ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 33/187

(2004/C 33 E/190)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1905/03

esittäjä(t): Stavros Xarchakos (PPE-DE) komissiolle

(11. kesäkuuta 2003)

Aihe: Kreikassa yhteisön tukikehyksestä 2008 esitetyt mainokset

Kreikan televisiossa on viime aikoina esitetty parhaaseen katseluaikaan (esimerkiksi uutisten aikaan) mainoksia yhteisön tukikehyksestä 2008.

Mainokset ovat puhdasta propagandaa, ja niissä korostetaan hallituksen ”saavutuksia” koulutuksen, talouden jne. alalla, ja niissä ilmoitetaan vain ohimennen yhteisön myöntämästä erittäin tarpeellisesta taloudellisesta panoksesta.

Onko komissio tietoinen, kuinka paljon yhteisön tukikehystä 2008 koskevat mainokset tarkalleen maksavat? Onko komissio tietoinen näiden mainosten sisällöstä? Onko komissio antanut suostumuksensa näiden pääasiassa parhaaseen katseluaikaan lähettävien mainosten maksamisesta? Voidaanko tällaista propagandaa lähettää edelleen Kreikan parlamenttivaalien alla?

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(5. elokuuta 2003)

Euroopan aluepolitiikkaa koskevien tiedotuskampanjoiden järjestäminen on asia, joka on toissijaisuusperiaatteen mukaisesti hajautettu jäsenvaltioiden viranomaisille. Jäsenvaltiot valitsevat itse tarkoituksenmukaisimman tavan tiedottaa asiasta yleisölle asetuksen (EY) N:o 1159/2000 (1) ja yhteisön tukikehystä koskevien säännösten mukaisesti. Arvoisalle parlamentin jäsenelle kerrottakoon, että kyseisissä säännöksissä edellytetään myös, että julkistamistoimet on keskeytettävä kahta kuukautta ennen vaaleja. Komission tiedossa ei ole, että yhteisön varoja olisi käytetty väärin tiedotuskampanjoiden yhteydessä Kreikassa.

Ei ole mahdollista arvioida, mikä on Kreikassa kolmannen yhteisön tukikehyksen aikana julkistamiseen ja tiedotukseen käytettyjen varojen kokonaismäärä, koska ne sisältyvät teknisen avun kokonaismäärärahoihin eikä niitä voida tarkastella erikseen.

(1) Komission asetus (EY) N:o 1159/2000, annettu 30 päivänä toukokuuta 2000, jäsenvaltioiden toteuttamasta rakennerahastojen tukitoimiin liittyvästä tiedotus- ja julkistamistoiminnasta, EYVL L 130, 31.5.2000.
2.

Mitä mieltä komissio on Falcónin, Yaracuyn ja Mirandan osavaltioiden tulvienehkäisyohjelmasta? Jos ohjelmasta on tehty myönteinen päätös, mikä on sen toteuttamisaikataulu?
1.

