KIRJALLINEN KYSYMYS P-4010/98

esittäjä(t): Gérard Caudron (PSE) komissiolle

(22. joulukuuta 1998)

Aihe: Belgiassa työssä käyvien ranskalaisten kaksoisverotus

Euroopan parlamentti keskusteli kesäkuussa rajatyöntekijöiden asemasta.

Parlamentin jäsenen Van Lanckerin johtama lainsäädäntötyö on askel eteenpäin tämän aseman selventämiseksi.

On syytä palauttaa mieleen, että vuoden 1964 yleissopimuksen perusteella kyseiset palkansaajat maksavat tuloveronsa Ranskaan.

On kuitenkin todettava, että Ranska ja Belgia eivät tee mitään kaksoisverotustapausten ratkaisemiseksi.

Eräiden palkansaajien mielestä jopa heidän rajatyöntekijän asemansa on asetettu kyseenalaiseksi, vaikka heille oli aikaisemmin myönnetty tällainen asema. Asia ei ole aivan merkityksetön, koska Belgian veroviranomaiset vaativat heitä maksamaan jälkikäteen erittäin huomattavia summia, jotka vaarantavat kyseisten perheiden toimeentulon.

Voiko komissio kertoa, aikooko se ryhtyä pikaisiin toimenpiteisiin ja vaatia Euroopan parlamentin hyväksymän mietinnön perusteella näiden rästimaksujen jäädyttämistä ja uusia neuvotteluja vuoden 1964 yleissopimuksesta, joka säätelee ranskalaisten ja belgialaisten työntekijöiden asemaa?

Voiko komissio kertoa, aikooko se pakottaa jäsenvaltiot soveltamaan uusia säädöksiä heti kun Euroopan parlamentti on hyväksynyt ne?

Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus

(23. helmikuuta 1999)

Komissio toteaa ensiksi, että koska verotusoikeutta ei ole yhdenmukaistettu yhteisön tasolla, asiaa koskevien sääntöjen antaminen kuuluu jäsenvaltioiden ja niiden kahdenvälisten verotussopimusten toimivaltaan, joita on tehty kyseisten jäsenvaltioiden välillä. Lisäksi yhteisöjen tuomioistuin totesi 12. toukokuuta 1998 antamassaan tuomiossa(1), että jäsenvaltioilla on oikeus määritellä verotusoikeuden jakoperusteet kaksinkertaisen verotuksen poistamiseksi tekemissään kahdenvälisissä sopimuksissa. Komissio arvioi, että jäsenvaltioilla on nykytilanteessa parhaat mahdollisuudet sopia keskenään verotusoikeuden jakamisesta kunkin tapauksen erityisolosuhteet huomioon ottaen, ja komissio katsoo, että yhdenmukaistamista koskevien ehdotusten esittäminen ei ole tässä vaiheessa aiheellista.

Verotusoikeuden jakamisesta Ranskan ja Belgian välillä määrätään näiden kahden jäsenvaltion välillä 10. maaliskuuta 1964 tehdyssä sopimuksessa. Sen mukaisesti palkoista maksetaan veroa siinä valtiossa, jonka alueella työ tehdään (11 artiklan 1 kohta). Tätä periaatetta ei sovelleta rajatyöntekijöihin, joita verotetaan siinä valtiossa, jossa he asuvat (11 artiklan 2 kohdan c alakohta). Rajatyöntekijäksi katsotaan henkilö, joka asuu jonkin valtion rajaseudulla ja käy työssä jonkin toisen valtion rajaseudulla. Kyseistä periaatetta ei sovelleta myöskään Ranskan ja Belgian valtion tai näiden valtioiden julkisoikeudellisen oikeushenkilön maksamiin palkkoihin, joita verotetaan ainoastaan siinä valtiossa, jossa kyseiset palkat on maksettu, vaikka ne olisi maksettu rajatyöntekijöille (10 artikla).

Edellä esitettyjen sopimusmääräysten soveltaminen erityistilanteissa, mikä edellyttää pelkkiin tosiseikkoihin perustuvien näkökohtien huomioon ottamista, on sopimuksen allekirjoittaneiden valtioiden vastuulla. Komissiolla ei ole tässä asiassa toimivaltaa.

Jos Ranskassa asuvia palkansaajia vaaditaan maksamaan Belgiaan veroa palkoista, joista on jo maksettu veroa Ranskassa, palkansaajat voivat (sopimuksen 24 artiklan 3 kohdan mukaisesti) pyytää Ranskan veroviranomaisille osoitetulla kirjallisella ja perustellulla hakemuksella, että tämän sopimuksen vastaiseen kaksinkertaiseen verotukseen johtavia veroja tarkistettaisiin.

Hakemus on esitettävä kuuden kuukauden kuluessa ilmoituksen antamisesta tai Belgian toteuttamasta lähdeveron perimisestä. Tällaisen hakemuksen saaneiden viranomaisten on päästävä toisen jäsenvaltion viranomaisten kanssa yksimielisyyteen kaksinkertaisen verotuksen välttämisestä. Näin ollen arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemasta kaksinkertaisesta verotuksesta ei pitäisi olla vaaraa.

Komissio on kuitenkin tietoinen siitä, että tarve turvautua tällaiseen mahdollisesti pitkään menettelyyn saattaa aiheuttaa levottomuutta kyseisten palkansaajien keskuudessa. Tästä syystä komissio on valmis sille ilmoitetuissa erityisen hankalissa tapauksissa ottamaan yhteyttä näiden kahden jäsenvaltion veroviranomaisiin kehottaakseen niitä ratkaisemaan mahdollisimman pian - ellei edellä tarkoitettu menettely ole tuottanut kohtuullisessa määräajassa tuloksia - kummassa valtiossa palkkoja on verotettava.

(1) Asia C-336/96, Epoux Gilly, kohta 30.