FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 33/74

(2004/C 33 E/071)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0739/03

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(11. maaliskuuta 2003)

Aihe: Aidsin lisääntyminen rokotuksien ja verisiirtojen yhteydessä tehtyjen virheiden vuoksi valtioissa, joissa on matala elintaso

1. Onko komissio tietoinen sukupuoliteitse tarttuviin tauteihin erikoistuneen aikakausilehden International Journal of STD and Aidsin helmikuun 2003 numerosta, jossa David Gisselquist, John Potterat ja muut esittävät, että aidsin leviäminen Afrikassa poikkeaa huomattavasti sukupuolitautien leviämisestä ja että aidsia esiintyy runsaasti myös niillä 5—12-vuotiailla lapsilla, joiden äidit eivät ole saaneet tartuntaa ja että aidsia esiintyy huomattavan paljon niissä yhteiskuntaluokissa, joiden koulutustaso ja terveydenhuolto ovat parhaat?

2. Pitääkö komissio kysymyksessä 1 esitettyjen tutkijoiden mukaisesti mahdollisena, että tähän mennessä verensiirtojen ja rokotuksien vuoksi tehdyt erehdykset ovat levittäneet hi-virusta/aidsia enemmän kuin holtiton seksuaalinen käyttäytyminen?

3. Onko komissiolla vertailevaa materiaalia EU:n ehdokasvaltioista, joiden suhteellisen eristyneisyyden vuoksi hiv:n/aidsin leviäminen jäi alunperin jälkeen Länsi-Euroopan tasosta, mutta joissa taudin leviäminen on kiihtynyt huomattavasti sen jälkeen, kun tingittiin lääkinnällisten toimenpiteiden huolellisuudesta ja alempituloisten terveydenhuollon saatavuudesta, koska rajoitettiin kaikille tarkoitettua kansallista terveydenhuollon rahoitusjärjestelmää?

4. Missä määrin EU osallistuu kolmansissa maissa hi-viruksen/aidsin vastaista torjuntaa koskeviin ohjelmiin, joissa tähän asti on keskitytty ainoastaan seksuaalisesti tarttuviin tauteihin ja tuskin ollenkaan huolimattomuuteen tai muihin lääkinnällisten toimenpiteiden puutteisiin?

5. Miten komissio voi edistää sitä, että hi-viruksen/aidsin maailmanlaajuisen nopean leviämisen todelliset syyt tunnettaisiin paremmin ja että tehtäisiin välttämättömiä tarkistuksia näiden tautien torjumiseksi mahdollisimman lyhyellä aikavälillä?

Lähde: alankomaalainen päivälehti ”De Volkskrant”, 25. helmikuuta 2003 ilmestynyt numero

Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus

(16. huhtikuuta 2003)

Sukupuoliteitse tarttuviin tauteihin erikoistuneen aikakausilehden International Journal of STD and Aidsin maaliskuun 2003 numeron eräissä artikkeleissa esitettiin päätelmä, jonka mukaan HI-virus leviää (Afrikassa) yleisemmin terveydenhuoltopalvelujen kuin sukupuoliyhdynnän välityksellä. Komissio on asiasta eri mieltä ja yhtyy pikemminkin Maailman terveysjärjestön ja Yhdistyneiden Kansakuntien yhteisen aids-ohjelman asiantuntijoiden näkemykseen, jonka mukaan holtiton seksuaalinen käyttäytyminen on edelleen suurin syy HI-virustartuntojen leviämiseen Afrikassa (1).

Komission mielestä Gisselquistin ja hänen työtoveriensa esittämä tieto HIV-tartunnan saaneiden 5—10-vuotiaiden suuresta määrästä oli väärä, koska virheellisiä positiivisia HIV-testituloksia oli runsaasti. Tähän oli syynä se, etteivät Saharan eteläpuolisessa Afrikassa 1980-luvun puolivälissä käytetyt analyysimenetelmät olleet riittävän tarkkoja ja valideja. Alueilla, joissa lapsille on tehty tarkat diagnostiset testit, HI-virustartuntaa ei ole löydetty lapsilta, joiden äidillä ei ole tartuntaa, lukuun ottamatta tapauksia, joissa lapsi on saanut tartunnan verensiirron välityksellä tai häntä imettäneeltä HIV-positiiviselta hoitajalta. Artikkelien tiedot HIV-tartuntojen ja ylempien sosiaali- ja tuloryhmien välisistä tilastollisista yhteyksistä eivät välttämättä ole ristiriidassa sen tiedon kanssa, että tauti tarttuu seksuaalisessa kanssakäymisessä, kuten artikkelin kirjoittajat itsekin tietävät.

