ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2593/00 esittäjä(t): Fernando Fernández Martín (PPE-DE) komissiolle. IRELA.



Virallinen lehti nro 113 E , 18/04/2001 s. 0127 - 0128



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2593/00 esittäjä(t): Fernando Fernández Martín (PPE-DE) komissiolle (1. elokuuta 2000) Aihe: IRELA Ulkosuhteista vastaava komission jäsen Patten kertoi kehitys- ja yhteistyövaliokunnan kokouksessa kesäkuussa 2000 Strasbourgissa laajasti ja innostavasti suunnitelmistaan ulkosuhteista vastaavien yksiköiden ja komission ulkomaanavun hallinnon uudistamiseksi. Kuitenkin eräät kysymykset, jotka esitin keskustelun kuluessa jäivät luultavasti ajanpuutteen vuoksi ilman vastausta. Jotta komission jäsen voisi vastata rauhassa, kysyn uudelleen seuraavaa. Mitä suunnitelmia komission jäsen Pattenilla on IRELA:n (Latinalaisen Amerikan ja Euroopan suhteita tutkiva laitos) kannattavuuden ja tavoitteiden suhteen erityisesti kun otetaan huomioon sen vähäiset taloudelliset voimavarat, joiden vuoksi sen virkamiehet ja muu palkattu henkilöstö ei ole saanut palkkojaan tammikuun 2000 jälkeen? Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus (11. syyskuuta 2000) Yleisten asioiden neuvosto vahvisti 10. heinäkuuta 2000 ehdotuksen epävirallisen ad hoc -työryhmän perustamisesta, joka muodostuisi puheenjohtajavaltion edustajista, joita avustavat sihteeristö, komissio, parlamentti ja halukkaat jäsenvaltiot. Työryhmän on tarkoitus etsiä ratkaisua Latinalaisen Amerikan ja Euroopan suhteita tutkivan laitoksen (Instituto de Relaciones Europeo Latino americanas, IRELA) ongelmiin, ja se on sopiva foorumi keskusteluille IRELA:n oikeusperustasta tulevaisuudessa ja rahoituslähteistä ja sillä kootaan yhteen kaikkien asianomaisten osapuolten tuki. Koska työryhmä ei ole vielä käynyt näitä keskusteluja, komissio ei luonnollisestikaan voi esittää kantaa IRELA:n rakenteesta tai rahoittajista jatkossa. Komissio on kuitenkin sitoutunut pysyvään ratkaisuun ja uskoo, että työryhmä olisi perustettava ja sen olisi aloitettava toimintansa mahdollisimman pian. IRELA:n henkilöstön osalta komissio tietää, että sen asiantuntijat ovat jatkaneet laitoksen toimintaa viime kuukausina huolimatta sen taloudellisista vaikeuksista. IRELA ei ole monipuolistanut rahoitustaan laitoksen toiminnan jatkuvuuden ja henkilöstön työolojen turvaamiseksi. Komissio pahoittelee nykyistä tilannetta varsinkin, koska IRELA on tehnyt erittäin hyvää työtä. Joka tapauksessa IRELA perustettiin itsenäiseksi laitokseksi eikä komissio voi eikä sen pidäkään puuttua sen henkilöstöpolitiikkaan. Komissio on valmis keskustelemaan edellä mainitussa työryhmässä kaikenlaisista ratkaisuista IRELA:n henkilöstön osalta voimassaolevien varainhoitosääntöjen asettamissa rajoissa.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3510/00 esittäjä(t): Jan Andersson (PSE) komissiolle. Työttömyyskorvaukset toisessa EU:n jäsenvaltiossa.



