ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 134 , 30/04/1998 s. 0158



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3396/97 komissiolle esittäjä(t): Fernando Fernández Martín (PPE) (23. lokakuuta 1997) Aihe: Sumatran ja Borneon metsäpalojen vaikutukset ilmastonmuutokseen Pinatubon tulivuoren purkaus Filippiineillä 1991 vaikutti paitsi alueen ilmakehään, myös aiheutti lievän lämpötilan laskun koko maailmassa. Nyt samalla alueella (Sumatrassa ja Borneossa) on käynnissä valtavia metsäpaloja. Onko komissio tehnyt aloitetta arvioidakseen näiden tulipalojen vaikutuksia ilmastonmuutokseen, varsinkin, kun niiden haitalliset seuraukset yhdistyvät mainitun tulivuorenpurkauksen vaikutuksiin? Komission jäsenen Manuel Marínin komission puolesta antama vastaus (19. marraskuuta 1997) Komissio ja jäsenvaltiot perustivat Jakartassa EU:n yhteisen metsäpalojen valmiusryhmän (European Union fire response group, EUFREG) vastauksena noin miljoonan hehtaarin laajuiselle alueelle levinneiden laajojen metsäpalojen synnyttämälle hätätilanteelle. EUFREG siirtyy nyt toiseen vaiheeseensa arvioimalla tänä vuonna palaneen maan alueen, tyypin, luokittelun ja käytön pääasiassa kaukokartoitustietojen erittelyn avulla. EUFREG valmistelee myös yksityiskohtaiset ohjeet tämän vuoden metsäpaloja tutkivalle tarkistusryhmälle, jonka tarkoituksena on auttaa Indonesian hallitusta ottamaan käyttöön parannettuja politiikkoja ja käytäntöjä, jotta tämän vuoden tuhojen toistumiselta voitaisiin välttyä tai että niiden vaikutuksia voitaisiin ainakin heikentää. Komissio jatkaa yhteistoimintaa Indonesian hallituksen kanssa ja se haluaa osallistua laajaan tutkimukseen metsäpalojen alueellisista ja maailmanlaajuisista ympäristö- ja ilmastovaikutuksista keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä. Indonesian hallitus on jo järjestänyt tiedettä ja teknologiaa käsittelevän kansainvälisen konferenssin Jakartassa 10.-12. marraskuuta 1997 maailmanlaajuisten ympäristömuutosten arvioimiseksi ja niiden vaikutuksesta Indonesian rannikkomantereeseen; komissio osallistui aktiivisesti konferenssin järjestelyihin.
Virallinen lehti nro C 134 , 30/04/1998 s. 0083



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3104/97 komissiolle esittäjä(t): Rijk van Dam (I-EDN) (3. lokakuuta 1997) Aihe: Uzbekistan 25 000 Raamatun takavarikointia Uzbekistanissa ja Uzbekistanin Raamattu-seuran toiminnan estämistä koskeviin kysymyksiini (E-2333/97 ((EYVL C 60, 25.2.1998, s. 128. ))) ja (E-2449/97 ((EYVL C 60, 25.2.1998, s. 132. ))) antamissaan vastauksissa komissio totesi, ettei sillä ole mitään tietoa aiheesta, eikä se ole vielä saanut mitään aiheeseen liittyviä erityistietoja Usbekistanin viranomaisilta. Olemme kuitenkin kuulleet usealta taholta, että Raamatut ovat vieläkin takavarikoituja, että Uzbekistanin viranomaiset vaativat Raamattujen takaisin lähettämistä ja että Uzbekistanin rautatiet vaativat Uzbekistanin Raamattu-seuralta noin 13 000 Yhdysvaltain dollaria (summa kasvaa päivittäin) maksuna takavarikoitujen Raamattujen varastoimisesta. 1. Eikö komissio ole samaa mieltä siitä, että Uzbekistanin viranomaisilta olisi pyydettävä uudestaan ja pikaisesti selitystä kyseisestä toiminnasta, joka on ristiriidassa EU:n ja Uzbekistanin kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen kanssa? 2. Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä Uzbekistanin viranomaisiin nähden ja kuinka pian Raamattujen luovuttamiseksi, vaadittujen varastointimaksujen peruuttamiseksi ja Uzbekistanin Raamattu-seuran esteettömän toiminnan sallimiseksi? Komission jäsenen Hans Van den Broekin komission puolesta antama vastaus (17. lokakuuta 1997) Uzbekistanin viranomaiset ovat juuri ilmoittaneet komissiolle, että raamattujen toimittamisessa Uzbekistaniin ei ole enää ongelmia. Uzbekistanin Raamattu-seura on vahvistanut tiedon.
