ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0045



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2357/98 esittäjä(t): Graham Watson (ELDR) neuvostolle (28. heinäkuuta 1998) Aihe: Togon presidentinvaalit EU lähetti Togoon ryhmän tarkkailemaan maassa järjestettäviä presidentinvaaleja. Ryhmän palattua puheenjohtajavaltio on ilmaissut syvän huolestumisensa maan presidentinvaalien laillisuudesta. Mihin toimiin neuvosto ryhtyy varmistaakseen Togon demokratian, kun otetaan huomioon, että unioni epäilee vahvasti Togon sisäministerin 24. kesäkuuta julistamien vaalitulosten luotettavuutta? Vastaus (7. ja 8. joulukuuta 1998) Togossa 21. kesäkuuta 1998 pidettyjä presidentinvaaleja koskeneessa EU:n tarkkailijoiden kertomuksessa lueteltiin vakavia virheitä ja asetettiin vaalien oikeellisuus kyseenalaiseksi. Togon oppositio väittää, että sen ehdokas Gilchrist Olympio voitti vaalit, ja kieltäytyy hyväksymästä presidentti Eyademan asemaa hänen aikaisemman toimikautensa päätyttyä 25. elokuuta 1998. Kuten arvoisa parlamentin jäsen tietää, Euroopan unionin neuvosto pyrkii edistämään demokratiaa Togossa. EU ilmaisi 26. kesäkuuta 1998 annetussa julkilausumassaan pettymyksensä vaalien toteuttamisen osalta. Tuodakseen ilmi EU:n tyytymättömyyden vaalien toteutukseen EU:n suurlähettiläitä kehotettiin olemaan osallistumatta 26. heinäkuuta pidettyyn presidentti Eyademan virkaanastujaistilaisuuteen. Neuvosto hyväksyi 13. heinäkuuta 1998 tekstin Togon hallitukselle osoitettavaksi kirjeeksi, jossa pyydettiin neuvottelujen järjestämistä Togon hallituksen kanssa tarkistetun Lomén neljännen yleissopimuksen 366 a artiklan perusteella. Neuvottelut pidettiin Brysselissä 30. heinäkuuta. Togon valtuuskuntaa johti pääministeri Kwassi Klutse. Togon selvitys asiasta poikkesi merkittävästi EU:n tarkkailijoiden kertomuksesta. EU on päättänyt tarkastella tätä selvitystä yksityiskohtaisesti. Se päättää tämän tarkastelun ja Togon demokratisoitumisprosessin kehityksen perusteella, jatkaako se näitä neuvotteluja. EU:n ja Togon välinen kehitysyhteistyö on ollut osittain jäissä vuodesta 1993 lähtien. Tällä välin neuvosto jatkaa poliittisen tilanteen seuraamista tarkasti ja tekee kaiken voitavansa demokratisoitumiskehityksen edistämiseksi Togossa.
