ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 310 , 09/10/1998 s. 0003



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3623/97 komissiolle esittäjä(t): Pierluigi Castagnetti (PPE) (13. marraskuuta 1997) Aihe: Oleskeluluvan myöntäminen Saksassa Useat Saksassa oleskelevat unionin toisen jäsenmaan kansalaiset valittavat sitä, että oleskelulupa myönnetään Saksassa toimivaltaiselle paikallisviranomaiselle jätettävän, esitäytetylle ja 70-luvulta peräisin olevalle lomakkeelle tehtävän hakemuksen perusteella. Unionin muiden jäsenmaiden kansalaisten olisi lisäksi oleskeluluvan saamiseksi ilmoitettava tulojensa olevan yli 1 200 Saksan markkaa. Usein käy niin, että muista jäsenmaista lähtöisin olevat unionin kansalaiset lopettavat ammatillisen toimintansa Saksassa, mutta haluavat kuitenkin jatkaa oleskeluaan maassa. Miten paikallisviranomaisten olisi suhtauduttava oleskelulupaa anoviin eläkeläisiin, joiden tulot ovat alle 1 200 Saksan markkaa? Miten paikallisviranomaisten olisi suhtauduttava kunnanvaltuustoon valittuihin unionin muiden jäsenmaiden kansalaisiin, jotka eivät täytä kaikkia oleskeluluvan jatkamisen edellytyksiä? Komission jäsenen Mario Montin komission puolesta antama vastaus (3. helmikuuta 1998) Komissio ei ole tietoinen lomakkeesta, jota käytetään Saksassa oleskelevien unionin kansalaisten jättäessä toimivaltaiselle paikallisviranomaiselle oleskelulupahakemuksen. Yhteisön oikeudessa säädetään vähimmäistuloista ainoastaan niiden palkattujen työntekijöiden tai itsenäisten ammatinharjoittajien, jotka eläkkeelle jäädessään sijoittautuvat muuhun kuin siihen jäsenvaltioon, jossa ovat aiemmin työskennelleet, sekä työelämän ulkopuolella olevien oleskeluluvan edellytyksenä. Kyseisestä edellytyksestä säädetään palkattujen työntekijöiden tai itsenäisten ammatinharjoittajien osalta ammattitoimintansa lopettaneiden työntekijöiden ja itsenäisten ammatinharjoittajien oleskeluoikeudesta 28 päivänä kesäkuuta 1990 annetussa neuvoston direktiivissä 90/365/ETY ((EYVL L 180, 13.7.1990. )) ja työelämän ulkopuolella olevien osalta oleskeluoikeudesta 28 päivänä kesäkuuta 1990 annetussa neuvoston direktiivissä 90/364/ETY1. Nämä direktiivit on saatettu osaksi Saksan lainsäädäntöä 17. heinäkuuta 1997 annetulla asetuksella (Verordnung), joka julkaistiin Bundesgesetzblatt-lehdessä 22. heinäkuuta 1997. Kyseisen asetuksen 8 pykälän 2 momentin mukaan eläkeläisten tai työelämän ulkopuolella olevien tulojen katsotaan olevan riittävät, jos ne ovat vähintään 1 170 Saksan markkaa kuussa. Ainoastaan edellä mainituissa direktiiveissä tarkoitettujen eläkeläisten tai työelämän ulkopuolella olevien tulot voidaan tarkistaa oleskelulupahakemuksen käsittelyn yhteydessä. Komission tietoon ei ole tullut, että Saksan paikallisviranomaiset yhteisön oikeuden vastaisesti vaatisivat muita henkilöryhmiä todistamaan tulotasonsa. Kysymyksen toisen kohdan osalta komissio toteaa, ettei sillä ole tapana vastata hypoteettisiin kysymyksiin.