Kirjallisen kysymyksen aiheena oleva rajat ylittävistä ja kansallisista tilisiirroista perittävien palvelumaksujen yhdenmukaisuuden periaate perustuu rajat ylittävistä euromääräisistä maksuista 19. joulukuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen (EY) N:o 2560/2001 (1). Koska asetuksen säännöksiä sovelletaan sellaisenaan, jäsenvaltioiden ei tarvitse saattaa niitä osaksi kansallista lainsäädäntöään. Säännökset sitovat jo asianomaisia pankkeja. Rajat ylittäviä euromääräisiä tilisiirtoja koskevia säännöksiä on noudatettava myös Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ja sieltä poispäin tehtävistä tilisiirroista voidaan kuitenkin periä valuutanvaihtokuluja (punta/euro). Tällöin Saksasta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan tehty tilisiirto tulee kansallista euromääräistä tilisiirtoa kalliimmaksi, jos se edellyttää vastaavaa valuutanvaihtoa. Asetuksen mukaan pankeilla on velvollisuus tiedottaa asiakkailleen valuutanvaihtomaksuista. Kirjallisessa kysymyksessä annettujen tietojen perusteella ei kuitenkaan voida todeta varmasti, noudattavatko asianomaiset pankit asetuksen säännöksiä käytännössä. Arvoisa parlamentin jäsen tai asianomainen kansalainen voi lähettää komissiolle tiedoksi ja tarkasteltavaksi lisätietoja (esimerkiksi tiliotteita ja hintaluetteloita). Lisäksi asianomainen kansalainen voi rajat ylittäviä rahoituspalveluita koskevissa asioissa kääntyä FIN-NETissä mainittujen riidansovitteluelinten puoleen. Kyseessä ovat tuomioistuimen ulkopuoliset riidansovitteluelimet, jotka tarjoavat kansalaisille apua rahoituspalveluiden tarjoajien kanssa syntyvissä ongelmissa. Lisätietoja asiasta saa verkkosivulta http://europa.eu.int/comm/internal_market/en/finances/consumer/intro.htm. Komissio aikoo laatia ensi vuonna kertomuksen, joka koskee asetuksen (EY) N:o 2560/2001 vaikutuksia ja jossa käsitellään myös maksuliikenteen kansallisten hintojen kehitystä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 33/62

(2004/C 33 E/058)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0654/03

esittäjä(t): Graham Watson (ELDR) komissiolle

(5. maaliskuuta 2003)

Aihe: Mosambikin sokerintuottajat

Onko komissio tietoinen Mosambikista tuodulle sokerille asetetun 8 000 tonnin tuontikiintiön tuhoisista seurauksista maan asukkaille?

Mosambikilla on edellytykset tuottaa 30 000 tonnia sokeria Eurooppaan vietäväksi, mitä se ei kuitenkaan pysty tekemään tiukan tuontikiintiön vuoksi. Mosambikin sokeritehtaat ovat valmiita rahoittamaan pientilallisten laitehankintoja, jotta nämä pystyisivät tuottamaan sokeria hedelmällisillä viljelymaillaan, mikä vähentäisi mosambikilaisten riippuvuutta EU:n avusta. Asetetut kiintiöt rajoittavat kuitenkin tätä mahdollisuutta.

Onko komissio valmis tarkistamaan ja nostamaan Mosambikista tuodulle sokerille asetettua kiintiötä yli ehdotetun 15 prosentin? Tekeekö komissio kaiken mahdollisen EU:n markkinoiden avaamiseksi Mosambikille, minkä ansiosta maa pystyisi vahvistamaan talouttaan ja sitä kautta vähentämään kansainvälisen avun tarvettaan?

Pascal Lamyn komission puolesta antama vastaus

(26. maaliskuuta 2003)

Mosambikilla ei ollut pääsyä yhteisön sokerimarkkinoille ennen ”Kaikki paitsi aseet” -aloitetta (Everything But Arms, EBA). Aloite on siis tarjonnut maalle uusia etuuskohteluun oikeutettuja vientimahdollisuuksia, ja sillä on ollut suuri merkitys alan elpymiselle sisällissodan ja tulvan jälkeen.

Mosambik saa viedä rajoittamattomasti sokeria yhteisön alueelle vuodesta 2009 lähtien. Sitä ennen sovelletaan siirtymäjärjestelyjä: maa on mukana EBA-kiintiössä, jota kasvatetaan vuosittain 15 prosentilla 74185 tonnista (2001-2002) aina 197 355 tonniin (2008-2009). Nämä siirtymäjärjestelyt olivat välttämättömiä, jotta yhteisö saattoi ryhtyä tarvittaviin sisäisiin järjestelyihin lisääntyneestä tuonnista selviämiseksi.

