ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1208/03 esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle. Laboratorioita ja teknisen koulutuksen rakenteita koskevien kehitysohjelmien eteneminen.



Virallinen lehti nro 011 E , 15/01/2004 s. 0166 - 0167



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1208/03 esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle (2. huhtikuuta 2003) Aihe: Laboratorioita ja teknisen koulutuksen rakenteita koskevien kehitysohjelmien eteneminen Kreikan teknisten ammattioppilaitosten, joiden perustamisesta säätävässä laissa niiden tavoitteeksi määritetään nuorten integroiminen työmarkkinoille, laboratoriot ja ajanmukainen varustus ovat vakavasti puutteellisia. Näistä puutteista seuraavat ongelmat johtavat teknisen koulutuksen tason huonontumiseen ja oppilaitosten opiskelijakatoon, ja koulutuksen kesken jättävät opiskelijat puolestaan syrjäytyvät sosiaalisesti. Eurostatin mukaan Kreikan nuorten työttömyysaste ja koulunkäynnin keskeyttämisaste ovat unionin korkeimpia. Kun otetaan huomioon, että yhteisön kolmannen Kreikalle suunnatun tukikehyksen koulutuksen ja ammatillisen peruskoulutuksen toimintaohjelmaan sisältyvässä toimessa 5.2 edellytetään laboratorioiden ja teknisen koulutuksen rakenteiden kehittämistä ja että meneillään on jo kolmas ohjelman toteuttamisvuosi, kysyn komissiolta seuraavaa: 1. Miten kyseisen toimen täytäntöönpano on edennyt? 2. Onko täytäntöönpano viivästynyt ja mistä syistä? Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus (21. toukokuuta 2003) Kreikan viranomaisilta saatujen tietojen perusteella teknisten ammattioppilaitosten laboratorioiden ja rakenteiden kehittämistoiminnan edistymistä voidaan tiivistetysti kuvata seuraavasti: Komissio hyväksyi toimenpideohjelman Koulutus ja ammatillinen peruskoulutus 16. maaliskuuta 2001, ja ohjelman seurantakomitea hyväksyi ohjelman täydennysasiakirjan 29. toukokuuta 2001. Toimenpideohjelman täytäntöönpanon kahden ensimmäisen vuoden aikana käytettiin 4 440 000 euroa laboratorioiden perusvarustuksen hankintaan. Tänä aikana toteutettiin monia toimenpiteitä: toteutettiin esimerkiksi tutkimus kunkin sektorin ja erikoisalan tarvitsemasta laboratoriovarustuksesta ja laadittiin yksityiskohtaisia määrittelyjä. Tarvittavien täydentävien toimien (esimerkiksi kouluttajien koulutus ja koulutusvälineiden kehitys) suunnittelu saatiin valmiiksi vuonna 2002. Fyysisen toteutuksen osalta laboratorioita on kehitetty 316 teknisessä ammattioppilaitoksessa, ja 130 muuta hanketta on parhaillaan alkamassa. Lisäksi 135 oppilaitosta on saamassa laboratorion aivan äskettäin järjestetyn tarjouskilpailun perusteella. Nämä tiedot osoittavat, ettei kyseisen toimenpiteen toteuttaminen ei ole viivästynyt tarpeettomasti.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0694/03 esittäjä(t): Olivier Dupuis (NI) komissiolle. Itä-Turkestanin maanjäristys.