Virallinen lehti nro C 386 , 11/12/1998 s. 0001



KIRJALLINEN KYSYMYS E-4082/97 esittäjä(t): Gerhard Hager (NI) komissiolle (16. tammikuuta 1998) Aihe: Perimistoimistot ja saatavien maksuunpano Kaupankäynnin maksunviivästyksiä koskevassa kertomuksessa todetaan, että komissio aikoo valmistella lainsäädäntöehdotuksen, jonka mukaan mm. perimistoimistot voisivat huolehtia yhteisön laajuisesti saatavien maksuunpanosta tuomioistuimissa. Tämä johtuu siitä, että monissa jäsenvaltioissa oikeusalan ammattien harjoittajilla on yksinoikeus edustaa tuomioistuimissa, mitä voidaan pitää nopean ja edullisen saatavien perimisen esteenä. Itävallan asianajajaliitto (Der Österreichische Rechtsanwaltskammertag) on puolestaan sitä mieltä, että kaavailtu direktiivi aiheuttaisi seuraavaa: - velkojien ja velallisten suojan heikkeneminen - kuluttajien intressien vahingoittaminen - perimistoimistojen kilpailuaseman yksipuolinen edistäminen, mikä ei ole asiallisesti oikeutettua. 1. Aikooko komissio toimia tämän ehdotuksen yhteydessä toissijaisuusperiaatteen mukaisesti ja ottaa huomioon tarpeellisuuden ja suhteellisuusperiaatteen? 2. Katsooko komissio, että tämä toimi on asiallisesti tarpeen Itävallan oikeustilanteessa, jossa sähköinen velkomismenettely mahdollistaa saatavien nopeutetun suorittamisen aina 100 000 Itävallan sillinkiin saakka ja jossa juuri asianajajan osallistuminen kyseisen menettelyn toteutusvaiheessa riittää täytäntöönpanomääräyksen esittämiseen? 3. Pitääkö komissio näistä lähtökohdista katsottuna kilpailun yksipuolista edistämistä perimistoimistojen hyväksi oikeutettuna? Komission jäsenen Christos Papoutsisinkomission puolesta antama vastaus (23. helmikuuta 1998) 1. Komissio pohtii parhaillaan maksuviivästyksiä koskevan lainsäädäntöehdotuksen sisältöä. Se noudattaa luonnollisesti EY:n perustamissopimuksen 3 artiklan b kohdassa määriteltyä toissijaisuusperiaatetta sekä välttämättömyyden ja suhteellisuuden periaatteita. 2. Komissio ottaa huomioon arvoisan parlamentin jäsenen mainitseman Itävallan asianajajaliiton mielipiteen, jonka mukaan Itävallan lainsäädäntö toimii hyvin yritysten kannalta. Komissio on kuitenkin tietoinen myös äskettäin tehdystä tutkimuksesta(1), jonka mukaan 60 % itävaltalaisista yrityksistä pitää nykyistä maksujen perintää koskevaa oikeusjärjestelmää tehottomana, 55 % pitää sitä liian hitaana ja 48 % liian kalliina. Lisäksi 82 % itävaltalaisista yrityksistä on sitä mieltä, että oikeudellisia menettelyjä olisi yhtenäistettävä. 3. Komission aloite ei vääristä kilpailua millään tavalla. Päinvastoin, 17. heinäkuuta 1997 annetussa komission tiedonannossa(2) mainitaan useita tekijöitä, jotka estävät perintätoimistoja toimimasta koko yhteisön alueella. Komission aloitteen tavoitteena on siksi luoda yhtenäinen toiminta-alue ja hyvin toimivat yhtenäismarkkinat perintäyrityksille. (1) European Payment Habits Survey, Intrum Justitia, Amsterdam, April 1997. (2) EYVL C 216, 17.7.1997.
