KIRJALLINEN KYSYMYS E-1576/98

esittäjä(t): Klaus Rehder (PSE) komissiolle

(25. toukokuuta 1998)

Aihe: Ranskan frangin ja CFA-frangin välinen valuuttakytkentä ja euro

Viidentoista Länsi- ja Keski-Afrikan valtion valuutta CFA-frangi on ollut siirtomaakauden päättymisestä lähtien kytköksissä Ranskan frangiin (FRF) kiinteän vaihtokurssin avulla.

1. Millä tavoin Ranskan frangin vaihtuminen euroon tulee vaikuttamaan CFA-frangin ja Ranskan frangin välillä vallinneeseen vaihtokurssikytkentään? Kenen toimivaltuuksiin kuuluu tästä asiasta päättäminen?

2. Kuka tai mikä taho määrää euron käyttöönoton jälkeen euron ja muiden valuuttojen, erityisesti CFA-frangin, väliset vaihtosuhteet? Kenen tai minkä tahon toimivaltaisuuksiin kuuluu uusien jäsenien ottaminen tähän valuuttakytkentään? Kenen tai minkä tahon toimivaltaisuuksiin kuuluu uusista valuuttakytkennöistä päättäminen? Voidaanko EU-sopimuksen 105 ja sitä seuraavien artiklojen perusteella tehdä se johtopäätös, että kaikki rahapoliittiset kysymykset kuuluvat yhteisön toimivaltaan?

3. Jos CFA-frangin ja Ranskan frangin välinen kytkentä pidettäisiin voimassa myös euron käyttöönoton jälkeen, millä tavoin voidaan varmistaa 105 artiklan mukainen ensisijainen tavoite, hintojen vakaus, ja estää inflatoristen vaikutusten leviäminen CFA- alueelta Eurooppaan?

4. Siinä tapauksessa, että CFA-frangi kytkettäisiin euroon, kuka tai mikä taho maksaisi CFA-maiden maksutaseongelmista johtuvat korvaukset? Voitaisiinko nämä korvaukset vähentää EU:n talousarvioon suoritetuista maksuosuuksista?

5. Pitääkö Afrikan valtioiden Ranskan keskuspankin tilillä pitämät valuuttavarannot siirtää 105 artiklan 2 kohdan mukaisesti Euroopan keskuspankkiin?

Komission jäsenen Yves-Thibault de Silguynkomission puolesta antama vastaus

(17. heinäkuuta 1998)

Ranskan frangin vaihtumisella euroon 1. tammikuuta 1999 ei ole välittömiä vaikutuksia CFA-alueeseen (Communauté financière d'Afrique). Euron käyttöönotolla voi päinvastoin olla alueeseen myönteisiä taloudellisia vaikutuksia keskipitkällä aikavälillä.

Frangialueen järjestelyt perustuvat Afrikan maiden ja Ranskan väliseen yhteisvastuullisuuteen, joka on vahvistettu yhteistyösopimuksilla. Tämä yhteisvastuullisuus ilmenee käytännössä talousarviotukena ja erityisesti väliaikaisina maksuvalmiusluottoina, joita Ranskan valtio myöntää CFA-alueen keskuspankeille.

Ranskan frangin vaihtuminen euroon ei vaikuta mitenkään näihin järjestelyihin, koska järjestelyjen osapuolet eivät halua muuttaa niitä ja koska siirtymiseen ei liity oikeudellisia ongelmia eikä teknisiä vaikeuksia.

Neuvosto pääsi 6. heinäkuuta 1998 poliittiseen yksimielisyyteen komission ehdotukseen perustuvasta päätösluonnoksesta, joka koski euron ja CFA:n frangin sekä Komorien frangin tulevan vaihtosuhteen vahvistamista. Heti kun Euroopan keskuspankki on perustamissopimuksen mukaisesti antanut lausuntonsa, neuvosto tekee päätöksen, joka tulee voimaan 1. tammikuuta 1999. Päätöksellä vahvistetaan, että euroon siirtyminen ei vaikuta Ranskan ja CFA-alueen välisiin nykyisiin sopimuksiin. Ranskan viranomaisten on kuitenkin ilmoitettava komissiolle sekä talous- ja rahoituskomitealle (joka on raha-asiain komitean seuraaja) asiaan liittyvien järjestelyjen täytäntöönpanosta. Ranskan viranomaisten on erityisesti ilmoitettava talous- ja rahoituskomitealle etukäteen kaikista euron ja CFA-frangin tai Komorien frangin välistä pariteettia koskevista muutoksista. Sopimusten luonnetta tai soveltamisalaa koskevat muutokset edellyttävät neuvoston päätöstä, joka tehdään komission suosituksesta sen jälkeen kun Euroopan keskuspankkia on kuultu.

Euron käyttöönotto ei siten aiheuta epävakauden riskiä frangialueen maissa. Se päinvastoin avaa uusia mahdollisuuksia, ja sen vaikutus kyseisiin maihin on kaiken kaikkiaan myönteinen. CFA-alueen maiden sitoutumisesta talous- ja rahaliiton kaltaiseen vakaaseen rahajärjestelmään on niille ensinnäkin hyötyä taloudelliselta kannalta katsoen. Lisäksi euron käyttöönotosta koituu CFA-alueen maille myös kaupallista hyötyä. CFA-alueen maiden kaupankäynti eurooppalaisten kauppakumppanien kanssa helpottuu, koska yhteisen rahan käyttöönotto merkitsee transaktiokustannusten alenemista.