FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 70/100

(2004/C 70 E/101)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2446/03

esittäjä(t): Alonso Puerta (GUE/NGL) ja Alejandro Cercas (PSE) komissiolle

(22. heinäkuuta 2003)

Aihe: Euroopan kulttuuriperinnön suojelu

EY:n perustamissopimuksen 151 artiklassa ja valmistelukunnan juuri hyväksymässä EU:n perustuslakiehdotuksessa korostetaan Euroopan kulttuuriperinnön suurta merkitystä sekä tarvetta tämän perinnön säilyttämiseen ja vaalimiseen tulevia sukupolvia varten.

Pelkästään nykyisessä 15 jäsenvaltion unionissa on 188 aluetta, jotka on sisällytetty Unescon laatimaan maailmanperintöluetteloon.

Tämä merkittävä perintö on kuitenkin jatkuvasti uhattuna, kun kaupungistuminen lisääntyy ja historiallisille alueille rakennetaan keinottelutarkoituksessa. Suojelua edellyttävät luonnonmaisemat ovat suuressa vaarassa, ellemme tiukasti vaali ainutlaatuista perintöämme, joka on olennainen osa eurooppalaista identiteettiä.

Yksi viimeaikainen esimerkki tästä on El Escorialissa sijaitseva San Lorenzon luostari, jonka Unesco julisti vuonna 1984 maailman kulttuuriperintökohteeksi. Useat tuhannet huolestuneet kansalaiset, näiden joukossa merkittäviä Euroopan yhteiskunta- ja kulttuurielämän henkilöitä, ovat kiinnittäneet Espanjan viranomaisten huomiota luostarille tärkeän lähiympäristön lisääntyvään ja huolta herättävään kaupungistumiseen.

Onko komissio tietoinen tästä vakavasta ongelmasta? Voiko se kiireesti pyytää asiasta tietoja Madridin aluehallitukselta ja Espanjan hallitukselta?

Onko komissio valmis vahvistamaan Euroopan unionin kaikkien jäsenvaltioiden allekirjoittamaa maailman kulttuuri- ja luonnonperinnön suojelemista koskevaa yleissopimusta ja tekemään sen soveltamisesta tehokkaampaa ja sitovampaa?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(26. syyskuuta 2003)

Maankäyttöön liittyviä päätöksiä säännellään yleensä jäsenvaltioiden kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Direktiivin 85/337/ETY (1) mukaisesti tietty kaupunkirakentaminen, mukaan luettuna ostoskeskusten ja paikoitusalueiden rakentaminen, edellyttää kuitenkin ympäristövaikutusten arviointia (YVA), jos hankkeella etenkin laatunsa, kokonsa tai sijaintinsa vuoksi todennäköisesti on merkittäviä ympäristövaikutuksia. YVA:ssa on oltava kuvaus ehdotetun hankkeen todennäköisten merkittävien vaikutusten kohteena olevan ympäristön tilasta, mukaan lukien muun muassa arkkitehtoninen ja kulttuurinen perintö. YVA on toteutettava ennen luvan antamista hankkeelle, ja se on otettava huomioon lupamenettelyssä.

Mikäli todisteet viittaisivat siihen, että direktiiviä ei tässä tapauksessa sovelleta asianmukaisesti, ne voidaan toimittaa komissiolle.

EY:n perustamissopimuksen 151 artiklan mukaan yhteisö on toimivaltainen ainoastaan rohkaisemaan jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä sekä tarvittaessa tukemaan ja täydentämään niiden toimintaa Euroopan kannalta merkittävän kulttuuriperinnön säilyttämisen ja suojaamisen alalla. Yhteisö tai komissio ei ole tämän artiklan perusteella toimivaltainen puuttumaan jäsenvaltion tietyllä alueella valitsemaan lähestymistapaan. Samasta syystä yhteisö ei ole maailman kulttuuri- ja luonnonperinnön suojelemista koskevan Unescon yleissopimuksen sopimuspuoli, joten komissiolla ei voi olla osuutta sen soveltamisessa, vaan se on yksinomaan sopimuspuolina olevien valtioiden tehtävä.

(1) Neuvoston direktiivi, annettu 27. kesäkuuta 1985, tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista (EYVL L 175, 5.7.1985). Direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna 3. maaliskuuta 1997 annetulla neuvoston direktiivillä 97/11/EY (EYVL L 73, 14.3.1997).