Virallinen lehti nro C 134 , 30/04/1998 s. 0057



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3009/97 komissiolle esittäjä(t): Mihail Papayannakis (GUE/NGL) (1. lokakuuta 1997) Aihe: Ekologinen tuho Kerkini-järvellä Kerkini-järvi on tärkeä ja suojeltu, rikkaan kasvi- ja eläinkunnan omaava biotooppi Pohjois-Kreikassa. Suojellulla alueella on yksityinen poppeliviljelmä, jonka omistaja (heinäkuussa 1994) kaatoi puut huolimatta siitä, että niissä oli satoja harmaahaikaroiden pesiä, joissa olleet vastasyntyneet poikaset eivät vielä kyenneet lentämään. Tämä teko aiheutti yli 200 linnun kuoleman ja järkytti yleistä mielipidettä Kreikassa. Asiasta vastaavat toimivaltaiset viranomaiset eivät estäneet tätä tekoa eivätkä toteuttaneet viljelmän omistajaa vastaan suunnattuja toimenpiteitä. Komissiolta kysytään, tietääkö se näistä tapahtumista ja onko se siinä asemassa, että se voi pyytää selityksiä Kreikan hallitukselta, jotta varmistettaisiin biotooppien parempi suojelu ja rangaistukset rikkomuksiin syyllistyville? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardin komission puolesta antama vastaus (13. marraskuuta 1997) Kerkinijärvi on tekojärvi, mutta silti hyvin runsaslajinen kosteikko, jonka Kreikan viranomaiset ovat nimenneet luonnonvaraisten lintujen suojelusta annetun direktiivin 79/409/ETY ((EYVL L 103, 25.4.1979, sellaisena kuin se on muutettuna Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla (EYVL L 1, 1.1.1995). )) mukaiseksi erityiseksi suojelualueeksi. Aluetta on ehdotettu suojeltavaksi myös luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta annetun direktiivin 92/43/ETY ((EYVL L 206, 22.7.1992. )) nojalla. Järvi on yksi tärkeimpiä paikkoja, missä toteutetaan Life-Nature -hankkeeseen (¨Phalacrocorax pygmaeuksen ja Anser erythropuksen suojelu Kreikassa¨) liittyviä toimia. Kesäkuun puolivälissä 1997 hankkeen edunsaajat saivatkin tietää harmaahaikaran pesiä käsittävän poppeliviljelmän kaatamisesta ja ilmoittivat siitä välittömästi Kreikan viranomaisille. Poppeliviljelmä sijaitsi kuitenkin yksityisalueella suojelualueen ulkopuolella eikä siihen siis voida soveltaa erityisiä suojelualueita koskevaa suojelujärjestelmää. Komission tietojen mukaan Kreikan maatalousministeriö laati asiasta kuitenkin kiertokirjeen, jossa poppelien kaataminen kielletään haikaroiden pesimäkaudella (helmikuun puolivälistä heinäkuun loppuun). Kieltoa laajennetaan koskemaan koko asianomaista Kerkinijärven osaa. Komissiolle on ilmoitettu muistakin Kerkinijärven suojelua koskevista ongelmista, ja se tutkii asiaa saadakseen tilanteesta selkeän käsityksen ja voidakseen toteuttaa tarvittaessa asianmukaisia toimenpiteitä.
