KIRJALLINEN KYSYMYS E-3354/00

esittäjä(t): Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) komissiolle

(27. lokakuuta 2000)

Aihe: Opiskelijoiden oikeus liikkuvuuteen

Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 149 artiklassa määritellään ja yksilöidään Euroopan unionin rooli koulutuksen alalla. Unioni voi ja sen täytyy täydentää jäsenvaltioiden toimia koulutuspolitiikkojen kehittämiseksi siten, että tavoitteena on korkeatasoisen ja laadukkaan koulutuksen saavuttaminen kaikille kansalaisille. Menestyminen tässä asiassa on edellytys keskipitkän ja pitkän aikavälin taloudelliselle hyvinvoinnille ja sosiaaliselle yhteenkuuluvuudelle.

Lissabonissa 23. ja 24. maaliskuuta 2000 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston lausumissa koulutusta pidetään tärkeänä välineenä kilpailukykyisemmän ja dynaamisemman talouden saavuttamisessa, johon kuuluu kestävä talouskasvu yhdessä työllisyyden laadullisen ja määrällisen kohentumisen kanssa sekä suurempi sosiaalinen yhteenkuuluvuus. Tähän kontekstiin liittyy myös kaikki se arviointiin

liittyvä yhteistyö, jota on tehty laadittaessa Eurooppalaista raporttia opetuksen laadusta. Tässä raportissa, joka esiteltiin kesäkuussa 2000 pidetyssä viimeisimmässä opetusministerien konferenssissa, määritellään 16 laadun osoitinta.

Yhteisten osoittimien käyttö opiskelijoiden arvioimisessa eri jäsenvaltioissa, kansallisten määrärahojen lisääminen, kuuden kuukauden pituisten yliopistokurssien järjestäminen tai assistenttien aseman laajempi tunnustaminen ovat vain muutamia 43 toimenpiteestä liikkuvuutta koskevassa toimintasuunnitelmassa, jonka Euroopan unionin opetusministerit laativat Pariisissa 30. syyskuuta 2000 järjestetyssä epävirallisessa seminaarissa.

Äskettäiset tulokset Erasmuksen kaltaisista ohjelmista osoittavat, että eräistä ponnistuksista huolimatta ei olla päästy hyviä aikomuksia ja kauniita sanoja pitemmälle. Sanat on muutettava teoiksi ja julkilausumat toimiksi, ihanteet täysin toteutuneiksi oikeuksiksi.

Liikkuvuus on tässä suhteessa keskeisessä asemassa.

Mitä tosiasiallisia toimia komissio aikoo toteuttaa antaakseen korkeakouluopiskelijoille oikeuden valita yliopistonsa mistä tahansa unionin jäsenvaltiosta, eikä pelkästään omastaan? Olisiko ensimmäisenä toimenpiteenä asianmukaista edistää opiskelijoiden liikkuvuutta jäsenvaltioiden sisällä? Onko yhteisöllä aloitteita, joilla pyritään edistämään liikkuvuuden tätä näkökohtaa?

Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus

(11. joulukuuta 2000)

Kun tarkastellaan opiskelijoiden liikkuvuutta kunkin jäsenvaltion sisällä, tulee muistaa, että EY:n perustamissopimuksen koulutusta koskevassa 149 artiklassa (ent. 126 artikla) määrätään yhteisön tehtäväksi jäsenvaltioiden välisen yhteistyön edistäminen. Liikkuvuuden edistäminen liittyy tähän. Yhteisö huolehtii tästä tehtävästään Sokrates-ohjelman ja etenkin Erasmus-ohjelman muodossa, jonka rooli liikkuvuuden edistäjänä Euroopassa on huomattava.

Tämän sekä Leonardo- ja Nuoriso-ohjelmasta saatujen kokemusten pohjalta komissio on antanut ehdotuksen, jossa se kehottaa jäsenvaltioita toimimaan sellaisten erilaisten esteiden poistamiseksi, jotka vaikeuttavat edelleen opiskelijoiden, koulutuksessa olevien, opettajien ja kouluttajien sekä vapaaehtoisten liikkuvuutta Euroopan yhteisössä(1). Neuvosto on hyväksynyt yhteisen kannan parlamentin ensimmäisen käsittelyn tulosten pohjalta. Parlamentti paransi monessa kohdassa komission alkuperäistä ehdotusta.

Neuvosto on antanut päätöslauselman liikkuvuutta käsittelevästä toimintaohjelmasta, ja se on esitelty puheenjohtajamaan Ranskan ja komission yhteistyönä.

Kun tarkastellaan opiskelijoiden liikkuvuutta heidän omassa jäsenvaltiossaan, on korostettava, että EY:n perustamissopimuksen mukaan opetuksen ja koulutusjärjestelmän järjestäminen kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan. Kansallisessa lainsäädännössä määrätyt, koulutuslaitoksen valintaa koskevat ehdot eivät siis kuulu yhteisön toimintaan koulutuksen alalla.

Kun opiskelijat liikkuvat oman valtionsa ulkopuolella, heidän pitää tietää, että koulutuslaitoksen valinnan yhteydessä opiskelijoiden on täytettävä vastaanottavassa jäsenvaltiossa periaatteessa samat ehdot kuin kyseisen maan kansalaisten, elleivät ne sisällä kansalaisuuteen perustuvaa syrjintää. Jos vastaanottavassa jäsenvaltiossa on joissakin oppiaineissa käytössä numerus clausus tai jos opiskelupaikkoja on rajoitettu määrä, hakijan tulee hyväksyä nämä ehdot. Ehdot saattavat siis vaikuttaa opiskelijan alkuperäiseen valintaan.

Komissio haluaa muistuttaa, että liikkuvuus yhteisön ohjelmien puitteissa merkitsee sitä, että Erasmus-opiskelijat voivat valita opintojen suorittamispaikan niiden koulutuslaitosten joukosta, joiden kanssa hänen oma koulutuslaitoksensa on tehnyt sopimuksen, ja heidän oman koulutuslaitoksensa on päätettävä, minkä koulutuslaitosten kanssa ne haluavat allekirjoittaa sopimuksia.

(1) KOM(1999) 708 lopullinen.