ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0929/01 esittäjä(t): Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) komissiolle. Brix Knudsenin siirto.



Virallinen lehti nro 340 E , 04/12/2001 s. 0128 - 0128



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0929/01 esittäjä(t): Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) komissiolle (28. maaliskuuta 2001) Aihe: Brix Knudsenin siirto Komission virkamies Brix Knudsen oli Uclaf:n johtaja. Eräät komissaarit hyökkäsivät henkilökohtaisesti häntä vastaan Echo:n Bosnia-hankkeiden väärinkäytöksiä koskeneiden keskustelujen aikana. Nykyisin Brix Knudsen ei enää ole Uclaf:n johtaja, vaan käyttöikeuksista vastaava johtaja. Onko hänen siirtonsa syynä ollut eräiden komissaarien osoittama kritiikki Echo-skandaalista käydyn keskusteluna aikana? Neil Kinnockin komission puolesta antama vastaus (27. kesäkuuta 2001) Brix Knudsen nimitettiin petosten torjuntaa koordinoivan yksikön (UCLAF) johtajaksi vuoden 1993 lokakuussa. Vuonna 1999 perustettiin asetuksella Euroopan petostentorjuntavirasto (OLAF), joka aloitti toimintansa 1. kesäkuuta 1999. Knudsen jatkoi uuden viraston johtajana vuoden 2000 toukokuun loppuun. Näin taattiin vastuun siirtyminen joustavasti OLAFin pääjohtajalle, joka oli nimitetty saman vuoden maaliskuun 1. päivä. Vuoden 2000 kesäkuussa Knudsen nimitettiin omasta pyynnöstään hallintoasioiden pääosaston pääjohtajan pääneuvonantajaksi ad personam. Sittemmin hän haki EuropeAid-yhteistyötoimiston johtajaksi, joksi hänet nimitettiin tammikuussa 2001. Komissio nimitti Brix Knudsenin EuropeAid-yhteistyötoimiston johtajaksi yksinomaan avoinna olevan viran vaatimusten ja hakijan pätevyyden perusteella. Arvoisan parlamentin jäsenen käyttämä ilmaisu käyttöoikeuksista vastaava johtaja ei ole asianmukainen eikä oikea.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1054/01 esittäjä(t): Glyn Ford (PSE) komissiolle. Jalkapalloilijoiden siirrot - solidaarisuusrahasto.



Virallinen lehti nro 340 E , 04/12/2001 s. 0157 - 0158



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1054/01 esittäjä(t): Glyn Ford (PSE) komissiolle (5. huhtikuuta 2001) Aihe: Jalkapalloilijoiden siirrot - solidaarisuusrahasto Voiko komissio ilmoittaa, minkä suuruiseksi se on arvioinut tämän rahaston ja sen kohdennusohjelman? Mario Montin komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-1052/01, E-1053/01 ja E-1054/01 (28. toukokuuta 2001) Kansainvälinen jalkapalloliitto (FIFA) antoi 5. maaliskuuta 2001 sitoumuksen siitä, että se muuttaa jalkapallon kansainvälisiä pelaajasiirtoja koskevia sääntöjään. Sitoumuksen perustana olevien yleisperiaatteiden mukaan FIFA:n on muun muassa otettava käyttöön alle 23-vuotiaiden pelaajien kouluttamista ja harjoittelua koskeva korvausjärjestelmä, joka sekä kannustaa seuroja (erityisesti pieniä ja amatöörisarjojen seuroja) panostamaan tällaiseen toimintaan että palkitsee niitä siitä rajoittamatta kuitenkaan pelaajien liikkumisvapautta kohtuuttomasti. FIFA tulee myös toteuttamaan tulonjakojärjestelmiä, joiden avulla huomattava osa tuloista jaetaan pelaajien kouluttamiseen ja harjoitteluun osallistuville seuroille, amatööriseurat mukaan luettuina. Komissio on aina suhtautunut myönteisesti ajatukseen yhteisvastuullisuuteen perustuvasta rahastosta, jonka varoja käytettäisiin nuorten pelaajien kouluttamisen ja harjoittelun tukemiseen. Tällaisen rahaston avulla voitaisiin kaventaa suurten ja pienten seurojen sekä amatööri- ja ammattilaisjalkapalloilun välistä eroa. Komissiolle ei ole tähän mennessä toimitettu asiaa koskevia yksityiskohtaisia lukuja tai arvioita. Markkinoinnin osalta voidaan todeta, että FIFA:n sääntöjen muuttamista koskevan sitoumuksen yleisperiaatteiden mukaan markkinointitulojen vähentyminen ei ole peruste, joka voidaan ottaa huomioon määritettäessä kouluttamisesta ja harjoittelusta maksettavan korvauksen suuruutta. Sopimuksen yksipuolisesta rikkomisesta maksettavien korvausten osalta kysymykseen voidaan vastata ensisijassa voimassa olevan kansallisen lainsäädännön perusteella. FIFA:n kanssa on sovittu siitä, että uusia järjestelyjä tarkastellaan uudelleen kahden pelikauden jälkeen.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1138/01 esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle. Pohjanmeren turskakantojen säilyttäminen.



