KIRJALLINEN KYSYMYS E-1586/00 esittäjä(t): Karl von Wogau (PPE-DE) komissiolle. Osakeyhtiöiden osinkojen verotus.



Virallinen lehti nro 053 E , 20/02/2001 s. 0167 - 0168



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1586/00 esittäjä(t): Karl von Wogau (PPE-DE) komissiolle (19. toukokuuta 2000) Aihe: Osakeyhtiöiden osinkojen verotus Onko komissio selvillä, millaisesta byrokratiasta muiden jäsenvaltioiden yrityksistä osuuksia hankkineiden osakkeenomistajien on selvittävä, jotta heidän veronsa määriteltäisiin oikein? Millaisia helpotuksia komissio ehdottaa tilanteeseen? Tässä tapauksessa kyse on erityisesti Aventis-yrityksen pienosakkaista tai osakkeita omistavista työntekijöistä, jotka olivat noudattaneet Höchst AG -yrityksen hallituksen ehdotusta ja vaihtaneet Höchst AG:n osakkeensa Strasbourgia kotipaikkanaan pitävän osakeyhtiö Aventiksen osakekirjoihin. Verotuksen toimittamiseen osallistuvat osakkeenomistaja, omaisuudenhoitaja, kotipaikan veroviranomaiset, osinkoja maksava taho (Strasbourg), ja Ranskan verohallinto (Pariisi). Osakkeenomistaja saa viitenä kappaleena täytettävän hakemuslomakkeen (RF 1A) Saksan verohallitukselta tai omaisuudenhoitajaltaan. Hän täyttää sen ja lähettää viitenä kappaleena kotipaikkansa verotoimistoon. Verotoimisto vahvistaa, että osakkeenomistajan kotipaikka on Saksassa ja säilyttää jäljennöksen n:o 1. Neljä jäljelle jäävää lomaketta palautetaan osakkeenomistajalle. Lomakkeet 25 lähetetään osinkojen maksajalle. Tämä vahvistaa osakkeenomistajan ilmoituksen, laskee osingot ilman ennakonpidätystä ja lähettää yhtiöveron hyvityksen vuoksi kappaleen n:o 2 edelleen Ranskan verohallintoon. Osakkeenomistaja saa takaisin numerot 35. Hän pitää itsellään lomakkeen n:o 3. Numerot 4 ja 5 lähetetään Saksan verohallinnolle. Verotoimisto pitää numeron 4. Jäljelle jäävä lomake n:o 5 toimitetaan Saksan verohallituksen kautta Ranskan veroviranomaisille, jotta varmistetaan, että ranskalainen yhtiöveron hyvitys palautetaan Saksan veroviranomaisille. (Katso myös liite.) Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (6. heinäkuuta 2000) EY:n perustamissopimuksen 293 artiklassa (ent. 220 artikla) edellytetään jäsenvaltioiden ryhtyvän keskenään tarvittaessa neuvotteluihin taatakseen kansalaistensa hyväksi kaksinkertaisen verotuksen poistamisen yhteisön alueella. Koska kyseisen artiklan perusteella ei ole tehty osakeyhtiöiden osinkoja koskevaa monenvälistä sopimusta, jäsenvaltiot pyrkivät samaan tavoitteeseen kahdenvälisten sopimusten avulla. Ranska ja Saksa tekivät asiaa koskevan kahdenvälisen sopimuksen 21. heinäkuuta 1959, jota muutettiin sittemmin 9. kesäkuuta 1969 ja 28. syyskuuta 1989 allekirjoitetuilla täydennyksillä. Kyseisen voimassa olevan sopimuksen 9 ja 20 artiklassa myönnetään Saksassa asuville henkilöille oikeus välttyä maksamasta veronpidätystä Ranskassa Ranskaan sijoittautuneilta yhtiöiltä saamistaan osingoista, sekä oikeus saada hyväkseen verohyvitys, joka on sama kuin Ranskassa asuville henkilöille myönnettävä verohyvitys jaettaessa osinkoa samantyyppisistä tuotteista. Komissio voi olla erittäin tyytyväinen siitä, että Ranska ja Saksa, muun muassa keskinäisen taloudellisen korvausjärjestelmän avulla, ovat kyenneet päätymään tällaiseen tulokseen, jossa poistetaan Ranskasta osinkoja saavien Saksassa asuvien henkilöiden kaksinkertainen verotus kaikissa muodoissaan. Komissio pyytää kuitenkin arvoisaa parlamentin jäsentä kiinnittämään huomiota siihen, että kahdenvälisen sopimuksen käytännön soveltamista koskevista hallinnollisista säännöistä päättäminen kuuluu asianomaisten kahden jäsenvaltion toimivaltaan. Komissio ymmärtää, että entisen Höchst AG -yrityksen saksalaiset pienosakkaat ja osakkeita omistavat työntekijät saattavat olla vaivaantuneita osinkojen perimiseen sovellettavista uusista menettelyistä, jotka tulivat voimaan kyseisen yhtiön fuusioiduttua Strasbourgiin sijoittautuneen uuden osakeyhtiö Aventiksen kanssa. Arvoisan parlamentin jäsenen komissiolle toimittamien tietojen perusteella komissiolla ei ole kuitenkaan käytettävissään perusteita yhteisön oikeuden rikkomisen toteamiseksi. Niinpä komissio katsoo, että asianomaiset jäsenvaltiot voivat tarvittaessa parhaiten itse yksinkertaistaa voimassa olevaa järjestelmää.