Virallinen lehti nro C 134 , 30/04/1998 s. 0067



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3065/97 komissiolle esittäjä(t): Amedeo Amadeo (NI) (2. lokakuuta 1997) Aihe: Pakkausmerkinnät Asiani koskee asiakirjaa ¨Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi pakkausmerkinnöistä ja pakkausten vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyjen vahvistamisesta¨. (KOM(96) 0191 lop. - 96/0123 COD) ((EYVL C 382, 18.12.1996, s. 10. )). Ehdotus on jatkoa direktiivissä 94/62/EY ((EYVL L 365, 31.12.1994, s. 10. )) pakkauksista ja pakkausjätteen merkinnöistä ja vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelystä säädetyille määräyksille. Ehdotettu merkintä on vapaaehtoinen; pakkauksen uudelleenkäytettävyys tai kierrätettävyys osoitettaisiin erityisellä tunnuksella; erilaiset merkinnät on kielletty. Kysyn komissiolta, eikö se pidä tarpeellisena ohjelmaa, jonka tarkoituksena on vähentää pakkauksista johtuvat ympäristövaikutukset, ja etenkin onko tarpeen panna piste omavaltaisesti hyväksyttyjen uudelleenkäytettävyyttä tai kierrätettävyyttä osoittavien merkintöjen suurelle määrälle. Komission jäsenen Ritt Bjerregaardin komission puolesta antama vastaus (11. marraskuuta 1997) Komission ehdotus pakkausten merkitsemistä koskevaksi Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi hyväksyttiin 25. marraskuuta 1996. Kyseinen ehdotus täydentää direktiiviä 94/62/EY esittämällä merkinnät, joita olisi käytettävä, ja menetelmän, jolla arvioidaan täyttävätkö pakkaukset direktiivin tärkeimmät edellytykset. Pakkausten merkitsemistä koskevan ehdotuksen tavoitteena on tiedottaa kuluttajille pakkausten uudelleenkäytettävyydestä ja kierrätettävyydestä. Kyseisellä komission ehdotuksella pyritään lisäksi selventämään markkinoiden nykyistä sekavaa käytäntöä määrittelemällä yksi merkintä uudelleenkäytettäviä ja toinen kierrätettäviä pakkauksia varten. Kyseisessä ehdotuksessa säädetään, että näitä merkintöjä voidaan käyttää ainoastaan direktiivin 94/62/ETY vaatimusten mukaisesti uudelleenkäytettävissä tai kierrätettävissä pakkauksissa. Järjestelmä perustuu vapaaehtoisuuteen, mutta jos tuottaja haluaa ilmoittaa, että pakkausta voidaan käyttää uudelleen tai kierrättää, hänen on käytettävä kyseisiä merkintöjä. Muut merkinnät ovat kiellettyjä. Eri valmistajat käyttävät nykyisin monia erilaisia kierrätettävyyttä ja uudelleenkäytettävyyttä osoittavia merkintöjä ja etikettejä, mistä johtuu, että kuluttajat ovat usein epätietoisia pakkauksen ympäristöystävällisyydestä. Komissio on sitä mieltä, että parlamentissa ja neuvostossa käytävät keskustelut pakkausten merkitsemistä koskevasta direktiiviehdotuksesta olisi saatava päätökseen ennen kuin pakkausten merkitsemisen alalla toteutetaan lisätoimenpiteitä.