Virallinen lehti nro 011 E , 15/01/2004 s. 0107 - 0108



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0694/03 esittäjä(t): Olivier Dupuis (NI) komissiolle (7. maaliskuuta 2003) Aihe: Itä-Turkestanin maanjäristys Eri lähteiden mukaan ainakin 257 ihmistä kuoli ja yli 1 000 loukkaantui maanantaina 24. helmikuuta 2003 sattuneessa maanjäristyksessä, jonka voimakkuus oli 6,8 Richterin asteikolla. Maanjäristys tuhosi satoja asuin- ja koulurakennuksia Itä-Turkestanissa sijaitsevalla syrjäisellä alueella. Järistys tapahtui Itä-Turkestanin (Xinjiang) länsiosassa sijaitsevan Jiashi-nimisen kaupungin ympäristössä klo 10.03 (02.03 GMT). Pekingin seismologisella laitoksella työskentelevä Li Qianghua on vahvistanut uhrien suuren määrän ja kritisoinut tällä seismisellä alueella sijaitsevien rakennusten huonoa kuntoa. Uutistoimisto Xinhua on ilmoittanut yli 1000 rakennuksen luhistuneen Bachun alueella sijaitsevassa kylässä. Järistyksen keskus sijaitsi noin 40 kilometrin etäisyydellä Jiashin kaupungista samannimisellä alueella Itä-Turkestanin (Xinjiang) ja Kirgisian sekä Tadzikistanin välisen rajan läheisyydessä. Voimakkaat järistykset koettelivat myös Artuxin ja Markitin alueita sekä Kashin kaupunkia, joka sijaitsee noin 55 kilometrin etäisyydellä edelleen pääasiassa uigurien asuttamasta Kashgarin kaupungin historiallisesta keitaasta. Mihin toimiin komissio on ryhtynyt auttaakseen välittömästi Itä-Turkestanissa sijaitsevan Jiashin alueen väestöä? Aikooko komissio antaa myös rahoitusapua alueen jälleenrakentamiseen? Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus (23. huhtikuuta 2003) Komissio ilmoitti 24. helmikuuta 2003 Xingianin (Kiina) maakunnassa tapahtuneen maanjäristyksen jälkeen välittömästi antamassaan lehdistötiedotteessa aikovansa myöntää tukea järistyksen uhreille EU:n humanitaarisen avun toimiston (ECHO) määrärahoista. Tarkempi tarvearviointi osoitti kuitenkin, ettei tuki ollut välttämätöntä, koska Kiinan hallitus näytti selviävän tilanteesta omin voimin. Samaa mieltä oli myös Punaisen Ristin kansainvälinen komitea, joka päätti olla julistamatta kansainvälistä avustuspyyntöä järistyksen vuoksi. Paikalle saatiin välittömästi yli 6 000 sotilasta ja lisäksi 200 lääkintä- ja hoitohenkilöstön edustajaa. Sotilaat pystyttivät ensimmäisten päivien aikana 9 000 suura kerrostelttaa; samanaikaisesti alueelle toimitettiin lisää telttoja, elintarvikkeita, lääkkeitä ja vaatteita. Lääkintäpalvelujen määrää lisätään edelleen, ja käytössä on jo kolme kenttäsairaalaa; myös lääkintähenkilöstöä on on alueella hämmästyttävän paljon. Viranomaiset ratkaisevat parhaillaan tautien leviämisen ehkäisyyn ja puhtaan veden saantiin liittyviä kysymyksiä. On huomattava, että maanjäristysalue on yksi Kiinan militarisoiduimpia alueita, joten hallitus ei ole halukas päästämään sinne ulkopuolisia. Eräs ECHOn yhteistyökumppani työskentelee kuitenkin alueella, joten katastrofin jälkeinen apu voi tarvittaessa olla pienimuotoista koulujen, klinikoiden sekä vesi- ja viemärijärjestelmien kunnostamista. Komissiolle ei ole vielä toimitettu yhtään taloudellista tukea koskevaa pyyntöä.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0269/03 esittäjä(t): Giacomo Santini (PPE-DE) komissiolle. Työpaikkojen häviäminen Keski- ja Itä-Euroopan maiden rajoilla.



