Virallinen lehti nro C 320 , 06/11/1999 s. 0011



KIRJALLINEN KYSYMYS P-2713/98 esittäjä(t): Leonie van Bladel (UPE) komissiolle (1. syyskuuta 1998) Aihe: Angolan rauhanprosessia uhkaava sotilaallisen toiminnan laajentuminen Komission jäsen Sir Leon Brittan lupasi suullisesti 16. heinäkuuta 1998 käydyssä kiireellisessä ihmisoikeuksia koskeneessa keskustelussa, että esittämääni kysymykseen Angolan rauhanprosessia uhkaavan sotilaallisen toiminnan laajentumisesta vastattaisiin pikaisesti. Tässä kysymyksessä katsottiin, että EU:n Luandassa sijaitsevan edustuston tulisi ilmoittaa selvästi, että Lomén sopimuksessa sovittujen poliittisten suhteiden perusteella EU ei voi hyväksyä sotilaallisin keinoin tapahtuvaa ongelman ratkaisua, jossa käytettäisiin avuksi Kongon demokraattisen tasavallan ja Namibian maaperää ja moderneimpia aseita, jotka on hankittu öljytuloilla, vaikka 60 prosenttia väestöstä elää toimeentulominimin alapuolella, eikä sitä, että Angola pitää yhä joukkojaan sen naapurimaan Brazzavillen Kongon alueella varmistaakseen maan epädemokraattisin keinoin valtaan nousseen presidentin aseman, ja että näistä syistä EU:n on ryhdyttävä asettamaan pakotteita. Milloin komissio aikoo vastata tähän kysymykseen? Komission jäsenen João de Deus Pinheironkomission puolesta antama vastaus (7. lokakuuta 1998) Myös komissio on huolestunut Angolassa olevien joukkojen ja sotilaallisen varustuksen jatkuvasti suuresta määrästä. Huolestuneisuus on tuotu esiin useissa kannanotoissa, joita unioni on esittänyt kyseisen maan tilanteesta ja joista mainittakoon erityisesti YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman nro 1173/1998 antamisen jälkeen pidetyssä turvallisuusneuvoston kokouksessa esitetty unionin kanta. Sen mukaan unioni kehottaa Angolan hallitusta välttämään sotilaallisten keinojen käyttöä UNITAn provokatiivista toimintaa vastaan ja jatkamaan työtä selkkauksen ratkaisemiseksi rauhanomaisesti. Samassa kannanotossa toistettiin myös unionin huoli siitä, että UNITA (Angolan vapautusliike) toistuvasti viivästyttää rahanprosessin loppuunsaattamista, sekä erityisesti siitä, että oppositioliike kieltäytyy luovuttamasta valtiolle vielä valvonnassaan olevia alueita tai hidastelee niiden luovuttamisessa. Yhtenäisyyden ja kansallisen sovinnon hallituksen (Government of Unity and National Reconciliation, GURN), jossa on mukana UNITAn jäseniä, perustamisesta eli huhtikuun 9. päivästä 1997 asti on rauhanprosessin suurimpana esteenä pidetty Jonas Savimbin johtaman oppositioliikkeen haluttomuutta noudattaa Lusakan pöytäkirjan tärkeitä määräyksiä. Toisaalta komissiota huolestuttavat ne seuraukset, joita UNITAn jäsenten poissulkeminen hallituksesta saattaisi merkitä. Komissio pitää yhä huolestuttavampina tietoja, jotka kertovat kummankin puolen sotilaallisen valmiuden lisäämisestä viime kuukausina Angolassa, etenkin koska alueella vallitsee hyvin epävakaa tilanne kuten Kongon kriisi alueellisine vaikutuksineen on osoittanut. YK:n turvallisuusneuvostolla on valta päättää pakotteiden asettamisesta, ja toistaiseksi se on asettanut niitä UNITAa, mutta ei GURNia vastaan. Tämä turvallisuusneuvoston päätös oli yksimielinen. Pakotteet on siirretty yhteisön lainsäädäntöön niiltä osin kun ne liittyvät kaupankäyntiin. Komissio seuraa tilanteen kehittymistä Angolassa erityisen tarkasti ja on valmis mukauttamaan yhteisön yhteistyön sosiaaliseen, poliittiseen ja sotilaalliseen tilanteeseen noudattaen samalla neljännen Lomén yleissopimuksen määräyksiä.