KIRJALLINEN KYSYMYS E-3517/00 esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle. Inntrepeneur-ketjun määräämä oluen toimittaja.



Virallinen lehti nro 174 E , 19/06/2001 s. 0068 - 0069



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3517/00 esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle (13. marraskuuta 2000) Aihe: Inntrepeneur-ketjun määräämä oluen toimittaja Monilla Ison-Britannian pubeilla on Inntrepeneur-ketjun kanssa tehty 20 vuoden vuokrasopimus, joka velvoittaa pubit hankkimaan oluensa Inntrepeneurin määräämältä panimolta (ts. myymään vain yhden tavarantoimittajan tuotetta). Monet pubit ja pubien yhteenliittymät ovat tehneet komissiolle joukon valituksia, joiden mukaan sitominen yhteen oluentoimittajaan rikkoo EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan (entinen 85 artikla) mukaisia yhteisön kilpailusäännöksiä. Marraskuussa 1997 Euroopan komissio hylkäsi Inntrepeneurin hakemuksen, jonka mukaan sille olisi pitänyt myöntää yhteen oluentoimittajaan sitomisen mahdollistava poikkeuslupa, koska komissio piti sitä kohtuuttomana. Komissio päätti kuitenkin olla julkaisematta virallista päätöstä sillä perusteella, että se ei ollut välttämätöntä, koska Inntrepeneur oli peruuttanut poikkeuslupa-anomuksensa, ja koska ne pubit, joille laiton sitominen yhteen oluentoimittajaan on aiheuttanut vahinkoa, voivat ryhtyä oikeustoimiin kansallisissa tuomioistuimissa. Sadat Inntrepeneur-ketjuun kuuluvat pubit ovatkin ryhtyneet oikeustoimiin Britannian tuomioistuimissa, ja niiden vahingonkorvausvaatimukset, jotka koskevat yhteen oluentoimittajaan sitomisen aiheuttamia tappioita, on viety ennakkotapauksena Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen (asia Crehan vs. Courage) vetoomustuomioistuimen toimesta. Pubit eivät kuitenkaan ole voineet ryhtyä oikeustoimiin kahdessa muussa tärkeässä asiassa, koska ylähuone kielsi 16.7.1999 valitusluvan kahdessa muussa asiassa (Inntrepeneur vs. Langton ja Passmore vs. Morland). Langtonin tapauksessa vuokralainen haki (mm.) päätöstä, jonka mukaan yhteisön lainsäädännön takaama tehokas oikeusturva antaa vuokralaiselle oikeuden torjua sen, että vuokranantaja vaatii sitä vastaan nostetun kanteen vuoksi takautuvia vuokria. Passmoren tapauksessa vuokralainen haki päätöstä 81 artiklan 2 kohdan tulkinnasta. Sen mukaan tämän artiklan mukaan kielletyt sopimukset ja päätökset ovat mitättömiä. Tässä tapauksessa vuokranantaja katsoi, että mitätön on mitätön vain niin kauan, kuin 81 artiklaa rikkovat taloudelliset olosuhteet ovat olemassa, kun taas vuokralainen katsoi, että mitätön merkitsee selvästi ja yksiselitteisesti sitä, että rajoitus on ja pysyy mitättömänä, eikä sitä voida palauttaa voimaan missään tapauksessa olosuhteiden mahdollisesta muuttumisesta huolimatta. Tunteeko komissio ylähuoneen oikeudelliset perustelut, joiden vuoksi se kieltäytyi antamasta valituslupaa, ja aikoo komissio itse viedä nämä asiat Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen? Romano Prodin komission puolesta antama vastaus (10. tammikuuta 2001) Arvoisan parlamentinjäsenen mainitsemissa tapauksissa ylähuone ei saattanut yhtään kysymystä yhteisön tuomioistuimen käsiteltäväksi EY:n perustamissopimuksen 234 artiklan (entinen 177 artikla) nojalla, koska se ei myöntänyt lupaa hakea muutosta Court of Appealin päätökseen. Näin ollen asiaa ei saatettu ylähuoneen käsiteltäväksi. Englannin oikeusjärjestyksen mukaan ylähuoneen muutoksenhakukomitea ei ilmoita syytä muutoksenhakuoikeuden myöntämiselle tai hylkäämiselle. Tämän vuoksi komissio ei tiedä, miksi ylähuone kieltäytyi käsittelemästä muutoksenhakua ja ennakkoratkaisupyyntöä, jos valituksentekijät olivat sisällyttäneet tällaisen pyynnön hakemukseensa. Komissiolla ei ole toimivaltaa saattaa asiaa yhteisön tuomioistuimen käsiteltäväksi ennakkoratkaisun saamiseksi kysymyksessä mainitussa tilanteessa. EY:n perustamissopimuksen 234 artiklan mukaan ainoastaan jäsenvaltion tuomioistuimella on tällainen toimivalta. Komissio voi ainoastaan tutkia asiaa aloittaakseen EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan (entinen 169 artikla) mukaisen menettelyn Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan. Vastauksessaan Timothy Kirkhopen esittämään kirjalliseen kysymykseen P-1191/00(1) komissio totesi tutkivansa asiaa. On myös huomattava, että Hovrätten för Västra Sverige on pyytänyt yhteisön tuomioistuimelta ennakkoratkaisua useista kysymyksistä asiassa C-99/00(2). Kysymykset koskevat sellaisen järjestelmän yhteensopivuutta EY:n perustamissopimuksen 234 artiklan kanssa, jonka mukaan asian kuuleminen maan korkeimmassa oikeudessa edellyttää valituslupaa. (1) EYVL C 53 E, 20.2.2001, s. 96. (2) EYVL C 149, 27.5.2000.