Sokerialan ei ole järkevää olla riippuvainen pelkästään yhdelle ulkomaiselle markkina-alueelle pääsystä: alan kehittymiseksi kaikkia vientimahdollisuuksia olisi harkittava. Mosambik alkaakin harjoittaa vientiä muille markkinoille, sekä Eteläisen Afrikan kehitysyhteisön (SADC) alueelle että Yhdysvaltoihin, minkä pitäisi auttaa mosambikilaisia sokerintuottajia.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 33/256

(2004/C 33 E/264)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2344/03

esittäjä(t): Toine Manders (ELDR) komissiolle

(16. heinäkuuta 2003)

Aihe: Interreg-byrokratia

Alankomaiden Interreg-tukiasetuksessa on kohtia, jotka vaikeuttavat hallintoa tarpeettomasti. Esimerkkinä mainittakoon vaatimus, että kaikista laskuista ja palkanmaksuista on esitettävä maksutositteet, jotta tukia ylipäänsä voitaisiin myöntää. Tämä jarruttaa järjestöjen halua anoa tukia, minkä vuoksi tukipotentiaalia ei hyödynnetä täysimääräisesti.

Interreg-BMG-tuen (Benelux-Middengebied) hakeminen koetaan Alankomaissa usein raskassoutuiseksi menettelyksi: jo luonnos yksityiskohtaiseksi hankesuunnitelmaksi lopputuotteiden määrittelyineen tulee kalliiksi. Lisäksi hallinto toimii hyvin monimutkaisesti: on esitettävä todistuksia, laskuja, kopioita palkkakuiteista ja nyt vielä lisäksi maksutositteita.

Käytännössä tämä tarkoittaa, että kumppanin on joka kuukausi tarkistettava palkanmaksulistasta, ketkä ovat olleet mukana hankkeessa, ja tulostettava kyseinen lista sekä esitettävä myös maksutosite tai pankin tiliote kaikesta rahaliikenteestä. Kaikki nämä seikat löytyvät automaattisesti maksulevykkeiltä, ja ne on suhteellisen helppo löytää järjestelmästä, mutta niiden tulostaminen on hankalaa, koska listat ovat erittäin pitkiä. Asia voidaan ilmaista lyhyesti seuraavasti: vaikka kumppanin hallinto ja kirjanpito on automatisoitu, yhteisö vaatii nyt lisäksi kirjallisia tositteita/kopioita.

Lisäksi on käynyt ilmi, että erilaisten kansallisten menettelyjen ja tulkintojen vuoksi erittäin sopivat hankeideat jäävät vaille Interreg-tukea ja hukataan aivan liian paljon aikaa, koska asianmukainen koordinaatio puuttuu.

1. Onko komissio tietoinen Interreg-tukihakemuksiin liittyvästä monimutkaisesta byrokratiasta, josta esimerkkinä ovat edellä mainitut seikat?

2. Onko myös muiden jäsenvaltioiden Interreg-tukisäännöissä vastaavanlaisia byrokratiaa lisääviä määräyksiä? Jos on, millaisia?

3. Aikooko komissio ryhtyä toimenpiteisiin, jotta päästään eroon Interreg-tukien myöntämismenettelyjen tarpeettomasta byrokratiasta? Jos ei aio, miksi ei? Jos aikoo, mitä nämä toimenpiteet ovat?

4. Aikooko komissio harkita mahdollisuutta perustaa kullekin Euregio-alueelle toimivaltaisen elimen, joka koordinoisi keskitetysti hankehakemuksia, niiden käsittelyä ja niitä koskevaa päätöksentekoa?

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(22. elokuuta 2003)

Komissio kerää parhaillaan tietoja, joita se tarvitsee vastatakseen kysymykseen. Se ilmoittaa tuloksistaan mahdollisimman pian.
2. ja 3.