Virallinen lehti nro 151 E , 22/05/2001 s. 0185 - 0186



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3510/00 esittäjä(t): Jan Andersson (PSE) komissiolle (10. marraskuuta 2000) Aihe: Työttömyyskorvaukset toisessa EU:n jäsenvaltiossa Kansalaisten vapaata liikkuvuutta EU:n alueella täytyy edistää ja sen täytyy koskea kaikkia ryhmiä. EU:lla on yhteiset säännöt, jotka mahdollistavat sen, että työnhakijat voivat saada työttömyyskorvausta toisessa EU:n jäsenvaltiossa. Korvauksen maksaa edelleenkin kotimaa, mutta asiaa hoitavat työnhakumaan viranomaiset. Joka vuosi ainoastaan Ruotsissa n. 1600 henkilöä hakee lupaa saada työttömyyskorvausta jossakin toisessa EU:n jäsenvaltiossa. Viime vuonna Ruotsissa tehty tutkimus osoitti, että noin joka toisella työnhakijalla ja EU:n sääntöjen mukaan jossakin toisessa EU:n jäsenvaltiossa työttömyyskorvaukseen oikeutetulla oli ongelmia saada korvauksia työnhakumaassa. Onko komissio tietoinen tästä ongelmasta ja aikooko komissio ryhtyä toimiin sen puolesta, että työnhakijat voisivat saada ongelmitta työttömyyskorvauksensa toisessa EU:n jäsenvaltiossa? Anna Diamantopouloun vastaus komission puolesta (14. joulukuuta 2000) Neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 1408/71(1) säädetään yksityiskohtaisista säännöistä, joilla koordinoidaan jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmiä, kun kyse on yhteisön alueella liikkuvista yhteisön työntekijöistä ja heidän perheenjäsenistään. Asetuksen 69 artiklassa on säännöksiä, joiden nojalla työtön voi tietyin edellytyksin etsiä työtä toisessa jäsenvaltiossa ja säilyttää työnhakuajan oikeutensa lähtöjäsenvaltionsa myöntämään työttömyyskorvaukseen. Työnhaun aikana etuuden maksaa asianomainen laitos siinä jäsenvaltiossa, johon työtön on mennyt työnhakuun. Lähtöjäsenvaltion laitoksen on korvattava etuudet ne maksaneelle laitokselle. Arvoisa parlamentin jäsen antaa ymmärtää, etteivät jäsenvaltiot pane kyseistä säännöstä täytäntöön asianmukaisella tavalla. Komissio tarvitsisi kuitenkin lisätietoja voidakseen selvittää, onko yhteisön lainsäädäntöä noudatettu asianmukaisesti kulloisessakin tapauksessa. (1) Viimeisin konsolidoitu versio: Neuvoston asetus (EY) N:o 118/97, annettu 2. joulukuuta 1996, sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä annetun asetuksen (ETY) N:o 1408/71 sekä asetuksen (ETY) N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 574/72 muuttamisesta ja saattamisesta ajan tasalle. EYVL L 28, 30.1.1997.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2387/00 esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle. Kuluttajille suunnatussa tiedotuksessa käytettävä kieli.



Virallinen lehti nro 103 E , 03/04/2001 s. 0143 - 0143



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2387/00 esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle (13. heinäkuuta 2000) Aihe: Kuluttajille suunnatussa tiedotuksessa käytettävä kieli Vastauksesta kysymykseen E-0614/00(1) ilmenee, että jäsenvaltiot voivat toteuttaa toimenpiteitä määrätäkseen, että maahan tuotujen tuotteiden merkintöjen tulee olla laadittu sen alueen kielellä, jossa tuote asetetaan myyntiin tai muulla kielellä, jota kyseisen alueen kuluttajien on helppo ymmärtää. Missä jäsenvaltioissa on toteutettu lainsäädännöllisiä toimia kuluttajille suunnatussa tiedotuksessa käytettävän kielen tai kielten sääntelemiseksi? Mitkä kielet ovat kyseisissä jäsenvaltioissa määrätty pakollisiksi kuluttajien tiedotuksessa? (1) EYVL C 46 E, 13.2.2001, s. 19. Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (17. lokakuuta 2000) Arvoisan parlamentin jäsenen kirjalliseen kysymykseen E-614/00(1) antamassaan vastauksessa komissio selvitti periaatteita, joilla säädellään kuluttajille suunnatussa tiedotuksessa käytettävää kieltä. Komissio on tietoinen, että useissa jäsenvaltioissa on voimassa säännöksiä, jotka koskevat käytettävää kieltä. Saatujen tietojen mukaan tällaiset säännökset on sisällytetty moniin teksteihin, joista kukin liittyy tiettyyn tuotteeseen, tuoteluokkaan tai kuluttaja-asiaan. Komissio saa tietoa näiden säännösten soveltamisalasta ainoastaan silloin, kun jäsenvaltion kansalainen tai taloudellinen toimija kantelee kansallisen lain toiminnasta tai kansallisten viranomaisten käyttäytymisestä. Jäsenvaltioiden on siten helpompi toimittaa kattava luettelo omasta tuotteiden päällysmerkintöjä ja käytettävää kieltä koskevasta lainsäädännöstään ja tarpeen vaatiessa tai pyydettäessä perustella omia sääntöjään. Kansalaiset ja taloudelliset toimijat voivat kaikissa tapauksissa pyytää komissiolta selvennyksiä tai tehdä kantelun, kun kyseessä on erityisongelma, joka koskee kielisäännöksiä jäsenvaltiossa. (1) EYVL C 46 E, 13.2.2001, s. 19.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2055/00 esittäjä(t): Pervenche Berès (PSE) komissiolle. Nestekaasukäyttöiset ajoneuvot.