Virallinen lehti nro C 310 , 09/10/1998 s. 0013



KIRJALLINEN KYSYMYS E-4133/97 komissiolle esittäjä(t): Wilfried Telkämper (V) (21. tammikuuta 1998) Aihe: Atomi- ja aurinkoenergian tukeminen Kuinka paljon tukea atomienergia on saanut EU:ssa yhteensä ja viimeksi kuluneen 10 vuoden aikana (mukaan lukien jälleenkäsittely, loppuvarastointi jne.)? Kuinka paljon tukea aurinkoenergia on saanut yhteensä ja viimeksi kuluneen 10 vuoden aikana? Kuinka suuren osan kohtien 1. ja 2. tuesta on saanut Baden-Württembergin osavaltio ja Saksan liittotasavalta? Kuinka paljon velkaa EdF/Ranskalle on aiheutunut sen atomiohjelmasta? Miten paljon tukea atomienergia on saanut Ranskassa kaikkiaan? Komission jäsenen Christos Papoutsisin komission puolesta antama vastaus (27. maaliskuuta 1998) Yhteisössä on annettu rahoitustukea ydinenergialle viimeisten kymmenen vuoden aikana ainoastaan tutkimuksen ja kehittämisen puiteohjelmassa (ydinfissio ja -fuusio). Tuki on ollut vuosittain keskimäärin 310 miljoonaa ecua, josta fission osuus on 100 miljoonaa ecua. Vuosina 1986-1995 käytettiin kaikissa jäsenvaltioissa ydinenergian tutkimukseen ja kehittämiseen vuosittain yhteensä keskimäärin 1470 miljoonaa ecua. Euratom-lainoja ei ole annettu vuodesta 1988. Vuosina 1990*1997 tuettiin noin 160 aurinkoenergiahanketta osana Thermie-ohjelmaa. Kyseiset hankkeet liittyvät aurinkoenergiateknologiaan eli auringon fotoenergiaan, aurinkolämpöön ja teollisuuden voimantuotantoon aurinkoenergialla. Lisäksi vuosina 1993*1997 Altener-ohjelmassa tuettiin 72 aurinkoenergiahanketta. Näiden kahden ohjelman yhteydessä annettiin tukea yhteensä 70 miljoonaa ecua eli noin yhdeksän miljoonaa ecua vuodessa. Aurinkoenergiaan liittyvän tutkimuksen ja kehittämisen vuotuiset keskimääräiset menot olivat vuosina 1986*1995 kaikissa jäsenvaltioissa yhteensä noin 125 miljoonaa ecua. Saksassa toteutettiin kyseisinä vuosina 17 aurinkoenergiahanketta, joissa yhteisön rahoitusosuus oli 8 miljoonaa ecua Thermie-ohjelmasta. Baden-Württembergin vastaavat luvut olivat neljä hanketta ja 1,65 miljoonaa ecua. Saksassa tuettiin Altener-ohjelmasta yhteensä 1,3 miljoonalla eculla kahdeksaa aurinkoenergiahanketta, joista yksi toteutettiin Baden-Württembergissä ja joka sai noin 170 000 ecua. Ydinenergian tutkimuksen ja kehittämisen menot ovat vuosina 1986*1995 olleet Saksassa vuosittain keskimäärin 336 miljoonaa ecua ja aurinkoenergian tutkimuksen ja kehittämisen menot 70 miljoonaa ecua. Electricité de Francen (EDF) julkaiseman vuotta 1996 koskevan vuosikertomuksen mukaan sen velka vuoden 1996 lopussa oli 133 miljardia Ranskan frangia. Jakoa eri sähköntuotantolähteiden välille ei esitetä. Ydinenergian tutkimus- ja kehittämismenot vuosina 1986*1995 olivat vuosittain keskimäärin 467 miljoonaa ecua ja aurinkoenergian vastaavat menot kolme miljoonaa ecua.
Virallinen lehti nro C 304 , 02/10/1998 s. 0010