Virallinen lehti nro C 096 , 08/04/1999 s. 0062



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2235/98 esittäjä(t): Hans Lindqvist (ELDR) neuvostolle (16. heinäkuuta 1998) Aihe: Hapansilakan valmistusta koskevat säännöt Heinäkuun 1. päivästä 1998 alkaen hapansilakkaan pätevät samat säännöt kuin muihin EU:n kalatuotteisiin. Tämä merkitsee sitä, että niitä ei enää ole lupa panna vanhoihin puutynnyreihin kuten on tehty 1500-luvulta lähtien, mikäli niitä tullaan myymään elintarvikeliikkeissä. Hapansilakkaa ei myös saa käsitellä tiloissa, joissa on puulattia, esimerkiksi vanhoissa merenrantojen puuvajoissa. Tästä kärsii Ruotsin tuhatvuotinen elinkeino ja perinne. Vaikeuksia aiheutuu erityisesti paikallisille pientuottajille. EU puhuu läheisyysperiaatteesta ja siitä, ettei sen pidä puuttua yksityiskohtiin, ja kuitenkin se toimii juuri päinvastoin. Katsooko neuvosto, että tämä yksityiskohtainen sääntely on läheisyysperiaatteen mukaista? Jos näin ei ole, aikooko neuvosto estää hapansilakkadirektiivin voimaantulon? Yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiinE-2233/98 ja E-2235/98 (19. lokakuuta 1998) 1. Direktiivissä 91/493/ETY(1) säädetään terveyttä koskevista vaatimuksista kalastustuotteiden tuotannossa ja saattamisessa markkinoille. 2. Kyseisen direktiivin liitteen III luvussa määritellään maissa sijaitsevien laitosten yleiset vaatimukset, ja sen 2 kohdan a alakohdassa täsmennetään, että näissä laitoksissa ainakin tiloissa, joissa tuotteita käsitellään, valmistellaan ja jalostetaan on oltava "a) vedenpitävä, helposti puhdistettava ja desinfioitava lattia, jonka kaltevuus on sellainen, että vesi valuu helposti pois, tai lattian oltava varustettu vedenpoistolaitteella." Direktiivissä ei ole siis erityisesti säädetty sementtilattiasta. On toimivaltaisen kansallisen viranomaisen tehtävä määritellä direktiivin hygieniavaatimusten mukaiset lattiatyypit. 3. Direktiivin liitteen IV luvun IV kappaleen 6 kohdan c alakohdassa sekä VI luvun 2 kohdassa säädetään, että "6.c) Suolaukseen tai suolavedessä säilyttämiseen käytetyn säiliön on oltava rakenteeltaan sellainen, että estetään saastuminen suolaus- ja suolavesikäsittelyn aikana. 2. Kalastustuotteiden kanssa todennäköisesti kosketukseen joutuvien pakkausmateriaalien ja -tuotteiden on täytettävä kaikki hygieniasäännöt ja erityisesti: - ne eivät saa voida heikentää kalastustuotteiden ja -valmisteiden aistinvaraisesti määritettäviä ominaisuuksia; - niistä ei saa siirtyä kalastustuotteisiin ihmisten terveydelle haitallisia aineita; - niiden on oltava riittävän vahvoja suojaamaan kalastustuotteita tarvittavalla tavalla." Kyseisissä kohdissa ei siis suoraan säädetä muovitynnyreistä. 4. Neuvostolla ei ole minkäänlaista aikomusta vaarantaa perinteistä ruotsalaista tuotantoa, sikäli kuin se täyttää elintarvikkeiden hygieniavaatimukset. Lisäksi kyseiset vaatimukset jättävät Ruotsin viranomaisille tarpeeksi tulkinnanvaraa säännösten soveltamisessa. Neuvosto katsoo näin kunnioittaneensa toissijaisuusperiaatetta. (1) EYVL L 268, 24.9.1991, s. 15.
