ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 65/253

(2004/C 65 E/268)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2981/03

esittäjä(t): Mihail Papayannakis (GUE/NGL) komissiolle

(9. lokakuuta 2003)

Aihe: Direktiivin 89/48/ETY rikkominen

Voiko komissio esittää luettelon jäsenvaltioissa annetuista vähintään kolmen vuoden opintoja vaatineista oikeustieteen korkeakoulututkinnoista (tai tällaisista tutkinnoista, jotka on myöntänyt joku muu tiedekunta, korkeakouluopetusta antava laitos tai vastaavaa opetusta antava laitos), jotka kuuluvat direktiivin 89/48/EEC (1) soveltamisalaan ja jotka direktiivin mukaisesti antavat oikeuden asianajajan ammattiin myös toisessa jäsenvaltiossa?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(17. marraskuuta 2003)

Komissiolla ei ole luetteloa korkeakoulututkinnoista, jotka oikeuttavat harjoittamaan asianajajan ammattia eri jäsenvaltioissa ja jotka voidaan tunnustaa direktiivin 89/48/ETY (2) mukaisesti. Direktiivissä jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus säännellä alueellaan harjoitettavia ammatteja ja määritellä tietyssä ammatissa vaadittavien pätevyysvaatimusten taso ja tyyppi. Komission tietojen mukaan joissakin jäsenvaltioissa asetetaan sen kansalaisille asianajajan ammatin harjoittamisen ehdoksi oikeustieteellisen tutkinnon lisäksi myös valvotusti suoritettu harjoittelujakso ja läpäisty lisätutkinto. Tietoja yksittäisten jäsenvaltioiden vaatimista tutkinnoista on saatavilla tutkintojen ja ammattipätevyyden tunnustamista koskevista kansallisista yhteyspisteistä. Luettelo näistä yhteyspisteistä on komission www-sivulla http://europa.eu.int/comm/internal_market/en/qualifications/index.htm. Vaikka direktiivissä 98/5/EY (3) ei luetella asianajajan ammattiin pääsyä koskevia tutkintoja, siinä on luettelo kaikissa jäsenvaltioissa käytössä olevista asianajajan ammattinimikkeistä.

(1) EYVL L 19, 24.1.1989, s. 16.

(2) Neuvoston direktiivi 89/48/ETY, annettu 21 päivänä joulukuuta 1988, vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä.

(3) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/5/EY, annettu 16 päivänä helmikuuta 1998, asianajajan ammatin pysyvän harjoittamisen helpottamisesta muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa ammatillinen pätevyys on hankittu, EYVL L 77, 14.3.1998.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 33/191

(2004/C 33 E/194)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1938/03

esittäjä(t): Catherine Stihler (PSE) komissiolle

(13. kesäkuuta 2003)

Aihe: Kalatalousalan laiton työvoima

Tuoreiden tietojen mukaan jopa 50 prosenttia Ison-Britannian kalanjalostustehtaiden työvoimasta on laitonta. Monien työskentelyolosuhteet ovat ala-arvoiset ja he joutuvat tekemään liian pitkiä päiviä seitsemänä päivänä viikossa minimipalkkaa pienemmällä palkalla. Viimeaikaisten ratsioiden aikana työministeriö ja poliisi havaitsivat, että puolet kalojen perkaamisesta, fileoimisesta ja pakkaamisesta vastaavista henkilöistä oli ulkomaalaisia ja että kolmannes heistä oli maassa laittomasti.

Mitä komissio aikoo tehdä kyseisten työntekijöiden suojelemiseksi? Onko komissiolla suunnitelmia säännellä työntekijöiden aseman tarkistamisesta vastaavien ”gangmasters”-välitystoimistojen toimintaa, sillä ne ovat nyt osoittaneet käyttävänsä hyväkseen hädänalaisessa tilassa olevia ihmisiä?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(31. heinäkuuta 2003)

Komissiolla ei ole tietoja parlamentin jäsenen esittämistä seikoista. Komissio pitää valitettavana, että tällainen tilanne on päässyt syntymään, ja muistuttaa, että se voi puuttua asiaan ainoastaan, jos jotain yhteisön oikeuden säännöksen periaatetta rikotaan.

Huomattakoon, että kalatalousala ei sisälly tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista annetun neuvoston direktiivin 93/104/EY (1) soveltamisalaan. Kalatalousala kuuluu nykyään direktiivin 2000/34/EY (2) soveltamisalaan. Tämä direktiivi pitää saattaa osaksi jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä viimeistään 1. elokuuta 2003 (lääkärien harjoittelun osalta päivämäärä on 1. elokuuta 2004).

