ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2436/98

esittäjä(t): Nikitas Kaklamanis (UPE) komissiolle

(30. heinäkuuta 1998)

Aihe: EU:n eurooppalaisille painotuotteille myöntämä tuki

Euroopan komissio rahoittaa - pääosasto X:n kautta - joukkoa toimenpiteitä, joista monet eivät ole erityisen objektiivisia luonteeltaan, esimerkiksi euroa koskevaa tiedotuskampanjaa, joka muistuttaa enemmän propagandakampanjaa, sillä siinä vaietaan täysin yhteisen rahan haittapuolista ja idealisoidaan sen edut. Samaan aikaan kun miljoonia ecuja annetaan kyseenalaisten toimien toteuttamiseen (mikä aivan ilmeisesti vahingoittaa Euroopan komission arvovaltaa ja sitä kuvaa, jonka se antaa itsestään Euroopan keskivertokansalaisille), ei näytä olevan olemassa mitään konkreettista toimintasuunnitelmaa eurooppalaisten painotuotteiden (sanomalehtien ja aikakauslehtien) tukemiseksi.

Haluaisin saada tietää Euroopan komissiolta: Aiotaanko mitään konkreettista aloitetta tehdä sanomalehtien ja aikakauslehtien tukemiseksi EU:n varoista, sillä tämä tuki auttaisi eurooppalaisia painotuotteita selviytymään korkeista julkaisukustannuksistaan ja edistäisi (tehokkaasti ja tässä tapauksessa avoimesti) puolueettoman tiedon tarjoamista Euroopan kansalaisille?

Komission jäsenen Marcelino Orejankomission puolesta antama vastaus

(1. lokakuuta 1998)

Koska komissio on avoimuuteen pyrkivä demokraattinen toimielin, sen velvollisuutena on selvittää kansalaisille toimiensa laajuus ja tarkoitus. Tästä syystä, ei suinkaan propagandatarkoituksissa, se tiedottaa kansalaisille ehdotuksistaan ja unionin tärkeimmistä saavutuksista. Tätä toimintaa toteutetaan yhdessä parlamentin ja sen yksikköjen kanssa. komission toiminnasta neuvotellaan myös kansallisten viranomaisten ja muiden asianosaisten kanssa, kuten tehtiin euroa koskevan ensisijaisen tärkeän tiedotushankkeen yhteydessä.

Komissio katsoo toissijaisuusperiaatteen huomioon ottaen, että vaikka lehdistön tuotantokustannukset ovat huolestuttavia, niitä olisi ensiksi käsiteltävä jäsenvaltioiden tasolla. Komissio ei näin ollen aio myöntää sanomalehdille ja aikakauslehdille taloudellista tukea.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0017



