KIRJALLINEN KYSYMYS E-2201/98

esittäjä(t): Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) komissiolle

(14. heinäkuuta 1998)

Aihe: Saksalaisten autojen vakuuttaminen Ruotsissa

Ruotsissa yksityishenkilöt, jotka haluavat tuoda itselleen auton suoraan ulkomailta sen sijaan, että ostaisivat sen ruotsalaiselta autokauppiaalta, ovat syrjityssä asemassa. Vakuutusyhtiöt asettavat nimittäin tiukemmat ehdot suoraan Saksasta tuotujen autojen vakuutuksille perustellen vaatimuksiaan suuremmalla varkausriskillä. Ne edellyttävät ajonestolaitetta, merkittyjä ikkunalaseja ja hälytintä, mikä merkitsee autonomistajalle noin 10 000 Ruotsin kruunun lisäkustannuksia. Autoja muista EU-maista yksityisten henkilöiden laskuun välittävän länsipohjalaisen yksityisen yrityksen, Reidars Bilin, tulevaisuus on nyt uhattuna tästä syystä.

Onko olemassa tätä asiaa koskevaa EY-direktiiviä? Mitä komissio aikoo tehdä epäkohdan korjaamiseksi?

Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus

(12. marraskuuta 1998)

Liikennevakuutuksia koskevien yhteisön direktiivien tarkoituksena on luoda pakollinen vastuuvakuutusjärjestelmä, jonka avulla taataan korvaukset liikenneonnettomuuksien uhreille. Kyseisissä direktiiveissä säädetään pakollisesta moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavasta vakuutuksesta(1), ja ne sisältävät säännöksiä kaikissa jäsenvaltioissa sovellettavan vakuutusturvan kattavuudesta määrittelemällä turvan vähimmäismäärän (ecuina ilmaistuna) ja ne henkilöt, joiden on saatava vakuutusturva kyseisestä lakisääteisestä vakuutusjärjestelmästä(2). Lisäksi direktiiveissä varmistetaan, että koko yhteisössä sovelletaan yhdenmukaiseen vakuutusmaksuun perustuvaa vakuutusturvaa(3). Direktiiveissä ei kuitenkaan ole säännöksiä yleisestä riskivakuutuksesta, johon varkausvakuutus kuuluu. Tämäntasoista yhtenäistämistä ei ainakaan tässä vaiheessa harkita. Toisaalta jäsenvaltiot eivät kannata yhtenäistämistä, mikä estäisi tehokkaasti yleisen riskivakuutusdirektiivin hyväksymisen neuvostossa. Toisaalta taas kaikkien vakuutustuotteiden yhdenmukaistamisesta voisi koitua haittaa kuluttajalle, joka voi nykyään valita eri jäsenvaltioissa markkinoilla olevista erilaisista vakuutustuotteista.

Niiden epäedullisten olosuhteiden osalta, joista tuontiautot kärsivät Ruotsissa valmistettuihin autoihin verrattuna, on todettava, että EY:n perustamissopimuksen määräyksiä, jotka koskevat kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kieltämistä ja vapaata liikkuvuutta, sovelletaan periaatteessa valtiollisiin eikä yksityisiin toimiin. Yhteisöjen tuomioistuin on hyväksynyt tähän sääntöön kohdistuvia poikkeuksia ainoastaan tapauksissa, joissa on kyse sellaisista alkuperältään yksityisistä rajoituksista, jotka ovat seurausta yksityisistä toimista, joiden tarkoituksena on kollektiivisella tavalla säädellä tietyn ammatillisen toiminnan harjoittamisen edellytyksiä(4). Tämä poikkeus ei kuitenkaan kata vakuutusyritysten yksittäisiä toimia niiden suhteissa asiakkaisiinsa. Vakuutuksenantajan ja vakuutuksenottajan välisellä sopimussuhteella luodaan yksityisoikeudellisia suhteita, jotka kuuluvat periaatteessa kansallisen oikeuden alaan ja joiden perusteella voidaan nostaa kanteita kansallisissa tuomioistuimissa.

Joka tapauksessa arvoisan parlamentin jäsenen esiin tuomat seikat eivät ole riittäviä, jotta komissio voisi päätellä, toimivatko ruotsalaiset vakuutusyhtiöt syrjivästi kohdellessaan muista jäsenvaltioista tuotuja autoja eri tavalla. Jos esimerkiksi kyseisten autojen varkaudenestolaitteet eivät vastaa Ruotsissa myytävien autojen varustusta (koska ilmeisesti Ruotsissa on muita jäsenvaltioita tiukemmat vaatimukset varkausvakuutukselle), ruotsalaisilla vakuutusyhtiöillä on oikeus vaatia, että kyseisten ajoneuvojen omistajat täydentävät varustusta tehokkaammilla laitteilla.

(1) Neuvoston direktiivi 72/166/ETY, annettu 24 päivänä huhtikuuta 1972, moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta ja vakuuttamisvelvollisuuden voimaansaattamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä. EYVL L 103, 2.5.1972.

(2) Toinen neuvoston direktiivi 84/5/ETY, annettu 30 päivänä joulukuuta 1983, moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä. EYVL L 8, 11.1.1984.

(3) Kolmas neuvoston direktiivi 90/232/ETY, annettu 14 päivänä toukokuuta 1990, moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä. EYVL L 129, 19.5.1990.

(4) Tuomio 30.11.95, asia C-55/94, Gebhard; Tuomio 15.12.95, asia C-415/93, Bosman.