ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/123

(2004/C 88 E/0131)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2955/03

esittäjä(t): Maurizio Turco (NI) ja Marco Cappato (NI) komissiolle

(8. lokakuuta 2003)

Aihe: Homoseksuaalien jatkuva vaino Egyptissä

Euroopan parlamentti on toistuvasti tuominnut ankarasti Egyptissä harjoitetun homoseksuaalien vainon ja pyytänyt komissiota ja neuvostoa ryhtymään konkreettisiin ja voimistettuihin toimiin Egyptin viranomaisia kohtaan. Kuusikymmentäkaksi homoseksuaaliksi epäiltyä miestä pidätettiin Egyptissä 28. elokuuta 2003 Kairon poliisin tekemässä ratsiassa Qsr el Nil -sillalla. Poliisi oli piirittänyt sillan, solvannut sillalla olijoita ja lopuksi pidättänyt nämä. Kolmipäiväisen pidätyksen jälkeen näitä henkilöitä oli syytetty ”paheellisesta toiminnasta”. Heidän oli ollut allekirjoitettava asiakirja, jossa he tunnustivat syyllisyytensä, ja ilmoitettava asuinpaikkansa ennen kuin heidät päästettiin vapaiksi. Asian käsittely on marras- ja joulukuussa 2003.

Onko komissio tietoinen näistä pidätyksistä? Aikooko se ryhtyä konkreettisiin ja voimistettuihin toimiin Egyptin viranomaisia kohtaan, kuten Euroopan parlamentti on toistuvasti pyytänyt, homoseksuaaleihin kohdistuneen jo vuosia jatkuneen vakavan vainon vuoksi?

Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus

(5. marraskuuta 2003)

Komissio on tarkastellut perusteellisesti väitteitä homoseksuaalien vainoamisesta Egyptissä. Kuten parlamentin 10. huhtikuuta 2003 antamassa päätöslauselmassa pyydettiin, komissio on ilmaissut Egyptin viranomaisille huolestuneisuutensa Queen Boatin tapauksesta sekä siihen liittyen myös useista tapauksista, joissa poliisit ovat ahdistelleet kansalaisia.

Viime aikoina on tapahtunut tervetulleita parannuksia, joista tärkeimpiä olivat 29 epäillyn vapauttaminen ja oikeudenkäyntien siirtäminen valtion turvallisuusasioita käsittelevistä tuomioistuimista tavanomaiseen tuomioistuinjärjestelmään. Arvoisa parlamentin jäsen voi luottaa siihen, että komission Kairon-lähetystö jatkaa yhdessä jäsenvaltioiden lähetystöjen kanssa edellä mainitun tapauksen, samoin kuin 28. elokuuta pidätettyjen 62 miehen tapauksen, seuraamista. Lisäksi komissio ottaa edelleen nämä asiat tarvittaessa esille Egyptin viranomaisten kanssa.

Euroopan unionin ja Egyptin assosiaatiosopimus (jota useat jäsenvaltiot eivät ole vielä ratifioineet) tarjoaa hyödyllisen täydentävän foorumin monista ihmisoikeuskysymyksistä keskustelemiseksi.

Kuten arvoisa parlamentin jäsen tietää, komissio antoi lisäksi 22. toukokuuta 2003 tiedonannon Välimeren alueen kumppanimaiden kanssa toteutettavien, ihmisoikeuksiin ja demokratiakehitykseen liittyvien EU:n toimien lujittamisesta. Tavoitteena on tehdä rakentavaa työtä, jotta ihmisoikeuskysymyksissä voitaisiin edistyä konkreettisesti. Tämä tiedonanto on nyt neuvoston ja parlamentin käsiteltävänä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/14

(2004/C 84 E/0014)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2103/03

esittäjä(t): Olle Schmidt (ELDR) komissiolle

(18. kesäkuuta 2003)

Aihe: Rajatylittävät sijoitukset

Onko komissio sitä mieltä, että euron käyttöönotto on edistänyt rajat ylittäviä sijoituksia euroalueella? Voiko komissio lisäksi toimittaa Ruotsia koskevat luvut?

Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus

(2. heinäkuuta 2003)

Kuten arvoisan parlamentinjäsenen kirjalliseen kysymykseen E-1350/03 (1) annetussa komission vastauksessa todetaan, saatavilla olevat ulkomaisia suoria sijoituksia (FDI) koskevat tiedot osoittavat, että euron käyttöönotto on vaikuttanut suotuisasti euroalueen maiden rajatylittäviin sijoituksiin. Eurostatin kokoamista ulkomaisia suoria sijoituksia koskevista tilastoista käy ilmi, että kyseisten investointien määrä kasvoi vuosina 1999 ja 2000 selvästi enemmän euroalueella kuin muissa jäsenvaltioissa. Kehitystä voidaan pitää todisteena talous- ja rahaliiton (EMU) positiivisesta vaikutuksesta rajat ylittäviin suoriin sijoituksiin. On kuitenkin muistettava, että EMU on vain yksi euroalueen ulkomaisiin suoriin sijoituksiin vaikuttaneista tekijöistä viime vuosina. Vuonna 2001 fuusioiden väheneminen ja talouden taantuminen aiheuttivat ulkomaisten suorien sijoitusten jyrkän vähenemisen sekä euroalueella että sen ulkopuolisissa jäsenvaltioissa.

Ruotsia koskevat ulkomaisten suorien sijoitusten (2) luvut ovat seuraavat:

(milj. euroa) 1999 (3) 2000 2001 EU-15:stä Ruotsiin 45 185 12 061 8 646 Euroalueelta Ruotsiin 8 839 8 496 7 090 Euroalueen ulkopuolelta Ruotsiin 36 346 3 565 1 556 EU-15:n ulkopuolelta Ruotsiin 5 370 8 280 2 715

(1) Katso sivu 8.

(2) Uudelleen sijoitetut tuotot poisluettuina.

(3) Astran ja Zenecan sulautuma sekä Volvo Personvagnarin siirtyminen Fordin omistukseen lisäsivät ulkomaisia suoria sijoituksia Ruotsiin noin 34 062 miljoonalla eurolla (300 miljardia Ruotsin kruunua) vuonna 1999.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/504

(2004/C 78 E/0524)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3259/03

esittäjä(t): Mihail Papayannakis (GUE/NGL) komissiolle

(4. marraskuuta 2003)

Aihe: Ano Liosian kaatopaikan hajuhaitat

Kuten Petroupolisin kunnan asukkaat ja itse kunnan viranomaiset ovat valittaneet, viime aikoina Ano Liosian kaatopaikka on aiheuttanut voimakkaita hajuhaittoja ajoittain laajalla alueella ja erityisesti kyseisessä kunnassa. Tämä ilmiö aiheuttaa kansanterveydelle vakavia vaaroja ja heikentää monin tavoin elämänlaatua ja alueen kehitystä. Asukkaiden levottomuutta vahvistaa myös se, että Ano Liosian kaatopaikalle sijoitetaan valvomatta Psittalian ja Metamorfosin jätevesien biologisen käsittelylaitoksen jätevesiä ja tarkasteltavana on myös jätteiden sijoittaminen hyvin lähellä näitä alueita sijaitsevaan Mousamasin louhokseen.

Onko komissio tietoinen edellä mainituista seikoista? Kuinka se aikoo toimia ongelman ratkaisemiseksi odoteltaessa uusien kaatopaikkojen rakentamista?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(17. joulukuuta 2003)

Komissio on tutustunut sille tehtyjen kantelujen perusteella sekä Ano Liosian kaatopaikan toimintaan että Psittalian yhdyskuntajätevesien käsittelylaitoksesta peräisin olevien jätevesien poistamiseen liittyviin ongelmiin.

Psittalian jätevesien tyhjentäminen Ano Liosian kaatopaikalle vaikuttaa suoraan kaatopaikan toimintaan. Kreikan viranomaisia on pyydetty selvittämään komissiolle kaatopaikan nykyiset toimintaolosuhteet ja 10. maaliskuuta 2003 tapahtuneen jätekasojen sortumisen syyt. Komissio jatkaa kantelussa esitetyn asian selvittämistä tutkiakseen, onko asiassa toimittu yhteisön ympäristölainsäädännön vastaisesti.