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2027/98 esittäjä(t): Reimer Böge (PPE) komissiolle (7. heinäkuuta 1998) Aihe: Avustuksia saava maataloustuotteiden vienti WTO:n sopimusten kannalta Voiko komissio ilmoittaa ottaen huomioon WTO:n sopimukset: 1. Missä määrin EU on käyttänyt eri tuotteiden osalta maatalousviennin edistämiseen sallittua avustusmäärää, tai vastaavasti, kuinka suuri on ollut käyttämättä jäänyt osuus viimeisen kolmen vuoden aikana? 2. Myönnetäänkö Yhdysvalloissa suoria tai epäsuoria avustuksia Eurooppaan vietävälle maissin sitkoainerehulle, ja jos myönnetään, mitä ne ovat? 3. Myönnetäänkö Yhdysvalloissa avustuksia öljysiementen tuottajille, ja jos myönnetään, ovatko nämä avustukset sopusoinnussa WTO:n määräysten kanssa? Komission jäsenen Frantz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus (17. syyskuuta 1998) 1. Vientitukia koskevia tietoja on saatavilla ainoastaan Maailman kauppajärjestön WTO:n sopimusten täytäntöönpanon ensimmäiseltä vuodelta (1995/1996) ja toiselta vuodelta (1996/1997). Tiedot käytetyistä ja käyttämättömistä vientituista markkinavuosilta 1995/1996 ja 1996/1997 on kerätty vertailutaulukkoon, joka lähetetään suoraan arvoisalle parlamentin jäsenelle ja parlamentin pääsihteeristölle. Yhteisön ilmoitukset WTO:lle ovat myös nähtävissä Internetissä osoitteessa www.wto.org. 2. ja 3. Tekemiensä sopimusten mukaan Yhdysvallat ei myönnä vientitukea maissin sitkoainerehulle. Kotimaassa tukea maataloustuotteille voitiin myöntää 23 100 miljoonaa Yhdysvaltojen dollaria (USD) vuonna 1995. Tämä summa alenee 19 100 miljoonaan USD:iin vuonna 2000. Yksittäisiä tuotteita varten ei ole kattosopimuksia. Kotimaisen tuen yläraja määritettiin vuosien 1986-1988 keskimääräisen vuosituen perusteella Yhdysvalloissa. Tänä aikana maissille myönnettiin tukea 7 800 miljoonaa USD ja öljykasvien siemenille 248 miljoonaa USD (vähämerkityksinen eli alle 5 % tuotannon arvosta). Yhdysvallat on ilmoittanut WTO:lle, että vuonna 1995 myönnetty erityistuki maissille oli 3 000 miljoonaa USD ja öljykasvien siemenille 16,5 miljoonaa USD (vähämerkityksinen). Vuodelle 1996 ilmoitettu tuki oli vähämerkityksistä sekä maissille (28 miljoonaa USD) ja öljykasvien siemenille (14 miljoonaa USD). Muutos maissin tukimäärissä selittyy sillä, että Yhdysvallat on korvannut aikaisemmat hinnanerokorvausjärjestelmät hehtaarimaksuilla. Vuonna 1996 ilmoitetut hehtaarikorvaukset olivat 5 200 miljoonaa USD. Vuotta 1996 koskevasta Yhdysvaltojen ilmoituksesta keskustellaan WTO:n asiaa käsittelevässä komiteassa. Edellä annettujen tietojen lisäksi komissio haluaisi kiinnittää arvoisan parlamentin jäsenen huomion siihen, että Yhdysvalloissa sovelletaan (vuoteen 2007 asti) järjestelmää, jossa myönnetään veronalennuksia polttoaineelle, johon on sekoitettu maissista saatua etanolia. Maissin sitkoainerehua saadaan sivutuotteena tuotettaessa etanolia maissista.
Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0104



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2722/98 esittäjä(t): Leonie van Bladel (UPE) neuvostolle (1. syyskuuta 1998) Aihe: Epäilys Kuubassa sijaitsevan ydinvoimalan turvallisuudesta 1. Onko neuvosto tietoinen Juraguassa Kuubassa sijaitsevan ydinvoimalan vuonna 1981 aloitetun ja vuonna 1992 keskeytetyn rakentamisen jatkamisesta ja siitä, että äskettäin julkaistussa The Independent -lehden artikkelissa tämän rakennuksen kuvailtiin olevan romahtamaisillaan? 2. Onko neuvosto valmis hankkimaan tietoja rakennuksen ja reaktorien, joiden pitäisi neljän vuoden päästä olla valmiita käyttöönottoa varten, turvallisuudesta? 3. Mitä mahdollisuuksia Kuuban tarkkailija-asema AKT:ssa tarjoaa, jotta tässä asiassa päästäisiin tyydyttävään ja turvalliseen ratkaisuun sekä erityisesti Kuuban että yleisemmin koko alueen ja kaikkien maailman maiden kannalta? Onko neuvosto valmis hyödyntämään näitä EU:n ja Kuuban välisiä uusia poliittisia suhteita? Vastaus (16. marraskuuta 1998) 1. Neuvosto ei ole keskustellut arvoisan parlamentin jäsenen esiin tuomasta kysymyksestä. 2. Joka tapauksessa kysymyksen käsittely ei kuulu Euratomin vaan ydinturvallisuutta koskevan yleissopimuksen yhteyteen, jonka sopimuspuolia Kuuba (allekirjoittanut sopimuksen 20.9.1994) ja EU:n jäsenvaltiot ovat. Yleissopimuksen tavoitteena on nimittäin "i) saavuttaa ja ylläpitää maailmanlaajuisesti korkea ydinturvallisuuden taso kehittämällä kansallisia toimenpiteitä ja kansainvälistä yhteistyötä, ii) järjestää ja ylläpitää ydinlaitoksissa tehokkaita suojia mahdollisia säteilyvaaroja vastaan yksilöiden, yhteiskunnan ja ympäristön suojelemiseksi näistä laitoksista peräisin olevan ionisoivan säteilyn haitallisilta vaikutuksilta, iii) ehkäistä onnettomuuksia, joilla on säteilyvaikutuksia, ja lieventää mahdollisia säteilyvaikutuksia." Sopimuksen 5 artiklassa määrätään, että "kukin sopimuspuoli antaa ennen jokaista 20 artiklassa tarkoitettua kokousta selonteon toimenpiteistä, joihin se on ryhtynyt kunkin tästä yleissopimuksesta johtuvan velvoitteen täytäntöönpanemiseksi". 3. Asiasta ei ole määrätty voimassa olevassa Lomén yleissopimuksessa eikä tulevan Lomén yleissopimuksen neuvotteluehdotuksessa. Sen lisäksi arvoisaa parlamentin jäsentä pyydetään kiinnittämään huomiota siihen, että Kuuban tarkkailija-asema seuraavissa neuvotteluissa ei vaikuta mahdolliseen päätökseen sen liittymisestä Lomén yleissopimukseen.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0152