Virallinen lehti nro 103 E , 03/04/2001 s. 0056 - 0056



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2055/00 esittäjä(t): Pervenche Berès (PSE) komissiolle (27. kesäkuuta 2000) Aihe: Nestekaasukäyttöiset ajoneuvot Nestekaasukäyttöisiä ajoneuvoja koskevat erilaiset kansalliset säädökset ja niiden puutteellinen vastavuoroinen tunnustaminen ovat muodostuneet vapaan liikkuvuuden jatkuvaksi esteeksi. Aikooko komissio ehdottaa direktiiviä, joka edistäisi näiden ajoneuvojen vapaata liikkuvuutta ja hyväksymistä kaikissa jäsenvaltioissa, samalla kun säilytetään tiukat turvallisuusmääräykset? Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus (7. syyskuuta 2000) Komissio on 28. tammikuuta 1999 tehnyt ehdotuksen neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön sitoutumisesta soveltamaan Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomission sääntöä N:o 67 nestekaasua polttoaineena käyttävien moottoriajoneuvojen erityislaitteiden tyyppihyväksynnästä(1). Jos neuvosto hyväksyy tämän päätöksen parlamentin lausunnon jälkeen, voidaan sääntö N:o 67 ottaa osaksi ajoneuvojen tyyppihyväksyntäjärjestelmää sekä yhteisön voimassa olevaa lainsäädäntöä. Säädös ja sen voimaantulon ajankohta julkaistaan virallisessa lehdessä. Säännön N:o 67, sellaisena kuin se on muutettuna, tarkoitus on ennen muuta poistaa moottoriajoneuvojen kaupan tekniset esteet ja samalla taata ympäristön suojelun ja turvallisuuden korkea taso. (1) KOM(1999) 14 lopullinen.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-3311/00 esittäjä(t): Adriana Poli Bortone (UEN) komissiolle. Alitalian lippujen hinnat.