Virallinen lehti nro 011 E , 15/01/2004 s. 0075 - 0075



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0269/03 esittäjä(t): Giacomo Santini (PPE-DE) komissiolle (6. helmikuuta 2003) Aihe: Työpaikkojen häviäminen Keski- ja Itä-Euroopan maiden rajoilla EU:n laajentuminen toukokuussa 2004 KIE-maihin aiheuttaa väistämättä satojen työpaikkojen häviämisen rajoilla, joilla tähän asti on ollut tulli- ja kuljetustoimintaa sekä niiden liitännäistoimintoja. Joillakin rajoilla, kuten Italian Slovenian vastaisella itärajalla 90 prosenttia välittömästi tai välillisesti huolinnassa tai siihen liittyvissä toiminnoissa nykyisin työskentelevistä jää työttömiksi. Konkreettisten ongelmien kuten työpaikkojen häviämisen ja monille perheille koittavan kriisin lisäksi aiheutuu myös taloudellisia vahinkoja, jotka liittyvät kokonaisten työalojen ammattitaidon katoamiseen ja vuosien työssä ja perinteissä kehittyneen inhimillisen ja kulttuurisen perinnön menettämiseen. 1. Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä EU:n historiallisesta laajentumisesta pahasti kärsivien ammattikuntien auttamiseksi? 2. Eikö olisi aiheellista laatia direktiiviehdotus, jolla helpotettaisiin nykyisiltä ulkorajoilta katoavissa ammateissa työskentelevien työntekijöiden sijoittumista uusiin ammatteihin? 3. Onko mahdollista tehdä poikkeus nykyisiin valtiontukia koskeviin säännöksiin ja laatia korvaussuunnitelma yrityksille, jotka joutuvat luopumaan toiminnastaan? 4. Missä määrin ehdokasvaltioita voidaan pyytää osallistumaan näihin korvauksiin? Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus (7. maaliskuuta 2003) Kuten komissio on jo maininnut Giorgio Lisin kirjalliseen kysymykseen E-2488/02 antamassaan vastauksessa(1), se ei aio esittää erityisiä toimia, esimerkiksi direktiiviä tai korvausjärjestelmää, niitä työntekijöitä varten, joiden työpaikat tullitoiminnan, liikenteen ja niihin liittyvien palveluiden alalla häviävät laajentumisen seurauksena. Jäsenvaltioilla on mahdollisuus pyytää rakennerahastoja puuttumaan asiaan tai hyväksyttää valtionapuja komission aiheesta antamien ohjeiden mukaisesti. (1) EYVL L 52 E, 6.3.2003, s. 179.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0918/03

esittäjä(t): Raimon Obiols i Germà (PSE) komissiolle

(24. maaliskuuta 2003)

Aihe: Sortumavaara Madridin ja Barcelonan välisellä suurnopeusjunaradalla

Aragionian geologiliitto suositteli raportissaan, että Madridin ja Barcelonan välinen suurnopeusjuna ei kulkisi lähellä Zaragozaa sijaitsevan alueen kautta. Kyseisellä alueella tapahtui sortumia vuosina 2000 ja 2001. Aragonialaisten geologien ehdottamia toimenpiteitä ei ole ilmeisesti otettu huomioon. Nyt eräällä tavanomaisella rautatieosuudella ja suurnopeusjunan rataosuudella Zaragozassa on syntynyt valtava, tilavuudeltaan 50 kuutiometrin onkalo. Lehtitietojen mukaan kiskot, jotka ovat rinnakkain suurnopeusjunaradan kanssa, jäivät roikkumaan ilmaan eräässä kohtaa kaarretta Zaragozan eteläpuolisella osuudella vain tunti sen jälkeen, kun tavarajuna oli siitä kulkenut.

Myös Katalonian geologiliitto on ilmoittanut, että jotkut kohdat Lleidan ja Barcelonan välisellä osuudella ovat geologisilta ominaisuuksiltaan heikkoja (kipsi- ja saviesiintymät laajenevat joutuessaan veden kanssa kosketuksiin) ja vaativat ongelmien havaitsemiseksi toteutettavaksi toisen tutkimusvaiheen, johon ei ilmeisesti ole määrärahoja. Myös Katalonian insinööriliitto on valittanut puutteita töiden toteuttamistavassa Madridin ja Barcelonan välisellä osuudella (sanotaan, että puutteita on esiintynyt urakoitsijoiden töiden valvonnassa ja laadunvalvonnassa) ja varoittanut julkisesti, että geologisia tutkimuksia ei ole otettu huomioon.

Ovatko Espanjan viranomaiset antaneet asianmukaiset selvitykset tapahtumista sekä geologiliiton ja insinööriliiton niistä tekemästä valituksesta?