KIRJALLINEN KYSYMYS E-4160/97 neuvostolle esittäjä(t): Leonie van Bladel (UPE) (22. tammikuuta 1998) Aihe: EU:n ja Surinamen välisten suhteiden mahdollinen huononeminen 1. Onko neuvosto tietoinen, että 25. lokakuuta 1997 Surinamessa pidätettiin 27 siviili- ja sotilashenkilöä epäiltyinä väitetyn vallankaappausyrityksen valmistelusta? 2. Epäileekö neuvostokin, että väitteet vallankaappausyrityksen valmistelusta 25. lokakuuta 1997 ovat sekä reaktio Alankomaiden oikeuslaitoksen julistamaan, Surinamen valtiollista neuvonantajaa Desi Boutersea koskevaan etsintä- ja pidätysmääräykseen että Surinamen hallituksen yritys kääntää sisäpoliittisen kritiikin huomio toisaalle maan tämänhetkisen hallituksen epäonnistuneesta talouspolitiikasta? 3. Eikö neuvosto olekin erittäin huolestunut Surinamen entisen diktaattorin/nykyisen valtiollisen neuvonantajan Desi Boutersen tiedonannoista, joissa väitetään ulkovaltojen, kuten Alankomaiden, olevan vastuussa Surinamen vallankaappausyrityksen suunnittelusta? 4. Onko neuvosto tietoinen, että Boutersen syyttävät puheet johtavat Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja Surinamen suhteiden selvään huononemiseen? Yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-4160/97, E-4161/97, E-4162/97 ja E-4163/97 (18. toukokuuta 1998) Neuvosto on tietoinen ainoastaan Surinamin viranomaisten toimittamista tiedoista. Kyseisten tietojen mukaan joukko henkilöitä on pidätetty viikonloppuna 25. lokakuuta 1997 epäiltyinä vallankaappausyrityksen suunnittelusta. Neuvosto on myös tietoinen ¨Moiwana 86¨- ihmisoikeusjärjestön Amerikan ihmisoikeuskomissiolle lähettämästä kirjeestä, joka koskee arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemaa tapausta. Sikäli kuin neuvosto on onnistunut saamaan tietoa Alankomaiden suurlähetystöön lokakuussa 1997 tulleen väitetyn epäillyn tapauksesta, kyseinen henkilö ei hakenut turvapaikkaa. Neuvosto katsoo, että mikäli Surinamissa sattuu panttivankivälikohtaus, on ryhdyttävä tarvittaviin toimiin rauhanomaisen ratkaisun löytämiseksi. Neuvosto ei ole tietoinen niistä väitteistä ja syytöksistä, joihin arvoisa parlamentin jäsen viittaa Desi Delano Boutersen lausuntoina. Ottaen lisäksi huomioon, että oikeudellinen tutkinta, johon arvoisa parlamentin jäsen viittaa, on vielä kesken, neuvosto ei voi esittää huomioita asiasta.
Virallinen lehti nro C 223 , 17/07/1998 s. 0029



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3876/97 komissiolle esittäjä(t): Amedeo Amadeo (NI) (5. joulukuuta 1997) Aihe: Tietoyhteiskunta - jatkuva toimintasuunnitelma Kysymykseni koskee komission tiedonantoa neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle aiheesta Eurooppa maailmanlaajuisen tietoyhteiskunnan eturintamassa: jatkuva toimintasuunnitelma (KOM(96)607 lopull.). Pyydän, että alaikäisten suojelulle annettaisiin suuri painoarvo sekä audiovisuaalisten ohjelmien sisällön osalta että internetin käytön osalta. Komission jäsenen Martin Bangemannin komission puolesta antama vastaus (21. tammikuuta 1998) Komissio on äskettäin antanut ehdotuksen toimintasuunnitelmasta Internetin käyttöturvallisuuden parantamiseksi ((KOM(97)582 lopullinen. )) sekä ehdotuksen neuvoston suositukseksi alaikäisten ja ihmisarvon suojelusta audiovisuaalisten ja tietotekniikan palvelujen alalla ((KOM(97)582 lopullinen. )). Toimintasuunnitelma muodostaa perustan, jonka mukaisesti yhteisö rahoittaa osaksi Euroopan vihjelinjaverkostoa, jonka kautta voidaan ilmoittaa laittomasta aineistosta kuten lapsipornografiasta. Toimintasuunnitelma on myös perusta eurooppalaisille suodatus- ja luokittelujärjestelmille sekä toimenpiteille, joilla lisätään tietoisuutta asiasta. Lisäksi se tukee toimintaa, joka liittyy neuvoston suositukseen kansallisten itsesääntelyjärjestelmien koordinoinnista Euroopan tasolla ((EYVL C 70, 6.3.1997. )). Nämä toimenpiteet edistävät merkittävästi alaikäisten suojelua.