Tutkimus perustuu vanhoihin tietoihin ja vanhentuneisiin menetelmiin, eikä se ole yhdenmukainen Afrikassa nykyisin HIV-tartuntojen osalta vallitsevan epidemiologisen tilanteen kanssa; lapsilla tartuntojen määrä on nimittäin hyvin alhainen, mutta kasvaa jyrkästi nuorilla aikuisilla. Komissio on huolissaan siitä, että näiden artikkelien saama julkisuus saattaa herättää aiheetonta pelkoa väestössä ja voi saada vanhemmat jopa luopumaan lastensa perusrokotuksista ja muista terveydenhuollon tarjoamista palveluista. Lisäksi tiedot saattavat vahingoittaa toimia, joilla edistetään vastuullista seksuaalista kanssakäymistä HIV-tartuntojen ehkäisemiseksi.

WHO:n arvioiden mukaan holtiton seksuaalinen kanssakäyminen on syynä HIV-tartuntaan vain ainoastaan 2,5 prosentissa tapauksista Afrikassa. Komission mielestä tämä on paras saatavilla oleva arvio, mutta pitää HIV- ja aids-epidemian tiukkaa valvontaa edelleen tarpeellisena ja suosittelee lisätoimia terveydenhuoltojärjestelmien bioturvallisuuden parantamiseksi. Yhteisö tukee kansallisia veriturvallisuusohjelmia useissa Afrikan maissa (Malawi, Niger, Uganda, Sambia ja Zimbabwe); tämän lisäksi yhteisö toimii yhteistyössä hallitusten kanssa terveydenhuoltokäytäntöjen parantamiseksi ja steriilien hoitovälineiden saannin varmistamiseksi.

Komission politiikat ja tavoitteet HIV- ja aids-epidemian torjumiseksi kehitysmaissa määritellään 20. helmikuuta 2001 annetussa toimintaohjelmassa HI-virusta, aidsia, malariaa ja tuberkuloosia koskeva nopeutettu toiminta köyhyyden vähentämisessä (2). Toimintaohjelma ajantasaistettiin 26. helmikuuta 2003 neuvostolle ja Euroopan parlamentille annetulla komission tiedonannolla (3).

Saatavilla olevien tietojen mukaan HIV-tartuntojen määrä lisääntyy nopeasti Itä-Euroopassa. Kaukasuksella ja Keski-Aasiassa tartunta-aste on alkaa olla vaarallisella tasolla. Vuosia 2003—2004 koskevissa Tacis-maaohjelmissa määritellään toimenpiteet, jotka komissio aikoo toteuttaa tukeakseen alueen kumppanimaissa HIV- ja aids-tartuntojen ehkäisemiseksi ja torjumiseksi. HIV- ja aids-tartuntojen ehkäisy on ensisijaisessa asemassa Ukrainan ja Venäjän sekä Kaliningradin erillisalueen kanssa tehtävässä yhteistyössä. Näillä alueilla yhteisön toimien kohteena ovat erityisesti suonensisäisten huumeiden käyttäjien HIV-tartunnat ja HI-viruksen tarttuminen äidiltä lapselle. Esimerkiksi Venäjällä rahoitetaan uutta HIV:n ja aidsin torjuntakampanjaa vuoden 2002 kansallisesta Tacis-ohjelmasta. Hankkeella tuetaan laajalle yleisölle suunnattua monipuolista valistus- ja tiedotuskampanjaa, ja sen kohderyhmänä ovat niin sanotut tartunnan välittäjät, joiden kautta HIV ja aids leviävät riskiryhmistä koko väestön keskuuteen. Tässä yhteydessä tärkein riskiryhmä ovat suonensisäisten huumeiden käyttäjät, jotka voivat myös myydä seksipalveluja ja siirtää tartunnan seksikumppaneilleen.

HIV-tartuntojen määrä on pysynyt melko pienenä liittymisneuvotteluja käyvissä maissa. Komission rahoittaman EuroHIV-hankkeen avulla kerätään tietoja hakijamaiden HIV- ja aids-tilanteesta. Tiedot voi ladata osoitteesta http://www.eurohiv.org/sida.htm. Verensiirron yhteydessä saatavan HIV-tartunnan riskin vähentäminen on yksi laatu- ja turvallisuusvaatimusten asettamisesta ihmisveren ja veren komponenttien keräämistä, tutkimista, käsittelyä, säilytystä ja jakelua varten sekä direktiivin 2001/83/EY muuttamisesta 27 päivänä tammikuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/98/EY (4) päätavoitteista. Direktiivi sisältää luovutuskieltoa koskevat vaatimukset, ja siinä edellytetään jokaisen luovutetun verierän tutkimista HIV:n varalta.

(1) http://www.who.int/mediacentre/statements/2003/statement5/en/.

(2) KOM(2001) 96 lopullinen.

(3) KOM(2003) 93 lopullinen.

(4) EUVL L 33, 8.2.2003.