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2832/98 esittäjä(t): Niall Andrews (UPE) komissiolle (28. syyskuuta 1998) Aihe: Turvapaikkahakemukset Voiko komissio ilmoittaa, mitä yhteisiä säädöksiä kullakin jäsenvaltiolla on turvapaikkahakemusten käsittelemiseksi ja mitkä direktiivit ovat voimassa EU:ssa laittomien maahanmuuttajien virran säätelemiseksi? Komission jäsenen Anita Gradininkomission puolesta antama vastaus (13. marraskuuta 1998) Turvapaikka- ja siirtolaisuusasioita käsitellään Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston mukaisesti ja ne ovat osa kolmatta pilaria. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.1 artiklassa määrätään, että turvapaikkapolitiikka ja maahanmuuttopolitiikka, mukaan lukien sen torjuminen, että kolmansien maiden kansalaiset luvattomasti muuttavat jäsenvaltioiden alueelle taikka luvattomasti oleskelevat tai tekevät työtä siellä, ovat yhteistä etua koskevia asioita. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan mukaan näiden asioiden käsittelyssä käytettäviä sääntelykeinoja ovat yhteiset kannat, yhteinen toiminta ja yleissopimukset, mutta eivät tavanomaiset yhteisön säädökset kuten direktiivit ja asetukset. Tilanne muuttuu, kun Amsterdamin sopimus astuu voimaan. Kyseisen sopimuksen mukaan turvapaikka- ja siirtolaisuusasiat siirtyvät yhteisön toimivaltaan EY:n perustamissopimuksen uuden IV osaston mukaisesti. Perustamissopimuksen uudessa 63 artiklassa edellytetään, että neuvosto toteuttaa turvapaikkaa, laitonta maahantuloa ja laitonta oleskelua koskevat toimenpiteet viiden vuoden kuluessa Amsterdamin sopimuksen voimaantulosta. Turvapaikkaa koskevissa asioissa ainoa Euroopan tasolla hyväksytty velvoittava sääntelykeino on yleissopimus Euroopan yhteisöjen jäsenvaltioon jätetyn turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa olevan valtion ratkaisemisesta(1), eli Dublinin yleissopimus. Yleissopimus allekirjoitettiin vuonna 1990, mutta se tuli voimaan vasta 1. syyskuuta 1997. Dublinin yleissopimuksen 18 artiklan mukaisesti asetettu komitea on myös toteuttanut erinäisiä täytäntöönpanotoimenpiteitä, jotka on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Siirtolaisuudesta vastaavat ministerit tai Euroopan unionista tehdyn sopimuksen tultua voimaan neuvosto ovat hyväksyneet useita turvapaikkakysymyksiin tai laittoman maahanmuuton torjuntaan liittyviä sääntelykeinoja, jotka eivät ole sitovia. Neuvoston hyväksymät säädökset on myös julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. (1) EYVL C 254, 19.8.1997.
Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0063



