Virallinen lehti nro C 050 , 22/02/1999 s. 0057



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1615/98 esittäjä(t): Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) komissiolle (27. toukokuuta 1998) Aihe: Muiden kuin belgialaisten yrittäjien ongelmat Belgian arvonlisäverotuksessa Alankomaalaisella yrittäjällä, joka haluaa tulla arvonlisäverovelvolliseksi Belgiassa, on oltava ALV-tunnuksen lisäksi myös Belgian valtion vaatima paikallinen edustaja, joka edustaa alankomaalaista yrittäjää Belgiassa ja joka voidaan asettaa myös vastuuseen. Valtio vaatii edustajalta vähintään 300 000 Belgian frangin pankkitakausta, vaikka arvioidut arvonlisäverot olisivat sitä summaa paljon pienemmät. Onko komissio tietoinen Belgian säädöksestä, joka koskee muiden kuin belgialaisten EU:n kansalaisten arvonlisäverotusta? Tietääkö komissio, että kyseinen säädös aiheuttaa paljon ongelmia, koska yrittäjien on vaikeaa löytää paikallista edustajaa, joka suostuu antamaan vähintään 300 000 Belgian frangin takausta? Katsooko komissio, että paikallisen edustajan pakollisuus on este tavaroiden ja palvelujen vapaalle liikkumiselle sisämarkkinoilla? Mikäli vastaus on myönteinen, mitä komissio aikoo tehdä asialle? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (13. heinäkuuta 1998) Arvoisa parlamentin jäsen kiinnittää komission huomion vaikeuksiin, joita sellaisilla Belgiassa alv-velvollisilla hollantilaisilla yrityksillä on, jotka eivät ole sijoittautuneet Belgiaan. Hän viittaa erityisesti Belgian vaatimukseen nimetä paikallinen veroasiain edustaja ja antaa vähintään 300 000 BEF:in suuruinen pankkitakaus. Belgian lainsäädännössä säädetään kuudennen arvonlisäverodirektiivin 77/388/ETY(1) 21 artiklassa annetun mahdollisuuden nojalla, että arvonlisävelvollisen, joka ei ole sijoittautunut kyseiseen jäsenvaltioon, on paikan päällä maksettavan veron vakuudeksi nimettävä paikallinen veroedustaja. Viranomaiset voivat tarpeen mukaan pyytää edustajaa antamaan pankkitakauksen. Säännös, jonka mukaan takauksen on aina oltava vähintään 300 000 BEF on kuitenkin poistettu 1. syyskuuta 1996 alkaen. Komissio on tietoinen siitä, että yrityksillä, jotka eivät ole sijoittautuneet maahan, on vaikeuksia nimetä paikallinen edustaja, jonka velvoitteet useimpien jäsenvaltioiden lainsäädännön mukaan ovat erittäin raskaat. Vaikeudet estävät yrityksiä laajentamasta toimintaansa, mikä tuskin on sisämarkkinoiden hengen mukaista. Näitä vaikeuksia on tuotu esiin neuvostolle ja parlamentille annetussa sijoittautumattomien verovelvollisten toiminnan yksityiskohtaisia verotussääntöjä koskevassa komission kertomuksesssa(2). Komissio on tässä yhteydessä pyytänyt jäsenvaltioita tarkistamaan lainsäädäntöään joustavuuden parantamiseksi, jotta sijoittautumattomat arvonlisäverovelvolliset eivät katsoisi olevansa liian ankarien velvoitteiden kohteena. Koska jäsenvaltiot eivät ole riittävällä tavalla ottaneet huomioon näitä suosituksia ja koska SLIM-työryhmä (sisämarkkinoita koskevan lainsäädännön yksinkertaistaminen) on tuonut esiin siitä johtuvat vaikeudet lokakuussa 1997 laatimassaan selvityksessä, komissio aikoo tehdä lähiaikoina ehdotuksen kuudennen arvonlisäverodirektiivin 21 artiklan muuttamisesta siten, että sijoittautumattomille arvonlisäverovelvollisille määrättyjä velvoitteita kevennetään. (1) EYVL L 145, 13.6.1977. (2) KOM(94) 471 lopullinen.