Komissiolla ei ole tietoa JP-8-polttoaineen koostumuksesta tai sen sisältämistä lisäaineista. Jos polttoaine sisältää 1,2-dibromietaania, on syytä huomauttaa, että mainittu aine on määritelty yhdenmukaistetussa luokittelussa syöpää aiheuttavaksi aineeksi (karsinogeenisuusluokkaan 2 kuuluva aine, jonka voidaan olettaa aiheuttavan syöpää ihmisillä). Se on myrkyllistä hengitettynä, myrkyllistä joutuessaan iholle ja myrkyllistä nieltynä, ärsyttää silmiä, hengityselimiä ja ihoa, on myrkyllistä vesieliöille ja voi aiheuttaa pitkäaikaisia haittavaikutuksia vesiympäristössä. JP-8-polttoaineen palamisessa voi muodostua 1,2-dibromietaanista poikkeavia aineita, jotka puolestaan voivat olla huomattavasti myrkyllisempiä tai vähemmän myrkyllisiä kuin 1,2-dibromietaani. Tutkijat havainnoivat tällaisia ilmiöitä tutkiessaan palamisen kemiaa, mutta komissiolla ei ole käytettävissään asiaa koskevia tietoja.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 33/168

(2004/C 33 E/168)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1771/03

esittäjä(t): Jean-Pierre Bébéar (PPE-DE) komissiolle

(21. toukokuuta 2003)

Aihe: FIPOL ja merien saastuminen

Öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälinen korvausrahasto FIPOL on tehnyt Prestige-aluksen onnettomuuden yhteydessä naurettavan ehdotuksen korvauksista, ja ihmettelenkin monien muiden kanssa, mikä on kyseisen korvausrahaston todellinen hyöty.

FIPOLin epäkohtien korjaamiseksi komissio esittää miljardin euron suuruisen korvausrahaston perustamista öljysäiliöalusten onnettomuuksista kärsineiden auttamiseksi.

Jos kansainvälisen rahaston perustaminen ei ole mahdollista, aikooko komissio ehdottaa eurooppalaisen järjestön perustamista, niin kuin Yhdysvallat on tehnyt rannikkoalueidensa suojelemiseksi?

Mitkä ovat kyseisen rahaston perustamiseen tarkoitetut toimet, kuinka suuri on siihen kaavailtu rahoitus, millainen on siihen varattu aikataulu ja mikä on jäsenvaltioiden vastuu?

Loyola de Palacion komission puolesta antama

yhteinen vastaus

kirjallisiin kysymyksiin E-1769/03 ja P-1771/03

(20. kesäkuuta 2003)

Komissio pitää arvoisan parlamentin jäsenen tavoin tärkeänä siitä, että kaikille öljyvahinkojen uhreille maksetaan riittävä korvaus.

Tämän vuoksi komissio ehdotti 6. joulukuuta 2000, että perustettaisiin Euroopan vesillä tapahtuvien öljyvahinkojen korvausrahasto (COPE-rahasto), jossa kokonaiskorvauksen yläraja nostettaisiin miljardiin euroon silloisen kansainvälisen ylärajan (185 miljoonaa euroa) asemesta. Tällainen toimenpide varmistaisi, että kaikki uhrit, joilla on legitiimi oikeus korvauksiin, saavat täyden korvauksen EU:n vesillä tapahtuneesta öljyvahingosta. Lisäksi se jouduttaisi korvauksien maksamista uhreille.

Neuvosto ei kuitenkaan jatkanut ehdotuksen käsittelyä vaan päätti sen sijaan edistää vastaavan rahaston perustamista kansainvälisellä tasolla. Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) lisärahastoa koskevassa diplomaattikonferenssissa, joka pidettiin 12.—16. toukokuuta 2003, hyväksyttiin voimassa olevaa öljyvahinkojen korvausjärjestelmää koskeva uusi pöytäkirja. Uusi kansainvälinen lisärahasto nosti korvauksen ylärajan 920 miljoonaan euroon eli yli 1 000 miljoonaan Yhdysvaltain dollariin, jonka myöntää yhdysvaltalainen öljyvuotojen vastuurahasto (Oil Spill Liability Trust Fund). Komissio suhtautuu uuden pöytäkirjan hyväksymiseen myönteisesti.