Psittalian käsittelylaitokselta tulevien jätteiden käsittelyyn liittyen komissio katsoo, että Kreikan viranomaiset eivät ole ryhtyneet riittäviin toimenpiteisiin taatakseen, että Psittaliassa tuotetut jätteet käsitellään niiden tuotantopaikassa uudelleenkäyttöä varten tai hävitettäviksi, ja ettei väärillä menetelmillä vaaranneta asukkaiden terveyttä tai aiheuteta vahinkoa luonnolle.

Psittalian jätteidenpoistotapa ei vastaa velvoitteita, jotka sisältyvät yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21. toukokuuta 1991 annettuun neuvoston direktiiviin 91/271/ETY (1) ja jätteistä 15. heinäkuuta 1975 annettuun neuvoston direktiiviin 75/442/ETY (2), sellaisena kuin se on muutettuna 18. maaliskuuta 1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/156/ETY (3), sillä Psittalia siirtää jätteet Ano Liosian kaatopaikalle, joka toimii jo nyt kapasiteettinsa äärirajoilla. Siksi komissio on aloittanut direktiivin rikkomista koskevan, EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan mukaisen menettelyn. Kreikalle on osoitettu perusteltu lausunto heinäkuussa 2003. Kreikan viranomaiset ovat vastanneet tähän perusteltuun lausuntoon antamalla vastineensa komission väitteisiin. Kreikan vastausta tutkitaan parhaillaan. Komissio ryhtyy kaikkiin tarpeellisiin toimenpiteisiin taatakseen, että ympäristöä koskevaa yhteisön oikeutta noudatetaan.

(1) EYVL L 135, 30.5.1991.

(2) EYVL L 194, 25.7.1975.

(3) EYVL L 78, 26.3.1991.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/763

(2004/C 78 E/0811)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2885/03

esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle

(29. syyskuuta 2003)

Aihe: Euroopan unionin ja Israelin assosiaatiosopimuksen soveltaminen

Viime vuosina Euroopan komissio on ryhtynyt asettamaan tulleja tuontituotteille, jotka tiedetään Israelin siirtokunnissa Länsirannan miehitetyillä alueilla valmistetuiksi. Tulleja on asetettu myös tuotteille, joita komissio epäilee Israelin siirtokunnissa valmistetuiksi.

Euroopan unionilla on vapaakauppasopimukset sekä Israelin että Palestiinan itsehallintoviranomaisen kanssa, ja ne kattavat koko Israelin alueen sekä miehitetyt alueet tavaran tuottajan kansalaisuudesta riippumatta. Onko komissio samaa mieltä siitä, että alueella valmistetuille tuotteille olisi taattava tasa-arvoinen tullikohtelu olipa siirtokuntien laillinen asema mikä tahansa? Onko komissio samaa mieltä siitä, että Israelin ja Palestiinan itsehallintoviranomaisen välillä saavutettujen Oslon sopimuksien perusteella Israel on vastuussa kaikkien siirtokuntien tullihallinnosta? Katsooko komissio siinä tapauksessa, että Euroopan unionin on tärkeää kunnioittaa Oslon sopimuksia, vaikka laki ei velvoittaisikaan sitä tähän? Mitä edistystä on tapahtunut Euroopan unionin ja Israelin assosiaatiosopimuksen 79 artiklan mukaisessa riitojen ratkaisumenettelyssä, jolla tilanteeseen haetaan ratkaisua? Mihin riitojen ratkaisumenettelyn mukaisiin toimiin on ryhdytty lokakuussa 2002 pidetyn assosiaationeuvoston kokouksen jälkeen?

Chris Pattenin komission puolesta antama vastaus

(6. marraskuuta 2003)

Euroopan unionin ja Israelin assosiaatiosopimukseen sisältyy unionin ja Israelin välisen vapaakauppa-alueen perustaminen, mikä luo suotuisan toimintaympäristön erityisesti kaupan, investointien ja taloudellisen yhteistyön kehittämiselle. Alkuperäsääntöjen soveltamisesta voidaan todeta, että unionin tulkinta sopimuksesta on selkeä: Israelin siirtokunnista (Länsirannalta, Gazan alueelta, Itä-Jerusalemista ja Golanin kukkuloilta) peräisin olevat tuotteet eivät ole oikeutettuja hyötymään suosituimmuuskohtelusta.

