KIRJALLINEN KYSYMYS E-3573/01

esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle

(8. tammikuuta 2002)

Aihe: Poliittiset vangit Uzbekistanissa

Marraskuun lopulla yhteisön valtuuskunta vieraili Uzbekistanissa ulkosuhteista vastaavan Euroopan komission pääosaston ja sen suhteista Kaukasian ja Keski-Aasian maihin vastaavan linjan johtajan Cornelius Wittebroodin johdolla. Valtuuskunta kävi keskusteluja unionin ja Uzbekistanin välisistä taloussuhteista, mutta myös sosiaalisia ja poliittisia kysymyksiä käsiteltiin. Sovittiin, että suhteita parannetaan kaikilla näillä aloilla.

Uzbekistanin demokraattisen opposition johtaja Muhammed Salih (ERK) pidätettiin 28. marraskuuta 2001 Prahan lentokentällä. Pidätys perustui Uzbekistanin viranomaisten antamaan kansainväliseen pidätysmääräykseen. Salih, jolle on Norjassa myönnetty poliittisen pakolaisen asema, oli muutama päivä aiemmin ollut vieraanani Euroopan parlamentissa. Uzbekistanin vallanpitäjät syyttävät Salihia siitä, että hän on vastuussa Uzbekistanin viranomaisia vastaan tehdyistä pommi-iskuista. Todisteita hänen osallisuudestaan niihin ei ole koskaan esitetty. Salih onnistui pakenemaan, mutta Amnesty Internationalin ja Human Rights Watch -järjestön mukaan maassa on edelleen 7 000 8 000 poliittista vankia. Amnesty International ja Human Rights Watch pitävät tilannetta vakavana. Koska Takentiä pidetään liittolaisena terrorismin vastaisessa taistelussa on vallassa olevalla hallinnolla vapaat kädet toimia Uzbekistanissa.

1. Onko komissio tietoinen siitä tosiseikasta, että Uzbekistanissa on tuhansia poliittisia vankeja? Ottiko yhteisön valtuuskunta tämän ongelmallisen tilanteen puheeksi maahan tekemänsä vierailun aikana? Jos vastaus on myönteinen, mikä oli Uzbekistanin viranomaisten reaktio? Jos vastaus on kielteinen, miksi tilanteesta ei puhuttu?

2. Onko komissio jo saanut ehdokasvaltio Tekiltä Muhammed Salihin pidätyksen taustoihin liittyviä lisätietoja? Jos vastaus on kielteinen, aikooko komissio pyytää kyseisiä tietoja?

3. Onko komissio ollut yhteydessä Uzbekistanin viranomaisiin demokraattisen opposition johtajan Muhammed Salihin pidätyksen johdosta? Jos vastaus on myönteinen, mikä oli Takentin vastaus? Jos vastaus on kielteinen, aikooko komissio vielä olla yhteydessä Uzbekistaniin?

4. Aikooko komissio jatkaa Uzbekistanin ja EU:n välisten kauppasuhteiden tukemista ja edistämistä, jos Uzbekistan ei muuta suhtautumistaan demokraattiseen poliittiseen oppositioon?

5. Aikooko komissio kertoa mahdollisille eurooppalaisille sijoittajille Uzbekistanin ihmisoikeustilanteesta? Jos vastaus on kielteinen, miksi komissio ei aio kertoa siitä?

Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus

(18. helmikuuta 2002)

Komissio seurasi tiiviisti Muhammed Salihiin liittyviä tapahtumia hänen oleskellessaan Tekissä. Komission Prahan lähetystölle ilmoitettiin viipymättä Salihin pidätyksestä ja ihmisoikeuksia puolustavien järjestöjen kannasta. Komissio käsitteli kysymystä paikan päällä pidetyssä Euroopan unionin suurlähettiläiden kokouksessa. Lisäksi otettiin yhteyttä Norjan Prahan suurlähettilääseen, joka vahvisti hallituksensa tuen Salihille sekä sen, että hän oli keskustellut Salihista Tekin viranomaisten kanssa. Lähetystölle ilmoitettiin myös siitä, että presidentti Vaclav Havel oli henkilökohtaisesti ottanut tapauksen hoitaakseen. EU:n puheenjohtajamaan kanssa sovittiin, että Tekin viranomaisiin otettaisiin yhteyttä vain, jos nykyisillä toimilla ei päästäisi tuloksiin. Komissio on pannut tyytyväisenä merkille, että toimissa on onnistuttu.

Komissio on täysin tietoinen Uzbekistanin ihmisoikeustilanteesta. Asiaa käsiteltiin viimekertaisessa yhteistyökomitean kokouksessa, joka pidettiin Takentissa 23. marraskuuta 2001. Asia otetaan komission sitoumuksen mukaisesti esille aina, kun komissio on yhteydessä Uzbekistanin viranomaisiin. Marraskuussa 2001 Uzbekistanin troikka vieraili Brysselissä ulkoministeri Abdulaziz Kamilovin johdolla, jolloin ulkoministeri tapasi myös Euroopan parlamentin ulkoasioiden valiokunnan. Vierailun aikana komissio otti uudelleen puheeksi Uzbekistanin ihmisoikeustilanteen ja maan siirtymisen demokratiaan. Tähän asti Uzbekistanin viranomaisten vastaus on aina ollut sama kuin se, jonka kumppanuus- ja yhteistyösopimuksessa määrätty valiokunta antoi Euroopan parlamentin valtuuskunnalle Takentissa kesäkuussa 2001 pidetyssä kokouksessa.

Brysselissä 29. päivänä tammikuuta 2002 pidetyssä kehitysneuvostossa sekä puheenjohtajamaa että komissio ottivat kysymyksen esille. Tilanne näyttää kehittyvän. Ensimmäistä kertaa ulkoministeri Kamilov suostui keskustelemaan ihmisoikeuksista hermostumatta kuten aikaisemmin. Hän totesi, että maan hallitus pyrkii aktiivisesti parantamaan tilannetta mutta että demokratiaan siirtyminen on hidasta, sillä Uzbekistan on vasta hiljan vapautunut 70 vuotta vallinneesta neuvostovallasta ja -kulttuurista. Uzbekistanin viranomaiset ovat jo toteuttaneet konkreettisia toimenpiteitä. Kamilov oli tyytyväinen muun muassa vankiloiden tarkastuksia koskevan, kansainvälisen Punaisen Ristin kanssa tehdyn sopimuksen täytäntöönpanoon. Hän kertoi hallituksensa haluavan laajentaa sopimuksen soveltamisalaa kaikkiin vankiloihin. Lisäksi hän totesi, että oikeusasiamies käsittelee entistä aktiivisemmin ihmisoikeuskysymyksiä Uzbekistanissa.

Komissio muistuttaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että komissio käsittelee Uzbekistanissa eurooppalaisten sijoittajien kanssa pidettävissä kokouksissa säännöllisesti kysymyksessä esitettyjä ongelmia. Erityishuomiota kiinnitetään siihen, että Uzbekistanin viranomaiset ja erityisesti oikeusviranomaiset kunnioittavat oikeusvaltion periaatetta, mikä on hyvin tärkeää yksityisen sektorin taloudellisille toimijoille.