Joka tapauksessa kansallisten toimivaltaisten viranomaisten, oikeusviranomaisten ja muiden viranomaisten tehtävänä on valvoa, että kansallisen tai yhteisön oikeuden sääntöjä noudatetaan asianmukaisesti, erityisesti laittoman työvoiman torjumisessa. Komissio huomauttaa 3. kesäkuuta 2003 antamassaan tiedonannossa (3), että pimeä työnteko näyttäisi olevan monissa jäsenvaltioissa yhä yleisempää. Komissio muistuttaa tosin, että vuodesta 2000 alkaen ja erityisesti vuonna 2003 työllisyyspolitiikan suuntaviivoihin on sisältynyt sitoumus torjua pimeää työntekoa. Lisäksi yksi tärkeimmistä yhteisen maahanmuuttopolitiikan tavoitteista on torjua laitonta maahanmuuttoa, kuten Thessalonikin Eurooppa-neuvoston antamissa uusimmissa suuntaviivoissa todetaan.

(1) Neuvoston direktiivi 93/104/EY, annettu 23 päivänä marraskuuta 1993, tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista, EYVL L 307, 13.12.1993.

(2) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/34/EY, annettu 22 päivänä kesäkuuta 2000, tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista annetun direktiivin 93/104/EY muuttamisesta koskemaan direktiivin soveltamisalan ulkopuolisia toimialoja ja toimintoja, EYVL L 195, 1.8.2000.

(3) Tiedonanto laitonta maahanmuuttoa koskevan yhteisen politiikan kehittämisestä, ihmisten salakuljetuksesta ja ihmiskaupasta, ulkorajoista ja laittomien maahanmuuttajien palauttamisesta, KOM(2003) 323 lopullinen.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 65/92

(2004/C 65 E/104)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1794/03

esittäjä(t): Claude Moraes (PSE) komissiolle

(28. toukokuuta 2003)

Aihe: Ohjelmistopatentit

Viimeksi asiasta julkaistussa tutkimuksessa (1) on väitetty, että patenttijärjestelmä voi vaikuttaa kilpailuun ja innovaatioon. Kyseinen väite perustuu käsitykseen, että innovaatio on ”perättäistä” (so. jokainen keksintö perustuu sen edeltäjään) ja ”täydentävää” (so. innovoijien moninaisuus lisää keksinnön mahdollisuuksia). Väite on tästä syystä vastoin patenttijärjestelmää koskevaa perinteistä ajattelutapaa.

Onko komissio mitenkään samaa mieltä väitteen kanssa? Miten komissio vastaa siihen yhteisön patentin osalta?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(19. kesäkuuta 2003)

Komissio tuntee James Bessenin ja Eric Maskinin tutkimuksen. Kirjoittajat katsovat, että perättäisyys ja täydentävyys on ominaista tietokonealan ohjelmisto- ja laitteistoteollisuuden kaltaisille teollisuudenaloille. Näin voi ollakin, mutta se ei ole ”vastoin patenttijärjestelmää koskevaa perinteistä ajattelutapaa”. Perättäisyys ja täydentävyys on suuremmassa tai pienemmässä määrin ominaista kaikelle innovoinnille, vaikkakin se, miten paljon keksinnöt ovat toisistaan riippuvaisia, vaihtelee paljon eri alojen välillä.

Komissio pitää tervetulleena kaikkea tutkimusta, joka tuo oman lisänsä keskusteluun patenttisuojan soveltamisalasta ja hyödyllisyydestä, eritoten huipputekniikan aloilla. Bessenin ja Maskinin työ tällä alalla on erittäin kiinnostavaa, ja heidän tutkimuksessaan esitetty malli on sangen tyylikäs ja pitkälle mietitty. Mutta kuten kaikkiin muihinkin tällaisiin malleihin, siihen liittyy yksinkertaistuksia, ja tällaisten tutkimusten soveltamisessa todellisuuteen on oltava varovainen.

