KIRJALLINEN KYSYMYS P-3556/02

esittäjä(t): Dorette Corbey (PSE) komissiolle

(5. joulukuuta 2002)

Aihe: Ympäristösopimukset

Komissio antoi äskettäin tiedonannon ympäristösopimuksista(1). Komissio tunnustaa ympäristösopimusten merkityksen ympäristöpolitiikan tavoitteiden toteuttamisessa.

Alankomailla on kokemusta sopimuksista. Eräs menestyksekäs esimerkki on pakkauksia koskeva sopimus. Yritysten proaktiivisen lähestymistavan kautta Alankomaat on onnistunut tämän sopimuksen avulla panemaan laajalti täytäntöön yhteisön pakkausdirektiivin (94/62/EY)(2) tavoitteet kustannustehokkaasti ja nopeasti. Vaikka pakkaussopimus olikin menestys, komissio on päättänyt haastaa Alankomaat yhteisöjen tuomioistuimeen pakkausdirektiivin väärän täytäntöönpanon vuoksi.

Pitääkö komissio ristiriitaisena, että yhteisön tasolla se edistää vapaaehtoisia sopimuksia, vaikka se vaikeuttaa niitä kansallisella tasolla? Jos näin on, mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä tämän ristiriidan poistamiseksi?

Katsooko komissiokin, että koska komission tehtävänä on yhteisön lainsäädännön asianmukaisen noudattamisen valvominen, sen on asetettava ensisijaiseksi ne tapaukset, joissa lainsäädännön tavoitteita ei saada toteutetuksi?

(1) Komission tiedonanto: Yhteisön tason ympäristösopimukset osana lainsäädännön yksinkertaistamista ja parantamista koskevaa toimintasuunnitelmaa (KOM(2002) 412 lopullinen, 17.7.2002).

(2) EYVL L 365, 31.12.1994, s. 10.

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(27. tammikuuta 2003)

Komissio ilmoittaa parlamentin jäsenelle, että komission tiedossa oleva Alankomaiden viranomaisten ja yksityisen sektorin välinen pakkauksia koskeva ympäristösopimus ei ole enää voimassa. Lisäksi Alankomaiden komissiolle ilmoittamissa toimenpiteissä pakkauksista ja pakkausjätteistä 20. joulukuuta 1994 annetun parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/62/EY(1) saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä ei vaadita tämän jätevirran keruu-, kierrätys- ja hyödyntämisjärjestelmien muodollista järjestämistä, kuten direktiivin 7 artiklan 1 kohdassa edellytetään.

Alankomaita vastaan nostetun kanteen ja komission äskettäin antaman tiedonannon Yhteisön tason ympäristösopimukset osana lainsäädännön yksinkertaistamista ja parantamista koskevaa toimintasuunnitelmaa(2) välillä ei ole ristiriitaa. Tiedonannossa esitetään perusteet ja säännöt tällaisten sopimusten tunnustamiselle yhteisön tasolla. Se ei edistä tämän välineen käyttöä keinona täyttää lailliset velvollisuudet yhteisön eikä jäsenvaltion tasolla. Lisäksi direktiivi 94/62/EY hyväksyttiin ennen tiedonantoa, eikä tiedonannossa muuteta tai korvata direktiivissä säädettyjä velvollisuuksia. Komissio haluaa kuitenkin korostaa, ettei se sulje pois sitä, että direktiivin 94/62/EY tavoitteiden saavuttamiseen voi liittyä vapaaehtoisia sopimuksia.

Mitä tulee yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanoon jäsenvaltioissa, komission mielestä on erittäin tärkeää, että jäsenvaltiot saavuttavat yhteisön lainsäädännössä asetetut tavoitteet. Komissio kuitenkin viittaa tässä asiassa tuomioistuimen oikeuskäytäntöön ja kehottaakin parlamentin jäsentä tutustumaan siihen(3). Tuomioistuin on päättänyt, että direktiivi on saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä säännöksillä, joilla voidaan luoda riittävän tarkka, selvä ja avoin tilanne niin, että ihmiset voivat olla tietoisia oikeuksistaan ja valvoa niitä. Se, että käytäntö on yhdenmukainen jonkin direktiivin antaman suojan kanssa, ei oikeuta laiminlyömään kyseisen direktiivin täytäntöönpanoa tällä tavalla. Voidakseen varmistaa direktiivien täydellisen täytäntöönpanon lainsäädännöllä eikä pelkästään käytännössä jäsenvaltioiden on luotava kyseistä aluetta koskeva erityinen lainsäädäntökehys.

(1) EYVL L 365, 31.12.1994.

(2) KOM(2002) 412 lopullinen.

(3) Katso asia C-131/88 Komissio v. Saksa, Kok. 1991, s. I-825, tuomion 8 kohta.