KIRJALLINEN KYSYMYS E-1621/02 esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle. Vakaus- ja kasvusopimuksen tulkinta.



Virallinen lehti nro 192 E , 14/08/2003 s. 0008 - 0009



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1621/02 esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle (6. kesäkuuta 2002) Aihe: Vakaus- ja kasvusopimuksen tulkinta Voisiko komissio selvittää millä tavoin se tulkitsee vakaus- ja kasvusopimusta? Ottaako komissio huomioon suhdannevaihtelut, kun se arvioi millä tavoin jäsenvaltio on noudattanut sopimuksen määräyksiä? Yhtyykö komissio näkemykseen, jonka mukaan jäsenvaltio, jolla on nousukaudella budjettivaje, on paljon huonommassa asemassa kuin jäsenvaltio, jonka vuotuinen budjettivaje talouden taantuman aikana on runsaat 2 prosenttia ja joka on aiemmin osoittanut finanssikuria ja kykyä palata ylijäämään nousukaudella? Katsooko komissio, että noudattaakseen sopimuksen ehtoja jäsenvaltioiden on välttämätöntä tasapainottaa budjettinsa suhdannejakson aikana? Ottaako komissio arviota laatiessaan huomioon tietyn jäsenvaltion velkojen kokonaistason? Jos näin on, katsooko komissio, että sellaiset valtiot, joiden velkojen kokonaistaso ylittää selvästi Maastrichtin kriteerit (60 %), voivat noudattaa sopimusta täysimääräisesti vain silloin, jos ne onnistuvat vähentämään kokonaisvelkaantumistaan pysyvästi esimerkiksi laajamittaisilla yksityistämistoimenpiteillä? Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus (9. heinäkuuta 2002) Julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97(1) johdanto-osan 14 kappaleen mukaisesti komissio ottaa huomioon kunkin jäsenvaltion taloudelle ominaiset suhdanteisiin ja rakenteisiin liittyvät erityispiirteet arvioidessaan, onko kukin jäsenvaltio noudattanut vakaus- ja kasvusopimuksen määräyksiä. Komissio on samaa mieltä siitä, että maat, joiden suhdannetasoitettu julkisen talouden rahoitusasema on lähellä tasapainoa tai ylijäämäinen, kestävät paremmin taloudellisen laskusuhdanteen vaikutuksen niiden rahoitusasemaan kuin maat, joiden suhdannetasoitettu rahoitusasema on alijäämäinen, vaikka näiden rahoitusasema olisi nimellisesti ylijäämäinen talouden noususuhdanteessa. Suhdannetilanteesta riippumatta valvonnassa on kiinnitettävä suurin huomio siihen riskiin, että nimellinen alijäämä ylittää 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen. Vakaus- ja kasvusopimuksessa jäsenvaltiot ovat sitoutuneet keskipitkän aikavälin tavoitteeseen, jonka mukaan rahoitusaseman on oltava lähellä tasapainoa tai ylijäämäinen. Sopimuksen viittausta keskipitkään aikaväliin tulkitaan menettelysäännöissä(2) viittauksena suhdannekiertoon. Komissio käyttää tämän vuoksi suhdannetasoitettua rahoitusasemaa nimellisten rahoitusasemien lisäksi tarkastellessaan julkisen talouden rahoitusasemaa. Arvioinnissaan komissio ottaa myös huomioon jäsenvaltion kokonaisvelan. Lähes tasapainoisen tai ylijäämäisen rahoitusasematavoitteen noudattaminen katsotaan riittäväksi varmistamaan kokonaisvelan jatkuva supistuminen varsinkin erittäin velkaantuneissa maissa. Yksityistämisen tapaiset toimenpiteet ovat kylläkin tervetulleita, mutta niitä ei vaadita sopimuksen noudattamiseksi täysimääräisesti. (1) EYVL L 209, 2.8.1997. (2) Vakaus- ja lähentymisohjelmien sisällöstä ja muodosta annettu talous- ja rahoituskomitean lausunto, jonka Ecofin-neuvosto vahvisti heinäkuussa 2001. Menettelysääntöjen tarkoituksena on helpottaa komission ja neuvoston ohjelma-arviointeja.