Pidennetyn kuulemis- ja harkinta-ajan jälkeen komissio teki sen johtopäätöksen, että ohjelmistokeksintöjen osalta ei ole riittäviä perusteita merkittävästi laajentaa tai rajoittaa patentoitavuuden alaa. Varsinkin patenttien väitetyistä haittavaikutuksista innovoinnille saatiin hyvin vähän pitävää näyttöä. Siksi ehdotukseen tietokoneella toteutettujen keksintöjen patentoitavuudesta liittyy tiettyjen lainsäädännön piirteiden yhdenmukaistamista ja selkeyttämistä, mutta ehdotus perustuu pääosin nykyiseen käytäntöön. Direktiiviehdotuksessa on kuitenkin säännös, jonka mukaan komission on raportoitava direktiivin mahdollisista vaikutuksista innovointiin, kilpailuun ja yritystoimintaan.

Yhteisöpatenttia koskevan aloitteen tavoitteena on saada aikaan yhteisön laajuinen yhtenäinen oikeus, jonka myöntää Euroopan patenttivirasto ja joka on täytäntöön pantavissa yhdessä yhteisön lainkäyttöelimessä. Tässä yhteydessä ei kuitenkaan ole tarkoituksena muuttaa patentoitavuutta koskevia aineellisia ehtoja, jotka on esitetty Euroopan patenttisopimuksessa ja jäsenvaltioiden patenttilainsäädännössä.

(1) Bessen, J. — Maskin, E., Sequential Innovation, Patents, and Imitation, Harvard University and MIT, 2002.
1.

Komission kahdeksannessa raportissa televiestinnän sääntelypaketin täytäntöönpanosta (1) annetut tiedot vastaavat syyskuun 2002 tilannetta. Tuolloin vaihtoehtoisten toimittajien osuus kaikista DSL-yhteyksistä oli 22 prosenttia, mutta DSL-yhteyksien vähittäismyynnissä tilaajayhteyksien eriyttämisen osuus oli vain neljä prosenttia (22 prosentin ja 4 prosentin välinen erotus vastaa DSL-yhteyksien vähittäismyyntiä, jossa vaihtoehtoinen toimittaja vain pakkaa uudelleen vakiintuneen operaattorin määrittelemän palvelun ja laajakaistayhteyksien tukkumarkkinoilta hankkimansa DSL-yhteydet). Viimeisimmät jäsenvaltioiden viranomaisten komissiolle toimittamat tiedot markkinatilanteesta 1. tammikuuta 2003 osoittavat, että EU:n alueella on 12,67 miljoonaa laajakaistaliittymää (joissa käytetään pääasiassa puhelin-ja kaapelimodeemiyhteyksiä). Vakiintuneiden teleoperaattoreiden markkinaosuus laajakaistayhteyksistä on nyt 60 prosenttia. Tilaajayhteyksien eriyttämisen osalta tilanne on se, että 1,27 miljoonaa puhelinlinjaa on nyt eriytetty, missä on lisäystä 1. lokakuuta 2002 vallinneeseen tilanteeseen 189 000 linjaa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 33/167

(2004/C 33 E/165)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1762/03

esittäjä(t): Adriana Poli Bortone (UEN) komissiolle

(21. toukokuuta 2003)

Aihe: Ahtaajien syrjiminen Kreikassa

Olen saanut useita valituksia, jotka liittyvät Kreikassa vielä voimassa olevaan ahtaajan ammattia sääntelevään vanhaan lakiin nro. 1254 vuodelta 1949. Lain mukaan ahtaajien pitää kuulua työntekijä-rekisteriin, jota hoitava järjestö toimii ilman täsmällisiä sääntöjä ja usein työnhakijoita syrjivällä tavalla.

Onko tilanne yhteismarkkinasäännösten mukainen?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(20. kesäkuuta 2003)

Komissio haluaa huomauttaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että palveluntarjoajalla on yleensä ottaen ja oikeuskäytännön mukaisesti oikeus päättää itse, keitä se ottaa palvelukseensa.

Otettuaan epävirallisesti yhteyttä Kreikan viranomaisiin komissio on saanut tietoonsa, että Kreikan laki N:o 1254/1949 ei salli kirjallisessa kysymyksessä kuvailtua syrjintää.

Komissio kehottaa arvoisaa parlamentin jäsentä kuitenkin toimittamaan yksityiskohtaiset tiedot, joiden perusteella voidaan päätellä, että Kreikan lain N:o 1254/1949 soveltamisesta aiheutuu syrjintää ja väärinkäytöksiä. Tällöin komissio on halukas tutkimaan asian perinpohjaisesti arvioidakseen, millaisia toimenpiteitä on syytä toteuttaa.

