KIRJALLINEN KYSYMYS E-2091/02 esittäjä(t): Michl Ebner (PPE-DE) komissiolle. Hätänumerot EU:ssa.



Virallinen lehti nro 028 E , 06/02/2003 s. 0178 - 0179



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2091/02 esittäjä(t): Michl Ebner (PPE-DE) komissiolle (16. heinäkuuta 2002) Aihe: Hätänumerot EU:ssa Komissiolle esittämäni kirjallisen kysymyksen E-1237/02(1) ja komission jäsen Liikasen 4. kesäkuuta 2002 antaman vastauksen johdosta pyydän komissiota vastaamaan seuraaviin kysymyksiin: - EU:n jäsenvaltioissa oli 31. joulukuuta 1996 mennessä tarkoitus ottaa käyttöön hätänumero 112. - Mitä EU tekee käytännössä, jotta sen jäsenvaltiot ottavat tämän numeron käyttöön tai jotta numero myös todella yleistyy? Onko olemassa jonkinlaisia valvontamekanismeja? Millaisia? - Tarkistaako EU, toimiiko hätänumero? Taataanko, että numeron 112 taakse kätkeytyy todellakin hälytyskeskus, eikä vain yhteys esimerkiksi paikallis-/aluepoliisiin? - Tarkistetaanko, voiko onnettomuuden uhri saada apua puhelimitse vähintään kahdella kielellä (esim. maan virallisella kielellä ja englanniksi)? - Missä jäsenvaltioissa hätänumeroa 112 käytetään tehokkaasti? - Millä jäsenvaltioilla on ongelmia hätänumeron 112 käyttöönotossa ja levittämisessä? Millaisia nämä ongelmat ovat? - Miltä ehdokasvaltioiden tilanne näyttää hätänumeron 112 suhteen? Onko asiasta annettu konkreettisia direktiivejä, asetuksia tai määräyksiä? Onko hätänumero jo otettu käyttöön joissakin ehdokasvaltioissa? Missä? (1) EYVL C 277 E, 14.11.2002. Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus (11. syyskuuta 2002) Komission vuosina 1998 ja 2001 suorittamat tutkimukset, sekä komission Viides raportti televiestinnän sääntelypaketin toteuttamisesta(1) osoittavat, että hätänumero 112 on otettu käyttöön kaikissa jäsenvaltioissa. Avoimen verkon tarjoamista käsittelevä komitea sekä pelastuspalvelujen toimintaohjelman komitea ovat tutkineet hätänumeron 112 käyttöönottoa jäsenmaissa. Tutkimuksen tulokset, Euroopan Unionin tilanneraportti hätänumeron 112 käyttöönotosta sekä muut asiaan liittyvät tiedot ovat saatavissa Europa-palvelimella osoitteessa: http://europa.eu.int/comm/environment/civil/prote/112/112_en.htm. Tutkimuksista käy myös ilmi, että jäsenvaltioista ainoastaan Yhdistynyt Kuningaskunta ja Saksa ovat ilmoittaneet pystyvänsä käsittelemään puhelut ainoastaan maan virallisella kielellä. Muiden jäsenvaltioiden hälytyskeskusten työntekijät puhuvat myös englantia maan virallisen kielen tai virallisten kielten lisäksi. Soittamalla numeroon 112 on saatava yhteys yksikköön, jolla on valmius ottaa vastaan hätäpuheluja. Hätäpuhelujen jatkokäsittelyn järjestäminen esimerkiksi poliisille ja palolaitokselle taikka paikallis- tai keskuspoliisin välillä on täysin jäsenvaltioiden vastuulla, koska niillä on toissijaisuusperiaatteen perusteella toimivalta siviiliturvallisuuden alalla. Komissiolle on tehty hiljattain kaksi kantelua, jotka koskevat erään jäsenvaltion hätänumeropalveluiden toimintaa. Komissio tutkii parhaillaan kanteluita ja joutuu luultavasti pyytämään kyseiseltä jäsenvaltiolta lisäselvennyksiä asiasta. Lisätietojen pyytäminen ei tietenkään sulje pois mahdollisuutta aloittaa rikkomisesta johtuva menettely yhtenäisen Euroopan hätänumeron käyttöönottamisesta 29. heinäkuuta 1991 tehdyn neuvoston päätöksen(2) perusteella. Yleisesti ottaen näyttäisi siltä, että jäsenvaltioilla on ollut kahdenlaisia ongelmia: ymmärtämisvaikeuksiin johtavia kieliongelmia sekä hallinnointiin liittyviä ongelmia. Monissa jäsenvaltioissa vastuu hätäpalveluista jakautuu eri viranomaisille (esim. poliisille, palokunnalle tai sairaankuljetukselle), mikä aiheuttaa sen, että soittamalla numeroon 112 ei tavoita kaikkia palveluja. Komissio rahoittaa osana pelastuspalvelujen toimintaohjelmaa(3) yhdessä espanjalaisten, italialaisten, kreikkalaisten ja portugalilaisten kuluttajajärjestöjen kanssa kahta hanketta, joiden tarkoituksena on arvioida hätänumeron 112 käyttöönottoa kyseisissä maissa loppukäyttäjien näkökulmasta. Tulosten odotetaan valmistuvan ensi vuoden aikana. Komissiolla ei ole toistaiseksi tietoja hätänumeron 112 käyttöönotosta ehdokasvaltioissa. Komissio toimittaa parlamentin jäsenelle lisätietoja asiasta mahdollisimman pian. (1) KOM(1999) 537 lopullinen. (2) EYVL L 217, 6.8.1991. (3) EYVL L 327, 21.12.1999.