Virallinen lehti nro 318 E , 13/11/2001 s. 0212 - 0212



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1138/01 esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle (10. huhtikuuta 2001) Aihe: Pohjanmeren turskakantojen säilyttäminen Pitääkö paikkansa, että vaikka komissio on sulkenut yli 40 000 neliömailin kalavedet turskan ja koljan kalastajilta pyrkiessään pysäyttämään näiden kalakantojen jatkuvan pienenemisen Pohjois-Euroopan vesillä, se on antanut lähinnä tanskalaisille kalastuslaivastoille luvan pyytää samalta alueelta satoja tuhansia tonneja pikkukalaa maatalouskäyttöön kalajauhoksi? Tämä tekee komission suojelupolitiikan naurunalaiseksi ei vain siksi, että turskat ja koljat jäävät helposti 16 mm:n verkkoihin, vaan myös siksi, että pikkukalat ovat tärkeä osa meren ravintoketjua, josta suuremmat kalat ovat viime kädessä riippuvaisia. Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (29. toukokuuta 2001) Pohjanmeren turskakannan suojelemiseksi hiljattain toteutetuissa hätätilatoimien säännöissä sallitaan tuulenkalan pyynti 1. maaliskuuta alkaen ja pohjoisen leveyspiirin 59° eteläpuolella. Nämä ehdot säilyttävät vakiintuneen kalastustoiminnan, jonka aikaisemmat tutkimukset ovat osoittaneet tuottavan sivusaaliina hyvin vähän turskaa tai muitakaan pohjassa eläviä lajeja. Tämän jatkumisen varmistamiseksi asetuksessa säädetään, että ainakin 50 kertaa kunkin asianomaisen jäsenvaltion osalta edellä määritetyissä olosuhteissa liikkuvien alusten on otettava mukaan tarkkailijoita ottamaan näytteitä jokaisen pyydetyn lajin osuuden määrittämiseksi. Monet ovat väittäneet, että tällainen kalastus vie ruoan sellaisilta lajeilta kuin turska, kolja, valkoturska ja niin edelleen. Tälle väitteelle on kuitenkin vain vähän, jos ollenkaan, todisteita.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1287/01 esittäjä(t): Theresa Villiers (PPE-DE) komissiolle. Veropoliittinen ryhmä.