Voiko komissio varmistaa, että Madridin ja Barcelonan välisen suurnopeusjunaradan rakennustöiden yhteydessä, erityisesti Lleidan ja Barcelonan välisellä osuudella, tehdään kaikki tarvittavat geologiset tutkimukset, jotta vältetään vaarat ja ongelmat sekä myöhemmät kustannukset niiden havaitsemiseksi ja/tai ratkaisemiseksi?

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(15. toukokuuta 2003)

Komissio haluaa muistuttaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että velvollisuus tehdä perusrakenteiden rakentamiseen liittyviä geologisia maaperätutkimuksia kuuluu kansallisen lainsäädännön soveltamisalaan eikä yhteisön säännöstöön. Näin ollen komissiolla ei ole toimivaltaa arvioida tehtyjen tutkimusten riittävyyttä.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1195/03 esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle. Maceratan kunnan käyttämät vammaisurheiluohjelmasta myönnetyt varat.



Virallinen lehti nro 011 E , 15/01/2004 s. 0144 - 0145



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1195/03 esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle (1. huhtikuuta 2003) Aihe: Maceratan kunnan käyttämät vammaisurheiluohjelmasta myönnetyt varat Italian valtiovarainministeriön valvontakomitea antoi syyskuussa 2002 selonteon Euroopan unionin myöntämien varojen käytöstä. Kyseisestä selonteosta kävi ilmi, että jotkut paikalliset viranomaiset valitsevat hankkeita huolestuttavan hitaasti ja tehottomasti. Myös Euroopan komissio on useaan otteeseen korostanut, että paikalliset viranomaiset hyödyntävät riittämättömästi Euroopan unionin myöntämiä varoja. Erityisesti tietyt alueelliset yksiköt, kuten Maceratan kunta, tarvitsevat kipeästi unionin varoja urheilutoimintaan, joka edistää vammaisten sopeutumista yhteiskuntaan. Voisiko komissio näin ollen vastata seuraaviin kysymyksiin: 1. Onko Maceratan kunta esittänyt vammaisurheiluohjelmaa koskevia hankkeita? 2. Onko Maceratan kunta saanut rahoitusta kyseisiin hankkeisiin? 3. Onko kyseiset varat käytetty? Michel Barnier'n komission puolesta antamayhteinen vastauskirjallisiin kysymyksiin E-0860/03, E-0885/03, E-1191/03, E-1192/03,E-1193/03, E-1194/03, E-1195/03, E-1196/03, E-1197/03, E-1198/03,E-1199/03, E-1200/03, E-1201/03, E-1202/03 ja E-1203/03 (23. huhtikuuta 2003) Komissio tunnustaa, että vammaisten sopeuttaminen yhteiskuntaan urheilutoiminnan kautta on tärkeää, mutta sillä ei ole asiaan liittyvää erityisohjelmaa. Arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemien Italian kuntien saaman Euroopan aluekehitysrahaston mahdollisen osarahoituksen osalta kysyjää kehoitetaan tutustumaan hänen kirjallisiin kysymyksiinsä E-0834/03(1), E-1118/03(2), E-1119/03(3), E-1124/03 ja E-1125/03(4) annettuihin komission vastauksiin. (1) EUVL C 280 E, 21.11.2003, s. 96. (2) Katso sivu 160. (3) EUVL C 268 E, 7.11.2003, s. 172. (4) EUVL C 280 E, 21.11.2003, s. 117.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1174/03 esittäjä(t): Caroline Lucas (Verts/ALE) komissiolle. Sotilaskohteiden ydinturvallisuus Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja muissa jäsenvaltioissa.



