KIRJALLINEN KYSYMYS E-1934/97 esittäjä(t): Jan Mulder (ELDR) - komissiolle (4. kesäkuuta 1997)

Aihe: Viljan vientivero

Äskettäisten lehdistötiedotteiden mukaan komissio suunnittelee jälleen viljan vientiä koskevan veron käyttöönottoa.

1. Onko tässä perää? Jos on, mitkä ovat olleet komission motiivit tällaisen toimenpiteen toteuttamiseen näin aikaisessa vaiheessa, kun otetaan huomioon, että se on samanaikaisesti julkaissut ennusteita lähivuosien suurista viljaylijäämistä?

2. Miten komissio arvelee tällaisten keinotekoisten hinnankorotusten luomisen WTO:n muille jäsenille vaikuttavan sen WTO:ssa nauttimaan maineeseen luotettavana kauppakumppanina?

3. Aikooko komissio edelleen pitää voimassa kesannointiprosentin 17,5?.

4. Miten tämä päätös, joka estää eurooppalaisia maanviljelijöitä saamasta viljastaan korkeampia hintoja, sopii yhteen komission ehdotuksen kanssa alueperusteisten palkkioiden vähentämisestä?

Komission jäsenen Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (22. heinäkuuta 1997)

1. Komissio on todellakin ottanut käyttöön 15. toukokuuta 1997 lähtien vientimaksun tavallisen vehnän (15 ecua tonnilta), tavallisen vehnän jauhojen (20 ecua tonnilta), durumvehnän (10 ecua tonnilta) ja durumvehnän rouheiden (15 ecua tonnilta) osalta (komission asetus (EY) N:o 865/97) ((EYVL L 123, 15.5.1997. )). Vientimaksua on pienennetty 1. kesäkuuta 1997 lähtien (komission asetus (EY) N:o 978/97) ((EYVL L 141, 31.5.1997. )) tavallisen vehnän (5 ecuun tonnilta) ja jauhojen (7 ecuun tonnilta) osalta.

Tavallisen vehnän hintakehitys sekä maailmanmarkkinoilla että sisämarkkinoilla on mahdollistanut kaikkien voimassa olleiden vientimaksujen poistamisen 13. kesäkuuta 1997 lähtien. Vientimaksut olivat siis varsinaisesti käytössä vain kuukauden ajan (15. toukokuuta*13. kesäkuuta 1997).

Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1766/92 vilja-alan yhteisestä markkinajärjestelystä ((EYVL L 181, 1.7.1992. )) 16 artiklassa säädetään, että jos yhden tai useamman tuotteen maailmanmarkkinahintanoteeraukset tai -hinnat saavuttavat yhteisön hintojen tason, ja jos tilanne näyttää jatkuvan samanlaisena ja huononevan, ja jos tämän vuoksi yhteisön markkinat häiriintyvät tai uhkaavat häiriintyä, voidaan toteuttaa aiheelliset toimenpiteet. Tietyistä yksityiskohtaisista soveltamissäännöistä, vientitukien myöntämisestä ja häiriötilanteessa toteutettavista toimenpiteistä vilja-alalla annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1501/95 ((EYVL L 147, 30.6.1995. )) säädetään, että vientimaksua voidaan soveltaa, kun sille asetetut ehdot täyttyvät.

Koska komission tehtävänä on varmistaa viljamarkkinoiden hallinnointi, se on sisäisen ja maailmantilanteen tutkittuaan todennut, että vientimaksun soveltamisehdot täyttyivät täsmälleen tavallisen vehnän ja durumvehnän sekä niiden alkujalosteiden osalta. Tämän vientimaksun tarkoitus on kehittyä tai poistua markkinakehityksen mukaisesti, mistä johtuu sen muuttaminen ja kumoaminen.

On syytä huomata, että vuoden 1997 huhtikuun lopussa ja toukokuun alussa huolta herätti yhteisön viljantuotannon vaikea tilanne, joka johtui riittävien sateiden puutteesta yhteisön useilla hyvin viljavilla seuduilla. Lisäksi Yhdysvalloissa erityisesti tavallinen vehnä kärsi odottamattomia hallavaurioita. Koska vahingoista ei ollut luotettavia arvioita, seurauksena oli vehnän maailmanmarkkinahinnan nousu, joka osui hankalaan ajankohtaan. Päivittäiseen hallinnointiin kuuluvan vientimaksun väliaikaisen käyttöönoton ja tuotanto- ja kulutussuuntauksiin perustuvan pitkän aikavälin analyysin tuloksena olevien ennusteiden välillä ei voida katsoa olevan mitään yhteyttä. Vehnän yleinen hintatilanne on parhaillaan kääntymässä laskuun niin maailmanmarkkinoilla, etenkin Yhdysvalloissa, kuin yhteismarkkinoillakin. Komissio seuraa markkinakehitystä tarkkaavaisesti ja objektiivisesti.

2. Yhteisö on luotettava yhteistyökumppani viejänä WTO:n yhteydessä, sillä vuonna 1996*1997 se on hyväksynyt vientisitoumuksia myönnettyjen todistusten perusteella 28*29 miljoonan tonnin edestä kaikkien viljalajien osalta sekä jyvinä että eri jalostustuotteina. Päättäessään kautta 1996*1997 vähentynein interventiovarastoin ( noin 2,4 miljoonaa tonnia kaikkien viljalajien osalta, joista vain noin 0,4 miljoonaa tonnia vehnää) yhteisö ei voinut viedä enempää aiheuttamatta häiriöitä ja toimimatta sisäisen kulutuksen maksimointiin pyrkivän vuoden 1992 uudistuksen tavoitteiden vastaisesti. Vientimaksu on osa markkinoiden yhteisjärjestelyjä, eikä kyse ole viennin kieltämisestä vaan hintojen korjausjärjestelmästä. Sitä sovelletaan WTO:n vaatimusten mukaisesti. Odottamaton ja jopa keinotekoinen hintojen nousu ei johtunut komission toimista, vaan komission oli reagoitava hintojen nousukehitykseen amerikkalaisissa pörsseissä.

3 ja 4. Määrältään 17,5 prosentin suuruinen pakollinen kesannointivelvoite on määrätty perusasetuksessa (ETY) N:o 1765/92 tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille ((EYVL L 131, 1.7.1992. )).

Komissio on sitoutunut laatimaan ehdotuksen poikkeuksen tekemiseksi tästä velvoitteesta kaudeksi 1998*99. Neuvosto on ilmaissut, että sen tämänhetkisen tilannearvion mukaan kesannointivelvoite pitäisi pitää 5 prosentissa.

Yleisesti ottaen viljan markkinahinnat olivat ennakoitua korkeampia silloin, kun yhteistä maatalouspolitiikkaa päätettiin uudistaa. Viljan tukimaksujen tasoa ei ole sopeutettu niin, että tämä markkinakehitys voitaisiin ottaa huomioon. Tukimaksujen taso kuuluu kuitenkin osana keskusteluun peltokasvien viljelysektorin tulevasta järjestämisestä.