KIRJALLINEN KYSYMYS E-0741/00 esittäjä(t): Jannis Sakellariou (PSE) komissiolle. Kunnalliset yritykset ja vilpitön kilpailu.



Virallinen lehti nro 046 E , 13/02/2001 s. 0035 - 0036



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0741/00 esittäjä(t): Jannis Sakellariou (PSE) komissiolle (13. maaliskuuta 2000) Aihe: Kunnalliset yritykset ja vilpitön kilpailu Yhdysvalloista ja Englannista saadut kokemukset ovat osoittaneet, että vapaat markkinat voivat toteutua vain viranomaisten tiukan valvonnan alaisina. 1. Millä toimilla komissio varmistaa, että sosiaali- ja ympäristönormit, kuluttajansuoja, yritysten vuosikertomusten avoimuus ja tasavertaiset kilpailuolosuhteet koskevat kaikkia kunnallisten palvelujen tarjoajia? 2. Aikooko komissio varmistaa, että näiden sosiaali- ja ympäristönormien noudattamisen valvomiseksi perustetaan valvontaelin? 3. Sähködirektiivissä mainitaan etusijan antaminen sähköntuotantolaitoksille, jotka käyttävät uusiutuvia energialähteitä tai tuottavat yhdistetysti sekä lämpöä että sähköä. Millä toimilla tämän kohdan toteutuminen varmistetaan? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (10. toukokuuta 2000) 1. Arvoisan parlamentin jäsenen ensimmäinen kysymys koskee toimenpiteitä, joita yhteisön tasolla on toteutettu sen valvomiseksi, että kuntien käynnistämiin julkisia hankintoja koskeviin tarjouskilpailuihin osallistuvat palvelujen tarjoajat noudattavat eräitä vaatimuksia tai määräyksiä, joita heihin sovelletaan. Sosiaali- ja ympäristömääräysten osalta on huomattava, että julkisia hankintoja koskevissa yhteisön direktiiveissä on säännöksiä, joiden nojalla hankintaviranomainen voi tietyin ehdoin sulkea pois julkisista hankintamenettelyistä kaikki palvelujen mahdolliset tarjoajat, jotka ovat laiminlyöneet sosiaaliturvaa koskevat velvollisuutensa. Tällaisia säännöksiä on etenkin julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 18 päivänä kesäkuuta 1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/50/ETY(1). Julkisia hankintoja koskevien direktiivien yleistavoitteena on varmistaa hankintamenettelyjen avoimuus ja palvelujen tarjoajien välisen kilpailun rehellisyys, jotta voidaan välttää palvelujen mahdollisten tarjoajien kaikenlainen syrjintä. 2. Yhteisön lainsäädännön nykytilanteen perusteella jäsenvaltioiden tehtävä on varmistaa, että kunnallisia palveluja suorittavat yritykset noudattavat yhteisön lainsäädännön mukaisia ympäristömääräyksiä. Komission toimivaltaan kuuluu sen tarkistaminen, ovatko kansalliset viranomaiset suorittaneet valvontatehtävänsä asianmukaisesti. Lisäksi on huomautettava, että perustamissopimusten valvojana komissio ei voi puuttua sellaisten ympäristömääräysten noudattamiseen, joista ei säädetä yhteisön direktiiveissä. 3. Sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä 19 päivänä joulukuuta 1996 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/92/EY(2) 8 artiklan 3 kohdassa määritellään selvästi, miten voidaan suosia sähköä, joka on tuotettu uusiutuvista energianlähteistä ja hyödyntämällä sähkön ja lämmön yhteistuotantoa: Jäsenvaltio voi vaatia verkko-operaattoria antamaan sähköntuotantolaitosten ajojärjestyksessä etusijan niille sähköntuotantolaitoksille, jotka käyttävät uusiutuvia energialähteitä tai jätettä tai tuottavat yhdistetysti sekä lämpöä että sähköä. On kuitenkin huomattava, että direktiivissä mainitaan vain etusijan antaminen ajojärjestyksessä. Järjestelmät, joiden kautta uusiutuvia energialähteitä tuetaan suoraan tai epäsuorasti, eivät kuulu direktiivin soveltamisalaan. Jäsenvaltiot saavat periaatteessa päättää uusiutuvien energialähteiden tai sähkön ja lämmön yhteistuotannon erityisestä tukijärjestelmästä. Järjestelmän on kuitenkin oltava EY:n perustamissopimuksen ja erityisesti sen 87 ja 88 artiklassa (ent. 92 ja 93 artiklassa) annettujen valtiontukea koskevia määräysten mukainen. Jäsenvaltioilla on lukuisia erilaisia tukijärjestelmiä, esimerkiksi seuraavat: taattu ostovelvoite taattuun hintaan (usein säästettyjen kustannusten perusteella tai sellaisen säädösperusteisen laskelman perusteella, jonka avulla määritetään uusiutuvia energialähteitä käyttävän sähköntuotannon halutun tason saavuttamiseksi vaadittava tuki); erityisesti energia- ja CO2-verojen helpotukset, mutta myös muut verohelpotukset; tuki tuotettua kilowattituntia kohti sekä muut tuet kuten t&k-tuki ja pääomasijoituksille annettava tuki. (1) EYVL L 209, 24.7.1992. (2) EYVL L 27, 30.1.1997.