Virallinen lehti nro C 096 , 08/04/1999 s. 0058



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2222/98 esittäjä(t): Jesús Cabezón Alonso (PSE) komissiolle (16. heinäkuuta 1998) Aihe: Espanjan työllisyyssuunnitelma Mikä on komission mielipide siitä, että Espanjan esittämästä kansallisesta työllisyyssuunnitelmasta ei ole sovittu työmarkkinajärjestöjen kanssa? Komission jäsenen Pádraig Flynninkomission puolesta antama vastaus (30. syyskuuta 1998) Tiedonannossaan(1) Cardiffin Eurooppa-neuvostolle komissio tarkasteli muun muassa poliittisia ja institutionaalisia prosesseja, joita jäsenvaltiot noudattavat valmistellessaan ja hyväksyessään työllisyyttä koskevia kansallisia toimintasuunnitelmia. Se kiinnitti erityistä huomiota kuulemiseen ja yhteistoimintaan, jotka toteutettiin kansallisella ja tarvittaessa alueellisella tasolla sekä jäsenvaltioiden olosuhteiden mukaan myös työmarkkinaosapuolten kanssa. Tiedonannossa todettiin, että "jäsenvaltiot soveltavat kaikki osapuolet mukaan ottavaa toimintatapaa" ja että "kansalliset toimintasuunnitelmat ilmentävät avoimempaa ja poliittisesti suuntautuneempaa lähestymistapaa, jota voidaan valvoa". Työmarkkinaosapuolten aktiivisempaa osallistumista voidaankin pitää yhtenä Luxemburgin prosessin tärkeimmistä saavutuksista. Espanjan hallituksen toimittamista tiedoista ilmenee, että kansallisen toimintasuunnitelman johdosta on kuultu työmarkkinaosapuolia ilman, että asiasta olisi kuitenkaan päästy sopimukseen. Työmarkkinaosapuolet osallistuivat myös komission ja Espanjan viranomaisten välisiin kokouksiin. Neuvoston päätöslauselmassa työllisyyden suuntaviivoista vuodeksi 1998 todettiin, että työmarkkinaosapuolet kaikilla tasoilla tulevat mukaan tämän toiminnan kaikkiin vaiheisiin. komission tehtävänä ei kuitenkaan ole arvioida Espanjan viranomaisten ja Espanjan työmarkkinaosapuolten välistä yhteistoimintaa. Tiedonannossaan Cardiffin Eurooppa-neuvostolle komissio korosti, että "työmarkkinaosapuolten panosta on vahvistettava sekä jäsenvaltioissa että Euroopan tasolla samoin kuin arvioitava toimien työllisyysvaikutuksia" ja että "työmarkkinaosapuolia on rohkaistava tehostamaan osallistumistaan sekä toimien toteuttamiseen että niiden vaikutusten arviointiin". Erityisesti työmarkkinaosapuolilla on sekä kansallisella että Euroopan tasolla äärimmäisen tärkeä rooli strategiassa, jolla luodaan sellainen "moderni institutionaalinen ja sopimusympäristö, jossa joustavuus ja työpaikkaturva ovat tasapainossa, jossa voidaan pystyttää elinikäisen oppimisen mahdollistavia järjestelmiä ja jossa edistetään vuorottelun kaltaisten uusien työnorganisointi- ja työskentelymallien kehittämistä". Komissio toivoo, että jokainen jäsenvaltio noudattaa tarkoin ja omien olosuhteidensa mukaisesti näitä tiedonannossa esitettyjä suosituksia suunnitellessaan, toteuttaessaan ja arvioidessaan työllisyyden suuntaviivoja. (1) KOM(98) 316 lopullinen.
Virallinen lehti nro C 096 , 08/04/1999 s. 0116



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2570/98 esittäjä(t): Patricia McKenna (V) komissiolle (1. syyskuuta 1998) Aihe: Ympäristötilastojen tietokanta Minulle on kerrottu, että komissiolla on uusi ympäristötilastojen tietokanta, joka on tällä hetkellä vain komission käytössä, ja jota Euroopan parlamentti ei saa käyttää. Voiko komissio vahvistaa kyseisen tietokannan olemasssaolon? Millaisia ympäristötilastoja tämä tietokanta sisältää? Milloin Euroopan parlamentin jäsenet voivat käyttää tätä tietokantaa, vai onko tällaista lainkaan suunniteltu? Miksi parlamentin jäsenille ei heti kerrottu tietokannan olemassaolosta eikä heille annettu sen käyttöoikeutta? Komission jäsenen Yves-Thibault de Silguynkomission puolesta antama vastaus (6. lokakuuta 1998) Komissiolla ei ole ympäristötilastoja sisältävää tietokantaa, joka olisi ainoastaan komission päätöksiä tekevien osastojen, muttei parlamentin käytettävissä. Euroopan unionin, EFTA-maiden ja jäsenyyttä hakeneiden maiden ympäristötiedot siirretään Eurostatin tekemän tarkistuksen jälkeen New Cronos -tietokantaan, joka on Eurostatin yleinen levitystietokanta. Sekä komission että parlamentin henkilöstö voi käyttää sitä. Arvoisa parlamentin jäsen saattaa viitata Eurostatin sisäiseen ENVSTAT-tietokantaan, joka on perustettu ainoastaan Eurostatin sisäisiin tuotantotarkoituksiin ja joka sisältää sekä validoitua että validoimatonta tietoa. Tätä tietokantaa voi käyttää ainoastaan tietojen korjaamisesta ja täydentämisestä vastaava Eurostatin henkilökunta. Kun tiedot on täydennetty ja julkistettu, ne siirretään New Cronos -tietokantaan kuten edellä on selostettu.