Virallinen lehti nro C 134 , 30/04/1998 s. 0037



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2931/97 komissiolle esittäjä(t): Sérgio Ribeiro (GUE/NGL) (17. syyskuuta 1997) Aihe: Portugalin valtion EPAC SA:lle antaman tuen lopettaminen Komission 30. huhtikuuta tekemä päätös vaatia Portugalin valtiota katkaisemaan valtiontakuun muodossa antamansa tuen EPAC:ille merkitsee perustamissopimuksen 93 artiklan 2 ja 3 kohtien liian jäykkää tulkitsemista. Jos artiklaa noudatettaisiin johdonmukaisesti, estettäisiin monta muuta tilannetta, joissa kyseisten kohtien soveltaminen todella olisi perusteltua, kuten viimeaikaisessa lainatakuiden myöntämisessä mm. Grupo Mellolle. Merkittävää on, että päätöksen perusteissa ei ole viitattu EPAC:in satamalaitteiston luovuttamiseen SILOPOR:ille yksityistämisprosessin yhteydessä ilman että sen aiempi velka olisi ollut mukana luovutuksessa, eikä siihen, että EPAC on edelleen velvollinen hoitamaan laitteiston rakentamista varten ottamistaan luotoista aiheutuvat kustannukset korkoineen. Kysyn komissiolta otettiinko tämä huomioon, ja jollei otettu, eikö olisi pitänyt - jo senkin vuoksi, ettei komissio päätöksillään olisi myötävaikuttamassa yrityksen jättämiseen ilman pääomia, millä olisi vakavia seurauksia työntekijöille, jotka eivät millään tapaa ole vastuussa siitä miten yritystä on johdettu ja miten yksityistäminen on toteutettu. Komission jäsenen Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (28. lokakuuta 1997) Komissio teki 30. huhtikuuta 1997 päätöksen ((EYVL L 186, 16.7.1997. )), jossa se vaatii Portugalin hallitusta lopettamaan Empresa Para a Agroalimentação e Cereais SA *yritykselle (EPAC) valtiontakuun muodossa myönnetyn tuen. Kysymys on Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 * 94 artiklan mukaisen jäsenvaltioiden myöntämiä tukia koskevan tutkintamenettelyn yhteydessä tehdystä väliaikaisesta päätöksestä, joka tehtiin, koska valtiontakuu myönnettiin EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan vastaisesti ennen kuin komissio oli esittänyt siitä huomautuksensa. Komissio teki 9. heinäkuuta 1997 lopullisen päätöksen, joka koski Portugalin valtion EPAC:n hyväksi toteuttamia toimenpiteitä ja jonka mukaan nämä toimenpiteet olivat laittomia ja yhtenäismarkkinoille soveltumattomia. Arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemat asiat sekä kaikki Portugalin viranomaisten asiasta välittämä tieto, joka koskee EPAC:n ja Siloporin välisiä asiakirjoja, on otettu huomioon tässä lopullisessa päätöksessä.
Virallinen lehti nro C 134 , 30/04/1998 s. 0081



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3098/97 komissiolle esittäjä(t): Bryan Cassidy (PPE) (2. lokakuuta 1997) Aihe: Komission tutkimus Alankomaiden sähkötekniikan markkinoista Komission IV pääosasto sai maaliskuussa 1991 valituksen, joka koski epäiltyä kartellitoimintaa sähkötekniikan alalla Alankomaissa. Viisi vuotta kestäneiden tutkimusten jälkeen komissio julkaisi heinäkuussa 1996 huomautuksia koskevan tiedonannon, jossa se totesi, että jotkut sähköteknisten laitteiden tukkukauppiaat ja niiden kauppiasyhdistykset harjoittivat tosiaankin kilpailun vastaista toimintaa. Nämä toimet johtavat komission esityksen mukaan siihen, että ulkomaiset tukkukauppiaat suljetaan Alankomaiden markkinoiden ulkopuolelle, minkä vuoksi markkinoihin eivät päde yleiset, muualla EU:ssa voimassa olevat kilpailun ehdot. Tämän tuloksena on, että Alankomaiden kuluttajat joutuvat maksamaan paljon korkeampia hintoja kuin muissa EU:n jäsenvaltioissa. Komission menettelyistä johtuvien viivästysten vuoksi kilpailun vastaisen toiminnan jatkumista on katsottu läpi sormien yli kuusi vuotta. Voisiko komissio ilmoittaa, milloin se