KIRJALLINEN KYSYMYS E-1758/01

esittäjä(t): Ilda Figueiredo (GUE/NGL) komissiolle

(15. kesäkuuta 2001)

Aihe: Syrjintä julkisiin virkoihin pääsyssä

Portugalin hallitus julkisti 3. marraskuuta antamansa asetuksen nro 444/99, jolla hyväksyttiin uudet ulkoministeriön ulkomailla työskentelevän henkilökunnan henkilöstösäännöt (suurlähetystöt ja konsulaatit).

Näissä henkilöstösäännöissä määritellään Portugalin julkishallinnon oikeus valita edustustojen henkilökunta. Valintaoikeuden ulkopuolelle jäävät kuitenkin ne henkilöt, jotka eivät ole Portugalin kansalaisia, vaikka he ovatkin Euroopan unionin jäsenvaltioiden kansalaisia. Tämä aiheuttaa tilanteita, joissa tasapuolinen kohtelu ei toteudu.

Katsooko komissio, että tällainen tilanne ei ole tuomioistuimen oikeuskäytännön ja erityisesti myös EY:n perustamissopimuksen 13 artiklan vastainen?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(25. heinäkuuta 2001)

Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 39 artiklan (entisen 48 artiklan) mukaan työntekijöillä, jotka ovat yhteisön kansalaisia, on oikeus liikkua vapaasti unionin alueella. Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 39 artiklan 4 kohdassa määrätään, että tämän artiklan määräykset eivät koske julkishallinnon palvelussuhteita. Yhteisöjen tuomioistuin on kuitenkin tulkinnut tätä ehtoa erittäin tiukasti. Yhteisöjen tuomioistuin on perustamissopimusta tulkitessaan selventänyt asiaa siten, että jäsenvaltioilla on oikeus varata julkishallinnon toimia omille kansalaisilleen ainoastaan silloin, jos toimet liittyvät suoraan julkishallinnon erityistehtäviin ja etenkin jos toimet liittyvät julkisen vallan hoitamiseen tai jos toimen haltija on vastuussa jäsenvaltion ja julkishallinnon elinten, kuten paikallisten viranomaisten, yleisen edun turvaamisesta. Komission selvitys ETY:n perustamissopimuksen 48 artiklan 4 kohdan (nykyään 39 artiklan 4 kohta) soveltamisesta(1) antaa ymmärtää, että varauslauseke voi koskea diplomaatteja.

Jäsenvaltioiden viranomaisten (sekä tuomioistuinten) on yhteisöjen tuomioistuimen valvonnan alaisena päätettävä jokaisen tapauksen osalta erikseen, täyttyvätkö 39 artiklan 4 kohdan soveltamisen perusteet. Päätöstä tehtäessä on otettava huomioon kyseiseen toimeen liittyvät erityistehtävät ja vastuut.

Jos Portugalin viranomaiset päättävät, että tietty diplomaattikunnan toimi ei täytä 39 artiklan 4 kohdan perusteita, ja toimi julistetaan avoimeksi vapaaseen liikkuvuuteen perustuvaa oikeuttaan käyttäville unionin kansalaisille, viranomaiset eivät voi kieltää näiltä oikeutta saada kansallista virkamiesasemaa. Oikeuden kieltäminen olisi kansalaisuuteen perustuvaa työntekijöiden syrjintää, joka kielletään 39 artiklan 2 kohdassa ja työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1612/68(2) 7 artiklan 1 kohdassa. Yhteisöjen tuomioistuin on todennut, että Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 39 artiklan 4 kohta ei ole peruste syrjiville toimenpiteille palkkauksessa tai muissa työsuhteen ehdoissa niitä työntekijöitä kohtaan, jotka on jo otettu julkishallinnon palvelukseen (katso yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 12. helmikuuta 1974 asiassa 152/73 (Giovanni Maria Sotgiu v. Deutsche Bundespost))(3).

Lopuksi mainittakoon, että kansallisuuteen perustuva syrjintä ei kuulu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 13 artiklan (ent. 6 a artikla) soveltamisalaan.

(1) EYVL C 72, 18.3.1988.

(2) EYVL L 257, 19.10.1968.

(3) Kok. 1974, s. 153.