Virallinen lehti nro C 096 , 08/04/1999 s. 0035



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2090/98 esittäjä(t): Roberta Angelilli (NI) komissiolle (10. heinäkuuta 1998) Aihe: Asetuksen (ETY) 3820/85 soveltaminen Neuvoston 20 päivänä joulukuuta 1985 tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta antamaa asetusta (ETY) 3820/85(1) on tulkittu eri tavoin. Vaikka asetus on saatettu osaksi Italian kansallista lainsäädäntöä tiekoodeksin 174 artiklalla, Rooman kaupungissa julkisesta joukkoliikenteestä vastaava yritys Atac/Cotral ei noudata kuljettajien turvallisuuden takaamisesta ja enimmäisajoajoista annettua direktiiviä. Yritys katsoo, että kyseistä asetusta ei sovelleta kaupunkiajoon, vaan ainoastaan kaupunkien ulkopuolelle suuntautuvaan liikenteeseen. Tämä merkitsee sitä, ettei roomalaisen joukkoliikenteestä vastaavan Atacin palveluksessa olevien kuljettajien eikä matkustajien turvallisuuden varmistamisesta ole tarkoituksenmukaisia määräyksiä. Sama koskee ajoaikoja, taukoja sekä lepojaksoja fyysistä ja psyykkistä palautumista varten. Siispä kysyn komissiolta seuraavia seikkoja: 1. Onko vuoden 1985 jälkeen asiasta annettu uusia direktiivejä tai asetuksia? 2. Sovelletaanko kyseistä asetusta myös kaupunkiajoon erityisesti suurissa kaupunkikeskuksissa? 3. Sovelletaanko direktiiviä kuljettajiin, joiden peräkkäisillä ajoilla ajama kokonaiskilometrimäärä on paljon yli vahvistetun rajan, vaikka yhdensuuntaiset matkat olisivatkin alle 50 kilometriä? 4. Onko asetus saatettu osaksi muiden maiden kansallista lainsäädäntöä, ja jos on, niin miten sitä on tulkittu vastaavanlaisissa tapauksissa? Komission jäsenen Neil Kinnockinkomission puolesta antama vastaus (16. syyskuuta 1998) Arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemasta asiasta ei ole annettu uusia direktiivejä tai asetuksia vuoden 1986 jälkeen. Asetuksen (ETY) 3820/85 soveltamisalaa koskevissa rajoituksissa ja poikkeuksissa ei nimenomaisesti estetä soveltamasta asetusta kaupunkien, erityisesti suurkaupunkien alueella. Asetuksen 4 artiklan 3 kohdassa todetaan kuitenkin selvästi, että asetusta ei sovelleta liikenteeseen, jossa käytetään säännöllisen henkilöliikenteen ajoneuvoja, jos kyseisen liikennereitin pituus on enintään 50 kilometriä. Käytännössä siis suurin osa kaupunkien henkilöliikenteen palveluista jää asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle. Asetuksen 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti on myös selvää, että kuljettajan ajamaa kokonaiskilometrimäärää ei voida ottaa huomioon asetuksen soveltamisalaa ratkaistaessa. Asetusta sovelletaan sellaisenaan, ja siinä annetaan kaikille jäsenvaltioille yhteiset säännöt. Soveltamisalan ulkopuolelle jäävä alue on täsmällisesti määritelty, eikä komissiolla ole tietoja siitä, että jokin jäsenvaltio tulkitsisi asetuksen säädöksiä eri tavalla. (1) EYVL L 370, 31.12.1985, s. 1.