Virallinen lehti nro 340 E , 04/12/2001 s. 0213 - 0214



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1287/01 esittäjä(t): Theresa Villiers (PPE-DE) komissiolle (3. toukokuuta 2001) Aihe: Veropoliittinen ryhmä 1. Voiko komissio kertoa, mistä 16. maaliskuuta 2001 pidetyssä veropoliittisen ryhmän kokouksessa keskusteltiin, ja mistä keskusteltiin maaliskuun 2. päivän ja maaliskuun 16. päivän 2001 välillä pidetyissä kokouksissa? 2. Mitä kokouksia veropoliittinen ryhmä pitää jatkossa ja mistä tulevissa kokouksissa on tarkoitus keskustella? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (7. kesäkuuta 2001) 1. Veropoliittisen ryhmän yhdennessätoista kokouksessa 5. toukokuuta 2000 tarkasteltiin pääasiassa yritysverotukseen sovellettavia menettelysääntöjä sekä vaihdettiin näkökantoja veropoliittisen ryhmän vuoden 2000 kokousten mahdollisista aiheista. Veropoliittisen ryhmän kahdestoista kokous 18. heinäkuuta 2000 oli pääasiassa omistettu saksalaisten edustajien suorittamalle Saksan yritysverotusuudistuksen esittelylle ja kyseisestä aiheesta keskustelulle sekä näkökantojen vaihdolle yhteisön (meneillään olevan) yritysverotutkimuksen kysymyksestä, joka koskee yritysverotukseen liittyviä esteitä rajat ylittävälle taloudelliselle toiminnalle yhtenäismarkkinoilla. Veropoliittisen ryhmän kolmannessatoista kokouksessa 6. lokakuuta 2000 keskusteltiin pääasiassa lisäeläkkeiden verotuksesta ja vaihdettiin näkökantoja yhteisön (meneillään olevan) yritysverotutkimuksen kysymyksestä, joka koskee tehokkaita yritysverotuksen muotoja yhteisössä. Veropoliittisen ryhmän neljännessätoista kokouksessa 16. maaliskuuta 2001 vaihdettiin pääasiassa näkökantoja yhteisön veropolitiikan tulevista painopisteistä ja arvioitiin lyhyesti, miten ALV-järjestelmän toimintaa on kehitetty uudella strategialla sisämarkkinoiden yhteydessä. 2. Veropoliittisen ryhmän seuraavan kokouksen päivämäärää ja asialistaa ei ole vielä sovittu.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1875/01 esittäjä(t): Michl Ebner (PPE-DE) komissiolle. Peltokasvien viljelypalkkiot (Kreikka).



Virallinen lehti nro 318 E , 13/11/2001 s. 0249 - 0249



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1875/01 esittäjä(t): Michl Ebner (PPE-DE) komissiolle (27. kesäkuuta 2001) Aihe: Peltokasvien viljelypalkkiot (Kreikka) Euroopan komissio aikoo ottaa eläinpalkkioiden alalla käyttöön tukea saavien eläinten määrää koskevan, tila- ja ikäluokkakohtaisen ylärajan. Olisiko myös peltokasviviljelmien tuissa syytä ottaa käyttöön tällainen yläraja, esimerkiksi 50 hehtaaria, jolloin tilat saisivat tukia vain tähän suuruusluokkaan saakka? Voiko komissio kertoa, - kuinka paljon Kreikassa on yli 50 hehtaarin suuruisia maatiloja, - kuinka paljon Kreikassa on alle 50 hehtaarin suuruisia maatiloja, - millaisia säästöjä tällä toimenpiteellä saataisiin peltokasviviljelmille tarkoitettuun budjettiin absoluuttisina lukuina ja prosentteina? Franz Fischlerin komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-1870/01, E-1871/01, E-1872/01, E-1873/01, E-1874/01, E-1875/01, E-1876/01, E-1877/01, E-1878/01, E-1879/01, E-1880/01, E-1881/01, E-1882/01, E-1883/01 ja E-1884/01 (24. heinäkuuta 2001) Komissio kerää parhaillaan tietoja, joita se tarvitsee vastatakseen kysymykseen. Se ilmoittaa tuloksistaan mahdollisimman pian.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1390/01 esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle. Koulutusjärjestelmien vertailututkimus.



