heinäkuuta 2001)

Aihe: Satamissa olevien jätteiden vastaanottopalvelujen vähäinen käyttö alusten jätteiden mereen laskemisen seurauksena

1. Voiko komissio vahvistaa alankomaalaisen jätealan konsernin Holding AVR:n vuosikertomuksen tiedot, joiden mukaan vain 7 prosenttia Rotterdamin satamaan vuosittain saapuvasta 30 000:sta aluksesta toimittaa talousjätettä Watcon tai AVR:n jätteiden vastaanottokeskuksiin?

2. Voiko komissio lisäksi vahvistaa tässä vuosikertomuksessa olevat tiedot, joiden mukaan vain 1 prosentti alusten konehuoneiden vesi-öljy-seoksista ja vain 3 prosenttia polttoöljyjäämistä toimitetaan näihin vastaanottokeskuksiin?

3. Katsooko komissiokin, että nämä luvut ovat erittäin huolestuttavia juuri Rotterdamin satamassa, sillä sitä käyttävät erityisesti suuret alukset, jotka käyvät vain yhdessä maanosan pääsatamassa ja jotka eivät siis ole voineet toimittaa jätteitään toiseen satamaan juuri ennen saapumistaan Rotterdamiin?

4. Epäileekö komissiokin, että jäte, jota ei toimiteta vastaanottokeskukseen, lasketaan mereen? Jos komissio ei ole tätä mieltä, mihin tämä jäte sen mukaan päätyy?

5. Millaisiksi komissio arvioi satamissa olevien jätteiden vastaanottopalvelujen selviytymismahdollisuudet liiketaloudelliselta kannalta, kun otetaan huomioon niiden vähäinen käyttö, koska niihin odotettu jäte lasketaankin suurelta osin mereen?

6. Mikä tulee komission mukaan tässä suhteessa muuttumaan, kun otetaan huomioon syyskuussa 2000 päättynyt neuvoston ja parlamentin välinen sovittelu aluksella syntyvästä jätteestä ja lastijäämistä?

7. Miten kauan komissio katsoo kestävän, ennen kuin säädettyjen toimenpiteiden johdosta kaikki jätteet tullaan toimittamaan vastaanottokeskuksiin?

8. Millaisten lisätoimenpiteiden komissio katsoo olevan tarpeen, jotta nopeutettaisiin tavoitteena olevaa kaikkien jätteiden toimittamista näihin keskuksiin?

Lähde: Rotterdams Dagblad, 7. heinäkuuta 2001

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(23. lokakuuta 2001)

Täsmällisten tietojen saamista alusten jätteenkäsittelystä vaikeuttaa se, ettei käytettävissä ole luotettavia tietoja alusten jätehuollosta alusten ollessa merellä. Komission tietojen mukaan vain pieni osa alusten jätteen arvioidusta kokonaismäärästä viedään maihin. Nämä tiedot vastaavat parlamentin jäsenen antamia tietoja. Marpol 73/78 -yleissopimus (alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemistä koskeva kansainvälinen yleissopimus (1973), sellaisena kuin se on muutettuna siihen 1978 liitetyllä pöytäkirjalla (MARPOL 73/78)) sallii tietyt jätepäästöt mereen riippuen päästöjen tiheydestä ja määrästä sekä jätteen tyypistä ja aluksen sijainnista. On kuitenkin syytä olettaa, että huomattava osa alusten puuttuvasta jätteestä ja lastijäämistä päätyy mereen laittomina päästöinä.

Komissio on huolissaan alusten toiminnallisten päästöjen aiheuttamasta pilaantumisesta, mm. yhteisön vesillä tapahtuvasta säiliöiden puhdistamista. Useat öljysäiliöalusten rakentamista ja toimintaa koskevat kansainväliset toimenpiteet (lähinnä Marpol 73/78 -yleissopimus) ovat viimeksi kuluneina vuosikymmeninä vähentäneet merkittävästi tarvetta päästää lastijäämiä mereen ja tällaisten päästöjen hyötyä. Näiden kansainvälisten sääntöjen noudattaminen yhteisön satamissa taataan satamavaltioiden suorittaman valvonnan avulla alusturvallisuutta, saastumisen ehkäisemistä ja alusten asumis- ja työskentelyolosuhteita koskevien kansainvälisten standardien soveltamisesta yhteisön satamia käyttäviin ja jäsenmaiden lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä purjehtiviin aluksiin (satamavaltioiden suorittama valvonta) 19. kesäkuuta 1995 annetun neuvoston direktiivin 95/21/EY(1) mukaisesti.

Komissio piti kuitenkin tarpeellisina lisätoimenpiteitä, jotta voitaisiin lopettaa öljyn ja muiden aineiden päästöt merellä, ja antoi vuonna 1998 ehdotuksen direktiiviksi aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanottolaitteista satamissa(2). Euroopan parlamentti ja neuvosto vahvistivat 27. marraskuuta 2000 direktiivin 2000/59/EY aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanottolaitteista(3). Siinä asetetaan joukko vaatimuksia sekä satamille että aluksille sen varmistamiseksi, että kaikissa yhteisön satamissa on tarvittavat laitteet ja että satamissa vierailevat alukset käyttävät näitä laitteita. Kaikkien jäsenvaltioiden on pantava direktiivi täytäntöön viimeistään 28. joulukuuta 2002.

Vahvistamalla vastaanottolaitteita ja jätehuollon suunnittelua koskevat säännöt ja asettamalla aluksille velvoitteita tuoda jäte maihin ja maksaa kustannuksista direktiivi todennäköisesti merkittävästi vähentää merellä tapahtuvien jätepäästöjen hyötyjä. Lisäksi direktiivissä asetetaan aluksille velvoite ilmoittaa satamalle aluksella olevan jätteen ja jäämien määristä. Tämä yhdistettynä satamissa tehtäviin tarkastuksiin ja asianmukaisiin seuraamuksiin parantaa suuresti mahdollisuuksia valvoa kansainvälisten sääntöjen noudattamista. Komissio onkin luottavainen, että vuodesta 2002 lähtien Euroopan satamien vastaanottolaitteisiin tuotavan jätteen määrä kasvaa voimakkaasti ja laittomat päästöt merellä vastaavasti tuntuvasti pienenevät.

Direktiivissä säädetään myös yhteisön jätetoimitussäännöstön jatkuvasta arvioinnista ja uudelleentarkastelusta sen varmistamiseksi, että sillä saavutetaan sen tavoite, joka on alusten jätteen ja lastijäämien laittomien päästöjen lopettaminen merellä.

(1) EYVL L 157, 7.7.1995.

(2) EYVL C 271, 31.8.1998.

(3) EYVL L 332, 28.12.2000.