Virallinen lehti nro C 096 , 08/04/1999 s. 0078



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2336/98 esittäjä(t): Angela Sierra González (GUE/NGL) komissiolle (27. heinäkuuta 1998) Aihe: Lehmähaikaran (Bubulcus ibis) elinympäristön tuhoaminen Arrecifessa (Lanzarote) Viime toukokuussa Arrecifen (Lanzarote, Kanarian saaret) kunnanvaltuusto karsi ja kaatoi puita, jotka olivat suurelta osin kaupungin puiston lehmähaikarayhdyskunnan (Bubulcus ibis) pesimäaluetta. Espanjalaisen lintualan järjestön (SEO Birdlife) mukaan alueella oli noin sata lajin pesää. Puiden karsimisen seurauksena lajin määrän arvellaan pudonneen puoleen. Bubulcus ibistä suojellaan monilla säädöksillä Espanjassa ja Kanarian saarilla (27. maaliskuuta luonnonympäristön ja luonnonvaraisena elävän kasviston ja eläimistön suojelusta annettu laki 4/89, (Real Decreto) 439/1990, jossa määrätään uhanalaisten lajien kansallisesta luettelosta, jonka liitteessä II laji mainitaan "erityisen arvokkaaksi", sekä Kanarian saarten hallituksen 14. syyskuuta 1997 antama määräys) ja se kuuluu myös luonnonvaraisten lintujen suojelusta annetun direktiivin 79/409/ETY(1) soveltamisalaan. Onko komissio tietoinen näistä asioista? Aikooko komissio pyytää toimivaltaisilta Espanjan viranomaisilta tietoa, jonka perusteella vahvistetaan, onko lintudirektiiviä rikottu? Mihin muihin toimiin komissio aikoo ryhtyä vaatiakseen mainitun direktiivin noudattamista ja taatakseen kyseisen lintukannan suojelun? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardinkomission puolesta antama vastaus (16. syyskuuta 1998) Komissio ei tunne parlamentin jäsenen esille tuomaa tapausta, mutta se ryhtyy tarvittaviin toimiin asian selvittämiseksi ja ilmoittaa parlamentin jäsenelle tuloksista. Koska parlamentin jäsenen esille tuomasta ongelmasta ei ole tarkempia tietoja, komissio ei tällä hetkellä pysty ilmoittamaan mielipidettään toimenpiteistä, joita mahdollisesti tarvitaan luonnonvaraisten lintujen suojelusta annetun neuvoston direktiivin 79/409/ETY noudattamisen varmistamiseksi kyseisen lintulajin osalta. (1) EYVL L 103, 25.4.1979, s. 1.