Virallinen lehti nro 364 E , 20/12/2001 s. 0098 - 0098



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1390/01 esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle (10. toukokuuta 2001) Aihe: Koulutusjärjestelmien vertailututkimus Myöntääkö komissio, että Euroopan unionin koulutustaso on pitkän aikavälin kilpailukyvyn kannalta merkittävä tekijä? Voiko se asettaa jäsenvaltiot paremmuusjärjestykseen ensimmäisestä viimeiseen seuraavien kriteerien perusteella, ja ilmoittaa kunkin sijan perusteena olevat luvut? Aikuisten lukutaidottomuus; koulutetun ja ammattitaitoisen työvoiman osuus kokonaistyövoimasta; matematiikan opetuksen normit; vieraiden kielten taito; kokopäiväisen opetuksen pituus vuosissa; oppivelvollisuuden päättymisen alaikäraja; korkeakoulutuksen saaneiden osuus. Voiko komissio ottaa käyttöön uusia kriteerejä sitä mukaa kuin se katsoo niiden olevan koulutusjärjestelmien vertailututkimuksen kannalta asianmukaisia? Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus (16. heinäkuuta 2001) Komissio uskoo, että oppimistason nostaminen on olennaista, jotta Euroopasta voisi tulla kilpailukykyinen ja dynaaminen yhteiskunta ja jotta sen kansalaiset voisivat paremmin kehittää omia taitojaan ja kykyjään sekä toteuttaa mahdollisuuksiaan kansalaisina, yhteiskunnan jäseninä ja talouden toimijoina. Komissio ei sen sijaan usko, että laadunarviointien tavoitteena olisi asettaa jäsenvaltiot paremmuusjärjestykseen tai määritellä yleinen käsite koulutuksen laadulle. Ennemminkin niiden tarkoituksena on tunnistaa, mitkä ovat ne alat, joilla maidenvälisiä vertailuja voitaisiin suorittaa hyvien toimintatapojen löytämiseksi, kokemusten vaihtamiseksi ja politiikan keskeisten haasteiden määrittämiseksi. Komission raportissa kouluopetuksen laadusta erotettiin 16 eri indikaattoria. Parhaillaan tehtävän seurantatutkimuksen tarkoituksena on erottaa rajoitettu määrä elinikäisen oppimisen laatua koskevia indikaattoreita. Tämä aloite toteutetaan yhteistyössä asiantuntijoiden kanssa yli 30 maasta. Indikaattoreilla on keskeinen asema myös avoimessa koordinointimenetelmässä ja komission laatiman raportin Koulutusjärjestelmien konkreettiset tulevaisuuden tavoitteet(1) täytäntöönpanoa varten tehdyssä yksityiskohtaisessa työohjelmassa. Koulutusneuvosto antoi raportin komission ehdotuksen perusteella Tukholman Eurooppa-neuvostolle maaliskuussa 2001. Indikaattorit on määrä sisällyttää tarkoituksenmukaisella tavalla raportin kaikkiin tavoitteisiin ja erityisesti kolmeen tärkeimpään alueeseen, jotka ovat: perustaidot; matematiikka, luonnontieteet ja tekniikka; tieto- ja viestintätekniikka. Tukholman päätelmien perusteella neuvosto ja komissio esittävät vuoden 2002 alussa yhteisen selvityksen Barcelonan huippukokoukselle. Tässä selvityksessä valitaan joukko indikaattoreita, joiden avulla kehitystä voidaan seurata ja jotka tukevat kokemusten vaihtoa jäsenvaltioiden välillä. (1) KOM(2001) 59 lopullinen.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0996/01

esittäjä(t): María Sornosa Martínez (PSE) komissiolle

(30. maaliskuuta 2001)

Aihe: Veden laatua koskevien säännösten rikkominen Valenciassa (Espanja)