Virallinen lehti nro 151 E , 22/05/2001 s. 0131 - 0132



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3311/00 esittäjä(t): Adriana Poli Bortone (UEN) komissiolle (18. lokakuuta 2000) Aihe: Alitalian lippujen hinnat Lentoliikenteen maksuista annetussa asetuksessa (ETY) 2409/92(1) todetaan, että maksujen vapauttamiseksi kokonaan on syytä täydentää hintojen vapaata määräytymistä säännöksillä, joilla turvataan kuluttajien ja teollisuuden edut. Alitalian lento Brindisistä Milanoon maksaa 800 000 liiraa, mikä on aivan liian kallis hinta. Näin kalliit hinnat eivät missään nimessä helpota Apulian kaltaisten tavoitteeseen 1 kuuluvien alueiden kansalaisten elämää. Kuitenkin yllä mainitun asetuksen 6 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaan jäsenvaltio voi päättää mldr lykätä sellaisen perusmaksun soveltamista, joka mldr on käyttäjien kannalta kohtuuttoman korkea mldr. Italian hallitus ei ole vielä aikonut puuttua tilanteeseen, vaikka käyttäjät ovat protestoineet ja kehottaneet hallitusta ryhtymään toimiin. Kyseisen asetuksen 8 artiklan mukaan komissio kuulee vähintään kerran vuodessa lentoliikenteen kuljetusmaksuista ja niihin liittyvistä seikoista yhteisössä olevien lentoliikenteen käyttäjäjärjestöjen edustajia. Onko komissio ryhtynyt yllä mainitun 8 artiklan mukaisiin toimiin, tai aikooko se käsitellä perinpohjaisesti Alitalian liian kalliita hintoja ja ottaa asian esille myös Italian hallituksen kanssa, jotta komissio voisi toimillaan tuoda oman panoksensa sisämarkkinoiden toteuttamiseen yhdenmukaistamalla lentoliikenteen maksut direktiivin ja yhteisön asetuksen hengen mukaisesti? (1) EYVL L 240, 24.8.1992, s. 15. Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus (16. marraskuuta 2000) Komissio on tutkinut hinnoittelua kirjallisessa kysymyksessä mainituilla reiteillä. Komissio katsoo, etteivät sovelletut hinnat ole kohtuuttomia, kun otetaan huomioon reittien liikennöimisestä aiheutuvat kustannukset. Näyttää siis siltä, että tapauksessa ei ole kysymys lentoliikenteen kuljetus- ja rahtimaksuista 23. heinäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2409/92 säännösten rikkomisesta. Komissio seuraa lentoliikenteen hintakehitystä säännöllisesti, ja yleinen suuntaus on se, että lentoliikenteen hinnat laskevat yhteisön alueella, mikä on tuotu esille myös tiedonannossa Euroopan lentoliikenne: yhtenäismarkkinoilta maailmanlaajuisiin haasteisiin(1). (1) KOM(1999) 182 lopullinen.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3178/00 esittäjä(t): Luis Berenguer Fuster (PSE) komissiolle. Komission puolueettomuus sähköyhtiöiden kilpailuun siirtymisen kustannuksia koskevassa asiassa Espanjassa.



Virallinen lehti nro 136 E , 08/05/2001 s. 0198 - 0199



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3178/00 esittäjä(t): Luis Berenguer Fuster (PSE) komissiolle (10. lokakuuta 2000) Aihe: Komission puolueettomuus sähköyhtiöiden kilpailuun siirtymisen kustannuksia koskevassa asiassa Espanjassa Komissio on aiemmin ilmoittanut kannakseen, että komission varapuheenjohtaja de Palacio ei ole jäävi käsittelemään sähköyhtiöiden kilpailuun siirtymisen kustannuksia (CTC) koskevaa asiaa, vaikka hän on toiminut tämän toimenpiteen hyväksyneen hallituksen jäsenenä. Nyt on ilmennyt uusia tosiseikkoja, jotka voivat muuttaa tilannetta: On annettu tiedoksi, että komissio käynnistää virallisen menettelyn; Espanjan hallitus on lisännyt painostustaan asiassa (hallitus on pääpiirteittäin sama kuin se jossa de Palacio oli ministerinä) ja toisaalta komission varapuheenjohtaja on antanut Espanjan hallituksen kannan mukaisia ja sitä ymmärtäviä lausuntoja. - Uskooko komissio edelleen, ettei sen varapuheenjohtaja de Palacio ole millään tavalla jäävi käsittelemään CTC-asiaa? - Mikä merkitys on sillä, että de Palacio osallistui tämän päätöksen tekemiseen hallituksessa ja että nykyinen hallitus, joka on kiinnostunut tietyntyyppisestä ratkaisusta, on sama kuin se johon hän kuului? - Miten tässä tilanteessa voidaan taata varapuheenjohtajan puolueettomuus? Mario Montin komission puolesta antama vastaus (30. lokakuuta 2000) 1. Tuleva komission päätös tässä asiassa tehdään kollegisen päätöksenteon periaatetta noudattaen niistä syistä, jotka on esitetty komission yhteisessä vastauksessa kirjallisiin kysymyksiin E-1761/99 ja P-1889/99(1). 2. Komission päätöksentekoprosessiin osallistuminen ei voi estyä sen vuoksi, että komission jäsen on ollut aikaisemmin jonkin maan hallituksen jäsen. Parlamentin jäsentä pyydetäänkin kiinnittämään huomiota EY:n perustamissopimuksen 213 artiklan 2 kohdan määräyksiin (ent. 157 artikla). (1) EYVL C 170 E, 20.6.2000.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2683/00 esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle. Suuret nopeudet suuren kehätien (GRA) alueella.