Virallinen lehti nro C 096 , 08/04/1999 s. 0048



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2158/98 esittäjä(t): Katerina Daskalaki (UPE) neuvostolle (14. heinäkuuta 1998) Aihe: Maailman vanhimpaan luostariin kohdistuva vaara Turkissa Mor Gabriel, maailman vanhin luostari, ortodoksisten syyrialaisten kristittyjen luostari, sijaitsee Etelä-Turkissa alueella, joka kärsii turkkilaisten ja kurdien välisestä sodasta. Toimivaltaiset paikalliset viranomaiset estävät pienten lasten opettamisen Mor Gabrielissa ja kieltävät luostarin kunnostustyöt, mikä on aiheuttamassa jo nyt hylätyn historiallisen luostarin täydellisen rapistumisen. Onko neuvoston mahdollista puuttua turkkilaisten viranomaisten toimiin kristittyjen 1600 vuotta vanhan luostarin rappeutumisen ja luostarissa jäljellä olevien vähälukuisten munkkien oikeuksien loukkaamisen estämiseksi? Vastaus (9. marraskuuta 1998) Neuvosto pahoittelee viimeaikaisia tapahtumia Mor Gabriel-luostarissa. Puheenjohtajavaltio Itävalta otti Mor Gabriel -luostaria koskevan erityistapauksen esille eräässä äskettäin järjestetyssä kahdenvälisessä kokouksessa Turkin viranomaisten kanssa ja aikoo tulevissa kokouksissa ottaa esille kristittyjen vähemmistöjen tilanteen Turkissa. Neuvosto on erittäin tietoinen siitä, että heinäkuussa 1923 allekirjoitetun Lausannen sopimuksen mukaisesti Turkin hallitus on sitoutunut antamaan ei-islamilaisten vähemmistöjen kirkoille, synagogille, hautausmaille ja muille uskonnollisille laitoksille täyden suojelun. Neuvosto muistuttaa tässä yhteydessä, että ihmisoikeuksien edistäminen ja erityisesti uskonnon vapaus on yksi Euroopan unionin perustavoitteista Turkin-suhteissa. Se pahoittelee, että Turkki kieltäytyy tällä hetkellä jatkamasta tähän asiaan liittyvää poliittista keskustelua EU:n kanssa.
Virallinen lehti nro C 096 , 08/04/1999 s. 0103



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2482/98 esittäjä(t): Franz Linser (NI) neuvostolle (1. syyskuuta 1998) Aihe: Itävallan liittohallituksen jäsenten vierailu parlamentin valiokunnissa Neuvoston puheenjohtajana toimivan jäsenvaltion toimivaltaiset ministerit tapaavat käydä Euroopan parlamentin valiokunnissa mm. esittelemässä ohjelmaansa, millä varmistetaan neuvoston ja parlamentin välisen kommunikaation toimivuus. 1. Aikooko Itävallan ministeri tai valtiosihteeri käydä liikenne- ja matkailuvaliokunnassa 31.12.1998 mennessä? 2. Jos aikoo, niin milloin ja kumpi heistä? 3. Jos ei aio, miksi ei? Vastaus (9. marraskuuta 1998) Kuten arvoisa parlamentin jäsen epäilemättä tietää, Itävallan tiede- ja liikenneministeri Caspar EINEM vieraili 1. syyskuuta 1998 ja Itävallan talousministeri Johann FARNLEITNER 28. syyskuuta 1998 Euroopan parlamentin liikenne- ja matkailuvaliokunnassa ja esittivät tuolloin puheenjohtajavaltion ohjelman. Neuvoston puheenjohtajavaltiona toimivan jäsenvaltion ministerien vierailut parlamentin valiokunnissa ovat nykyisin vakiintunut käytäntö, joka auttaa edistämään neuvoston ja Euroopan parlamentin välistä keskustelua käsiteltävistä asioista.
