Virallinen lehti nro C 207 , 21/07/1999 s. 0045



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3276/98 esittäjä(t): Terence Wynn (PSE) komissiolle (22. lokakuuta 1998) Aihe: Tuoreen lihan terveystarkastus- ja valvontamaksut Britanniassa tuoreen lihan terveystarkastus- ja valvontamaksusäännöksissä vuodeksi 1998 sovelletaan neuvoston direktiiviin 85/73/ETY(1) liittyviä määräyksiä tuoreen lihan terveystarkastusmaksuista, sekä eläinlääkärintarkastusten ja -valvonnan rahoittamisesta säätäviä direktiivejä 89/662/ETY(2), 90/425/ETY(3), 90/675/ETY(4) ja 91/496/ETY(5) joiden muutettu ja kodifioitu teksti on neuvoston direktiivin 96/43/EY(6) liitteenä. Neuvoston direktiivin 85/73/ETY 1 artiklan mukaisesti niissä säädetään myös tavanomaisten maksujen ulkopuolelle jäävien nisäkkäiden ja lintujen teurastushetken terveystarkastukseen liittyvien maksujen kantamisesta. Maksuihin kuuluu ihmisravinnoksi teurastettujen eläinten hyvinvoinnin valvonta eläinten hyvinvointia (teurastuksen yhteydessä) koskevan Britannian lainsäädännön (S.I. 1995/731) perusteella. 1. Voiko komissio antaa tarkempia tietoja edellä mainituista jäsenvaltioiden maksuista? 2. Voiko komissio vahvistaa, että kaikissa jäsenvaltioissa sovelletaan edellä mainittuja direktiivejä? 3. Voiko komissio määritellä, mitä pätevyysvaatimuksia edellytetään direktiivissä mainitulta "eläinlääkäriltä"? Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus (8. joulukuuta 1998) 1. Tuoreen lihan ja siipikarjanlihan terveystarkastusten ja -valvonnan rahoittamisesta 29. tammikuuta 1985 annetussa neuvoston direktiivissä 85/73/ETY otetaan käyttöön periaate, jonka mukaan kotieläinten teurastuksesta kannetaan maksu. Tämä ala yhdenmukaistettiin tuoreen lihan terveystarkastusten ja -valvonnan osalta kannettavia maksuja koskevalla 15. kesäkuuta 1988 annetulla neuvoston päätöksellä 88/408/ETY(7). Siinä vahvistetaan direktiiveissä 64/433/ETY(8), 71/118/ETY(9), 85/358/ETY(10) ja 86/469/ETY(11) säädetyt maksut, jotka jäsenvaltiot kantavat tuoreen lihan terveystarkastusten ja -valvonnan osalta. 2. Komissio totesi kuitenkin eräiden tietojen perusteella, että päätöksen soveltaminen oli vaikeaa eikä ala yhdenmukaistunut. Komissio aloitti maaliskuussa 1992 kaikissa jäsenvaltioissa tutkimuksen, jossa keskityttiin tutkimaan niiden toimittamia satoja asiakirjoja. Tutkimuksen tavoitteena oli tarkistaa, sovellettiinko kyseistä päätöstä moitteettomasti. Tutkimuksen johdosta jäsenvaltioita vastaan aloitettiin rikkomista koskevia menettelyjä. Osa näistä menettelyistä perustui joidenkin yksityiskohtien rikkomiseen ja osa periaatteellisiin seikkoihin. Neuvosto hyväksyi vuonna 1993 tuoreen lihan ja siipikarjanlihan terveystarkastusten ja -valvonnan rahoittamisesta annetun direktiivin 85/73 muuttamisesta ja päätöksen 88/408/ETY kumoamisesta 31 päivänä joulukuuta 1993 annetun direktiivin 93/118/ETY(12). Uuden direktiivin liitteessä olevaan 1 lukuun sisällytettiin päätöksen 88/408/ETY sisältö, jolloin komissio pystyi jatkamaan käynnissä olevia rikkomista koskevia menettelyjä. Komissio haluaa korostaa parlamentin jäsenelle kahta tärkeää seikkaa. Ensimmäinen niistä liittyy terveysmaksujen yhdenmukaistamiskehitykseen. Tuoreen lihan ja siipikarjanlihan terveystarkastusten ja -valvonnan osalta kannettavat maksut määritetään päätöksessä 88/408/ETY ja ne on sisällytetty direktiivin 93/118/ETY liitteessä olevaan I lukuun; kyseisessä direktiivissä lisätään kyseisen liitteen II lukuun näiden lihojen tuonnin yhteydessä kannettavat maksut. Neuvosto antoi 26. kesäkuuta 1996 direktiivin 96/43/ETY, jolla muutetaan uudelleen direktiiviä 85/73/ETY; jo säädeltyjen alojen lisäksi siinä otetaan käyttöön kalastustuotteiden ja elävien eläinten tarkastuksiin liittyvät terveysmaksut. Näin ollen kysyjän tarkoittamat maksut liittyvät alunperin maksuihin, jotka määriteltiin päätöksessä 88/408/ETY, jota koskevan tutkimuksen komissio oli käynnistänyt. Toinen seikka liittyy siihen, miten jäsenvaltiot soveltavat teurastuksen osalta kannettavia terveysmaksuja. Komission aloittaman päätöksen 88/408/ETY soveltamista koskevan tutkimuksen ja rikkomista koskevien menettelyjen päättyessä kaikki silloiset 12 jäsenvaltiota sovelsivat päätöstä sellaisena kuin se sisällytettiin direktiivin 93/118/ETY liitteessä olevaan I lukuun. Ne siis suorittavat vaadittavat tarkastukset ja kantavat joko direktiivissä vahvistetut kiinteät maksut tai soveltavat direktiivin mukaisesti sallittuja tosiasiallisia kustannuksia. Uusissa jäsenvaltioissa on vielä eräitä ongelmia, joihin etsitään parhaillaan ratkaisuja. 3. Ilmaisu "eläinlääkäri" esiintyy ammattinimikkeenä direktiivissä 85/73/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston direktiivillä 96/43/ETY, yhden ainoan kerran (liitteessä A olevan I luvun 5 kohdan johdantokappaleessa). Siinä ilmaisua "eläinlääkäri" käytetään tekemään ero eräissä teurastamoissa ja lihanleikkaamoissa tarkastukset suorittavien eri henkilöryhmien välillä. (1) EYVL L 32, 5.2.1985, s. 14. (2) EYVL L 395, 30.12.1989, s. 13. (3) EYVL L 224, 18.8.1990, s. 29. (4) EYVL L 373, 31.12.1990, s. 1. (5) EYVL L 268, 24.9.1991, s. 56. (6) EYVL L 162, 1.7.1996, s. 1. (7) EYVL L 194, 22.7.1988. (8) EYVL L 121, 29.7.1964. (9) EYVL L 55, 8.3.1971. (10) EYVL L 191, 23.7.1985. (11) EYVL L 275, 26.9.1986. (12) EYVL L 340, 31.12.1993.