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2489/98 esittäjä(t): Undine-Uta Bloch von Blottnitz (V) ja Edith Müller (V) komissiolle (30. heinäkuuta 1998) Aihe: EU-tuet ja ydinalan turvallisuuden parantaminen Keski- ja Itä-Euroopassa Tieteellisten ja teknologisten vaihtoehtojen arvioinnista vastaava Euroopan parlamentin yksikkö (STOA) on laatinut tutkimuksen "Nuclear safeguards and nuclear safety in the east" (PE 166.083/fin.). Tutkimuksessa todettiin, että EU:n KIE-maille mm. Phare- ja Tacis-ohjelmien yhteydessä myöntämän rahoitustuen käytössä ilmeni vakavia puutteita jo marraskuussa 1996. Suunnilleen samoihin aikoihin komissio käynnistytti vastaavanlaisen tutkimuksen, jolla oli tarkoitus arvioida tuensaajavaltioiden ydinalan turvallisuuden todellista paranemista. Tämä tutkimus tai siitä saadut tulokset eivät ole vieläkään Euroopan parlamentin saatavilla. Nykyisistä Phare- ja Tacis-hankkeista saadut kokemukset viittaavat siihen, että jo STOA-tutkimuksessa havaitut EU:n rahoittamien ohjelmien heikkoudet ovat joko täysin tai lähes ennallaan. 1. Katsooko komissio, että tukiohjelmiin liittyvien menettelyjen sääntely mahdollistaa riittävän nopean reagoimisen myös lyhyellä aikavälillä ilmeneviin kiireellisiin tapauksiin, vai tarvitaanko tähän parannuksia, ja jos tarvitaan, niin millaisia? 2. Pitääkö paikkansa, että komissiolla on suuria vaikeuksia G24-maiden sille tehtäväksi antamassa keski- ja itäeurooppalaiselle ydinalalle myönnettävän tuen koordinoimisessa, koska sen omien yksiköiden välisessä kommunikaatiossa sekä muiden asianosaisten järjestöjen kanssa käytävässä kommunikaatiossa on puutteita, ja pitääkö komissio tällä alalla käytettävissä olevan henkilöstön lukumäärää ja pätevyyttä riittävänä? 3. Mikä on komission näkemys KIE-maiden ydinalan turvallisuuden parantamiseen liittyvien vastuuongelmien seurauksista ja kuinka nämä ongelmat vaikuttavat tätä tarkoitusta varten käyttöön asetettujen EU-määrärahojen hyödyllisyyteen? 4. Mikä on komission näkemys siitä, kuinka hyvin "toimitusvirastoja" on onnistuttu käyttämään tuenantaja- ja tuensaajavaltioiden välisenä instanssina erityisesti paikan päällä annettavan avun yhteydessä, ja etenkin, kun otetaan huomioon kustannusnäkökohdat ja täytäntöönpanomääräajat, ja olisiko komission alettava tehdä uusia päätöksiä omalla vastuualueellaan?
Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0008



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2033/98 esittäjä(t): Philippe Monfils (ELDR) komissiolle (7. heinäkuuta 1998) Aihe: Euroopan koemenetelmien validointikeskuksen johtajan toimikausi EU:n perustama Euroopan koemenetelmien validointikeskuksella on tärkeä merkitys pitkän aikavälin tutkimusten validoinnissa. Nähtävästi viimeksi tehty sopimus johtajan toimikaudeksi ei olekaan tavanomaisen käytännön mukaan viisi vuotta, vaan ainoastaan kaksi vuotta. On selvää, että johtajien toimikauden vaihtuminen liian usein saattaa vahingoittaa toimien jatkuvuutta ja keskuksen uskottavuutta. Eikö komissio näin ollen katso, että olisi tarkoituksenmukaista nimittää johtaja tähän keskukseen viideksi vuodeksi?
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0115



