KIRJALLINEN KYSYMYS E-2909/00

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(14. syyskuuta 2000)

Aihe: Kansallisten lasinkeräysjärjestelmien häiriintyminen sisämarkkinoiden toiminnan takia

1. Kierrätetyn lasijätteen markkinointiin kohdistuu Alankomaissa kilpailua saksalaisten yritysten taholta. Saksassa on käytössä nk. vihreä piste -järjestelmä, jossa teollisuus osallistuu lasinkeräyksen kustannuksiin. Eräs seuraus tästä kilpailusta on, että Saksan lasinkierrätysyritykset tarjoavat lasijätettään yhä enenevässä määrin Alankomaiden markkinoille. Eräs esimerkki tästä on Heije-niminen yritys Moerdijkistä, joka tuo lasia Berliinistä, vaikka vain kymmenen kilometrin päässä Fijnaartissa sijaitsee lasinkierrätysyritys Maltha. Alankomaiden lasijäte uhkaa joutua kaatopaikalle. Lisäksi keräys uhataan lopettaa kokonaan. Onko komissio tietoinen tästä ongelmasta(1)?

2. Katsooko komissiokin, että kierrätysmateriaalin kuljetusta näin pitkiä matkoja ei voida hyväksyä ja että on lähdettävä siitä periaatteesta, että kierrätysmateriaali käytetään mahdollisimman lähellä sitä paikkaa, josta se on kerätty?

3. Voisiko komissio antaa tilastotietoja siitä, kuinka paljon kierrätettyä lasijätettä kuljetetaan Alankomaiden ja Saksan ja muiden jäsenvaltioiden välillä?

4. Katsooko komissiokin, että Saksan lasinkeräysjärjestelmä vääristää kilpailua suhteessa Alankomaiden järjestelmään, mistä aiheutuu suuria ongelmia? Lisäksi Saksa ei päästä alankomaalaista jätelasia omille markkinoilleen ja dumppaa halvan ylijäämänsä Alankomaiden markkinoille. Onko komissio valmis ryhtymään toimiin saksalaisen jätelasin dumppauksen estämiseksi esimerkiksi erottelemalla markkinat keräysjärjestelmien perusteella tai ottamalla yhteisön tasolla käyttöön yhdenmukaisemmat lasinkeräysjärjestelyt? Jos komissio näin aikoo, mihin näistä toimista komissio aikoo ryhtyä erityisesti, jotta Alankomaiden kierrätysyritykset eivät toteuttaisi uhkaustaan ja lopettaisi keräystä 1.1.2001, ja pitääkseen Alankomaiden keräysjärjestelyt toiminnassa?

5. Esiintyykö tällaisia ongelmia myös muiden jäsenvaltioiden välillä tai muiden kierrätysmateriaalien yhteydessä? Jos näin on, mitkä nämä ongelmat ovat ja mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä ratkaistakseen ne raaka-aineiden uusiokäytön ja ympäristön edun nimissä?

(1) Rajasota alankomaalaisesta lasinkeräyspisteestä, De Volkskrant, 28.8.2000.

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(6. marraskuuta 2000)

Komissio on tietoinen tästä ongelmasta, joka koskee muitakin jäsenvaltioita. Tällä hetkellä ei kuitenkaan ole olemassa virallista tietoa sellaisen lasijätteen määrästä, joka syntyy yhdessä jäsenvaltiossa ja käsitellään jossakin toisessa.

Yhteisön lainsäädännön mukaan keräyskelpoiseen jätteeseen sovelletaan kuitenkin yhteisön sisällä tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatetta. Tässä yhteydessä vaikka onkin totta, että keräyskelpoisen jätteen kuljettaminen pitkiä matkoja lisää ympäristövaikutuksia ei ole mahdollista rajoittaa tällaista kaupankäyntiä (paitsi muutamissa poikkeustapauksissa, jotka on lueteltu Euroopan yhteisössä, Euroopan yhteisöön ja Euroopan yhteisöstä tapahtuvien jätteiden siirtojen valvonnasta ja tarkastamisesta 1. helmikuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 259/93(1) 7 artiklassa). Se, että Saksa vie kierrätettävää jätettä Alankomaihin, ei sinänsä poikkea hyödykkeiden viennistä. Tämä voi johtua kerättyjen materiaalien hyvästä laadusta ja muistakin markkinasyistä.

Tämä käytäntö ei kuitenkaan saa suuresti vaikuttaa nykyisiin kansallisiin jätteenkäsittelyvaihtoehtoihin lasijätteen kierrätyksestä maantäyttöön. Pakkauksista ja pakkausjätteistä 20. joulukuuta 1994 annettu parlamentin ja neuvoston direktiivi 94/62/EY(2) sisältää yksityiskohtaiset kansalliset pakkausjätteen keräämisen ja kierrätyksen vähimmäistavoitteet. Vähintään 50 prosenttia ja enintään 65 prosenttia pakkausjätteestä on kerättävä talteen. Tavoitteen rajoissa on kierrätettävä 2545 prosenttia ja kustakin pakkausmateriaalista vähintään 15 prosenttia, myös lasista. Esimerkiksi Alankomaat ilmoitti tietokantajärjestelmään liittyvien taulukoiden vahvistamisesta pakkauksista ja pakkausjätteistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/62/EY mukaisesti 3. helmikuuta 1997 tehdyn komission päätöksen 97/138/EY(3) perusteella lasijätteen kierrätysasteen maassa olleen 78 prosenttia vuonna 1997, mikä on yhteisön korkeimpia kierrätysasteita.

Komissiolle ei ole esitetty tietoja, jotka antaisivat syyn olettaa, että direktiivin 94/62/EY 7 artiklan mukaiset lasijätteen keräysjärjestelmät vääristäisivät kilpailua jäsenvaltioiden välillä. Komissio kuitenkin myöntää, että keräys- ja kierrätysjärjestelmien nykyinen rakenne voitaisiin optimoida saatujen kokemusten perusteella. Tätä kysymystä voitaisiin pohtia, kun direktiiviä tulevaisuudessa ryhdytään perusteellisesti tarkistamaan.

Ehdotus kansallisten markkinoiden eristämisestä lasijätteen keräysjärjestelmän perusteella olisi ristiriidassa nykyisen pakkaus- ja pakkausjätedirektiivin yleisen päämäärän kanssa, joka on pakkausjätteen kansallisten käsittelyjärjestelmien yhdenmukaistaminen.

(1) EYVL L 30, 6.2.1993.

(2) EYVL L 365, 31.12.1994.

(3) EYVL L 52, 22.2.1997.