KIRJALLINEN KYSYMYS P-3211/02 esittäjä(t): Antonio Di Pietro (ELDR) komissiolle. Lesothon lahjontatapaus.



Virallinen lehti nro 137 E , 12/06/2003 s. 0174 - 0175



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3211/02 esittäjä(t): Antonio Di Pietro (ELDR) komissiolle (5. marraskuuta 2002) Aihe: Lesothon lahjontatapaus Lesothon korkein oikeus langetti 17. syyskuuta 2002 tuomion suurelle kanadalaiselle rakennusalan yritykselle Acres Internationalille, joka pyrki lahjuksia maksamalla voittamaan Lesotho Highlands Water Projectia (LHWP) koskevan kansainvälisen urakkakilpailun, ja määräsi 28. lokakuuta yrityksen maksamaan rangaistuksena 22 058 091 malotia, mikä vastaa 2,1 miljoonaa dollaria. Monia muitakin yrityksiä, joilla on päätoimipaikkansa Euroopan unionin jäsenmaissa, syytetään Lesothon hankkeeseen liittyvästä lahjonnasta. Oikeusprosessi saksalaista Lahmeyer International -yritystä vastaan on parhaillaan käynnissä. Euroopan investointipankki (EIP) ja Euroopan kehitysrahasto (EKR) ovat osallistuneet hankkeen rahoitukseen lainoin ja lahjoituksin, joiden arvo nousee 122,5 miljoonaan (EIP) ja 59,8 miljoonaan (EKR) euroon. Myös neljän EU:n jäsenvaltion vientiluottolaitokset ovat osallistuneet hankkeen rahoitukseen. Maailmanpankin mukaan EIP:n ja EU:n edustajat osallistuivat Pretoriassa 16. marraskuuta 1999 avunantajien kokoukseen, jossa keskusteltiin Lesothon lahjontatapauksen seurauksista. Vaikutusvaltainen eteläafrikkalainen Business Day -lehti tiesi kertoa 30. marraskuuta 1999, että EU olisi luvannut Lesothon hallituksen edustajille taloudellista tukea oikeusprosessin kulujen kattamiseen. Lesothon hallitus on aiemminkin asettunut vastustamaan kansainvälistä lahjontaa ja se on toiminut esimerkillisesti rangaistessaan Acres Internationalia. Siksi haluaisinkin kuulla komissiolta: - aikooko se lupauksensa mukaisesti antaa Lesothon hallitukselle taloudellista tukea, jotta hallitus voi saattaa päätökseen lahjontaan liittyvän oikeusprosessin korkeimmassa tuomioistuimessa, - aikooko se tutkia, kuinka tarkkoja EKR ja EIP ovat olleet myöntäessään avustuksia ja lainoja Lesotho Highlands Water Projectin yhteydessä, - aikooko se varmistaa, että kaikki yritykset, joiden todetaan syyllistyneen lahjontaan, suljetaan kehitysyhteistyömäärärahoilla, jäsenvaltioiden vientiluottolaitosten varoilla tai EU:n toimielinten määrärahoilla rahoitettavien hankkeiden ulkopuolelle? Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus (7. tammikuuta 2003) Parlamentin jäsen tarkoittama tapaus koskee Lesothossa toteutettua mittavaa rakennushanketta, jonka rahoitukseen osallistuivat Euroopan kehitysrahasto (EKR) sekä useat muut kansainväliset avunantajat. Kysymys, joka koskee jäsenvaltioiden vientiluottolaitosten mahdollisia reaktioita ja Euroopan investointipankin mahdollisesti käyttöönottamia sanktioita, ei kuulu komission toimivaltaan. Koska kysymyksissä viitataan käynnissä oleviin rikosoikeudenkäynteihin, kysymystä pitäisi harkita tarkoin ottamalla huomioon asianomaisten yritysten ja henkilöiden puolustusoikeus ja syyttömyysolettama. Parlamentin jäsen viittaa komission lupaukseen rahoittaa Lesothon oikeusprosessin kulut. Parlamentin jäsenen näkemys perustuu eteläafrikkalaisessa lehdessä julkaistuun artikkeliin. Komissio ei voi vahvistaa antaneensa koskaan tällaista lupausta. Lisäksi yleinen syyttäjä on nostanut kyseessä olevasta tapauksesta syytteen, joka on parhaillaan rikostuomioistuin käsiteltävänä. Tiettyjä yksittäisiä yrityksiä vastaan käydyn rikosoikeudenkäynnin rahoittaminen ei todennäköisesti kuulu EKR:n toimivaltaan. Parlamentin jäsenen tarkoittaman yrityksen osalta komissio haluaa vielä tuoda esiin, että tämän yrityksen kanssa tehtyjä hankintasopimuksia ei rahoittanut EKR vaan rahoitus tuli muilta avunantajilta. Vuoden 2000 ensimmäisellä puoliskolla komissio palkkasi riippumattomia tilintarkastajia selvittämään, oliko EKR:n varoja käytetty väärin. Heitä pyydettiin arvioimaan, oliko esimerkiksi hankintasopimukset, niitä koskevat lisäykset ja tilaukset tehty asianmukaisesti ja oliko niissä riittävästi vaihtelua vai oliko tiettyjä urakoitsijoita suosittu. Tämän tarkastuksen yleisenä johtopäätöksenä oli, ettei EKR:n varojen suoranaista väärinkäyttöä ollut mahdollista osoittaa. Tarkastuksessa paljastettiin, että vaikka väärinkäyttöä olisikin esiintynyt, EKR:n osalta tällainen väärinkäyttö ei todennäköisesti olisi laajaa, sillä EKR:n rahoitusosuus oli kiinteä. Mahdollisen väärinkäytön pääuhri näytti olevan Lesothon hallitus, jonka oli rahoitettava muiden tuen ulkopuolelle jäävät kulut. Kaikki tätä tapausta koskevat tiedot on toimitettu Euroopan petostentorjuntavirastolle (OLAF). EKR:n rahoittamien sopimusten yleisissä ehdoissa todetaan, että sopimusviranomaisella on irtisanoa voimassa oleva sopimus, jonka yhteydessä havaitaan lahjontaa, ja saada korvaus sopimuksen vuoksi mahdollisesti aiheutuneista tappioista. Koska komissio toimii pelkästään avunantajana EKR:n puitteissa, tällainen päätös kuuluu virallisesti edunsaajavaltion sopimusviranomaiselle. Lisäksi unionin eri ulkoisen avun välineitä koskevissa hankintasäännöissä määrätään, että luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt, joiden on lainvoimaisen tuomion perusteella todettu syyllistyneen lahjontaan, eivät saa osallistua tuleviin tarjouskilpailuihin tai tuleviin sopimuksiin. Komission puolesta tehtyjen sopimusten osalta vastaavat säännöt on annettu julkisia hankintoja koskevissa direktiiveissä. Unionin ulkoisen avun välineitä koskevissa hankintasäännöissä määrätään, että ennen kuin sopimus voidaan tehdä, tarjoajan on luovutettava riittävät todisteet tukikelpoisuudestaan. Näin ollen, jos luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön on lainvoimaisella tuomiolla todettu syyllistyneen lahjontaan, tarjoaja ei voi antaa tällaista todistusta ja hänet suljetaan automaattisesti yhteisön rahoittamien sopimusten ulkopuolelle.