Virallinen lehti nro 113 E , 18/04/2001 s. 0149 - 0150



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2683/00 esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle (1. syyskuuta 2000) Aihe: Suuret nopeudet suuren kehätien (GRA) alueella Alettaessa rakentaa suuren kehätien (GRA) läheisyyteen Rooman ja Napolin välistä suurnopeusrataa ja toista raidetta FM2-radalle Rooman ja Lunghezzan välille jää ratkaisematta monta ongelmaa Rooman keskustakortteleiden asumiskelpoisuudessa. Erityistä häiriötä aiheutuu niille sadoille asukkaille, joiden on asuttava rautatien välittömässä läheisyydessä. Rautatietä liikennöi päivittäin noin 200 junaa 200 kilometrin tuntivauhdilla, ja jo tähän asti on aiheutunut vaaratilanteita. Ainoa virallinen asiakirja, jossa tarkastellaan suurnopeusradan haittojen ehkäisyä on Protocollo d'intesa TAV-Regione Lazio, jossa arvioidaan vahinkoja enintään 30 metrin etäisyydellä uloimmasta suurnopeusraiteesta sijaitseville rakennuksille. Tämä kirjanen käsittelee kuitenkin pelkästään kehätien ulkopuolisia haittoja, kun taas sen sisäpuolisesta alueesta, josta tulisi sopia rautatieyhtiön ja Rooman kaupungin välillä, on vain yksipuolinen rautatieyhtiön julkaisema Linee guida suurnopeusradan ja työmaiden välittömässä läheisyydessä asuvien korvauksista. Eri menetelmiä soveltamalla on syntynyt joukko syrjiviä ja epätasa-arvoisia sopimuksia, jotka ovat johtaneet korvaussummien ja korvausten lukumäärän puolittumiseen. Ympäristövaikutusten arvioinnista tai vaihtoehtoisten rakennussuunnitelmien toteuttamisesta ei myöskään ole mitään tietoa. Kysyn komissiolta, 1. onko olemassa direktiivejä, jotka edellyttäisivät tällaisten toimien harmonisointia, 2. olisiko instituutioiden ja kansalaisten, tässä tapauksessa rautatieyhtiön, kaupungin ja kansalaisten istuuduttava yhteiseen neuvottelupöytään ennen töiden aloittamista, 3. mikä komission yleinen käsitys on kyseisestä tapauksesta? Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus (18. lokakuuta 2000) Parlamentin jäsen mainitsee kysymyksessään suuren kehätien alueella toteutettavat mittavat infrastruktuurihankkeet sekä erityisesti Rooman ja Napolin välisen suurten nopeuksien raideosuuden rakentamisen ja toisen raiteen lisäämisen Rooman ja Lunghezzan väliselle FM2-rataosuudelle. Jälkimmäisen hankkeen yhteydessä parlamentin jäsen mainitsee kaksi asiakirjaa, joissa määrätään korvauksista hankkeiden toteuttamisalueen asukkaille: yhteisymmärryspöytäkirja (protocollo d'intesa) ja suuntaviivat (linee guida). 1. Euroopan yhteisössä ei ole olemassa säädöksiä, joilla yhdenmukaistettaisiin kansalaisille maksettavat korvaukset tämäntyyppisten vahinkojen yhteydessä. 2. Kysymyksessä mainittu asia ei kuulu yhteisön lainsäädännön soveltamisalaan. Se ei myöskään kuulu komission vaan kansallisten ja paikallisten viranomaisten toimivaltaan. 3. Kysyjää pyydetään tutustumaan vastaukseen, jonka komissio on antanut kysyjän itsensä esittämään kirjalliseen kysymykseen E- 578/98(1) ja Antonio Tajanin esittämään kirjalliseen kysymykseen et E-2274/00(2). (1) EYVL C 386, 17.12.1998. (2) EYVL C 103 E, 3.4.2001, s. 104.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3414/00 esittäjä(t): Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) komissiolle. Ruotsalaisten hapansilakkapurkkien koko.