Komissio tutkii parhaillaan miten Valencian autonomian toimivaltaiset viranomaiset toimivat Alcoyn kaupungissa, kun kaupungissa havaittiin esiintyvän legionellabakteeria. Viranomaisten toimia tutkitaan myös niinkin merkittävien jokien kuin Seguran ja Belcairen riittämättömästä hoidosta. Valenciassa vesiä hoidetaan kuitenkin yhä epäasianmukaisesti, sillä esimerkiksi La Vila Joiosan kunnassa Montiboli Hills -nimisen alueen juomavesi johdetaan hapettuneen metallisäiliön ja PVC-putkien (jotka ovat kiellettyjä juomaveden johtamisessa) kautta. Tästä säiliöstä on löydetty lukuisia kuolleita eläimiä (jyrsijöitä ja käärmeitä), koska säiliötä ei pystytä sulkemaan hermeettisesti ja soveliaan kannen asemesta kunnanhallitus on kattanut aukon irtotiilillä. Näin ollen on ilmeistä, että juomavedeksi oletetun veden vastaanottajien terveys on todellisessa vaarassa.

Juomaveden laadusta annettua direktiiviä 80/778/EY(1) on täydennetty ja laajennettu direktiivillä 98/83/EY(2), jonka määräaika saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä päättyi äskettäin. Tässä direktiivissä

- velvoitetaan jäsenvaltiot varmistamaan, että ihmisten käyttöön tarkoitettu vesi on terveellistä ja puhdasta ja että se ei sisällä pieneliöitä, loisia tai mitään aineita, joista voi aiheutua vaaraa ihmisten terveydelle;

- säädetään korjaavien toimenpiteiden toteuttamisesta, kun on olemassa mahdollinen riski, että muuttujien arvoja ei ole noudatettu;

- säädetään veden laatua koskevasta säännöllisestä seurannasta;

- säädetään asianomaisille kuluttajille annettavista tiedoista ja neuvonnasta sekä

- määritellään veden jakelua koskevat rajoitukset tai keskeytykset, jos vesi aiheuttaa mahdollista vaaraa ihmisten terveydelle.

Eikö komissio katso, että La Vila Joiosan kunnan tapauksessa Valencian autonomiassa rikotaan jälleen direktiiviä 80/778/EY?

(1) EYVL L 229, 30.8.1980, s. 11.

(2) EYVL L 45, 19.2.1999, s. 55.

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(21. toukokuuta 2001)

Komissio ei ole tietoinen parlamentin jäsenen mainitsemista seikoista.

Kyseisessä tapauksessa mahdollisesti sovellettava yhteisön ympäristölainsäädäntöön kuuluva säädös on juomaveden laadusta 15. heinäkuuta 1980 annettu neuvoston direktiivi 80/778/ETY(1).

Direktiivi 80/778/ETY korvataan myöhemmin 3. marraskuuta 1998 annetulla neuvoston direktiivillä 98/83/EY(2). Jäsenvaltioiden oli määrä saattaa kyseinen direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöään viimeistään 25. joulukuuta 2000 ja soveltaa uuden direktiivin säännöksiä viimeistään 25. joulukuuta 2003.

Mainituissa direktiiveissä velvoitetaan jäsenvaltioita toteuttamaan tarvittavia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että juomaveden laatu on direktiivin vaatimusten mukainen.

Komissio on ottanut yhteyttä Espanjan viranomaisiin ja pyytänyt niiltä kommentteja parlamentin jäsenen mainitsemista seikoista voidakseen varmistaa, että kyseisessä tapauksessa noudatetaan yhteisön lainsäädäntöä.

(1) EYVL L 229, 30.8.1980.

(2) EYVL L 330, 5.12.1998.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-1659/01 esittäjä(t): Françoise Grossetête (PPE-DE) komissiolle. Yhteisön säännöt yritysjuristien lausuntojen luottamuksellisuuden turvaamisesta.