Virallinen lehti nro 011 E , 15/01/2004 s. 0163 - 0164



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1174/03 esittäjä(t): Caroline Lucas (Verts/ALE) komissiolle (1. huhtikuuta 2003) Aihe: Sotilaskohteiden ydinturvallisuus Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja muissa jäsenvaltioissa Yhdistynyt kuningaskunta on pannut täytäntöön perusnormien vahvistamisesta (BSS) annetun Euratomin direktiivin 96/29/Euratom(1) REPPIR-asetuksilla (Radiological Emergency Public Preparedness Information Regulations). Voiko komissio vahvistaa, että perusnormien vahvistamista koskeva Euratomin direktiivi 96/29/Euratom kattaa kaikki luvalliset ja luvattomat ydinlaitokset ydinonnettomuuden varalta, mukaan lukien sotilaskohteet? Onko komissio tietoinen, että Yhdistyneen kuningaskunnan sotilaskohteet eivät ole perusnormien vahvistamisesta annetun Euratomin direktiivin 96/29/Euratom mukaisia, koska puolustusministeriö on kieltäytynyt antamasta vaadittuja tietoja, joihin turvallisuussuunnitelma perustuu? Salliiko EU:n lainsäädäntö sen, että sotilaskohteet, mukaan lukien vierailevat joukot (vierailevista joukoista vuonna 1952 annetun Yhdistyneen kuningaskunnan asetuksen mukaisesti), jäävät direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle? Koska hyvin monissa sotilaskohteissa sekä Yhdistyneessä kuningaskunnassa että muissa jäsenvaltioissa on ydinmateriaalia, minkälaisia suunnitelmia komissio on tehnyt varmistaakseen, että ydinturvallisuutta koskevaa lainsäädäntöä sovelletaan kaikkiin kohteisiin? (1) EYVL L 159, 29.6.1996, s. 1. Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus (16. toukokuuta 2003) 1. Perusnormien vahvistamisesta työntekijöiden ja väestön terveyden suojelemiseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta 13 päivänä toukokuuta 1996 annettua neuvoston direktiiviä N:o 96/29/Euratom sovelletaan 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti kaikkiin toimintoihin, joihin liittyy ionisoivan säteilyn vaara joko keinotekoisesta säteilylähteestä tai luonnon säteilylähteestä silloin, kun luonnon radionuklideja prosessoidaan tai on prosessoitu niiden radioaktiivisten, halkeamis- tai hyötöominaisuuksien vuoksi. 2. Komissio toteaa, että terveyden suojeleminen ja väestön turvallisuus ovat säteilyssuojelussa keskeisessä asemassa ja koskee kaikkia ionisoivasta säteilystä aiheutuvia vaaroja, riippumatta siitä, mikä on säteilylähde. 3. Direktiivin 96/29/Euratom säännöksissä ei velvoiteta jäsenvaltioita julkistamaan tietoa, johon turvallisuussuunnitelma perustuu, sillä sellainen tieto ei ole välttämätöntä hätäsuunnitelman laatimisessa.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1545/03

esittäjä(t): Bernard Poignant (PSE) komissiolle

(7. toukokuuta 2003)

Aihe: Hydrolysaattien dioksiinipitoisuus

Haitallisista aineista ja tuotteista eläinten ruokinnassa annetussa direktiivissä 2001/102/EY(1) säädetään, että rehuaineita saa laskea liikkeelle ainoastaan, jos ne ovat laadultaan virheettömiä, aitoja ja kauppakelpoisia. Direktiivissä määritellään rehuaineiden enimmäisdioksiinipitoisuudet.

Dioksiinia esiintyy kaloissa. Sitä kertyy kalanrasvaan. Direktiivin liitteessä tarkoitetun kalajauhon enimmäisdioksiinipitoisuuden on oltava alle 1,25 pikogrammaa/gr ja kalaöljyn vastaavasti alle 6 pikogrammaa/gr. Erot dioksiinipitoisuudessa johtuvat rasvojen määrästä.

Kalojen hydrolysaattien osalta ongelma on samanlainen. Kalanjätteiden liuottamista hydrolyysillä käytetään valkuaisaineiden tuottamiseen nuorten eläinten (nisäkkäiden) ruokintaa ja kalanviljelyä varten. Vaikka tuote sisältääkin huomattavan paljon rasvaa, ja siten myös dioksiinia, sitä ei ole luokiteltu direktiivissä. Kyse ei ole kalajauhosta eikä rehuseoksesta ja luokittelu kalanrehuihin rajoittaisi sen myynnin vesiviljelyyn.