Virallinen lehti nro C 096 , 08/04/1999 s. 0150



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2845/98 esittäjä(t): Roberta Angelilli (NI) komissiolle (28. syyskuuta 1998) Aihe: Asbestivaara Via Salarialla Roomassa sijaitsevan Istituto Poligrafico Zecca dello Staton rakennuksessa (jossa mm. Euroopan yhteisöjen virallinen lehti painetaan) työskentelee kellon ympäri noin 1 500 henkilöä. Viime vuosina ammattijärjestöt ovat useita kertoja viitanneet vaaraan, joka aiheutuu siitä, että 1960-luvun lopussa rakennuksen katon eristämiseen käytettiin asbestia sisältävää materiaalia. Näiden syytösten vuoksi ja valtion yleisen syyttäjän puututtua asiaan rakennuksen sisätilojen ympäristöoloja on tutkittu. Selvityksen tulos oli, että asbestia esiintyy 10-25 kuitua litraa kohti; nämä pitoisuudet ylittävät raja-arvot erittäin selvästi. Silti kyseisen rakennuksen saneeraukseen ei ole ryhdytty. Edelliseen viitaten tiedustelen komissiolta: 1. Eikö komissio katso aiheelliseksi ottaa yhteyttä Italian viranomaisiin, jotta selvitetään kyseisen rakennuksen tämänhetkinen tilanne? 2. Eikö komission mielestä kyseisessä tapauksessa vaaranneta työntekijöiden turvallisuutta työpaikalla, mikä on selkeästi ristiriidassa yhteisön direktiivien 83/477/ETY(1) ja 91/382/ETY(2) kanssa? 3. Jos näin on, aikooko komissio ryhtyä Istituto Poligrafico Zecca dello Staton vastaisiin toimiin? 4. Mikä on komission näkemys asiasta? Komission jäsenen Pádraig Flynninkomission puolesta antama vastaus (6. marraskuuta 1998) Arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemat direktiivit, joilla säädetään työntekijöiden suojelemisesta vaaroilta, jotka liittyvät asbestialtistukseen työssä, on saatettu osaksi Italian kansallista lainsäädäntöä. Direktiivien täytäntöönpanoon liittyvät kysymykset kuuluvat asianmukaisesta tarkastuksesta ja valvonnasta vastaavan Italian viranomaisen toimivaltaan. Komissio toteaa kuitenkin, että kysymyksessä mainitut asbestipölymittausten tulokset eivät näytä ylittävän raja-arvoja, jotka on säädetty työntekijöiden suojelemiseksi vaaroilta, jotka liittyvät asbestialtistukseen työssä 19 päivänä syyskuuta 1983 annetun neuvoston direktiivin 83/477/ETY (toinen direktiivin 80/1107/ETY 8 artiklassa tarkoitettu erityisdirektiivi) 8 artiklassa. (1) EYVL L 263, 24.5.1983, s. 25. (2) EYVL L 206, 29.7.1991, s. 16.
Virallinen lehti nro C 096 , 08/04/1999 s. 0087



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2397/98 esittäjä(t): Heidi Hautala (V) komissiolle (27. heinäkuuta 1998) Aihe: Kätilöjen asema Kätilöjen työllä on pitkät perinteet Suomen äitiyshuollossa. Nykyisin käytäntö on muuttunut. Raskauden aikana nainen ei ole kätilön hoidossa, vaan odottava äiti kohtaa kätilön usein ensimmäistä kertaa vasta synnytyksessä. Kätilöt eivät pääse työskentelemään äitiysneuvoloissa, mikä rajoittaa heidän ammatinharjoittamismahdollisuuksiaan. Ns. väestövastuinen työtapa on johtanut siihen, että samalla hoitajalla voi olla vain muutama raskaana oleva vuodessa. Näin ammattitaidon säilyminen on kyseenalaista. Ongelmallisten raskauksien ja riskiraskauksien tunnistaminen vaarantuu. Kätilöopiskelijoiden opiskelua raskaudenajan hoidossa ei ohjaa kätilö, joten direktiivi 80/155/ETY(1) ei toteudu Suomessa. Mitä komissio aikoo tehdä edellä kuvattujen ongelmien poistamiseksi ja direktiivin 80/155/ETY panemiseksi toimeen Suomessa? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (22. syyskuuta 1998) Komissio ei ole tietoinen arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemista ongelmista. Ne eivät näytä kuitenkaan olevan ristiriidassa neuvoston direktiivin 80/155/ETY kanssa, annettu 21 päivänä tammikuuta 1980, kätilöntoimeen ryhtymistä ja kätilöntoimen harjoittamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta. Mitä tulee siihen seikkaan, että kätilöopiskelijoiden koulutusta ei Suomessa ohjaa kätilö, direktiivissä 80/155/ETY ei ilmaista täsmällisesti, minkä ammatin harjoittajan on oltava vastuussa kätilöopiskelijoiden koulutuksesta. Tämä kysymys kuuluu siksi ainoastaan kyseisen jäsenvaltion toimivaltaan. Muutkaan arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemat ongelmat eivät näytä olevan ristiriidassa direktiivin 80/155/ETY kanssa siinä määrin kuin direktiivistä ei aiheudu 4 artiklassa lueteltujen toimien yksinoikeutta kätilöille. (1) EYVL L 33, 11.2.1980, s. 8.
