FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/233

(2004/C 88 E/0236)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0835/04

esittäjä(t): Antonio Di Pietro (ELDR) komissiolle

(15. maaliskuuta 2004)

Aihe: Viinituotteita koskevista päällysmerkinnöistä annetun asetuksen muuttaminen

Komissio muutti äskettäin asetusta (EY) N:o 753/02 (1), jolla säädellään viinituotteita koskevia päällysmerkintöjä ja annetaan kolmansille maille mahdollisuus käyttää samoja perinteisiä nimityksiä, joita käytetään Euroopan unionin jäsenvaltioissa, sillä edellytyksellä, että ne noudattavat tiettyjä ehtoja.

Uudessa asetuksessa on yhdistetty yhteen ainoaan luetteloon kaksi perinteisten nimitysten kategoriaa, joita käytettiin aiemmin laatuviinien etiketeissä. Kategoriaan A kuului 50 italialaista termiä, kuten Classico, Cacc'e mitte, Fine, Passito jne., jotka olivat rajoitetusti suojattuja ja joita myös ulkomaiset tuottajat saattoivat käyttää tietyissä olosuhteissa. Kategoriaan Β kuului 17 italialaista nimitystä ja maantieteellistä merkintää, kuten esimerkiksi Amarone, Brunello, Gutturnio, Recioto ja Sforzato, jotka oli varattu vain ja ainoastaan italialaisille viineille.

Asetuksen muuttamisen johdosta kyseiset termit eivät enää ole vain joidenkin tiettyjen alueiden tuottajien yksinomaisessa käytössä, vaan niitä voivat vastedes käyttää myös Euroopan unionin ulkopuolisten maiden viinintuottajat, jos kyseessä oleva viini on kyseisessä maassa voimassa olevien sääntöjen mukaista. Esimerkiksi australialaiset ja chileläiset viinintuottajat voivat käyttää etiketeissään mielikuvituksellisia nimiä, joissa käytetään kaikkein tunnetuimpiin italialaisiin viineihin viittaavia termejä, jotka saattavat johtaa kuluttajia harhaan.

Vaikka italialaisten ja muiden yhteisössä tuotettujen viinien on oltava eurooppalaisia tma-laatuviinejä koskevien erittäin tiukkojen sääntöjen mukaisia, muutetussa asetuksessa tunnustetaan Euroopan unionin ulkopuolisten viinintuottajien mahdollisuus käyttää viinietiketeissään termejä, joille tuottajaryhmät voivat itse myöntää lupia ja joita ne voivat valvoa. Tällöin on selvästi vaarana, ettei kukaan tarkista niiden aitoutta tai oikeellisuutta.

Katsooko komissio, että 15. maaliskuuta 2004 asti kestävän siirtymävaiheen aikana sen pitäisi kiireellisesti pohtia, miten voidaan parhaiten välttää mahdolliset Euroopan unionin kuluttajien haitaksi koituvat petokset ja taata avoimet ja korkealaatuiset viinimarkkinat?

Katsooko komissio, että sen sijaan, että suojaudutaan mahdollisilta Euroopan unionin ulkopuolisten maiden vastalauseilta WTO-neuvotteluissa, olisi parempi suojella eurooppalaista viinintuotantoa ottaen huomioon, että viinin hallintokomitea hyväksyi edellä mainitun asetuksen siitä huolimatta, että useat viinintuottajamaat, kuten Italia, Ranska, Portugali, Kreikka ja Luxemburg äänestivät sitä vastaan?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(19. huhtikuuta 2004)

On syytä huomata, että komissio antoi viinien päällysmerkintöjä koskevat uudet säännöt, koska eräät viiniä tuottavat kolmannet maat kritisoivat voimakkaasti asetuksen (EY) N:o 753/2002 (2) sisältöä sen jälkeen kun se oli annettu tiedoksi Maailman kauppajärjestölle (WTO). Kolmansien maiden pyytämien selvitysten antamiseksi Genevessä järjestettiin kaksi kuulemistilaisuutta.