Arvoisan parlamentin jäsenen Oslon sopimuksiin tekemien viittausten osalta voidaan todeta, että nämä sopimukset eivät koske unioniin tulevien tuotteiden suosituimmuuskohtelua, koska niillä säännellään Israelin ja palestiinalaisviranomaisen kahdenvälisiä suhteita.

Komission marraskuussa 2001 maahantuojille antaman tiedotteen ja unionin yksipuolisesti toteuttamien toimenpiteiden jälkeen alkuperäsääntöihin liittyvästä ongelmasta on keskusteltu asianmukaisilla foorumeilla (assosiaatiokomiteoissa ja assosiaationeuvostoissa). Unioni on toistanut silloin kantansa ja Israelin viranomaiset ovat ilmaisseet halunsa tarkastella tähän asiaan liittyviä tarkoituksenmukaisia teknisiä toimenpiteitä. Asiasta keskustellaan edelleen.
a)

Ensinnäkin louhoksesta louhitaan 18 579 705 kuutiometriä hiiltä, josta 3 500 000 menee kahdelle läjitysalueelle. Tällä hetkellä tarpeeton maa-aines johdetaan pitkin vesireittiä, jossa sijaitsee Fonfrían lähde, minkä vuoksi se on kadonnut jätteiden joukkoon, vaikka kyseessä on lähde, jota on suojeltava ehdotettujen korjaavien toimenpiteiden mukaisesti.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/265

(2004/C 78 E/0265)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3336/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(12. marraskuuta 2003)

Aihe: Alcatel Italia S.p.A:n työntekijöiden oikeuksien epäilty rikkominen

Komission jäsen Diamantopoulou vastasi 23. lokakuuta 2003 edelliseen kysymykseeni P-2897/03 (1). Alcatel on alueelle hyvin juurtunut teollisen kehityksen keskus ja johtavassa asemassa rakenteiden ja laitteiden kehittämisessä, ja ennen kaikkea sen henkilöstö on korkeasti erikoistunutta. Kyseinen uudelleenjärjestelysuunnitelma johtaisi sen hajaantumiseen. Lisäksi sillä olisi myös vakavia sosiaalisia vaikutuksia, koska suuri osa työntekijöistä on naisia ja nuoria.

Alcatel on jo saanut huomattavaa taloudellista tukea Lazion alueelta ja Italian hallitukselta.

Voisiko komissio kertoa,

1. pitääkö se tätä suunnitelmaa direktiiveissä 2001/23/EY (2) ja 2000/78/EY (3) säädettyjen menettelyjen vastaisena?

2. mihin toimiin on ryhdyttävä naisten ja nuorten työpaikkojen puolustamiseksi?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(23. joulukuuta 2003)

Marraskuun 27. päivänä 2000 annetulla neuvoston direktiivillä 2000/78/EY luodaan yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevat yleiset puitteet. Sillä kielletään uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään tai sukupuoliseen suuntautumiseen perustuva syrjintä työssä. Jäsenvaltioiden oli pantava se täytäntöön kansallisessa oikeudessaan viimeistään 2. joulukuuta 2003. Jäsenvaltiot voivat pyytää enintään kolmen vuoden lisäaikaa ikään ja vammaisuuteen perustuvaa syrjintää koskevien direktiivin säännösten täytäntöönpanemiseksi. Ikään perustuva erilainen kohtelu saattaa olla oikeutettua, jos sillä on objektiivisesti ja asianmukaisesti perusteltu, erityisesti työllisyyspoliittinen tai työmarkkinoita koskeva oikeutettu tavoite (6 artikla). Direktiivissä 2000/78/EY ei vahvisteta yrityksen uudelleenjärjestelyä koskevia erityisiä menettelyjä.

Arvoisan parlamentin jäsenen esille tuomat seikat eivät näytä kuuluvan direktiivin 2001/23/EY (4) soveltamisalaan. Direktiivin 1 artiklan mukaan direktiiviä sovelletaan yrityksen tai liikkeen taikka yritys-tai liiketominnan osan luovuttamiseen toiselle työnantajalle sopimukseen perustuvan luovutuksen taikka sulautumisen kautta. Direktiivissä tarkoitettuna luovutuksena pidetään oman identiteettinsä säilyttävän taloudellisen yksikön luovuttamista, jolla tarkoitetaan pää- ja sivutoimisen taloudellisen toiminnan harjoittamiseksi järjestettyä resurssikokonaisuutta.