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2664/98 esittäjä(t): Ilona Graenitz (PSE) komissiolle (1. syyskuuta 1998) Aihe: Ympäristön suojelemiseksi perittävä energiamaksu Sveitsin parlamentin suuri kamari kansallisneuvosto (Nationalrat) hyväksyi 5.6.1998 energiamaksun, jonka yhteydessä on tarkoitus luoda järjestelmä varojen käyttämiseksi uusiutuvien energialähteiden käytön edistämiseen. Nyt kun EU:ssa keskustellaan jäsenvaltioiden verojärjestelmien tulevasta lähentämisestä toisiinsa ja niiden muuttamisesta ympäristönäkökohdat huomioon ottaviksi, millaisiksi komissio arvioi mahdollisuudet ottaa EU:ssakin käyttöön tällainen energiamaksu? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (2. lokakuuta 1998) Komissio pyytää arvoisaa parlamentin jäsentä tutustumaan vuonna 1997 antamaansa ehdotukseen neuvoston direktiiviksi energiatuotteiden verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta(1). Tämän ehdotuksen mukaan nykyinen yhdenmukaistettu valmisteverojärjestelmä laajennettaisiin kattamaan kaikki polttoaineet, mutta jäsenvaltioilla olisi oikeus myöntää verovapautus uusiutuville energialähteille. Perustamissopimuksessa ei ole oikeudellista perustaa vaatimukselle, jonka mukaan jäsenvaltioiden olisi käytettävä näin saadut verotulot johonkin tiettyyn tarkoitukseen, vaikka komissio kannustaakin jäsenvaltioita käyttämään nämä tulot lakisääteisten työvoimakustannusten vähentämiseen työllisyyden lisäämiseksi. Neuvosto ja parlamentti tutkivat parhaillaan komission ehdotusta. (1) EYVL C 139, 6.4.1997.
Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0125



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2828/98 esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle (28. syyskuuta 1998) Aihe: Cesium-137:n yli 40 Kbq/m2:n kertymät eräillä Kreikan alueilla Tshernobylin onnettomuuden jälkeen Tshernobylin jälkeisten Euroopan cesium-kertymien kartaston mukaan, jonka Venäjän, Valko-Venäjän, Ukrainan ja jäsenvaltioiden tieteelliset tutkimuslaitokset ja järjestöt ovat julkaisseet yhteistyössä EU:n komission kanssa, Tshernobylin naapurivaltioiden lisäksi kohonnut cesium-137-kertymä (yli 40 Kbq/m2) on havaittu sellaisissa Euroopan maissa kuten Kreikka, Itävalta, Italia ja Saksa. Kreikassa radioaktiivisen aineksen kertymiä on havaittu tietyillä alueilla. Ottaen huomioon, että cesium-137:n puoliintumisaika on 30 vuotta muihin radioaktiivisiin aineksiin verrattuna, komissiolta kysytään: Onko perustettu tietokantoja ja onko tilastollisesti kirjattu niitä terveysongelmia, joita mahdollisesti ilmenee näiden alueiden asukkailla? Millä tavoin Kreikka on osallistunut tähän? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardinkomission puolesta antama vastaus (10. marraskuuta 1998) Tsernobylin onnettomuuden aikana voimalasta päässeen radioaktiivisen cesiumin koko Eurooppaa koskeva laskeumakartta on tulosta komission sekä Valko-Venäjän, Venäjän ja Ukrainan tekemästä tutkimusyhteistyöstä. Se antaa perin hyödyllistä perspektiiviä laskeuman nykyisen säteilyvaikutuksen suuruudesta eri puolilla Eurooppaa. Joillakin Kreikan alueilla sekä monilla muillakin jäsenvaltioiden alueilla säteilyn taso on yli 40 kilobecquerelliä neliömetrillä (kBq/m2). Ei ole kuitenkaan syytä olettaa, että tällä olisi kyseisten alueiden asukkaisiin havaittavaa terveysvaikutusta. Komissio saa säännöllisesti jäsenvaltioilta Euratomin perustamissopimuksen 36 artiklan nojalla päivitettyä tietoa ympäristön radioaktiivisuuden tasosta. Nämä tiedot talletetaan EU:n Yhteisen tutkimuskeskuksen REM-tietokantaan (radioactive environmental monitoring) Ispraan, ja niitä käytetään useissa komission julkaisemissa raporteissa.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0175



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3000/98 esittäjä(t): Gerhard Hager (NI) komissiolle (8. lokakuuta 1998) Aihe: Kotietsinnät itävaltalaisissa pankeissa Komissio kilpailuviranomaisena tutkii parhaillaan itävaltalaisten pankkien kotietsintöjen yhteydessä talteen otettua aineistoa. Kartellitapausten tutkimiseen kuluu tunnetusti paljon aikaa. Onko komission jo kuitenkin mahdollista antaa alustava aikataulu jatkotoimista? Jos on, miltä tämä aikataulu näyttää, ts. milloin on odotettavissa konkreettisia tuloksia? Komission jäsenen Karel Van Miertinkomission puolesta antama vastaus (6. marraskuuta 1998) Komissio toivoo arvoisan parlamentin jäsenen ymmärtävän, että komissio ei periaatteessa voi kommentoida keskeneräisiä asioita. Tämä koskee yhtä lailla tulevaisuudessa odotettavissa olevaa kehitystä.
Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0098