Virallinen lehti nro 364 E , 20/12/2001 s. 0170 - 0171



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1659/01 esittäjä(t): Françoise Grossetête (PPE-DE) komissiolle (29. toukokuuta 2001) Aihe: Yhteisön säännöt yritysjuristien lausuntojen luottamuksellisuuden turvaamisesta Belgia on juuri hyväksynyt periaatteen yritysjuristien lausuntojen luottamuksellisuuden turvaamisesta. Yhteisössä ei kuitenkaan ole voimassa olevia sääntöjä aiheesta. Belgian päätöksen johdosta vaikuttaisi yleisen edun mukaiselta luoda kaikille yhteisön yritysjuristeille yhteiset säännöt. Onko Euroopan komissio aikeissa laatia yhteisön tekstin, jota voitaisiin soveltaa kyseiseen ammattikuntaan ja yritysjuristien lausuntojen luottamuksellisuuden turvaamiseen? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (13. heinäkuuta 2001) EY:n perustamissopimuksen 40 ja 47 artiklan (ent. 49 ja 57 artikla) mukaan ammatteja sääntelevien yhteisön direktiivien tarkoituksena on edistää henkilöiden vapaata liikkuvuutta eikä sinänsä yhdenmukaistaa ammatinharjoittamiseen liittyviä sääntöjä. Niinpä asianajajan ammatin pysyvän harjoittamisen helpottamisesta muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa ammatillinen pätevyys on hankittu 16. helmikuuta 1998 annetun parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/5/EY(1) 8 artiklassa säädetään, että asianajaja, joka on merkitty luetteloon alkuperäisellä ammattinimikkeellään, voi harjoittaa asianajajan ammattia julkisen tai yksityisen yrityksen palkkaamana samassa laajuudessa kuin vastaanottava jäsenvaltio sen sallii kansallisille asianajajille. Kyseisessä direktiivissä ei ole katsottu tarpeelliseksi puuttua itsenäisten tai palkattujen asianajajien ammattisalaisuutta koskevaan kysymykseen. Liikejuristien lausuntojen luottamuksellisuus ei kuulu edellä mainittujen artiklojen soveltamisalaan. Sen vuoksi komissio ei aio laatia asiasta yhteisön säädöstä. Liikejuristien lausuntojen luottamuksellisuuden suojaamiseen liittyvään kysymykseen ei voitane myöskään soveltaa EY:n perustamissopimuksen IV:n osaston, eikä varsinkaan sen yksityisoikeuden alan yhteistyötä koskevia, säännöksiä. Komissio pyytää arvoisaa parlamentin jäsentä kuitenkin huomioimaan Euroopan ammattialan järjestöjen peruskirjan järjestäytyneen rikollisuuden torjunnan tukemiseksi, joka laadittiin neuvoston suosituksesta järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi ja jonka joukko Euroopan ammattialan järjestöjä allekirjoitti 27. heinäkuuta 1999. Allekirjoittajiin kuuluivat myös asianajajan ammatin harjoittajat. (1) EYVL L 77, 14.3.1998.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0697/01 esittäjä(t): Eurig Wyn (Verts/ALE) komissiolle. Emolehmäpalkkiot.