Joka tapauksessa komissio haluaa muistuttaa arvoisaa parlamentin jäsentä ehdotuksestaan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi pääsystä satamapalvelujen markkinoille; sen tavoitteena on luoda tasapuoliset toimintaedellytykset tällä alalla ja edelleen varmistaa, että kaikki osapuolet — työntekijät, palveluntarjoajat ja satamien käyttäjät — noudattavat perustamissopimuksen sääntöjä kaikilta osin.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 65/273

(2004/C 65 E/287)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3202/03

esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle

(30. lokakuuta 2003)

Aihe: Paraquat-nimisen aineen käytön kieltäminen

Jokin aika sitten elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean kokouksessa hyväksyttiin komission ehdotus paraquat-nimisen rikkaruohon torjunta-aineen käyttämisestä. Tämän aineen on tunnustettu olevan erittäin vaarallinen, ja se voi aiheuttaa ihmisille suuria ja korjaamattomia terveysvahinkoja. Sen myrkyllisyys yhdessä vasta-aineen puuttumisen kanssa voi johtaa jopa kuolemaan, ja se on yhtä haitallinen myös eläimille ja linnuille. Paraquatin käyttö on kielletty joissakin jäsenvaltioissa, ja monet kansalaisjärjestöt ovat pyytäneet sekä EU:n jäsenvaltioilta että kehitysmailta sen käytön kieltämistä.

Mistä syistä komissio ehdotti näin myrkyllisen aineen käytön jatkamista? Onko se ottanut huomioon, että salliessaan paraquatin laajan käytön komissio edistää sen ottamista uudelleen käyttöön maissa, joissa se on jo kielletty, sekä kehitysmaissa? Aikooko se tutkia asia uudelleen, kun otetaan huomioon, että on olemassa turvallisempia aineita, joilla paraquat voidaan korvata?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(18. marraskuuta 2003)

Komissio pyytää kunnianarvoisaa jäsentä tutustumaan vastaukseen, jonka komissio antoi herra Ettl esittämään kirjalliseen kysymykseen P-3093/03 (1).

(1) Katso sivu 266.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 33/232

(2004/C 33 E/238)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2192/03

esittäjä(t): Paulo Casaca (PSE) komissiolle

(2. heinäkuuta 2003)

Aihe: Maitotuotteiden analysointimenetelmät

Voisiko komissio toimittaa päivitetyn luettelon maidon ja maitotuotteiden analysointimenetelmiä ja -tekniikoita ja erityisesti mikrobiologisia analyysejä koskevasta yhteisön lainsäädännöstä?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(4. elokuuta 2003)

Maidon ja maitotuotteiden analysoinnin ja testauksen tarkoituksena on valvoa yhtäältä niiden turvallisuutta ja toisaalta niiden laatua ja koostumusta.

Maidon ja maitotuotteiden turvallisuutta koskevat voimassa olevat vaatimukset on asetettu raakamaidon, lämpökäsitellyn maidon ja maitopohjaisten tuotteiden tuotantoa ja markkinoille saattamista koskevista terveyssäännöistä 16. kesäkuuta 1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/46/ETY (1). Tietyt edellä mainitussa direktiivissä asetettujen vaatimusten täyttymisen testaamiseen tarkoitetut vertailumenetelmät vahvistetaan tietyistä raakamaidon ja lämpökäsitellyn maidon analyysi- ja testausmenetelmistä 14. heinäkuuta 1991 tehdyssä komission päätöksessä 91/180/ETY (2). Muutamia menetelmiä on kuitenkin mukautettu tai korvattu uudella tekniikalla päätöksen tekemisen jälkeen maidon ja maitotuotteiden analysoinnista ja testauksesta vastaavan yhteisön vertailulaboratorion suositusten mukaisesti. Yhteisön vertailulaboratorion tehtävänä on muun muassa toimittaa kansallisille vertailulaboratorioille yksityiskohtaisia tietoja, saattaa analysointimenetelmät ajan tasalle, koordinoida uusista analysointimenetelmistä tehtyä tutkimusta ja tiedottaa kansallisille vertailulaboratorioille alan kehityksestä. Komissio valmistelee parhaillaan yhteisön vertailulaboratorion kanssa päätökseen 91/180/ETY tehtävää muutosta, jota esitetään piakkoin jäsenvaltioiden hyväksyttäväksi. Muutos perustuu uusimpaan luetteloon yhteisön vertailulaboratorion suosittamista vertailumenetelmistä. Luettelo lähetetään tiedoksi parlamentin jäsenelle ja parlamentin sihteeristölle.