aikoo saattaa tutkimuksensa päätökseen ja tehdä yleisen edun vuoksi päätöksen, jolla taataan, että kilpailu Alankomaiden sähkötekniikan markkinoilla saadaan mahdollisimman pian ennalleen? Komission jäsenen Karel Van Miertin komission puolesta antama vastaus (28. lokakuuta 1997) Parlamentin jäsenen mainitsema tapaus on erittäin monimutkainen. Komissio tutkii yhä asiaa ja pitää sitä ensisijaisen tärkeänä. Tällaisen tapauksen yhteydessä koko teollisuudenalaa on tutkittava kattavasti. Tämän aikaa vievän menettelyn päätteeksi on varmistettava, että kaikki vastaajat saavat käyttöönsä kaikki asian kannalta merkitykselliset saatavilla olevat tiedot. Kaikilla vastaajilla on oikeus tehdä näiden tietojen perusteella huomautuksia, jotka on tutkittava huolellisesti. Käsiteltävänä olevassa tapauksessa on seitsemän vastaajaa. Menettely on nyt päättynyt ja vastaajia on tarkoitus kuulla kuluvan vuoden marraskuun kolmannella viikolla. Komission on kaikissa tutkinnan vaiheissa varmistettava, että luottamuksellisia tietoja ei julkaista ilman asianomaisen osapuolen etukäteen antamaa lupaa. Komissio ei voi ennen kuulemismenettelyä ennustaa, tehdäänkö asiasta muodollinen päätös ja milloin se tapahtuu.
Virallinen lehti nro C 134 , 30/04/1998 s. 0139



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3331/97 komissiolle esittäjä(t): Thomas Mann (PPE) (22. lokakuuta 1997) Aihe: Euroopan unionin toimien täytäntöönpano kuntatasolla Monissa vaalipiirini kunnissa on valitettu - esimerkiksi Euroopan unionin vanhojen ihmisten hyväksi toteutettavien toimien osalta - että Euroopan unionin tukiohjelmista ilmoitetaan liian myöhään, jolloin tuen hakuaika jää liian lyhyeksi. Tästä syystä kuullaankin usein moite siitä, että Euroopassa on alibiohjelmia. Yksityiskohtaisten asiakirjojen hankkiminen on usein hakijalle erittäin hankalaa. Tämän lisäksi aikaa kuluu myös siihen, että kunnanvaltuuston on hyväksyttävä vastaavat päätökset. Kunnanvaltuustot eivät taas voi aina noudattaa komission ehdottamia aikarajoja jo siksikin, että menettelyn etenemistä sitovat oikeudelliset määräykset. Kysyn tästä syystä komissiolta seuraavaa: 1. Kuinka kunnille tiedotetaan tällaisista tukiohjelmista ja miten komissio aikoo parantaa nykyisellään riittämätöntä tiedonkulkua? 2. Miksi tällaisten ohjelmien hakuaika on niin lyhyt? 3. Voidaanko komission mielestä hakuaikaa pidentää, siten että se olisi asianmukainen? Komission jäsenen Pádraig Flynnin komission puolesta antama vastaus (27. marraskuuta 1997) 1. Budjettikohtaa B3-4104 ¨Toimet vanhusten hyväksi¨ koskevat hakuohjeet on jaettu näitä asioita hoitaville ministeriöille kaikissa jäsenvaltioissa ja merkittävimmille vanhusten parissa työskenteleville kansalaisjärjestöille Euroopassa. Huomattava määrä hakuohjeita jaettiin myös komissiolle esitettyjen pyyntöjen seurauksena. Komissio pohtii kuitenkin, miten rahoituksen saatavuutta ja kelpoisuusehtoja koskevaa tiedonjakelua voitaisiin parantaa tulevaisuudessa. 2. Yhdistynyt kuningaskunta on Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa asettanut kyseenalaiseksi sen, onko komission rahankäyttö vuoden 1996 talousarviossa olevan budjettikohdan ¨Toimet vanhusten hyväksi¨ osalta laillista. Tuomioistuin määräsi komission keskeyttämään tästä budjettikohdasta maksettavat maksut, kunnes lopullinen tuomio on annettu. Yhdistyneen kuningaskunnan toiminnan vuoksi jouduttiin arvioimaan vuoden 1997 talousarviossa olevan budjettikohdan toimivuutta. Tämän vuoksi ohjeita ei ole voitu antaa aiemmin. 3. Komissio tarkastelee kaikki hakuaikojen pidentämistä koskevat pyynnöt. Jotta kaikkia hakijoita kohdeltaisiin oikeudenmukaisesti, yleisenä periaatteena on kuitenkin, että hakuajat ovat samat kaikille hakijoille.