Esillä olevassa tapauksessa näyttää olevan kyseessä toimintojen uudelleenjärjestely, joka johtaa työpaikkojen menetyksiin, mutta ei sisällä yrityksen tai liikkeen taikka yritys- tai liiketominnan osan luovuttamista toiselle työnantajalle.

(1) EUVL C 65 E, 13.3.2004.

(2) EYVL L 82, 22.3.2001, s. 16.

(3) EYVL L 303, 2.12.2000, s. 16.

(4) Neuvoston direktiivi 2001/23/EY, annettu 12 päivänä maaliskuuta 2001, työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka yritys- tai liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä, EYVL L 82, 22.3.2001.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/830

(2004/C 78 E/0883)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3581/03

esittäjä(t): Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) komissiolle

(5. joulukuuta 2003)

Aihe: Katkaravun pyynti Huippuvuorilla

Yhteisön kalastuslaivaston harjoittama katkaravun pyynti Huippuvuorilla vaikeutuu johtuen velvoitteista, joiden mukaan samanaikaisesti voi kalastaa korkeintaan neljä EU:n laivaston yksikköä. Kyseisen määräyksen mukaista käytäntöä on sovellettu muutaman vuoden ajan, ja on olemassa vaara, että siitä johtuva haitta keskittyy yhteisön laivastoon, joka ei voi hyödyntää kaikkia sille myönnettyjä vuotuisia pyyntiponnistuksia (519 päivää). Kaikkeen tähän on vielä lisättävä, että kyseinen rajoitus on voimassa niiden muutaman kuukauden aikana, jolloin kyseiselle alueelle voi mennä johtuen alueella suurimman osaa vuodesta vallitsevista vaikeista ilmasto-olosuhteista. Komissio vastasi 8. toukokuuta 2002 aikaisempaan kirjalliseen kysymykseeni E-1037/02 (1), että se oli täysin tietoinen vaikeuksista, joita tämän kalastusalueen tilanne aiheutti asianomaisille jäsenvaltioille. Komissio ilmoitti silloin, että se ”yrittää edelleen saada Norjan viranomaiset mukaan vuoropuheluun, joka johtaa parempiin alueelle pääsyä koskeviin ehtoihin yhteisön katkaravunpyyntilaivastolle”. Sen jälkeen ei ole tapahtunut minkäänlaista edistystä, ja yhteisön tiettyjen, kuten NAFO:ssa kalastaneiden laivastojen saaliit ovat vakavasti pienentyneet, minkä vuoksi lisäponnistelut ovat tarpeen vaihtoehtojen löytämiseksi.

Voiko komissio ilmoittaa, miksi yhteisön katkarapulaivaston tilanteessa ei ole tapahtunut parannuksia?

Koska alusten lukumäärällä jo rajoitetaan pyyntiponnistusta, eikö komissio voi järjestää samanaikaisuutta koskevan määräyksen poistamista tai yksinkertaisesti olla noudattamatta sitä?

Eikö EU:n ja Norjan kahdenvälisten suhteiden avulla voida parantaa järkevästi yhteisön katkarapulaivaston tilannetta?

Mitä toimenpiteitä komissio on toteuttanut parantaakseen yhteisön katkarapulaivaston pääsyä Huippuvuorille?

Mihin uusiin toimenpiteisiin komissio on aikonut ryhtyä parantaakseen nykyistä tilannetta, joka on kaikin puolin riittämätön?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(26. tammikuuta 2004)

Niiden ehtojen parantamisesta, jotka koskevat yhteisön katkarapulaivaston pääsyä Huippuvuorille, on neuvoteltu Norjan kanssa useita kertoja, viimeksi korkean tason tapaamisessa maaliskuussa 2003.

Norja ei ole halukas harkitsemaan kalastuspäivien lisäystä, mutta on antanut ymmärtää, että alueella samanaikaisesti olevien alusten sallitun määrän kasvattamista voitaisiin harkita. Norja kuitenkin sitoo alusten määrän lisäämisen siihen, että muissa avoimissa kysymyksissä, kuten Norjan unioniin suuntautuvan katkaravunviennin ehtojen parantamisessa, saavutetaan Norjaa tyydyttävä ratkaisu.