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2698/98 esittäjä(t): Amedeo Amadeo (NI) komissiolle (1. syyskuuta 1998) Aihe: Italian ja Euroopan komission välinen kiista suun tauteja ja hampaiden oikomista koskevista hoidoista Italiassa on syntynyt vakavia ongelmia eron tekemisestä hammaslääkärien ja muiden lääkärien ammattirekisterien välillä. Hammaslääketieteeseen ja suun sairauksien hoitoon erikoistuneet lääkärit kuuluvat näihin rekistereihin. Voiko komissio kertoa, 1. kuuluvatko hampaita hoitavat lääkärit samaan ammattikuntaan muissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa kuin Italiassa? 2. onko Ranskassa ja Luxemburgissa säännökset "hampaiden, suun ja leukojen diagnosoinnista, hoidosta ja kuntoutuksesta" sen mukaan, onko kyseessä hammaslääkäri tai muu lääkäri (joka on tai ei ole erikoistunut suun sairauksien hoitoon), joko julkisella tai yksityisellä sektorilla, ja onko mahdollinen toiminnan harjoittamisen rajojen ylitys rikosoikeudellisesti rangaistavaa vai vain raskauttava tekijä hoitovirheen sattuessa?
Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0060



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2464/98 esittäjä(t): Daniela Raschhofer (NI) komissiolle (30. heinäkuuta 1998) Aihe: Teräksen tuottajille asetettavat polkumyyntitullit Suuret kiitokset kirjalliseen kysymykseen P-1606/98(1) 11. kesäkuuta 1998 annetusta vastauksesta. Koska vastauksessa käsiteltiin ruostumattomasta teräksestä valmistettuja ruuveja koskevia jo toteutettuja toimia, joudun esittämään kysymykseni komissiolle uudestaan ja muistuttamaan, että kysymykseni koskee teräsruuveja. 1. Aikooko komissio toteuttaa tällaisia toimia? 2. Jos aikoo, miten suuriksi tullit asetetaan tonnia kohden? 3. Mistä lähtien edellä mainittuja tuotteita koskevat polkumyyntitullit otetaan käyttöön? 4. Koskevatko nämä tullit ainoastaan teräsruuveja vai myös muita terästuotteita? 5. Koskeeko tämä tullikäytäntö kaikkia Kauko-idän teräksen tuottajia? 6. Jos ei, niin keitä tuottajia tämä polkumyynnin vastainen sääntely koskee? 7. Jos komissio asettaa erilaisia tullimaksuja, kuinka niiden suuruudesta päätetään? 8. Kuinka kauan komissio aikoo jatkaa mahdollista sääntelyä? 9. Mistä yritykset, joita kyseinen toimenpide koskee, saavat tietoa komission aikeista, ja mikä on aikaisin mahdollinen ajankohta tämän tiedon saamiseksi? Komission jäsenen Sir Leon Brittaninkomission puolesta antama vastaus (18. syyskuuta 1998) 1. Komissio ei yleensä aloita polkumyyntimenettelyä omasta aloitteestaan, vaan tutkii valitukset, joita polkumyynnillä tapahtuvasta tuonnista vahinkoa kärsivät yhteisön tuottajat tekevät. 2. Tullien mahdollista määrää tai luonnetta ei voida kommentoida ennen kuin tutkimus on saatettu päätökseen. 3. Polkumyyntiä koskevan perusasetuksen (22. joulukuuta 1995 annettu neuvoston asetus (EY) 384/96(2)) 7 artiklan 1 kohdan mukaisesti väliaikaiset tullit on otettava käyttöön aikaisintaan 60 päivää ja viimeistään yhdeksän kuukautta menettelyn aloittamisesta, jos toimenpiteiden ennakkoehdot täyttyvät. 4. Menettelyn alaisen tuotteen määritelmä riippuu valituksesta. Yhteisön tuotannonala voi tehdä valituksen muista tuotteista. 5. ja 6. Niiden maiden ja vientiä harjoittavien tuottajien määritelmä, joita vastaan menettely aloitetaan, riippuu valituksesta, ja komissio voi muuttaa sitä omasta aloitteestaan. 7. Yhteistyössä toimiville tuottajille asetettavat tullit määräytyvät tuottajakohtaisten polkumyynti- ja vahinkomarginaalien perusteella. 8. Lopulliset tullit ovat yleensä voimassa viisi vuotta paitsi, jos uudelleentarkastelusta käy ilmi, että toimenpiteiden lakkauttaminen todennäköisesti johtaisi polkumyynnin ja siitä aiheutuvan vahingon jatkumiseen tai toistumiseen. 9. Polkumyynnistä annetun perusasetuksen 5 artiklan 5 kohdan mukaisesti komissio ei voi antaa valituksia koskevia tietoja ennen kuin tutkimuksen vireille panemisesta on päätetty. (1) EYVL C 50, 22.2.1999, s. 54. (2) EYVL L 56, 6.3.1996.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0091