Virallinen lehti nro C 096 , 08/04/1999 s. 0094



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2426/98 esittäjä(t): Concepció Ferrer (PPE) komissiolle (30. heinäkuuta 1998) Aihe: Kulttuuripolitiikka työllisyyden luojana Sosiaalis-taloudellisen näkökulmansa ansiosta kulttuuriala on merkittävä osatekijä sisäsyntyisen aluekehityksen kasvussa. Kulttuuriala voi myötävaikuttaa huomattavasti työllisyyteen niin alueellisen talouden kuin yksityisteollisuudenkin aloilla. Tähän mennessä ala on luonut Euroopan unionissa 3,1 miljoonaa työpaikkaa (2,1 % kokonaismäärästä). Kulttuurin parissa toimitaan ja työskennellään useimmiten osa-aikaisesti ja omaan laskuun. Vakauden ja kestävyyden näkökulmasta katsoen alan työpaikat ovat hyvin haavoittuvia. Aikooko komissio esittää ehdotuksia alan työpaikkojen vakauden ja kestävyyden parantamiseksi? Komission jäsenen Pádraig Flynninkomission puolesta antama vastaus (2. lokakuuta 1998) Vuoden 1998 työllisyyden suuntaviivoissa, jotka neuvosto hyväksyi 15. joulukuuta 1997(1), esitettiin erityiset tavoitteet sisällytettäviksi jäsenvaltioiden laatimiin työllisyyssuunnitelmiin. Tämä tärkeä askel kohti koordinoitua jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikkaa perustuu Euroopan työllisyysstrategian neljään toimintapilariin, jotka ovat työllistettävyys, yrittäjyys, sopeutumiskyky ja yhtäläiset mahdollisuudet. Toimintalinjat ovat erityisen merkittäviä kulttuurialan kaltaisille työllistäville aloille, koska niillä pyritään edistämään yrityskulttuuria ja liiketoiminnalle myönteistä ympäristöä, parantamaan työntekijöiden ammattitaitoa ja lisäämään heidän työkokemustaan. Lisäksi niissä otetaan huomioon, että nykyään työllistämistavat ovat yhä monimuotoisempia. Cardiffin Eurooppa-neuvostolle esitetyssä tiedonannossa "Yhteisön politiikat ja työllisyys"(2) komissio viittasi erityisesti kulttuurialan mahdollisuuksiin tarjota työpaikkoja. Amsterdamin sopimuksen luonnoksen 128 artiklan 4 kohdan mukaisesti yhteisö ottaa kulttuuriin liittyvät näkökohdat huomioon muiden tämän sopimuksen määräysten mukaisessa toiminnassaan, erityisesti kulttuuriensa monimuotoisuuden vaalimiseksi ja edistämiseksi. Pyrkimyksenä on myös kannustaa luovuuden ja kulttuurin kehittämistä sekä edistää kulttuurialan yhteistyötä ja vaihto-ohjelmia. Toukokuun 6. päivänä 1998 antamassaan tiedonannossa "Euroopan yhteisön ensimmäinen kulttuurin puiteohjelma (2000-2004)"(3) komissio ehdottaa kulttuurinäkökohtien sisällyttämistä yhteisön toimiin ja politiikkoihin kolmen toimintalinjan kautta. Nämä ovat kulttuuria suosivat oikeudelliset puitteet, tukipolitiikkojen kulttuurinen ulottuvuus ja kulttuuri yhteisön ulkosuhteissa. (1) EYVL C 30, 28.1.1998. (2) KOM(98) 354 lopullinen. (3) KOM(98) 266 lopullinen.