Virallinen lehti nro 350 E , 11/12/2001 s. 0030 - 0031



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0697/01 esittäjä(t): Eurig Wyn (Verts/ALE) komissiolle (8. maaliskuuta 2001) Aihe: Emolehmäpalkkiot Onko komissio samaa mieltä, että Yhdistynyttä kuningaskuntaa varten hiljattain tehty seitsemän kohdan ohjelma on epäsuotuisa maan naudanlihan tuotannolle, erityisesti Walesille? Emolehmäpalkkiokelpoisten, tuottavien lehmien määrän vähentäminen on Yhdistyneelle kuningaskunnalle suhteettoman raskasta, koska 18 prosentin emolehmäkantaan verrattuna sen osuus EU:n naudanlihan tuotannosta on vain 11 prosenttia. Onko komission mielestä epäoikeudenmukaista, että Yhdistyneen kuningaskunnan pitää tehdä nämä muutokset, kun käytössä on jo järjestelmä, joka on viimeksi kuluneiden viiden vuoden aikana poistanut yli kolmekymmentä kuukautta vanhoja eläimiä markkinoilta? Katsooko komissio myös, että emolehmien vähentäminen markkinoilta vaikuttaa negatiivisesti kuluttajiin, koska se vähentää laadukkaan naudanlihan tuotantoa EU:ssa? Eikö ole myös epäloogista käyttää naudanlihan tuotantoon maitokarjaa, jonka keskuudessa BSE-tautia on esiintynyt enemmän? Aikooko komissio arvioida uudelleen teurastuspalkkiojärjestelmää? Tämä voidaan toteuttaa halvemmalla kuin muut komission ehdottamat toimet, kuten emolehmien vähentäminen. Teurastamalla poistetaan huonolaatuiset eläimet markkinoilta ja markkinoiden tasapaino palautuu nopeammin. Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (2. toukokuuta 2001) Komission ehdotukset kattavat sekä lyhyen että pitemmän aikavälin, ja niihin sisältyy aiempaa laadukkaampaa tuotantoa edistäviä toimenpiteitä. Emolehmäpalkkioita koskevat toimenpiteet tähtäävät nimenomaan tuotannon rajoittamiseen jatkossa, mikä auttaa markkinoiden saattamista tasapainoon. Näiden toimenpiteiden vaikutusmahdollisuudet edellyttävät niiden soveltamista koko yhteisössä. Koska naudan- ja vasikanlihan tuotanto määräytyy enimmäkseen lehmien määrän mukaan, tulevaa lihantuotantoa voidaan alentaa vähentämällä emolehmien määrää. Nämä toimenpiteet on kuitenkin muotoiltu siten, että niiden vaikutus maanviljelijöiden tuloihin on vähäinen. Hiehojen vähimmäismäärä pitää maanviljelijälle maksettavien palkkioiden lukumäärän entisellään mutta vähentää syntyvien vasikoiden määrää. Lypsylehmien lukumäärä määräytyy tuottajalle sallitun maidon viitemäärän perusteella. Siksi vasikoiden jalostuspalkkion avulla voitaisiin vähentää markkinoille tulevan lihan määrää lyhyellä aikavälillä. Tämä ratkaisu vaikuttaa kuitenkin teoreettiselta. Komissio muistuttaa, että eläintensuojelujärjestöt vastustivat kiivaasti tällaista palkkiota, ja Eurooppa-neuvoston Berliinin kokouksessa sovittiin kyseisen palkkion säilyttämisestä ainoastaan mahdollisena toimenpiteenä, joka rahoitettaisiin kansallisten tukien avulla.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0616/01 esittäjä(t): Lord Inglewood (PPE-DE) komissiolle. Supermarkettien maksamat hinnat.



Virallinen lehti nro 318 E , 13/11/2001 s. 0088 - 0088



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0616/01 esittäjä(t): Lord Inglewood (PPE-DE) komissiolle (1. maaliskuuta 2001) Aihe: Supermarkettien maksamat hinnat Pitääkö komissio sopimattomana sitä, että supermarketit ostavat elintarvikkeita tuotantokustannuksia halvemmalla hinnalla? Mario Montin komission puolesta antama vastaus (26. huhtikuuta 2001) Yhteisön kilpailusäännöt koskevat arvoisan parlamentin jäsenen tarkoittamia tuotantokustannuksia alhaisempia hintoja ainoastaan sellaisessa erityistapauksessa, jossa määräävässä asemassa oleva ostaja määrää kohtuuttomia ostohintoja EY:n perustamissopimuksen 82 artiklan (entisen 86 artiklan) 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetussa merkityksessä. Jotta voidaan määrittää, onko ostaja, tässä tapauksessa supermarket, määräävässä asemassa oleva ostaja, tuotemarkkinat ja maantieteelliset markkinat sekä niiden rakenne on analysoitava huolellisesti. Koska kyseiset markkinat ovat pikemminkin kansalliset, tai jopa alueelliset, kuin yhteisön laajuiset, tällaisia kysymyksiä käsittelevät ensisijaisesti kansalliset kilpailuviranomaiset, kuten esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan kilpailuvirasto Office of Fair Trading. Joissakin tapauksissa kilpailuviranomaiset ovat laatineet taloudellista riippuvuutta koskevat erityissäännöt, koska taloudellista riippuvuutta ei sellaisenaan säännellä yhteisön tasolla.