KIRJALLINEN KYSYMYS E-2983/00

esittäjä(t): Raffaele Costa (PPE-DE), Antonio Tajani (PPE-DE), Jas Gawronski (PPE-DE), Gianfranco Fini (UEN), Umberto Bossi (TDI), Pier Casini (PPE-DE), Rocco Buttiglione (PPE-DE) ja Francesco Turchi (UEN) komissiolle

(20. syyskuuta 2000)

Aihe: Euron arvon aleneminen

Viime viikkojen ja varsinkin viime hetkien uutiset euron arvosta dollariin ja muihin valuuttoihin nähden ovat aiheuttaneet ja aiheuttavat yhä edelleen vakavaa huolestuneisuutta Euroopan parlamentissa.

Voisiko komissio antaa joidenkin komission, neuvoston ja Euroopan keskuspankin (EKP) jäsenten usein liiallisen ja aiheettoman optimististen julistusten sijaan virallisen vastauksen siihen, minkälaisia talous-, raha- ja valuuttapolitiikan keinoja Euroopan unioni aikoo käyttää valuuttansa vaikean tilanteen ratkaisemiseksi ja sen arvon alenemisen pysäyttämiseksi, mikä ei tällä hetkellä näytä olevan helposti tehtävissä?

Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus

(8. marraskuuta 2000)

Euron vaihtokurssin muutoksia arvioitaessa monet tärkeät seikat jäävät usein aiheettomasti vaille huomiota. Euro on jo tuonut huomattavia etuja euroalueeseen kuuluville jäsenvaltioille. Inflaatio ja korot ovat historiallisen alhaiset, uudet makrotalouspolitiikan puitteet takaavat kasvun ja vakauden, ja rahoitusmarkkinat yhdentyvät nopeasti. Vaikka komissio katsoo, että euron nykytaso ei vastaa talouden tilaa, on muistettava, että viimeaikaiset vaihtelut eivät ole poikkeuksellisia tarkasteltaessa asiaa kelluvan valuuttajärjestelmän näkökulmasta 1970-luvulta alkaen. Euroalueen tapaisen suhteellisen suljetun talousalueen talouspolitiikkaa ei yleensä pitäisi suunnata vaihtokurssiin vaan kotimaisiin tavoitteisiin eli talouskasvuun ja inflaatioon.

Komission mahdollisuudet antaa virallinen vastaus siihen, mitä talous-, raha- ja valuuttapolitiikkaa yhteisö aikoo toteuttaa euron kurssin heikentymisen estämiseksi, ovat rajalliset. On huomattava, että jäsenvaltioiden on EY:n perustamissopimuksen perusteella käsiteltävä vaihtokurssia yhteisenä asiana. Komissio toimittaa analyyseja talous- ja rahoituskomitean, Ecofin-neuvoston ja euroryhmän suorittamaa säännöllistä valuuttakurssivalvontaa varten, mutta se ei ole suoraan vastuussa euroalueen raha- ja valuuttakurssipolitiikasta.

Eurojärjestelmän tehtävä valvoa euroalueen hintavakautta tarkoittaa, että rahapolitiikka reagoi valuuttakurssivaihteluihin ainoastaan siltä osin, kuin ne uhkaavat hintavakautta. Euroopan keskuspankki (EKP) voi turvautua interventioihin valuuttamarkkinoilla (kuten tapahtui 22. syyskuuta 2000) yhdessä G7-ryhmän maiden keskuspankkien kanssa vastauksena euron kurssin pitkäaikaiseen poikkeamiseen taloudellisesti perustellulta tasolta.

Pitkällä aikavälillä valuuttakurssiin vaikuttavat kaikki talouspolitiikan osat eikä ainoastaan rahapolitiikka. Finanssi- ja rakennepolitiikan vaikutus on välillinen, sillä ne vaikuttavat talouden toimijoiden odotuksiin. Työmarkkinoiden toimintaa parantava rakenneuudistus nostaisi tuottoa ja edistäisi euroalueelle tehtäviä investointeja.

Yhteisön talouspoliittista strategiaa kehitetään jäsenvaltioita varten laadittavissa talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa. Sen tavoitteena ovat toimet, jotka sekä turvaavat talouden vakauden että lisäävät tuotantokapasiteettia. Strategian keskeiset tekijät ovat EKP:n harjoittama vakauteen tähtäävä rahapolitiikka, jota tuetaan tiukalla finanssipolitiikalla, laaja tarjontapuolen mikrotalousuudistusohjelma hyödyke-, pääoma- ja työmarkkinoilla sekä useat politiikat, joiden tarkoituksena on edistää osaamiseen perustuvaa taloudellista kehitystä.

Komissio katsoo, että talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa esitetyn strategian nopea täytäntöönpano kohentaisi euroalueen talouskasvua ja näin ollen tukisi euroa keskipitkällä aikavälillä.