Virallinen lehti nro 151 E , 22/05/2001 s. 0162 - 0162



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3414/00 esittäjä(t): Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) komissiolle (7. marraskuuta 2000) Aihe: Ruotsalaisten hapansilakkapurkkien koko Dagens Industri -lehden 2. elokuuta 2000 ilmestyneen numeron mukaan EU on käynyt taistoon norlantilaista hapansilakkaa vastaan. Lehden mukaan on hapansilakkapurkkien oltava kapeampia ja korkeampia, muuten tuotteen valmistus on lopetettava. EU:n määräystä noudattaakseen oli Gävlen ulkopuolella Utvalnäsissä sijaitsevan Wahlströms Fisk -yhtiön muutettava purkintekolaitettaan, jotta tuotanto ei keskeytyisi ennen hapansilakkakauden avausta 17. elokuuta 2000. Aiemmin, vuoden 1998 kesällä, oli Ruotsissa keskusteltu siitä, saiko hapansilakkaa valmistaa puutynnyreissä vai ei. Sillä kerralla ilmeni, että ruotsalaiset virkamiehet olivat tulkinneet EU:n direktiiviä liian tunnontarkasti. Mutta mikä on tilanne edellä mainitussa vuoden 2000 elokuun tapauksessa? Onko komission direktiivi syy siihen, että hapansilakkatuottajien on muutettava purkkikokojaan, vai tulkitsevatko ruotsalaiset virkamiehet jälleen direktiiviä liian tarkasti? Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (27. marraskuuta 2000) Kalasäilykkeiden purkkikokojen vahvistaminen ei kuulu yhteisön toimivaltaan eikä asiasta ole syytä antaa lainsäädäntöä. Kyseessä oleva ala voi halutessaan ehdottaa standardointielinten antamien normien soveltamista.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2823/00 esittäjä(t): Glyn Ford (PSE) komissiolle. Työvoiman vapaa liikkuvuus.



Virallinen lehti nro 136 E , 08/05/2001 s. 0101 - 0102



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2823/00 esittäjä(t): Glyn Ford (PSE) komissiolle (5. syyskuuta 2000) Aihe: Työvoiman vapaa liikkuvuus Voiko komissio kertoa, määritelläänkö työvoiman vapaata liikkuvuutta koskevissa unionin perussopimuksien artikloissa työvoiman vähimmäisikä vai sovelletaanko vähimmäisikään kansallista lainsäädäntöä? Jos sovelletaan kansallista lainsäädäntöä, mitkä ovat kunkin jäsenvaltion lainsäädännön mukaiset vähimmäisikärajat? Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus (6. lokakuuta 2000) EY:n perustamissopimuksessa ei ole määräyksiä työvoiman vapaaseen liikkuvuuteen yhteisössä liittyvästä vähimmäisiästä. On syytä muistaa, että jäsenvaltioiden on noudatettava nuorten työntekijöiden suojelusta 22. kesäkuuta 1994 annetun neuvoston direktiivin 94/33/EY(1) säännöksiä, joiden mukaan jäsenvaltioiden on valvottava, että työhönoton alaikäraja ei ole alempi kuin pakollisen täysipäiväisen koulunkäynnin päättymisikä eikä missään tapauksessa alle 15 vuotta. Espanjassa, Ranskassa ja Ruotsissa työhönoton alaikäraja on kuusitoista vuotta. Muissa maissa tämä alaikäraja on viisitoista vuotta. (1) EYVL L 216, 20.8.1994.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2252/00 esittäjä(t): Hiltrud Breyer (Verts/ALE) komissiolle. Uimavesidirektiivi ja luonnon uimavedet.



