FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/66

(2004/C 88 E/0072)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2089/03

esittäjä(t): José Gil-Robles Gil-Delgado (PPE-DE) komissiolle

(24. kesäkuuta 2003)

Aihe: Budjettikohdan määritteleminen kidutusta vastustaville valtiosta riippumattomille järjestöille

Vuodesta 1993 lähtien Euroopan parlamentti on tukenut kidutuksen uhreja kaikkialla maailmassa. Tätä tarkoitusta varten on perustettu kaksi budjettikohtaa, toinen (B7-70) kolmansia maita varten ja toinen (B5-813) Euroopan unionia varten. Euroopan unionin tukien ansiosta suurimmassa osassa maailman maita on ylläpidetty ja kehitetty avustusohjelmia, joilla autetaan kidutuksen uhreja omassa maassa tai pakolaisia ja turvapaikkaa etsiviä henkilöitä.

Komissio on päättänyt vahvistaa kidutuksen torjumista koskevia ponnistelujaan, ja Euroopan parlamentti tukee kyseistä päätöstä, mutta tietää, että tällä aloitteella on välittömiä vaikutuksia nykyisten uhrien tilanteeseen, koska sitä varten ei ole myönnetty uusia varoja. Tämän seurauksena suljetaan lukuisia keskuksia, jotka ovat toimineet pelkästään tämän määrärahan turvin.

Mikä on komission politiikan muutoksen todellinen vaikutus? Ovatko tukeminen ja ennaltaehkäisy kaksi erillistä strategiaa? Miten laajalle kyseinen päätös vaikuttaa? Riittävätkö Euroopan unionin määrärahat ennaltaehkäisyyn ja tukemiseen vai olisiko nykyistä määrää lisättävä? Mitä suunnitelmia on olemassa näiden määrärahojen suhteen?

Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus

(28. heinäkuuta 2003)

Komissio päätti ottaa käyttöön entistä strategisemman lähestymistavan kansanvaltaa ja ihmisoikeuksia koskevan eurooppalaisen aloitteen (EIDHR) kautta myönnettävään rahoitukseen, ja toukokuussa 2001 (1) annetussa komission ihmisoikeuksia ja demokratisoitumista koskevassa tiedonannossa tunnistettiin neljä temaattista painopistealuetta tulevalle EIDHR-tuelle kidutuksen ennaltaehkäisy ja kidutuksen uhrien kuntouttaminen mukaan luettuina. Rajoitettujen varojen kohdentamisen tehostamistarpeen mukaisesti komissio myös korosti, että unionin on keskityttävä niin paljon kuin mahdollista kidutuksen ennaltaehkäisyyn. Kansanvaltaa ja ihmisoikeuksia koskevan eurooppalaisen aloitteen 2002—2004 ohjelma-asiakirjassa todettiin, että rahoitusta on kohdennettava uudestaan kidutuksen ennaltaehkäisyyn pidemmällä aikavälillä.

Kuntoutuskeskusten varoja on vähennetty, ja on toteutettu toimenpiteitä, joilla vähennetään asteittain nykyistä riippuvuutta yhteisön rahoituksesta, minkä tarkoituksena on saada keskukset etsimään rahoitusta muista lähteistä. Vuoden 2001 ehdotuspyynnössä kuntoutushankkeiden enimmäistukea vähennettiin 60 prosenttiin unionissa toimivien keskusten osalta ja 80 prosenttiin unionin ulkopuolisten hankkeiden osalta. Vuoden 2002 ehdotuspyynnössä näitä prosenttilukuja vähennettiin edelleen 50 prosenttiin ja 75 prosenttiin. Kestävyyttä koskeville kysymyksille arviointimenettelyssä annettu merkitys on myös tärkeä tekijä. Lisäksi ”institutionaalinen vahvistaminen”, johon varojenkeruutaitojen kehittäminen sisältyy, oli nimenomaisesti rahoituskelpoinen vuosina 2001 ja 2002.

Vuoden 2002 ehdotuspyynnön tarkoituksena oli jatkaa tätä prosessia. 25 miljoonan euron ehdotuspyyntö kattoi kidutuksen ennaltaehkäisyä koskevien hankkeiden ja kuntoutuskeskusten rahoituksen, ja tarkoitus oli varata käytettävissä olevista varoista kolmannes toiselle ja kaksi kolmannesta toiselle näistä kahdesta toiminta-alasta. Kaksi asiantuntijaa, joilla oli kokemusta kidutusta koskevista kysymyksistä, arvioi kaikki esitetyt hankkeet. Hankkeet asetettiin pisteiden mukaiseen paremmuusjärjestykseen, ja ne valittiin ottaen huomioon ehdotettujen toimien maantieteellisen jakauman tasapaino.

Unionissa toimivien kuntoutuskeskusten esittämien hankkeiden laatu (budjettikohta B5-813) johti itse asiassa tulokseen, jossa noudatettiin suunniteltua tasapainoa. Unionin ulkopuolella sijaitsevien keskusten esittämät hankkeet sijoittuvat kuitenkin melko heikosti (joskus vaaditun minimitason alapuolelle), jolloin kuntoutushankkeita ei voitu valita riittävästi, jotta olisi voitu noudattaa suunniteltua 2/3—1/3-tasapainoa. Noin 4,5 miljoonaa euroa osoitettiin unionin ulkopuolisille keskuksille (kaudelle 2002—2003), ja noin 8 miljoonaa euroa varattiin kidutuksen ennaltaehkäisyä koskeville hankkeille. Noin 4 miljoonaa euroa osoitettiin unionissa sijaitseville kuntoutuskeskuksille sekä lisäksi 2 miljoonaa euroa hankkeille, joissa oli otettu huomioon kidutuksen uhrien tukemista koskevia näkökohtia.

Väitettä, jonka mukaan keskukset on todennäköisesti suljettava, mikäli yhteisön tukea ei pystytä turvaamaan, on tarkasteltava ottaen huomioon edellä esitetty politiikka, jossa painopistettä siirretään kuntoutuksesta ennaltaehkäisyyn, ja edellä mainitut toimenpiteet, jotka ovat olleet kyseisen politiikan muutoksen seurausta. Keskuksille voidaan myöntää tukea ainoastaan niiden kilpailusääntöjen mukaisesti, joilla on tarkoitus varmistaa, että Euroopan unionin veronmaksaja saa vastinetta rahoilleen siten, että ainoastaan parhaimmat, vähimmäislaatuvaatimukset täyttävät ehdotukset rahoitetaan.

Uusi 11,5 miljoonan euron ehdotuspyyntö käynnistetään vuonna 2003 unionissa sijaitseville kuntoutuskeskuksille budjettikohdasta B5-813 (joka kattaa vuoden 2003 ja 2004 talousarvion sillä varauksella, että myös vuoden 2004 luottojen käyttö hyväksytään).

Komissio tarkastelee parhaillaan EIDHR:n vuoden 2004 ja sitä seuraavien vuosien ohjelmointia ja järjesti 14. heinäkuuta 2003 valtioista riippumattomille järjestöille erityisseminaarin kerätäkseen näkemyksiä temaattisista painopistealueista kidutus mukaan luettuna.

(1) KOM(2001) 252 lopullinen.