Kolmannet maat ovat katsoneet, että eräitä perinteisiä merkintöjä (B osa) koskeva unionin politiikka on unionin pyrkimystä laajentaa teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista tehdyssä sopimuksessa (TRIPS) määrättyjä teollis- ja tekijänoikeuksia. Niiden mukaan unioni myöntää perinteisille merkinnöille yksinomaisen suojan, joka on maantieteellisille merkinnöille jo myönnetyn suojan kaltainen. Tämä olisi voinut vaarantaa EU:n maantieteellisten merkintöjen suojaamispolitiikan ja lisätä viinien päällysmerkintöjä koskevan unionin politiikan vastaisen paneelimenettelyn käynnistämisriskiä WTO:ssa.

Komissio päätti tehdä asetukseen eräitä muutoksia kolmansien maiden huomautusten perusteella minimoidakseen nykyisen lainsäädännön heikkenemisvaaran. Se loi järjestelmän perinteisten merkintöjen suojaamiseksi sekä sisämarkkinoilla että silloin kun kyseessä ovat tuontiviinit.

Nykyiset edellytykset, jotka koskevat yhteisön perinteisten merkintöjen käyttöä kolmansissa maissa, ovat vastaavat kuin asetuksen (EY) N:o 753/2002 liitteessä III olevan A osan perinteisten merkintöjen käyttöä aiemmin koskeneet edellytykset.

Näihin edellytyksiin kuuluvat asetuksen (EY) N:o 316/2004 (3) 1 artiklan 10 kohdan, jolla muutetaan asetuksen (EY) N:o 753/2002 37 artiklan 1 kohdan e alakohtaa, mukaisesti seuraavat:

a) kolmannen maan on esitettävä komissiolle perusteltu hakemus ja toimitettava perinteisen merkinnän hyväksymistä tukevat tiedot;

b) perinteisen merkinnän on oltava tehty hakemuksen tehneen kolmannen maan virallisella kielellä ja sitä on pitänyt käyttää kyseisellä kielellä vähintään kymmenen vuoden ajan;

c) jos perinteisen merkinnän kieli ei ole virallinen kieli, sen käytöstä on säädettävä kyseessä olevan kolmannen maan lainsäädännössä; tällöin tällaista muun kielistä perinteistä merkintää on pitänyt käyttää keskeytyksettä vähintään 25 vuotta;

d) on noudatettava myös muita samassa asetuksessa säädettyjä, merkintään liittyviä kriteereitä (erityisyys, erottuvuus) ja estettävä harhaanjohtamisen mahdollisuus.

Italialaisten perinteisten merkintöjen osalta on täytettävä useita edellytyksiä, jotta kolmannet maat voivat käyttää niitä yhteisössä. Niinpä jotta ”Brunellon” tai ”Amaronen” tapaisia perinteisiä merkintöjä voidaan käyttää, italian kielen on oltava kolmannen maan virallinen kieli ja perinteistä merkintää on pitänyt käyttää vähintään kymmenen vuoden ajan, tai italian kielen on oltava tunnustettu toiseksi kieleksi kyseisen kolmannen maan lainsäädännössä ja merkintää on pitänyt käyttää vähintään 25 vuoden ajan. Ilmaisun on niin ikään oltava erityinen ja erottuva, eikä se saa johtaa kuluttajaa harhaan pidettäessä viiniä kaupan yhteisössä. Ilmaisun käytöllä kolmannessa maassa on myös oltava tietty perinne.

Samoin on syytä muistuttaa, että jäsenvaltiot osallistuvat viinin hallintokomiteassa päätöksentekoon silloin kun kolmannen maan hakemuksesta on pyydettävä kyseisen komitean lausuntoa.

(1) EYVL L 118, 4.5.2002, s. 1.

(2) Komission asetus (EY) N:o 753/2002, annettu 29 päivänä huhtikuuta 2002, neuvoston asetuksen (EY) N:o 1493/1999 soveltamista koskevista eräistä yksityiskohtaisista säännöistä tiettyjen viinituotteiden kuvauksen, nimityksen, tarjontamuodon ja suojauksen osalta, EYVL L 118, 4.5.2002.

(3) Komission asetus (EY) N:o 316/2004, annettu 20 päivänä helmikuuta 2004, neuvoston asetuksen (EY) N:o 1493/1999 soveltamista koskevista eräistä yksityiskohtaisista säännöistä tiettyjen viinituotteiden kuvauksen, nimityksen, tarjontamuodon ja suojauksen osalta annetun asetuksen (EY) N:o 753/2002 muuttamisesta, EUVL L 55, 24.2.2004.