KIRJALLINEN KYSYMYS E-1453/99

esittäjä(t): Christa Klaß (PPE-DE) komissiolle

(1. syyskuuta 1999)

Aihe: Komission toimitussopimukset sisäisen logistiikan alalla

Komissio pyrkii supistamaan sisäisten materiaalihankintojen kustannuksia. Tämä toteutetaan lähinnä valitsemalla keskitetysti muutamia suuria tarjoajia sekä tekemällä pitkäaikaissopimuksia.

Tietääkö komissio, että tämä merkitsee pk-yritysten sulkemista sopimusten tekemisen ulkopuolelle tai sitä, että uusilla yrityksillä on vähäisemmät mahdollisuudet tulla otetuksi huomioon myöhemmistä sopimuksista päätettäessä?

Millaisia perusteita komissio soveltaa sisäisiä materiaalihankintoja koskevia sopimuksia tehdessään ja kuinka vapaa kilpailu varmistetaan tässä yhteydessä?

Millaisilla menetelmillä varmistetaan, että pk-yritykset, joiden toiminta luo suurimman osan uusista työpaikoista, eivät ole epäedullisessa asemassa suuriin tarjoajiin verrattuna? Mihin toimiin komissio ryhtyy varmistaakseen, että myöhemmissä materiaalihankinnoissa otetaan huomioon myös muut yritykset?

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(8. joulukuuta 1999)

Varainhoitoasetuksen(1) 56 artiklan mukaisesti komission on noudatettava julkisia urakoita ja hankintoja koskevia direktiivejä, kun määrät ovat yhtä suuria tai suurempia kuin kyseisissä direktiiveissä asetetut vähimmäismäärät. Niiden alle jäävät hankintasopimukset komissio voi tehdä kilpailukutsun esittämisen jälkeen (vrt. varainhoitoasetuksen 58 artiklan 1 kohta) noudattaen direktiivien kanssa yhtäpitäviä valinta- ja osoitusperusteita (vrt. varainhoitoasetuksen 58 artiklan 3 kohta). Sopimukset voidaan tietyin edellytyksin tehdä suoraan tai ainoastaan laskun perusteella (vrt. varainhoitoasetuksen 59 ja 60 artikla), mikäli ne eivät ylitä tiettyjä enimmäismääriä. Hankintoja ja sopimuksia käsittelevä neuvoa-antava komitea (soveltamista koskevissa yksityiskohtaisissa säännöissä vahvistetun määrän, joka on tällä hetkellä 46 000 euroa, ylittyessä) ja komission varainhoidon valvoja tarkistavat näiden säännösten ja tarjouksen tekijöiden tasavertaisen kohtelun periaatteen (mainittu varainhoitoasetuksen 62 artiklassa) noudattamisen.

Sopimusten keinotekoisen osiin hajoittamisen välttämiseksi edellä mainittujen direktiivien säännöksiin sisältyy velvoittavia sääntöjä muun muassa kumuloitumisesta.

Komissio ei pyri tekemään sopimuksia tietynkokoisten tarjoajien kanssa. Sen on kuitenkin noudatettava julkisia hankintoja koskevissa direktiiveissä säädettyjä valintaperusteita (hakijoiden rahoituksellisen ja teknisen kapasiteetin arviointi) komission hankintojen turvaamiseksi. Tästä syystä kaikkia hakijoita kohdellaan yhtäläisesti ja kaikkien on toimitettava kaikki vaadittavat asiakirjat, vaikka kyseessä olisivatkin yleisesti tunnetut suuryritykset tai komission sopimuspuolena jo olevat tai olleet hakijat.

Useimmissa tapauksissa komissio tekee sopimuksen direktiiveissä tarkoitetusta taloudellisesti edullisimmasta tarjouksesta, joka arvioidaan hinnan ja laadun perusteella. Laadun arvioimisessa sovellettavien eri tekijöiden painotuskertoimet ilmoitetaan hankintailmoituksessa tai tarjouseritelmässä.

Kaikki vähintään 50 000 euron suuruiset hankintasopimukset julkaistaan virallisen lehden S-sarjassa (hankintailmoitukset tai kiinnostuksenilmaisupyynnöt) kilpailun lisäämiseksi. Samasta syystä ne voidaan julkaista myös erityislehdissä.

Mahdollisimman suuren osallistujamäärän ja etenkin pk-yritysten osallistumisen varmistamiseksi komissio voi helpottaa yritysryhmittymien osallistumista ja hyväksyä sopimuspuolten alihankinnat. Tarjouseritelmät saa ilmaiseksi hakijan haluamalla tai tämän sijoittautumismaan kielellä käännöskulujen välttämiseksi. Tarjoukset voi tietenkin esittää millä tahansa yhteisön 11 virallisella kielellä. Komissio pyrkii lisäksi jakamaan hankinnat moitteettoman hallinnon ja kustannushyötysuhteen kannalta sopivimpiin mahdollisimman pieniin eriin.

(1) EYVL L 356, 31.12.1977.