Nyt on varmistettava, että jäsenvaltiot noudattavat sitoumustaan tämän uuden rahaston toiminnan käynnistämiseksi ennen vuoden loppua. Komissio ei ota EU:n tasolla toimivan öljyvahinkojen korvaus-rahaston perustamista koskevaa ehdotustaan uudelleen tarkasteltavaksi ennen kuin kaikki jäsenvaltiot — ainakin rannikkovaltiot — ovat liittyneet uuden lisärahaston jäseniksi.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 65/264

(2004/C 65 E/279)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3063/03

esittäjä(t): Hiltrud Breyer (Verts/ALE) komissiolle

(17. lokakuuta 2003)

Aihe: Euroopan parlamentin ja neuvoston 6. marraskuuta 2001 antama direktiivi 2001/83/EY ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä

On tieteellisesti todistettu, että lääkkeet vaikuttavat naisiin ja miehiin eri tavalla. Tästä huolimatta naiset ovat aliedustettuja kliinisissä tutkimuksissa, ja saadut tiedot eivät kata järjestelmällisesti molempia sukupuolia.

Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa toimiva tutkimuskomissio Zukunft einer frauengerechten Gesundheitsversorgung in NRW (”Naiset paremmin huomioon ottavan terveydenhuollon tulevaisuus Nordrhein-Westfalenissa”) on pohtinut ehdotuksia, miten direktiivi 2001/83/EY (1) voitaisiin panna täytäntöön siten, että naiset otetaan paremmin huomioon. Tutkimuskomissio pitää direktiivin oikaisemista välttämättömänä, jotta tutkimuksessa otettaisiin huomioon myös naiset.

1. Suunnitteleeko komissio koko Euroopan unionia velvoittavan direktiivin oikaisemista siten, että naiset ja miehet olisivat yhtä hyvin edustettuina kliinisissä tutkimuksissa ja saadut tiedot kattaisivat järjestelmällisesti molemmat sukupuolet?

2. Kehottaako komissio vaihtoehtoisesti jäsenvaltioita panemaan direktiivin täytäntöön siten, että molemmat sukupuolet otetaan huomioon?

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(19. marraskuuta 2003)

Direktiivin 2001/83/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 25 päivänä kesäkuuta 2003 annetulla komission direktiivillä 2003/63/EY (2), liitteessä I esitetään lääkevalmisteiden testaukseen liittyvät analyyttiset, toksikologis-farmakologiset ja kliiniset standardit ja tutkimussuunnitelmat myyntiluvan myöntämistä varten.

Tämän liitteen osan I 5 kohdan 2 alakohdan f alakohdassa edellytetään, että kliinisistä havainnoista on jokaisen tutkimuksen osalta laadittava yhteenveto, jossa ilmoitetaan seuraavaa:

1) hoidettujen potilaiden määrä ja sukupuoli

2) tutkittavien potilasryhmien valinta ja ikäjakauma sekä vertailevat kokeet …

6) yksityiskohtaiset tiedot erityisen alttiista potilaista, esim. vanhukset, lapset, naiset raskauden tai kuukautisten aikana …

Kuten direktiivissä 2001/83/EY säädetään, yleissääntönä siis on, että tutkimukset on suunniteltava asianmukaisesti ja kliiniset tutkimukset on toteuttava siten, että tutkimusten tulokset, mukaan luettuna tilastollinen arviointi, osoittavat vaikutuksen myönteisen tehon, mikä tukee lääkkeen myyntiluvan myöntämistä ilman sukupuoleen perustuvaa rajoitusta.

Poikkeukset tästä yleissäännöstä hyväksytään ainoastaan silloin, kun on kysymys myyntiluvan myöntämisestä lääkkeille, joilla on sukupuolisidonnaisia vaikutuksia.