Virallinen lehti nro C 134 , 30/04/1998 s. 0016



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2654/97 komissiolle esittäjä(t): Patricia McKenna (V) (1. syyskuuta 1997) Aihe: Emolehmäpalkkio-oikeudet Komissio antoi 5. heinäkuuta 1997 asetuksen (EY) 1302/97 ((EYVL L 177, 5.7.1997, s. 5. )) naudanliha-alan palkkiojärjestelmien soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (ETY) 3886/92 ((EYVL L 391, 31.12.1992, s. 20. )) muuttamisesta tiettyjen emolehmäpalkkio-oikeuksien väliaikaista luovutusta koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen osalta. Onko komissiolla muita suunnitelmia emolehmäpalkkio-oikeuksien säätelyä varten? Onko komissio tutkimustensa perusteella sitä mieltä, että emolehmiä koskevat etuudet ovat hyödyttäneet lähinnä suurempia karjankasvattajia? Esimerkiksi viime vuonna Britannian prinssi Charlesin kerrottiin saaneen EU:lta kaksi miljoonaa puntaa emolehmäpalkkioina. Onko komissio valmis korjaamaan järjestelyä siten, että pienemmät karjankasvattajat hyötyisivät enemmän? Mihin toimiin komissio on valmis ryhtymään järjestelyn korjaamiseksi siten, että palkkioista hyötyvät karjankasvattajat joutuisivat noudattamaan ekologisesti kestäviä periaatteita? Komission jäsenen Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (7. lokakuuta 1997) Arvoisan parlamentin jäsenen mainitseman asetuksen (EY) 1302/97, jonka tarkoituksena on selventää tiettyjä emolehmäpalkkio-oikeuksien väliaikaista luovutusta koskevia sääntöjä, antamisen jälkeen komissiolla ei ole suunnitteilla muita hankkeita kyseisen asian järjestämiseksi. Nautaeläinten palkkiojärjestelmän suora hallinnointi kuuluu jäsenvaltioiden vastuulle. Näin ollen komissiolla ei ole käytetävissään yksityiskohtaisia tietoja siitä, minkä suuruiset maatilat voivat saada kyseistä tukea. Koska emolehmäpalkkiojärjestelmä perustuu kuitenkin lehmien määrään, voidaan päätellä, että karjankasvattajan saama lopullinen tukimäärä on suurempi niillä kasvattajilla, joilla on suuri määrä emolehmiä. Itse asiassa pienkasvattajat vapautetaan jo tilalla pidettävien eläinten eläintiheyttä koskevan vaatimuksen soveltamisesta. Komissio haluaisi kiinnittää arvoisan parlamentin jäsenen huomion järjestelmäntarkistamisessa Agenda 2000 ((KOM(97) 2000 lopullinen. )) -asiakirjan maataloutta koskevaan osaan. Tässä toimenpideluonnoksessa komissio korostaa aikomustaan ehdottaa erityisen ylärajan vahvistamista kaikille tuloja koskeville suorille tuille yhteisessä markkinajärjestelyssä. Lisäksi samassa asiakirjassa korostetaan, että yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) tavoitteisiin kuuluu ympäristöä koskevien tavoitteiden huomioon ottaminen.