Elintarvikealan yritykset voivat käyttää rutiinitesteissä myös vaihtoehtoisia analysointimenetelmiä, jos menetelmä tarjoaa vastaavat takeet ja jos se on vahvistettu edellä esitettyjen vertailumenetelmien perusteella. Yhteisön lainsäädännössä ei esitetä virallista luetteloa vaihtoehtoisista menetelmistä.

(1) EYVL L 268, 14.9.1992.

(2) EYVL L 93, 13.4.1991.
3.

Toimiiko EBLUL pomakinkielen edistämisen ja opetuksen hyväksi Kreikan Traakiassa? Mitä konkreettisia toimia se on toteuttanut, jotta pomakkien lapsille opetettaisiin heidän äidinkieltään eikä turkkia kuten kymmeniä vuosia on tehty ja tehdään edelleen, vaikka pomakit eivät ole turkkilaista alkuperää, vaikka heidän kielensä (pomakinkieli) on yksi alueen vanhimmista murteista ja sillä on aakkoset ja kielioppi ja vaikka jo tuhansia kansakoulun oppilaille tarkoitettuja lukukirjoja on painettu, mutta ei koskaan otettu käyttöön?
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 65/127

(2004/C 65 E/142)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2295/03

esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle

(11. heinäkuuta 2003)

Aihe: EU:n rahoittamat hankkeet

Voiko komissio luetella ne hankkeet, joihin on myönnetty EU:n varoja (mukaan lukien Euroopan investointipankin lainat) ja jotka on maksettu EU:n varoista viime varainhoitovuonna seuraavissa kreivikunnissa: Hampshire, Kent, Surrey, W Sussex, E Sussex, Isle of Wight, Oxfordshire, Berkshire ja Buckinghamshire?

Romano Prodin komission puolesta antama täydentävä vastaus

(11. marraskuuta 2003)

Vastauksensa pituuden vuoksi komissio lähettää sen suoraan kunnianarvoisalle jäsenelle ja parlamentin sihteeristölle.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 33/200

(2004/C 33 E/203)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2015/03

esittäjä(t): Lucio Manisco (GUE/NGL) komissiolle

(17. kesäkuuta 2003)

Aihe: San Gimignanossa sijaitsevan ”Castrumin” myynti yksityishenkilöille

San Gimignanon urbaanikehitys alkoi keskiajalla Castrumin ympäristössä. Castrum on muinainen suuri linnoitettu rakennuskompleksi, josta tuli myöhemmin San Domenicon luostari.

San Domenico on nykyisin valtion omaisuutta ja sitä on tarkoitus käyttää vankilana. San Gimignanon kunta on yrittänyt useiden vuosien ajan turhaan ostaa rakennuskompleksia takaisin viitaten paikallisen yhteisön oikeuteen saada käyttää julkisia tiloja kunnan historiallisessa keskustassa etenkin, jos se sijaitsee ensimmäisen vallimuurin sisäpuolella, sekä takaisinostoa ja kunnostamista koskevaan kunnanvaltuuston vuonna 1999 antamaan päätökseen.

Edellä mainitusta huolimatta ja 15. kesäkuuta 2002 annetun lain N:o 112 ja sen 7 ja 8 artiklan nojalla, joissa säädetään kansallisen kulttuuriomaisuuden myynnistä taloudellisista syistä tai infrastruktuurien rakentamiseksi, Italian hallitus aikoo myydä Castrumin yksityishenkilöille, jotka haluavat kunnostaa sen hotelliksi, jossa on maanalainen pysäköintialue. Tämä merkitsisi keskiaikaa ja uutta aikaa edustavan varsin merkittävän kaupunkirakennuksen tuhoamista. Tätä tulevaisuudensuunnitelmaa ovat vastustaneet paikalliset julkiset ja yksityiset tahot. Myös Unesco, joka on nimennyt San Gimignanon historiallisen keskustan maailman kulttuuriperinnöksi, on syvästi huolissaan.

EY:n perustamissopimuksen 151 artiklan mukaisesti yhteisö pyrkii toiminnallaan rohkaisemaan kansainvälisten järjestöjen ja jäsenvaltioiden (jotka ovat muun muassa allekirjoittaneet Euroopan arkkitehtonisen kulttuuriperinnön suojelua koskevan yleissopimuksen) välistä yhteistyötä sekä tarvittaessa säilyttämään ja suojelemaan merkittävää eurooppalaista kulttuuriperintöä.

