KIRJALLINEN KYSYMYS E-3424/02

esittäjä(t): Olivier Dupuis (NI) komissiolle

(2. joulukuuta 2002)

Aihe: Seksuaalinen ahdistelu, rankaisemattomuus, kidutuksella pelottelu ja uhkailu Tunisiassa

Eräs tunisilaisen sairaalan nuori työntekijä H.B. kanteli elokuussa 2002 sairaalan johtajalle ja terveysministerille esimiehensä harjoittamasta seksuaalisesta häirinnästä. Kantelua ei koskaan tutkittu, ja H.B.:tä syytettiin vuorostaan työpaikalta luvatta poistumisesta, kunniattomuudesta esimiestä kohtaan ja perättömien syytösten esittämisestä. ATDF (tunisialainen demokraattisten naisten yhdistys) kanteli H.B.:n tapauksesta nais- ja perheasiainministerille sekä kansanterveysministerille, mutta kumpikaan ei vastannut. Kurinpitolautakunta käsitteli 12. marraskuuta 2002 H.B.:tä vastaan esitettyjä syytöksiä. Maailman kidutuksen vastaiselta järjestöltä saatujen tietojen mukaan poliisit olivat saartaneet sairaalan ennen kurinpitolautakunnan kokoontumista ja siitä seurasi, että H.B.:n asianajajaa Bochra Bel Hadj Hamidaa ja ATFD:n edustajaa Azza Ghanmia ei päästetty rakennukseen. Poliisi oli myös herjannut Hamidaa ja Ghanmia ja uhannut heitä raiskauksella. Tämä tapahtuma osoittaa selvästi, ettei Tunisian hallitus aio panna täytäntöön YK:n kesäkuussa 2002 antamia suosituksia naisten syrjinnän lopettamiseksi, jotka perustuvat kolmanteen ja neljänteen Tunisiaa koskevaan toimintakertomukseen (UN Doc. CEDAW/C/2002/II/CRP.3/Add.6). YK ilmaisee suosituksissaan huolestuneisuutensa naisiin kohdistuvista lukuisista väkivaltaisuuksista ja erityisesti seksuaalisesta häirinnästä Tunisiassa ja vetoaa Tunisian hallitukseen, jotta se ryhtyisi tehokkaisiin toimiin, jotta kaikkinainen naisiin kohdistuva väkivalta torjuttaisiin ennakolta ja saatettaisiin rangaistavaksi.

Mitä H.B.:n tapausta koskevia tietoja komissiolla on ja mihin toimiin se aikoo ryhtyä, jotta Tunisian oikeusviranomaiset noudattaisivat omaa lainsäädäntöään ja kansainvälisiä sääntöjä oikeudenkäynnin oikeudenmukaisuudesta? Eikö komissio Tunisian kanssa tehdyn yhteistyösopimuksen toisena osapuolena tunne velvollisuudekseen saada yhteistyösopimuksen toista osapuolta eli Tunisian hallitusta, noudattamaan sen kansainvälisiä ihmisoikeusvelvoitteita ja erityisesti toimimaan aktiivisesti naisiin kohdistuvaa väkivaltaa, kidutusta ja muita julmia, epäinhimillisiä tai nöyryyttäviä rangaistuksia tai kohteluita vastaan?

Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus

(23. joulukuuta 2002)

Komissiolla on käytössään sama tiedot kuin parlamentin jäsenellä nuoren tunisialaisen työntekijän tekemästä, seksuaalista häirintää koskevasta kantelusta.

Komission Tunisian edustustoon on oltu yhteydessä kerrotussa asiassa, mutta tässä vaiheessa sillä ei ole lisätietoja. Nykyisen puheenjohtajamaa Tanskan päätöksestä jäsenvaltioiden ja komission Tunisian edustustojen päälliköt tutkivat yksityiskohtaisesti, millaisiin toimiin Tunisian viranomaisten kanssa järjestetyn tapaamisen perusteella on ryhdyttävä. Tapaamisen aiheena oli Puheenjohtajamaan/komission menettelyn seuranta (13/11/2002): ihmisoikeustilanne Tunisiassa. Edellä mainittujen syiden vuoksi komission Tunisian edustustoa on pyydetty ottamaan esille parlamentin jäsenen mainitsema yksittäinen tapaus ja muita vastaavia tapauksia laajemmassa keskustelussa, joka on juuri aloitettu Tunisian viranomaisten kanssa oikeuslaitoksen ja ihmisoikeuksien uudistamisesta.

Kesäkuussa 2002 EU ja Tunisia keskustelivat naisten asemasta ja sukupuolten välisestä tasa-arvosta yhteiskunnallisten kysymysten asiantuntijoiden kokouksessa. Tuolloin ei mainittu seksuaaliseen häirintään liittyviä erityisiä ongelmia.

Luonnollisesti komissio seuraa jatkossakin tarkasti naisten asemaa Tunisiassa.

Lisäksi tunisialainen demokraattisten naisten yhdistys toimii komission rahoittaman ohjelman ohjauskomitean yhteydessä, jonka ohjelman tavoitteena on parantaa naisten kansalaisoikeuksia ja sukupuolten välistä tasa-arvoa Maghreb-maissa. Tämä riippumaton yhdistys kuuluu siis niihin, joiden toimia Tunisian naisten hyväksi seuraamme mielenkiinnolla.