Voisiko komissio harkita direktiivin muuttamista ja luoda uuden ryhmän sekä luokitella hydrolysaatit?

(1) EYVL L 6, 10.1.2002, s. 45.

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(1. heinäkuuta 2003)

Haitallisista aineista ja tuotteista eläinten ruokinnassa 22 päivänä huhtikuuta 1999 annetussa neuvoston direktiivissä 1999/29/EY(1), sellaisena kuin se on muutettuna 27 päivänä marraskuuta 2001 annetulla neuvoston direktiivillä 2001/102/EY, vahvistetaan dioksiinin enimmäispitoisuudet erilaisissa rehuaineissa ja rehuissa. Haitallisista aineista eläinten rehuissa 7 päivänä toukokuuta 2002 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2002/32/EY(2) kumotaan ja korvataan direktiivi 1999/29/EY 1 päivästä elokuuta 2003. Kalaöljylle vahvistettu dioksiinin enimmäispitoisuus on kuusi nanogrammaa kiloa kohden (ng/kg) sekä kaloista saataville tuotteille ja sivutuotteille lukuun ottamatta kalaöljyä mutta sisältäen kalajauhon ja kalaproteiinihydrolysaatit vahvistettu enimmäispitoisuus 1,25 ng/kg.

Kalajauho sisältää yleensä 812 prosenttia rasvaa, kun taas kalaproteiinihydrolysaateissa rasvaa on yli 20 prosenttia. Tämä seikka on tullut komission tietoon vasta äskettäin. Komissio tietää, että dioksiinit kertyvät rasvoihin, ja ottaen huomioon tämän tuotteen erityisluonteen sekä ennen kaikkea sen suuren rasvapitoisuuden komissio on äskettäin vahvistanut haitallisista aineista eläinten rehuissa 7 päivänä toukokuuta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/32/EY muuttamisesta 17 päivänä kesäkuuta 2003 annetussa komission direktiivissä 2003/57/EY(3) yli 20 prosenttia rasvaa sisältävien kalaproteiinihydrolysaattien sisältämän dioksiinin erilliseksi enimmäispitoisuudeksi 2,25 ng/kg.

(1) EYVL L 115, 4.5.1999.

(2) EYVL L 140, 30.5.2002.

(3) EUVL L 151, 19.6.2003.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1125/03 esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle. Ternin kunnan käyttämät Euroopan aluekehitysrahastosta myönnetyt varat.



Virallinen lehti nro 280 E , 21/11/2003 s. 0117 - 0117



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1125/03 esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle (1. huhtikuuta 2003) Aihe: Ternin kunnan käyttämät Euroopan aluekehitysrahastosta myönnetyt varat Italian valtiovarainministeriön valvontakomitea antoi syyskuussa 2002 selonteon Euroopan unionin myöntämien varojen käytöstä. Kyseisestä selonteosta kävi ilmi, että jotkut paikalliset viranomaiset valitsevat hankkeita huolestuttavan hitaasti ja tehottomasti. Myös Euroopan komissio on useaan otteeseen korostanut, että paikalliset viranomaiset hyödyntävät riittämättömästi Euroopan unionin myöntämiä varoja. Erityisesti tietyt alueelliset yksiköt, kuten Ternin kunta, tarvitsevat kipeästi unionin varoja taantuvien teollisuusalueiden kehittämiseen ja taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen tasapainottamiseen. Voisiko komissio näin ollen vastata seuraaviin kysymyksiin: 1. Onko Ternin kunta esittänyt EAKR:sta rahoitettavia hankkeita? 2. Onko Ternin kunta saanut rahoitusta kyseisiin hankkeisiin? 3. Onko kyseiset varat käytetty? Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus (16. huhtikuuta 2003) Osa Ternin kunnasta saa Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR) tukea Umbrian kauden 20002006 yhtenäisen ohjelma-asiakirjan mukaisesti. Umbrian yhtenäinen ohjelma-asiakirja hyväksyttiin komission päätöksellä(1). Siihen sisältyy 150,5 miljoonan euron suuruinen EAKR:n tuki yhteensä 221,7 miljoonan euron suuruisiin julkisiin menoihin. Koska Umbrian yhtenäinen ohjelma-asiakirja koskee hajautetusti hallinnoitavaa ohjelmaa, tukitoimenpiteiden toteuttamisesta vastaava viranomainen on Umbrian aluehallinto, joka on määritellyt hankkeiden valintaperusteet ohjelma-asiakirjan täydennyksessä ja vastaa hakemusten käsittelystä. Arvoisa parlamentin jäsen voi näin ollen kääntyä mainitun viranomaisen puoleen saadakseen tarkempia tietoja Ternin kunnan osalta esitetyistä ja rahoitetuista hankkeista. (1) KOM(2001) 2119 lopullinen.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-0124/03

