FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 33/80

(2004/C 33 E/076)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-0772/03

esittäjä(t): Albert Maat (PPE-DE) komissiolle

(7. maaliskuuta 2003)

Aihe: Alankomaiden kilpailuviranomaisen (Nma) antama lausunto hintasopimuksista katkarapujen tukkukauppaa ja pyyntiä koskevassa asiassa 2269

1. Onko Euroopan komissio tietoinen Alankomaiden kilpailuviranomaisen (Nma) antamasta lausunnosta hintasopimuksista katkarapujen tukkukauppaa ja pyyntiä koskevassa asiassa 2269?

2. Onko Euroopan komissio valmis hyvin lyhyellä aikavälillä aloittamaan neuvottelut asianosaisten tuottajajärjestöjen ja Alankomaisten viranomaisten edustajien kanssa selvittääkseen, mistä kysymyksistä on mahdollista päästä sopimukseen?

3. Onko komissio kanssani yhtä mieltä siitä, että Nma:n lausunto sopii huonosti yhteen tuottajajärjestöjen tukemista ja kalakantojemme kestävää kehitystä koskevien yhteisön politiikkojen kanssa?

Mario Montin komission puolesta antama vastaus

(1. huhtikuuta 2003)

Komissio on tietoinen 14. tammikuuta 2003 tehdystä päätöksestä, jolla Alankomaiden kilpailuviranomainen (Nma) määräsi kaikkiaan 13,781 miljoonan euron sakot kahdeksalle katkarapujen tukkukauppiaalle sekä neljälle alankomaalaiselle, kolmelle saksalaiselle ja yhdelle tanskalaiselle katkaravunpyyntiä harjoittavien tuottajien järjestölle kartellien kieltämistä koskevien EU:n ja Alankomaiden kilpailusääntöjen rikkomisesta. Ennen kaikkea Nma totesi päätöksessään, että tuottajajärjestöt ja tukkukauppiaat ovat tehneet keskinäisiä sopimuksia Pohjanmereltä pyydettävien katkarapusaaliiden koon rajoittamisesta ja vähimmäishintojen asettamisesta, ja että sopimuksia on myös noudatettu tammikuusta 1998 helmikuuhun 2000.

Komissiolla on neuvoa-antavan kalatalous- ja vesiviljelykomitean välityksellä tiiviit yhteydet tuottajajärjestöihin. Tässä tarkasteltavista kysymyksistä keskusteltiin neuvoa-antavassa komiteassa 26. helmikuuta 2003. Samoista kysymyksistä keskusteltiin myös jäsenvaltioiden kanssa 7. maaliskuuta 2003 pidetyssä kalastustuotteiden hallintokomitean kokouksessa. Komissio on valmis käymään lisäkeskusteluja asiasta kiinnostuneiden osapuolten kanssa, jos nämä sitä haluavat.

Komissio ei ole arvoisan parlamentin jäsenen kanssa samaa mieltä siitä, että Nma:n päätös olisi ristiriidassa EU:n politiikan kanssa. On totta, että asetuksella N:o 104/2000 (1) toteutetun kalatalous- ja vesiviljely-politiikan yhteisen markkinajärjestelyn uudistamisen päätavoitteena on varmistaa, että kalataloustuotteiden tuotannossa ja markkinoinnissa otetaan huomioon tarve tukea kestävää kalataloutta. Siksi siihen on sisällytetty toimenpiteitä, joilla varmistetaan, että tarjonta ja kysyntä vastaavat paremmin toisiaan. Tätä tarkoitusta varten tuottajajärjestöille on annettu erityisiä tehtäviä. Tämä vastaa yhteisen kalastuspolitiikan kestävää kehitystä koskevaa tavoitetta, jota on selvästi vahvistettu neuvoston joulukuussa 2002 tekemillä, yhteisen kalastuspolitiikan uudistamista koskevilla uusimmilla päätöksillä. On kuitenkin selvää, että kestävän kehityksen edellyttämät vaatimukset ja kilpailusäännöt eivät voi olla keskenään ristiriitaisia, jos tuottajajärjestöjen toiminta pysyy niiden yhteisen kalastuspolitiikan mukaisten laillisten tehtävien puitteissa. Toisaalta kestävää kehitystä koskevia näkökohtia ei voida käyttää perusteena sellaisten käytänteiden noudattamiselle, joita esimerkiksi tuottajajärjestöjen ja tukkumyyjien väliset sopimukset vähimmäishinnoista ja saaliiden kokorajoituksista ovat. Tällaiset toimet eivät kuulu asiaa koskevissa säännöksissä määriteltyihin tuottajajärjestöjen laillisiin tehtäviin, vaan ovat yhteisön kilpailusääntöjen vastaisia.

(1) Kalastus- ja vesiviljelytuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä 17 päivänä joulukuuta 1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 104/2000, EYVL L 17, 21.1.2000.