Virallinen lehti nro C 134 , 30/04/1998 s. 0031



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2894/97 komissiolle esittäjä(t): Phillip Whitehead (PSE) (17. syyskuuta 1997) Aihe: 1 ja 2 euron kolikoissa käytettävästä metalliseoksesta vapautuvan nikkelin määrä Nikkeliä käsittelevässä direktiivissä (94/27/EY) ((EYVL L 188, 22.7.1994, s. 1. )) kielletään nikkeliseoksen käyttö sellaisten tuotteiden osalta, joiden voidaan olettaa joutuvan suoraan ja pitkäaikaiseen kosketukseen ihon kanssa, jos vapautuvan nikkelin määrä on yli 0,5 mg neliösenttimetriä kohden viikossa. Ottaen huomioon, että tietyt työntekijäryhmät (esim. kassavirkailijat) käsittelevät erittäin paljon kolikoita, onko komissio sitä mieltä, että kolikot ovat tuotteita, jotka joutuvat suoraan ja pitkäaikaiseen kosketukseen ihon kanssa? Jos on, aikooko komissio varmistaa sen, että eurokolikoihin valittava nikkeliseos vastaa nikkelidirektiivissä tällaisille tuotteille asetettuja vaatimuksia? Komission jäsenen Yves-Thibault de Silguyn komission puolesta antama vastaus (18. marraskuuta 1997) Tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun direktiivin 76/769/ETY muuttamisesta kahdennentoista kerran 30. kesäkuuta 1994 annetussa direktiivissä 94/27/EY rajoitetaan nikkelin käyttöä ihon kanssa suoraan ja pitkäaikaiseen kosketukseen tarkoitetuissa tuotteissa. Nämä rajoitukset on säädetty, koska on todettu nikkelin esiintymisen tietyissä esineissä aiheuttavan vaaran ihmisen herkistymisestä nikkelille ja johtavan kosketuksen ollessa pitkäaikaista allergisiin reaktioihin. Myrkyllisyyttä ja ekomyrkyllisyyttä käsittelevä tiedekomitea on kuitenkin todennut, että nykyisissä kolikoissa olevan nikkelin ei ole todistettu aiheuttaneen herkistymistä kolikoita käsitteleville työntekijöille eikä tavallisille kuluttajille. Kolikoita ei mainita direktiiviin liitetyssä esineluettelossa eikä tällä hetkellä ole näkyvissä mitään merkkejä siitä, että direktiivi koskisi kolikkoja. Ehdotuksessa neuvoston asetukseksi eurokolikoiden nimellisarvoista ja teknisestä määrittelystä ((EYVL C 208, 9.7.1997. )) todetaan, että ainoastaan 8 prosenttia liikkeessä olevista kolikoista sisältäisi jonkin verran nikkeliä verrattuna nykyiseen 75 prosenttiin kolikkokannasta.
Virallinen lehti nro C 134 , 30/04/1998 s. 0001



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0882/97 komissiolle esittäjä(t): Agnes Schierhuber (PPE) (12. maaliskuuta 1997) Aihe: Yhteisön avustukset Itävallalle ja sen eri osavaltioille vuonna 1996 Vuonna 1994 järjestetystä Itävallan liittymistä Euroopan unioniin koskevasta kansanäänestyksestä lähtien kritiikki Itävallan jäsenyyttä kohtaan on kasvanut voimakkaasti. Yksi kritiikin pääkohdista on Itävallan Euroopan unionille maksamat osuudet. Lisäksi väitetään usein, että Itävalta ei käytä Euroopan unionin tukimahdollisuuksia parhaalla mahdollisella tavalla hyväkseen. Sen vuoksi kysyn seuraavaa: 1. Kuinka paljon Itävalta sai avustusta Euroopan unionin eri lähteistä yhteensä vuonna 1996? 2. Mitä maksuja Euroopan unioni maksoi Itävallan eri osavaltioille vuonna 1996? Komission puheenjohtajan Jacques Santerin komission puolesta antama täydentävä vastaus (14. marraskuuta 1997) Komissio kehottaa arvoisaa parlamentin jäsentä tutustumaan yhteisön talousarvion rahoitusosuuksia koskevaan tutkimukseen, joka toimitettiin Euroopan parlamentille 14. lokakuuta 1997 ((SEC(97) 1918. )).