Komissio on periaatteessa sopinut Norjan kanssa uudesta kesäkuussa 2004 järjestettävästä korkean tason tapaamisesta vuoropuhelun jatkamiseksi ja muun muassa tyydyttävän ratkaisun löytämiseksi ongelmiin, jotka koskevat yhteisön katkaravunpyyntialusten pääsyä Huippuvuorille.

(1) EYVL C 229 E, 26.9.2002, s. 172.
1.

Komissio on tietoinen, että Nordrhein-Westfalenin osavaltion hallitus valmistelee uutta Landesbank-lakia, jonka nojalla nykyinen Landesbank muutetaan puhtaasti investointipankiksi. Lakiluonnosta on tarkasteltu komission yksiköissä ja — sen jälkeen kun komission yksiköiden kommentit oli otettu huomioon — sen täytäntöönpano on todettu 27 päivänä maaliskuuta 2002 tehdyn komission päätöksen mukaiseksi (1). Myös muut julkisia investointipankkeja koskevat Saksan liittovaltion lait, joita on muutettu tämän komission päätöksen perusteella, ovat tämän päätöksen mukaisia. Tämä muutos noudattaa tarkasti 27 päivänä maaliskuuta 2002 tehtyä komission päätöstä, joka kehottaa Saksaa ryhtymään tarvittaviin toimiin Anstaltslast- ja Gewährträgerhaftung-takausten vuoksi. Muutoksen nojalla uusi julkinen investointipankki voi pitää valtion takaukset, jotka koskevat julkisen kehitystoiminnan rahoittamista, etenkin julkisten tukitoimien toteuttamista yhteisön valtiontukisäännösten mukaisesti. Saatavissa olevan tiedon mukaan uusi julkinen investointipankki voi pitää julkista tehtäväänsä koskevat valtion takaukset, kuten kymmenkunta muuta Saksan julkista investointipankkia, mm. KfW. Landesbank (joka aikoo muuttaa nimensä) ei luonteensa vuoksi tule harjoittamaan liikepankkitoimintaa. Muutos ei merkitse 27 päivänä maaliskuuta 2002 tehdyn komission päätöksen kiertämistä. Valtion takaukset poistetaan 19. heinäkuuta 2005 kaikilta Landesbankeilta ja säästöpankeilta (Sparkassen), joilla on liikepankkitoimintaa. Tarvittavat lainsäädännön muutokset on jo pantu täytäntöön.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/58

(2004/C 84 E/0065)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3234/03

esittäjä(t): Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) komissiolle

(3. marraskuuta 2003)

Aihe: Raha-arpojen vienti maasta toiseen

Muutamat jäsenvaltiot harkitsevat valtion raha-arpojen markkinoimista muissa EU-maissa ja EU:n rajojen ulkopuolella, minkä vuoksi olisi puututtava siihen, että tätä markkinoimista pidetään laittomana.

Joidenkin näiden raha-arpojen palkinnot ovat erittäin kiinnostavia, minkä vuoksi muiden jäsenvaltioiden kansalaiset haluavat ostaa omassa maassaan näitä arpoja.

Voiko komissio kertoa, mitä yhteisön lainsäädäntöä voidaan soveltaa valtion raha-arpojen vapaaseen markkinointiin kaikkialla EU:ssa ja miten voitaisiin vapautua nykytilanteesta, jossa kansallisten raha-arpojen myyntiä toisessa maassa pidetään laittomana?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(10. joulukuuta 2003)

Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen antaman tuomion mukaan valtion raha-arpojen markkinointia on tarkasteltava Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 49 artiklan (palvelujen vapaa liikkuvuus) pohjalta: asiassa Schindler (C-275/92) yhteisöjen tuomioistuin itse asiassa vahvisti, että toisessa jäsenvaltiossa järjestettyjen raha-arpajaisten arpojen ja ilmoitusten tarjoaminen toisessa jäsenvaltiossa liittyy yhteisön perustamissopimuksessa tarkoitettuun ”palveluun”.

