KIRJALLINEN KYSYMYS E-0327/00

esittäjä(t): Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) komissiolle

(11. helmikuuta 2000)

Aihe: Matkaviestinverkkojen tukiasemien aiheuttamat terveyshaitat

Joissakin osissa Espanjaa matkaviestinyritykset ovat sijoittaneet tukiasemiaan mielivaltaisesti ja ottamatta huomioon kyseisen alueen ympäristö-, kauneus-, maisema-, turvallisuus taikka kansanterveysnäkökohtia. Ei ole olemassa mitään erityisiä määräyksiä sellaisten perusrakenteiden, kuin tukiasemien rakentamisen ehdoista (on kuitenkin olemassa matkaviestinpalveluita koskevia alueellisia määräyksiä ja hallinnollisia määräyksiä, joiden mukaan nämä perusrakenteet on rakennettava yleiseen hyötyyn, turvallisuuteen ja ympäristöön liittyvien näkökohtien perusteella). Asiasta vastaavat paikallisviranomaiset tekevät päätökset tukiasemien rakentamisesta usein teettämättä mitään tutkimusta niiden ympäristö- tai terveysvaikutuksista sekä usein myös ilman rakennuslupaa.

Komissio on vastauksissaan kirjallisiin kysymyksiin 274/95(1) 3142/95(2) 737/96(3) 2304/96(4) matkapuhelinten tukiasemista ja niiden ionisoimattoman säteilyn aiheuttamista terveyshaitoista luvannut teettää tutkimuksen tästä asiasta alan asiantuntijoilla. Maailman terveysjärjestö on jo arvioinut tukiasemien aiheuttamia terveyshaittoja. Aikooko komissio laatia koko yhteisöä koskevat säännöt GSM-keskustukiasemien sijoittamisesta? Voisiko komissio vaatia Espanjan valtiota teettämään asiaa koskevia tutkimuksia ja laatimaan matkaviestinverkkojen terveys- ja ympäristövaikutuksiin liittyviä määräyksiä?

(1) EYVL C 179, 13.7.1995. s. 11.

(2) EYVL C 137, 8.5.1996, s. 3.

(3) EYVL C 217, 26.7.1996, s. 13.

(4) EYVL C 60, 26.2.1997, s. 140.

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(28. maaliskuuta 2000)

Neuvosto hyväksyi 12 päivänä heinäkuuta 1999 komission ehdotuksen suositukseksi 1999/519/EY väestön sähkömagneettisille kentille (0 Hz300 GHz) altistumisen rajoittamisesta(1). Suosituksen tarkoituksena on osaltaan vaikuttaa mahdollisimman paljon siihen, että varmistetaan kaikkien eurooppalaisten korkeatasoinen terveydensuojelu. Suosituksen tekstissä ei viitata mihinkään tiettyihin laitteisiin. Kaikki ionisoimattoman säteilyn lähteet kuuluvat suosituksen alaan, joten suositus koskee myös matkaviestinverkkoja.

Neuvosto ja parlamentti ovat myös antaneet direktiivin radio- ja telepäätelaitteista ja niiden vaatimustenmukaisuuden vastavuoroisesta tunnustamisesta (radio- ja telepäätelaitedirektiivi)(2). Siinä säädetään vaatimuksista, jotka radiolähettimien on täytettävä, jotta ne voidaan saattaa markkinoille ja niitä voidaan käyttää, eli vaatimuksista tuotteiden turvallisuudesta ja vaarattomuudesta terveydelle, kun niitä käytetään aiottuun tarkoitukseen. Direktiivissä sallitaan jäsenvaltioille käytön rajoittaminen terveyssyistä,

esimerkiksi edellyttämällä tiettyjä vähimmäisetäisyyksiä lähettimen ja väestön välillä. Direktiivissä ei säädetä vaatimuksista, jotka koskevat matkapuhelinten tukiasemien paikallisia ympäristövaikutuksia, vaan se on jäsenvaltioiden vastuulla.

Matalajännitedirektiivin 73/23/ETY(3) sekä radio- ja telepäätelaitteita koskevan direktiivin täytäntöönpanon helpottamiseksi komissio on valtuuttanut Euroopan standardointijärjestöt (Euroopan standardointikomitea (CEN), Euroopan sähköteknisen standardoinnin komitea (CENELEC) ja Euroopan telealan standardointilaitos (ETSI)) laatimaan laitteiden aiheuttamien sähkömagneettisten kenttien (0 hertziä (Hz)300 gigahertziä (GHz)) turvallisuusnäkökohtia koskevat yhdenmukaistetut eurooppalaiset standardit, jotka vastaavat terveyden suojelua koskevan suosituksen 1999/519/EY perusrajoituksia ja viitearvoja. Nämä standardit on muutettava kansallisiksi standardeiksi ja niiden kanssa ristiriidassa olevat kansalliset standardit on poistettava käytöstä.

Standardit mahdollistavat ympäristö- ja terveysvaikutusten mittauksen. Jos mittaustulokset osoittavat väestön altistuvan suositusarvot ylittävälle säteilymäärälle, käytetään teknisiä keinoja ionisoimattoman säteilyn lähteiden terveys- ja ympäristöhaittojen välttämiseksi.

(1) EYVL L 199, 30.7.1999.

(2) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 1999/5/EY, annettu 9 päivänä maaliskuuta 1999, radio- ja telepäätelaitteista ja niiden vaatimustenmukaisuuden vastavuoroisesta tunnustamisesta (EYVL L 91, 7.4.1999).

(3) Neuvoston direktiivi 73/23/ETY, annettu 19 päivänä helmikuuta 1973, tietyllä jännitealueella toimivia sähkölaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (EYVL L 77, 26.3.1973), sellaisena kuin se on muutettuna.