KIRJALLINEN KYSYMYS E-1714/01

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(14. kesäkuuta 2001)

Aihe: Erilaiset tarpeet korkokannan suhteen eriaikaisen ja alueittain vaihtelevan talouskehityksen seurauksena

1. Muistaako komissio, että maalis- ja huhtikuussa Euroopan keskuspankin ylläpitämien korkotariffien alentamiseen kohdistettiin muun muassa Yhdysvaltojen suunnalta paineita, mutta että korkoja ei aluksi alennettu sen perusteella, että se saattaisi suurentaa inflaatiovaaraa euroalueella?

2. Katsooko komissio, että tämä inflaatiovaara oli ohi, kun uusien tilastojen, joiden mukaan rahan määrän kasvu oli oletettua hitaampaa, seurauksena korkoja lopulta toukokuussa alennettiin?

3. Onko komissio tietoinen alankomaalais-belgialaisen pankkiryhmä ING:n tutkimuksesta, jossa ennustetaan, että euroalueen talouksien erot tulevat jatkuvasti kasvamaan erityisesti sen vuoksi, että jäsenvaltiot ja alueet tulevat erikoistumaan esimerkiksi huipputekniikkaan, vihannesten viljelyyn tai autoteollisuuteen, minkä seurauksena syntyy alueittaisia suhdannevaihteluja, jotka eivät etene synkronisesti?

4. Voiko komissio vahvistaa, että EKP:n vuoden 1999 alusta ylläpitämällä korkokannalla on ollut erityisen suotuisa vaikutus Ranskalle, joka onnistui tuona ajanjaksona yhdistämään alhaisen inflaation ja suuren työllisyyskasvun?

5. Mikä on komission kanta julkaisuihin, joiden mukaan Saksalla olisi tarve alentaa korkoja talouden stimuloimiseksi, mutta sen sijaan Alankomailla on tarve nostaa korkoja inflaation kasvun ehkäisemiseksi ja että myös Portugalilla ja Irlannilla on tarve vaimentaa ylikuumentunutta talouskasvua?

Lähteet: Alankomaalainen sanomalehti Rotterdams Dagblad, 18. toukokuuta 2001 ja Financial Times, verkkoversio, 23. toukokuuta 2001.

Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus

(18. syyskuuta 2001)

1. Komissio muistaa, että maalis-huhtikuussa 2001 monet tahot kehottivat Euroopan keskuspankkia (EKP) alentamaan korkoja ja että osa näistä kehotuksista tuli Yhdysvaltojen suunnalta.

EKP ei kuitenkaan tuolloin alentanut rahapoliittisia korkojaan. Päätökseen vaikuttaneita tekijöitä oli tietenkin useampi kuin yksi. Koska EKP:n ensisijaisena tavoitteena on vakaa hintataso, pidättyminen korkojen alentamisesta viittaa kuitenkin siihen, että EKP oli arvioinut korkojen alentamisen saattavan lisätä hintavakautta uhkaavia riskejä.

2. Inflaatioriskille voi olla monia eri syitä. Koska inflaatio on rahataloudellinen ilmiö, on totta, että rahan määrän liian nopea kasvu voi aiheuttaa inflaatiopaineita. Siksi odotettua hitaampi rahan määrän kasvu voi vähentää hintavakautta uhkaavaa riskiä.

EKP on tarkistanut laajan raha-aggregaatin kasvuarviota alaspäin. Tästä voidaan päätellä, että rahan määrän nopean kasvun vuosina 19992000 aiheuttamia inflaatiopaineita oli yliarvioitu.

Komission mielestä uudet tilastot eivät sinänsä ole pienentäneet inflaatioriskiä. Ainoastaan arvio riskin suuruudesta on muuttunut.

3. Komissio ei tunne kysymyksessä mainittua alankomaalais-belgialaisen pankkiryhmä ING:n tutkimusta. Sen sijaan komissio on selvillä siitä, että euroalueeseen kuuluvien jäsenvaltioiden välillä on makrotaloudellisia eroja erityisesti talouskasvun ja inflaation osalta, ja komission yksiköt seuraavat erojen kehittymistä tiiviisti säännöllisten talousanalyysien avulla.

Alueiden erikoistumisen ei kuitenkaan tarvitse merkitä pysyvien talouserojen syntymistä, kuten Euroopan historia osoittaa.

4. Komission uusimmassa talousennusteessa todetaan, että Ranskassa oli hidas inflaatio vuosina 1999 (0,6 %) ja 2000 (1,8 %), kun samaan aikaan reaalinen bruttokansantuote kasvoi huomattavasti nopeammin (2,9 % vuonna 1999 ja 3,2 % vuonna 2000). Vuosia 20012002 koskevien ennusteiden mukaan Ranskan talouskasvu jatkuu vahvana (2,9 % ja 2,8 %) ja inflaatio on edelleen hitaampaa kuin euroalueella keskimäärin (Ranskassa 1,3 % ja 1,6 %, koko euroalueella 2,2 % ja 1,8 %). Ranskan kasvuluvut eivät kuitenkaan ole poikenneet paljoakaan koko euroalueen keskiarvosta (ero oli suurimmillaan 0,4 %-yksikköä vuonna 1999). Tuoreimpien tietojen mukaan keväällä esitetty kasvuennuste oli optimistisimpien arvioiden ylärajalla. Esimerkiksi yhdenmukaistetun kuluttajahintaindeksin mukainen inflaatio on kiihtynyt tasaisesti viime kuukausina ja oli toukokuussa jo 2,5 % (huhtikuussa 2,0 % ja maaliskuussa vain 1,4 %).

Ranskan talouskehitystä on tosiaankin pidetty suotuisana. Tähän on kuitenkin vaikea osoittaa yhtä ratkaisevaa syytä, vaan se johtuu monien eri tekijöiden yhteisvaikutuksesta. Yksi näistä on rahapolitiikka. Osuutensa kehitykseen on ollut eri viranomaisten toteuttamilla toimenpiteillä, ja myös yksityisen sektorin toiminnalla on ollut suuri vaikutus. Koska rahapolitiikka on kaikille jäsenvaltioille sama, voidaan kysyä, miten sama politiikka voi hyödyttää yhtä jäsenvaltiota, mutta ei muita.

5. Euroalueella harjoitetaan yhteistä rahapolitiikkaa koko alueen hyväksi. Koska jäsenvaltioiden suhdannetilanne ja rakenteet ovat erilaisia, tämä politiikka johtaa erilaisiin rahataloudellisiin olosuhteisiin euroalueen eri talouksissa. Tämä on talous- ja rahaliiton ominaispiirre. Siksi jäsenvaltioissa on käytettävä muita talouspolitiikan keinoja rahapolitiikan virityksen pehmentämiseksi.