Ei ole täysin selvää, soveltuuko ratkaisu alkuperämaan kansallisten raha-arpojen vientirajoituksiin (tässä suhteessa voi olla hyödyllistä viitata myös yhteisöjen tuomioistuimen rahoituspalveluja koskevassa asiassa Alpine, C-384/93, tekemään ratkaisuun) ja/tai vastaanottavan maan ulkomaisten raha-arpojen tuontirajoituksiin (mistä oli kysymys asiassa Schindler).

Kysymyksen täydellinen oikeudellinen arviointi voidaan suorittaa vain tapauskohtaisesti, kunkin tilanteen erityisolosuhteet huomioon ottaen; voidaan kuitenkin todeta, ettei olemassa oleva oikeuskäytäntö viittaa siihen, että tällainen toiminta olisi välttämättä laitonta, kuten arvoisa parlamentin jäsen olettaa.

Yleiseltä kannalta on totta, että yhteisöjen tuomioistuin on asiassa Schindler tunnustanut, että kansallisilla viranomaisilla voi olla jonkin verran harkintavaltaa sen suhteen, asettavatko ne rajoituksia toisesta maasta peräisin olevien raha-arpojen myynnille kuluttajien suojelemiseksi ja yleisemmin yhteiskunnan järjestyksen ylläpitämiseksi kunkin jäsenvaltion erityisten sosiaalisten ja kulttuuristen ominaispiirteiden perusteella, kun otetaan huomioon raha-arpajaisten järjestämistapa, voittojen suuruus ja tuottojen jako.

On kuitenkin otettava huomioon, että kyseisessä asiassa asianomaiset kansalliset viranomaiset eivät järjestäneet kansallisia raha-arpajaisia ja että ne sovelsivat kieltoa kaikkiin tällaisiin palveluihin syrjimättömällä tavalla. Lisäksi yhteisöjen tuomioistuin on hiljattain tarkentanut kantaansa sekä asiassa Gambelli (C-243/01), jossa tuomioistuin totesi, että rahapelien alaa koskevien rajoitusten on oltava johdonmukaisia ja järjestelmällisiä, että asiassa Lindman (C-42/02), jossa tuomioistuin on selventänyt jäsenvaltion velvollisuutta osoittaa tällaisten rajoitusten asianmukaisuus ja suhteellisuus.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/363

(2004/C 78 E/0383)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1272/03

esittäjä(t): Hanja Maij-Weggen (PPE-DE) komissiolle

(3. huhtikuuta 2003)

Aihe: Eurooppalaisten epäyhdenmukainen kohtelu Turkin hallituksen taholta

Onko komissio tietoinen siitä, että Alankomaiden ja Saksan kansalaisia kohdellaan eri tavoin, kun on kyse oleskeluluvan Turkkiin hankkimisen hinnasta, joka on alankomaalaisille 277 euroa, kun saman luvan hinta saksalaisille on 60 euroa?

Tietääkö komissio, mikä on Turkin viranomaisten määräämä oleskeluluvan hinta muiden jäsenvaltioiden kansalaisille?

Onko komissio valmis painostamaan Turkin viranomaisia, jotta nämä lopettaisivat kyseisen Alankomaiden kansalaisten ja mahdollisesti muidenkin EU-kansalaisten syrjimisen?

Günter Verheugenin komission puolesta antama vastaus

(16. toukokuuta 2003)

Komissio on tietoinen siitä, että oleskeluluvista kannettavat maksut vaihtelevat unionin kansalaisten kansallisuuden mukaan, ja se aikoo ottaa tämän asian esille säännöllisissä yhteyksissään Turkin viranomaisiin.

Turkin parlamentti antoi uuden lain ”ulkomaalaisten työluvista”27. helmikuuta 2003. Sen mukaan unionin kansalaiset saavat työluvan Turkissa rajoittamattomaksi ajaksi. Työluvan saaneet unionin kansalaiset saavat ilman eri toimenpiteitä oleskeluluvan samaksi ajaksi. Laissa myös vahvistetaan kaikille ulkomaalaisille (kansallisuudesta riippumatta) annettavien työlupien kiinteät maksut. Vastikään annetun lain säännöksillä voi olla vaikutuksia oleskelulupiin sovellettaviin maksuihin.