Mitä toimia komissio aikoo tukea ja mihin toimiin se aikoo ryhtyä tämän huolestuttavan hankkeen toteuttamisen estämiseksi ja saadakseen Italian hallituksen palauttamaan Castrumin San Gimignanon kunnan omistukseen?

Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus

(24. heinäkuuta 2003)

EY:n perustamissopimuksen 151 artiklan mukaisesti yhteisöllä on toimivaltuudet rohkaista jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä kulttuurin alalla sekä tukea ja täydentää (myöntämällä tarvittaessa taloudellista tukea) jäsenvaltioiden toimintaa seuraavilla aloilla:

— Euroopan kansojen kulttuurin ja historian tuntemuksen ja sitä koskevan tiedon levityksen parantaminen;

— Euroopan kannalta merkittävän kulttuuriperinnön säilyttäminen ja suojaaminen;

— muu kuin kaupallinen kulttuurivaihto;

— taiteellinen ja kirjallinen luova toiminta, audiovisuaalisen alan toiminta mukaan luettuna.

On tärkeää huomata, että yhteisöllä ei ole kulttuuria koskevan 151 artiklan perusteella toimivaltaa asioissa, jotka koskevat ”jäsenvaltioiden lakien ja asetusten yhdenmukaistamista” (1).

Näin ollen arvoisan parlamentin jäsenen esiin tuoma kysymys ei kuulu yhteisön toimivaltaan.

(1) EY:n perustamissopimuksen 151 artiklan 5 kohdan ensimmäinen luetelmakohta.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 65/98

(2004/C 65 E/111)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1877/03

esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle

(6. kesäkuuta 2003)

Aihe: Luottoesitteiden delegointi

Voiko komissio arvioida, kuinka monta luottoesitettä hyväksyttiin jäsenvaltioissa viimeksi kuluneen kalenterivuoden aikana suoraan toimivaltaisen viranomaisen toimesta verrattuna niiden luottoesitteiden lukumäärään, jotka hyväksyttiin pörssien kaltaisten instituutioiden toimesta tai niiden välittäjien toimesta, joille tehtävä oli delegoitu? Voiko komissio arvioida luottoesitteiden epätäydellisyyttä tai epätarkkuutta koskevia valituksia kussakin tapauksessa?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(30. kesäkuuta 2003)

Komissio ei ole pyrkinyt arvioimaan, millaisen osuuden arvopaperiesitteistä on hyväksynyt suoraan toimivaltainen viranomainen tai esimerkiksi pörssi tai valtuutuksen saanut välittäjä. Nykytilanteessa tämä kysymys ei ole useimmissa jäsenvaltioissa tähdellinen tai ajankohtainen. Komission tietojen mukaan asiasta on itse asiassa annettu vain yksi erityinen asetus Itävallassa (pörssi on valtuuttanut tilintarkastajat ja pankit vastaamaan esitteiden tarkastamisesta).

Komissio on kuitenkin tarkastellut huolellisesti, millaisten erilaisten toimivaltaisten viranomaisten tehtävänä jäsenvaltioissa on tutkia esitteet ja hyväksyä ne. Pörssit vastaavat esitteiden tarkastamisesta Tanskassa, Saksassa, Kreikassa, Irlannissa, Luxemburgissa, Itävallassa ja Ruotsissa. On kuitenkin pantava merkille, että näissä jäsenvaltioissa jokin muu toimivaltainen viranomainen, yleensä julkinen laitos, tarkastaa aikaisemmin noteeraamattomien arvopapereiden tarjousesitteet.

On tärkeää huomata, että Alankomaissa esitteiden tarkastaminen siirrettiin hiljattain Euronext NV:ltä uudelle rahoitusmarkkinaviranomaiselle ja että Irlanti suunnittelee samanlaista muutosta.

Komissio ei ole arvioinut epätäydellisyyttä tai epätarkkuutta koskevien valitusten määrää sen perusteella, millainen taho on vastannut esitteen tarkastamisesta. Ensinnäkään komissio ei voi mielestään tehdä mielenkiintoisia päätelmiä sen perusteella, kuinka paljon toimivaltaiset viranomaiset ovat saaneet valituksia esitteiden epätäydellisistä tai harhaanjohtavista tiedoista. Toiseksi komissio katsoo, ettei tarkastuksen laatu ole välttämättä yhteydessä siihen, kuka tarkastuksen tekee.