Virallinen lehti nro 103 E , 03/04/2001 s. 0097 - 0098



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2252/00 esittäjä(t): Hiltrud Breyer (Verts/ALE) komissiolle (7. heinäkuuta 2000) Aihe: Uimavesidirektiivi ja luonnon uimavedet 1. Milloin komissio aikoo tarkistaa uimavesidirektiiviä? 2. Onko komissio sitä mieltä, että tulevaisuudessa pitäisi korostaa enemmän luonnon uimavesien merkitystä? Ne täyttävät uimavesidirektiivin vaatimukset ja lisäksi niitä hoidetaan ekologisella ja kustannuksia säästävällä tavalla. Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus (12. syyskuuta 2000) Komissio on vuodesta 1998 lähtien työskennellyt tiiviisti uimaveden laadusta 8. joulukuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 76/160/ETY(1) tarkistamiseksi. Uimarantojen veden laatua seurataan useimmissa jäsenvaltioissa, ja asiantuntijaryhmä tutkii parhaillaan kaikkia seurantaan liittyviä tekijöitä, kuten uimaveden laadun analysoinnissa käytettäviä parametrejä ja menetelmiä. Komissio pyrkii näin varmistamaan, että Maailman terveysjärjestön (WHO) (ehdottamia) standardeja noudatetaan mahdollisimman tarkkaan. Komissio aikoo jo ennen tämän vuoden loppua antaa parlamentille ja neuvostolle tiedonannon, jossa esitetään direktiivin tarkistamisen periaatteet. Tiedonanto käynnistää laajan kuulemismenettelyn, johon osallistuvat kaikki, joita asia koskee. Komissio suunnittelee antavansa tarkistusehdotuksen vuonna 2001. Uimavesidirektiivissä yhdistyvät kansanterveys- ja ympäristönsuojelunäkökohdat, ja sillä on selvä ja tarkkaan määritelty yhteys vesipolitiikan kehysdirektiiviin. Vaikka vesipolitiikan kehysdirektiivillä pyritään varmistamaan kaikkien vesialueiden hyvä (ympäristöllinen/ekologinen) tila, jotkut vesialueet edellyttävät täydentäviä laatuvaatimuksia ja tarvittaessa myös lisätoimenpiteitä. Kaikki uimavesidirektiivin ja sen uudelleen tarkastelun piiriin kuuluvat uimavedet (makeat vedet ja rannikkoalueet) ovat määriteltyjä valuma-alueita, jotka vaativat erityistä suojelua (vesipolitiikan kehysdirektiivin 6 artikla sekä liite IV). Vesipolitiikan kehysdirektiivin mukaisesti hyvään veden laatuun liittyy fysikaalis-kemiallisia ja ekologisia tekijöitä, jotka tukevat ja myös parantavat uimaveden laatua. (1) EYVL L 31, 5.2.1976.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2566/00 esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle. Petostapauksiin liittyvä vastuu.



Virallinen lehti nro 136 E , 08/05/2001 s. 0049 - 0049



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2566/00 esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle (1. elokuuta 2000) Aihe: Petostapauksiin liittyvä vastuu Luotto- ja maksukorttien käyttäjiä suojellaan yleisesti Euroopan unionissa korttien väärinkäytöksiltä rajoittamalla heille lankeavaa vastuuta. Voiko komissio ilmoittaa, missä jäsenvaltioissa noudatetaan tällä hetkellä vastaavaa rajoitettua vastuuta, joka käyttäjille aiheutuu heidän verkkopankkitileilleen murtautumisesta tai niiden muusta luvattomasta käytöstä? Kun otetaan huomioon, että rajat ylittävien talletusten vastaanotto todennäköisesti lisääntyy euron käyttöönoton ja Internetin yleistymisen vuoksi, aikooko komissio tehdä ehdotuksia suojellakseen kuluttajia rajoittamattomalta vastuulta tapauksissa, joissa heidän verkkotileilleen tunkeudutaan laittomasti? David Byrnen komission puolesta antama täydentävä vastaus (6. marraskuuta 2000) Arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemaa suojelua käsitellään etenkin elektronisen maksuvälineen avulla toteutetuista maksutapahtumista ja erityisesti liikkeeseenlaskijan ja haltijan välisestä suhteesta 30 päivänä heinäkuuta 1997 annettussa komission suosituksessa 97/489/EY(1). Suosituksen soveltamista ja noudattamista tutkitaan parhaillaan, ja tutkimuksen tulokset ovat saatavissa keväällä 2001. Suositusta sovelletaan kaikkiin elektronisiin maksuvälineisiin ja näin ollen myös verkkopankkitapahtumiin. Tästä johtuen suosituksen 6 artiklan sisältämiä rajoituksia sovelletaan myös verkkopankkitileihin. Yllä mainitusta tutkimuksesta saadaan todennäköisesti tilastotietoja, joiden pohjalta voidaan mahdollisesti päättää rajoitusten muuttamisesta. Arvoisaa parlamentin jäsentä pyydetään myös tutustumaan vastaukseen, joka on annettu parlamentin jäsenen van Velzenin kysymykseen E-2833/00(2). (1) EYVL L 208, 28.8.1997. (2) Katso sivu 103.