KIRJALLINEN KYSYMYS P-2519/98 esittäjä(t): Marco Cellai (NI) komissiolle (28. heinäkuuta 1998) Aihe: Nelivuotinen T& K-puiteohjelma 1999-2003 Euroopan komission neljäs nelivuotinen tieteen ja teknologian tutkimusta rahoittava puiteohjelma päättyy vuonna 1998. Tämä ohjelma on ollut tärkein perustutkimuksen rahoituslähde. Koska perustutkimukselle ei pitkään aikaan juuri ole myönnetty julkisia varoja (Euroopassa 3 % bruttokansantuotteesta), voi todeta, että tämän ohjelman avulla komissio on edistänyt terveen tasapainon saavuttamisessa perustutkimuksen ja soveltavan tutkimuksen välille. Nyt keskustellaan seuraavan, vuosien 1999-2003 puiteohjelman peruslinjoista. Aikooko komissio tulevaisuudessa siirtyä suosimaan soveltavaa tutkimusta, siten uhraten perustutkimuksen? Jos näin tapahtuisi, eurooppalaiset tutkimusolot heikentyisivät entisestään, mikä yhä lisäisi tutkijoiden muuttoa Euroopasta muihin maihin. Mikäli tuleva puiteohjelma leikkaisi perustutkimukselta varoja, olisi riskinä, että Euroopassa tieteen ja tekniikan sovellukset taantuisivat, ja innovaatiot, Euroopan luovan perustutkimuksen jatkokehittelyn tulokset, vaarantuisivat. Komission jäsenen Edith Cressoninkomission puolesta antama vastaus (22. syyskuuta 1998) Tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen viidettä puiteohjelmaa(1) koskevien komission ehdotusten tarkoituksena on vastata nykypäivän taloudellisiin ja sosiaalisiin haasteisiin Euroopassa. Näitä haasteita ovat muun muassa työllisyys, elämänlaatu ja yritysten kilpailukyvyn tehostaminen. Parlamentti on neuvoston tavoin puoltanut tätä lähestymistapaa. Neuvosto asettui kuitenkin yhteisessä kannassaan tukemaan 14 000 miljoonan ecun määrärahaa, mikä merkitsee tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen (TTK) toimien supistamista nykytasosta. Komissio ja parlamentti puolestaan ehdottivat 16 300 miljoonan ecun määrärahoja. Uuden puiteohjelman rungon muodostavien avaintoimintakokonaisuuksien tavoitteet on asetettu edellä mainittujen haasteiden mukaan. Tavoitteiden saavuttamiseksi on suosittava integroitua, tieteidenvälistä ja monialaista lähestymistapaa ja säilytettävä keskinäinen tasapaino perustutkimuksen, soveltavan tutkimuksen ja esittelytoiminnan välillä. Perustutkimusta ei suinkaan syrjitä tässä lähestymistavassa, vaan sen tuloksia on päinvastoin määrä hyödyntää entistä tehokkaammin, jotta viidennen puiteohjelman tavoitteet saavutettaisiin. Yhteisön tutkimuspolitiikan lähtökohtana oleva tieteen ja teknologian korkea taso on ilman muuta uudenkin puiteohjelman pääperiaatteita, ja tämä pätee kaikkiin sen toimiin. (1) KOM(97) 142 lopullinen.