(1) EYVL L 311, 28.11.2001, s. 67.

(2) EUVL L 159, 27.6.2003.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 33/184

(2004/C 33 E/186)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1888/03

esittäjä(t): Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) komissiolle

(6. kesäkuuta 2003)

Aihe: Kansainvälinen lentoliikenne

Ateenalaisessa sanomalehdessa ilmestyneen artikkelin mukaan komission jäsen Loyola de Palacio on ilmoittanut, että EU:ssa pitäisi olla ainoastaan 5 tai 6 suurta lentoyhtiötä. Tällä hetkellä on olemassa 14 kansallista lentoyhtiötä.

Onko de Palacion lausunto henkilökohtainen vai onko se komission kanta? Jos se on komission kanta, mihin toimiin ryhdytään lentoliikenteen alan työttömyyden vuoksi?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(14. heinäkuuta 2003)

Komissio ei aio määritellä unionissa toimivien lentoyhtiöiden määrää, vaan sen ratkaisevat markkinat, jotka vapautettiin täysin vuonna 1997. Kysymyksessä mainittu lukumäärä viittaa alan asiantuntijoiden enemmistön kantaan, jonka energia- ja kuljetusasioista vastaava komission varapuheenjohtaja ja komissio kokonaisuudessaan ovat useaan otteeseen toistaneet. Monet analyytikot ovat yhtä mieltä siitä, että viitisentoista kansainvälistä lentoyhtiötä on Euroopan markkinoille liikaa ja että alalla kaivataan erityisesti alalla nyt elettävän kriisin kaltaisina aikoina. Lentoliikenneala on vuoden 2001 syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeen ajautunut ennennäkemättömän syvään kriisiin, jota monet epävakautta luovat tekijät (uusien terrori-iskujen pelko, Afganistanin ja Irakin konfliktit sekä SARS-epidemia) ovat pitkittäneet talouden yleisesti taantuessa. Alan toimijoiden keskittyminen kriittisen koon saavuttamiseksi sekä tehokkuuden ja kannattavuuden parantamiseksi on luonnollista kehitystä etenkin, kun monet eurooppalaiset lentoyhtiöt ovat kansainvälisiin kilpailijoihinsa verrattuina liian pieniä.

Kehitys ei kuitenkaan ole ristiriidassa markkinoiden vapauttamisen myötä Eurooppaan perustettujen alueellisten lentoyhtiöiden toiminnan eikä uusia työtilaisuuksia tarjoavien uusien yhtiöiden (esim. halpalentoyhtiöiden) ilmaantumisen kanssa. Tässä suhteessa on huomattava, että viime vuosina on perustettu monia uusia yhtiöitä, joiden taloudelliset tulokset ovat erinomaisia.

Komissio aikoo osaltaan antaa lentoyhtiöiden kehittyä kilpailulle avoimien eurooppalaisten markkinoiden mukaisesti. Perussopimusten soveltamisen valvojana komissio on valmis tuomaan esille kaikki laittomat valtionavut, joilla saatettaisiin suosia tiettyjä lentoyhtiöitä toisten kustannuksella.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 65/159

(2004/C 65 E/174)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2468/03

esittäjä(t): Catherine Stihler (PSE) komissiolle

(24. heinäkuuta 2003)

Aihe: Digitaalisten ajopiirturien käyttöönotto

Asetuksessa (ETY) N:o 3820/85 (1) esitetään hyötyajoneuvojen ja linja-autojen kuljettajien hyväksyttäviä ajo-, lepo- ja työaikoja koskevat säännöt. Tällaisten kuljettajien työtunnit rekisteröidään ja niitä valvotaan ajopiirturien avulla asetuksen (ETY) N:o 3821/85 (2) mukaisesti. Myöhemmin julkaistiin asetus (EY) N:o 2135/98 (3), jolla valmisteltiin (älykorteille tietoja tallentavien) digitaalisten ajopiirturien käyttöönottoa nykyisten (paperikorteille tietoja tallentavien) ajopiirturien asemesta.

