KIRJALLINEN KYSYMYS E-0708/03

esittäjä(t): Gianfranco Dell'Alba (NI) komissiolle

(10. maaliskuuta 2003)

Aihe: Turvapaikkaoikeus naisille, joita uhkaa sukupuolielinten silpominen

Onko komissio tietoinen, että viime päivinä Keniassa noin sata tyttöä ja nuorta naista on paennut erääseen kirkkoon sukupuolielintensä silpomisen pelossa? Tämä silpominen on vanha tapa, jota edelleen noudatetaan ainakin 28:ssa Afrikan maassa ja joka koskee vuosittain yli kahta miljoonaa tyttöä.

Euroopan parlamentin 20. syyskuuta 2001 antamassa päätöslauselmassa(1) ja kansainvälisessä STOP FGM -vetoomuksessa, jonka allekirjoittivat tuhannet ihmiset maailmassa, vaaditaan muun muassa, että silpomisuhan alaisille naisille myönnetään turvapaikka, koska silpomista on pidettävä erittäin vakavana ihmisoikeusloukkauksena.

- Eikö komissio katso, että tämän sataa kenialaista naista koskevan erityistilanteen johdosta olisi välttämätöntä ja ehdottoman tärkeää, että EU sisällyttää tämän erityistilanteen niihin syihin, jotka puoltavat turvapaikkaa jäsenvaltioiden alueella?

- Mitä komissio on tehnyt tai aikoo tehdä asiassa?

(1) EYVL C 77 E, 28.3.2002, s. 126.

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(28. huhtikuuta 2003)

Turvapaikkaa koskevassa yhteisön lainsäädännössä ei ole EY:n perustamissopimuksen 63 artiklaan perustuvia säännöksiä kysymyksessä kuvatun kaltaisesta tilanteesta. Neuvostossa neuvotellaan yhä direktiiviehdotuksesta, joka koskee vähimmäisvaatimuksia siitä, milloin henkilöitä on pidettävä pakolaisina tai muuta kansainvälistä suojelua tarvitsevina henkilöinä(1). Tällä hetkellä ei siis ole yhteisön lainsäädäntöä, jonka perusteella komissio voisi tehdä yksittäisiä turvapaikka- ja maahanmuuttotapauksia koskevia tiedusteluja. Siksi komissiolla ei ole toimivaltaa tässä asiassa jäsenvaltioiden kanssa.

Komission ehdotuksen 7 artiklan d kohdassa todetaan, että erityisesti silloin kun kansainvälistä suojelua hakeva henkilö on nainen, olisi otettava huomioon, että Geneven yleissopimuksessa tarkoitettu vaino voi olla myös seksuaalista väkivaltaa tai muuta sukupuoleen perustuvaa vainoa. Olisi pidettävä mielessä, että monissa tapauksissa tiettyyn sukupuoleen kohdistuva väkivalta on selvää vainoa ja että siihen voidaan soveltaa mitä tahansa vuoden 1951 pakolaisia koskevassa yleissopimuksessa mainituista vainon määritelmistä. Pakolaisnaisiin voi kohdistua seksuaalista väkivaltaa yksinomaan sen vuoksi, että he ovat naisia. Tällaista väkivaltaa on muun muassa naisten sukuelinten silpominen. Tällöin vainon syynä voidaan pitää kuulumista tiettyyn yhteiskuntaryhmään.

Tämän erityisen syyn osalta ehdotuksen 12 artiklan d kohta sisältää tulkintaa koskevia sääntöjä. Sen soveltaminen riippuu henkilön kotimaan tilanteesta, vainon luonteesta ja vainottujen ominaisuuksista. Näiden sääntöjen mukaan tulkinnassa olisi myös otettava huomioon sellaisten henkilöiden ryhmät, joita lainvalvojat pitävät alempiarvoisina tai toisen luokan kansalaisina ja joiden vainon yksityishenkilöt tai muut kuin valtiolliset toimijat hyväksyvät, tai tilanteet, jolloin valtio soveltaa lainsäädäntöä syrjivästi ja kieltää turvautumasta lakiin kyseisen ryhmän suojelemiseksi. Tästä saattaa olla kyse silloin, kun naiset joutuvat perheväkivallan (myös seksuaalisen väkivallan ja sukuelinten silpomisen) uhreiksi valtioissa, joissa he eivät voi saada tehokasta suojelua perheväkivaltaa vastaan sukupuolensa vuoksi tai naimisissa olevan naisen, tyttären, lesken tai sisaren yhteiskunnallisen aseman vuoksi.

Parlamentin jäsenelle kuitenkin ilmoitetaan, ettei neuvosto ole vielä hyväksynyt edellä mainittua direktiiviehdotusta. Keniassa kiellettiin virallisesti alle 17-vuotiaiden tyttöjen

sukupuolielinten silpominen, sen jälkeen kun parlamentti oli hyväksynyt lapsia koskevan lain (2001). Komission mielestä naisten sukupuolielinten silpomiseen liittyy kuitenkin monisyisiä ja kulttuuriin syvään juurtuneita uskomuksia, ja siksi sen lopettamiseen on pyrittävä Keniassa julkisen painostuksen lisäksi myös lisäämällä koulutusta ja tiedotusta.

Komissio on jo tässä yhteydessä ottanut esille naisten oikeuksia, mukaan lukien naisten sukupuolielinten silpomista, koskevan kysymyksen Kenian hallituksen kanssa. Komissio tukee myös kansalaisyhteiskunnan aloitteita, jotka koskevat naisten oikeuksia ja naisten osallistumista poliittiseen päätöksentekoon, sekä erityistä hanketta, jonka tarkoituksena on estää naisten sukupuolielinten silpominen Kisiin alueella.

Komissio tukee jatkossakin asianmukaisia toimenpiteitä, joilla edistetään naisten oikeuksia ja pyritään lopettamaan naisten sukupuolielinten silpominen. Unioni on ehdottanut etenkin poliittisen vuoropuhelun lisäämistä äskettäin valitun Kenian hallituksen kanssa. Vuoropuhelussa on tarkoitus keskittyä muun muassa ihmisoikeuksiin, myös sukupuolikysymyksiin. Komissio tuo myös jatkossa ihmisoikeuskysymykset (myös sukupuolikysymykset) esille asianmukaisissa foorumeissa ja yhteisön vuoropuhelussa sellaisten valtiosta riippumattomien toimijoiden kanssa, jotka valvovat naisten oikeuksia.

Lisätietoja on saatavilla komission vastauksesta Miet Smetin esittämään kirjalliseen kysymykseen E-0519/03(2) naisten oikeuksista Keniassa.

(1) EYVL C 51 E, 26.2.2002.

(2) EUVL C 33 E, 6.2.2004, s. 47.