esittäjä(t): Seán Ó Neachtain (UEN) komissiolle

(21. tammikuuta 2003)

Aihe: Erityisverotusalueet ja Länsi-Irlanti

Voiko komissio ilmoittaa kantansa uusien erityisverotusalueiden perustamiseen, etenkin kun niistä on saatu erittäin myönteisiä kokemuksia kaupunkialueilla? Kannattaako komissio siksi uusien erityisverotusalueiden perustamista syrjäisille maaseutualueille, kuten Länsi-Irlantiin, jotta kyseiset alueet voisivat kehittää talouttaan ja luoda tärkeitä työllistämismahdollisuuksia?

Mario Montin komission puolesta antama vastaus

(13. helmikuuta 2003)

Erityisveroalueisiin lisätty todennäköisesti Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaista valtiontukea. Jos veroedut eivät liity työpaikkojen luomiseen tai investointeihin tai muihin tarkoituksiin, joiden katsotaan olevan yhteisön etujen mukaisia, se sisältää operatiivista tukea, joka ei periaatteissa sovellu yhteismarkkinoille ja jonka katsotaan soveltuvan vain poikkeustapauksissa erittäin tiukoin ehdoin joillekin erityisalueille, joille voidaan myöntää 87 artiklan 1 kohdan a tai c alakohdan mukaista apua(1). Jos niillä on mainitunlainen yhteys, komissio ei sulje pois mahdollisuutta, että parlamentin jäsenen hahmotteleman poliittisen toimenpiteen katsottaisiin soveltuvan yhteismarkkinoille tai että se jopa vapautettaisiin ilmoitusvelvollisuudesta jonkin komission poikkeusasetuksen perusteella(2). Koska komissio ei ole saanut Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaista ilmoitusta tai edellä mainittuihin poikkeusasetuksiin sisältyvän avoimuusvaatimuksen mukaista virallista tietoa, se ei voi saamiensa tietojen perusteella ottaa kantaa asiaan.

Irlantia koskevan vuosien 20002006 aluetukikartan mukaan Border, Midlands and Western (BMW) -alue soveltuu kokonaan 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisen poikkeuksen nojalla myönnettävän tuen alueeksi. Muista alueista todetaan, että maan kaakkois- ja lounaisosa sekä läntinen ja itäinen keskiosa ja Dublin soveltuvat 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisen tuen kohteiksi. Länsi-Irlannille ehdotettavaa mahdollista aluetukijärjestelyä komissio tutkisi Irlannin aluetukikartan ja vapautusten piiriin kuuluvien alueiden perusteella ottaen huomioon kullekin alueelle hyväksytyt alkuinvestointeihin ja työpaikkojen luomiseen myönnettävän tuen intensiteetin enimmäistasot.

(1) Ks. alueellisia valtiontukia koskevat suuntaviivat, EYVL C 74, 10.3.1998, ja niihin tehdyt muutokset, EYVL C 258, 9.9.2000.

(2) Komission asetus (EY) N:o 2204/2002, annettu 12 päivänä joulukuuta 2002, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta työllisyystukeen, EYVL L 337, 13.12.2002. Komission asetus (EY) N:o 70/2001, annettu 12 päivänä tammikuuta 2001, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettyyn valtiontukeen, EYVL L 10, 13.1.2001.