Asetuksen 2135/98 2 artiklan 1 a kohdassa todetaan seuraavaa:

Ajoneuvoissa, jotka otetaan käyttöön ensimmäistä kertaa yli kahdenkymmenenneljän kuukauden kuluttua siitä päivästä, jona asetuksen (ETY) N:o 3821/85, sellaisena kuin se on tällä asetuksella muutettuna, 17 artiklan 2 kohdan nojalla annettava säädös julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, on oltava asetuksen ETY/3821/85 liitteen Ι Β säännösten mukainen valvontalaite.

Voiko komissio vahvistaa, että tässä kohdassa tarkoitettu säädös on 5. elokuuta 2002 julkaistu asetus (EY) N:o 1360/2002 (4)?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(24. syyskuuta 2003)

Komissio vahvistaa, että komission asetus (EY) N:o 1360/2002 (5) on neuvoston asetuksen (EY) N:o 2135/98 (6) 2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu säädös.

(1) EYVL L 370, 31.12.1985, s. 1.

(2) EYVL L 370, 31.12.1985, s. 8.

(3) EYVL L 274, 9.10.1998, s. 1.

(4) EYVL L 207, 5.8.2002, s. 1.

(5) Komission asetus (EY) N:o 1360/2002, annettu 13 päivänä kesäkuuta 2002, tieliikenteen valvontalaitteista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3821/85 mukauttamisesta tekniikan kehitykseen seitsemännen kerran (EYVL L 207, 5.8.2002).

(6) Neuvoston asetus (EY) N:o 2135/98, annettu 24 päivänä syyskuuta, tieliikenteen valvontalaitteista annetun asetuksen (ETY) N:o 3821/85 sekä asetusten (ETY) N:o 3820/85 ja (ETY) N:o 3821/85 täytäntöönpanosta annetun direktiivin 88/599/ETY muuttamisesta (EYVL L 274, 9.10.1998).
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 33/101

(2004/C 33 E/101)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1252/03

esittäjä(t): Freddy Blak (GUE/NGL) komissiolle

(3. huhtikuuta 2003)

Aihe: Yhteinen eurooppalainen kierrätysjärjestelmä

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/62/EY (1) mukaan on välttämätöntä yhdenmukaistaa pakkausten ja pakkausjätteiden käsittelyä koskevia jäsenvaltioiden toimia, jotta ehkäistään ja vähennetään ympäristön kuormittumista, varmistetaan ympäristön suojelun korkea taso, taataan sisämarkkinoiden toiminta ja vältytään kaupanesteiden muodostumiselta sekä kilpailun vääristymiseltä ja rajoittumiselta yhteisössä.

Joissakin jäsenvaltioissa, muun muassa Tanskassa, jossa Dansk Retursystem A/S -niminen yritys huolehtii olut- ja tiettyjen virvoitusjuomapullojen ja -tölkkien keräyksestä, on yllä mainitun direktiivin hyväksymisen jälkeen otettu käyttöön erilaisia kierrätysjärjestelmiä. Tällä järjestelmällä, joka on otettu käyttöön ympäristön suojelemiseksi, taataan kuitenkin ensisijaisesti, että Tanskan markkinat on käytännöllisesti katsoen suljettu ulkomaisen oluen tuonnilta.

Aikooko komissio tehdä ehdotuksen yhteisestä, yhtenäisestä ja yhdenmukaistetusta panttijärjestelmästä, jota ryhdytään soveltamaan kaikissa EU-maissa, niin että tekniset kaupanesteet sekä kilpailun vääristyminen ja rajoittaminen voidaan estää?

(1) EYVL L 365, 31.12.1994, s. 10.