Virallinen lehti nro C 223 , 17/07/1998 s. 0018



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3717/97 komissiolle esittäjä(t): Raimo Ilaskivi (PPE) (19. marraskuuta 1997) Aihe: Selvitys verottoman myynnin taloudellisista seurauksista Kirjallisessa kysymyksessäni E-2777/97 ((EYVL C 117, 16.4.1998, s. 65. )) tiedustelin, ylenkatsooko komissio parlamentin ja jäsenmaiden liikenneministerien toivomuksia, koska pyydettyä selvitystä verottoman myynnin taloudellisista vaikutuksista ei ole haluttu suorittaa. Korostin, että ongelma on myös parlamentarismin näkökulmasta tärkeä. Komission jäsen Mario Monti ei vastauksessaan E-2777/97 ole vastannut kysymykseeni. Hän on vain toistanut aiemmin tiedossa olleita näkemyksiä, joiden mukaan selvitys olisi tarpeeton. Erityisesti hän on viitannut vuoden 1991 päätösten perusteluun. Suomi ei mainittuna vuonna ollut unionin jäsen. Suomen maantieteellinen asema merten takana merkitsee, että laivaliikenteellä samoin kuin lentoliikenteellä on keskeinen merkitys yhteyksien kannalta. Suomalaiset selvitykset osoittavat, että maa menettää laiva- ja lentoliikenteessä tuhansia työpaikkoja, mikäli verovapaus ei jatku. Välilliset vaikutukset eri aloille, mm. laivanrakennusteollisuuteen, ovat merkityksellisiä. Pidetyissä seminaareissa ja parlamentin talousvaliokunnan kuulemisissa on käynyt ilmi, että vaikutukset ovat jäsenmaissa merkittävät nimenomaan työttömyyteen, jonka arvioidaan lisääntyvän sadoillatuhansilla. Kuitenkin EU samanaikaisesti korostaa laaja-alaisen työllisyyspolitiikan merkitystä. Verovapaan myynnin lopettaminen on isku vasten näitä pyrkimyksiä. Toistan kysymyksen ja tiedustelen, eikö uusien jäsenmaiden tilanteella, jota vuonna 1991 ei voitu ottaa huomioon, ole minkäänlaista merkitystä komission kantaan, joka ylenkatsoo parlamentarismia? Komission jäsenen Mario Montin komission puolesta antama vastaus (6. tammikuuta 1998) Komissio tietää, että neuvoston päätös yhteisön sisäisen verottoman myynnin lakkauttamisesta tehtiin ennen kuin Itävalta, Suomi ja Ruotsi liittyivät yhteisöön. Kaikkien muiden yhteisön ennen tätä laajentumista tekemien laillisten päätösten tavoin tämäkin päätös kuului siihen yhteisön säännöstöön, joka uusien jäsenten tuli hyväksyä ja jonka ne myös hyväksyivät. Arvoisa parlamentin jäsen viittaa myös Suomen syrjäiseen maantieteelliseen sijaintiin. Tästäkin asiasta keskusteltiin liittymisneuvotteluissa erityisesti siltä kannalta, että vuonna 1991 tehty päätös verottoman myynnin lakkauttamisesta voisi aiheuttaa kielteisiä seuraamuksia. Neuvoston päätöstä kyseenalaistamatta Suomi pyysi poikkeusta, jolla Ahvenanmaa katsotaan välillisessä verotuksessa kolmanneksi alueeksi ((Suomen liittymissopimuksen pöytäkirja N:o 2. )) eikä yhteisön osaksi. Neuvosto myönsi Suomelle tämän poikkeuksen. Komissio on aiemminkin korostanut ((Ks. vastaus parlamentin kysymykseen E-3271/97, jonka esitti parlamentin jäsen Marjo Matikainen-Kallström (EYVL C 117, 16.4.1998, s. 168). )), että viennin ansiosta verottomat ostokset ovat edelleen mahdollisia kolmansiin maihin ja kolmansille alueille matkustaville. Komissio katsoo lisäksi, että olisi erittäin epäasiallista aloittaa uusi keskustelu seikoista, joista on sovittu liittymisneuvotteluissa.
Virallinen lehti nro C 223 , 17/07/1998 s. 0038



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3975/97 komissiolle esittäjä(t): Josu Imaz San Miguel (PPE) (9. joulukuuta 1997) Aihe: Espanjan metsästyslaki Onko komissio sitä mieltä, että direktiivissä 79/409/ETY ((EYVL L 103, 25.4.1979, s. 1. )) annetaan mahdollisuus poiketa 7 artiklan 4 kohdasta, mitä tulee pesimispaikoilleen siirtyvien muuttolintujen metsästykseen? Voiko tämän direktiivin 9 artiklan c alakohdan mukaisia poikkeussäännöksiä soveltaa 7 artiklan 4 kohtaan? Voivatko jäsenvaltiot ottaa kansallisessa lainsäädännössään käyttöön direktiivin 79/409/ETY 7 artiklan 4 kohtaa koskevan poikkeuksen, ja käyttää tällöin tiukempia kriteerejä kuin mitä direktiivissä on mainittu? Ovatko täten Espanjan lainsäädännön poikkeavat määräykset, sikäli kun Espanjan lain 4/89 muutos vastaa edellä mainittuja pohdintoja, yhdenmukaiset direktiivin 79/409/ETY määräysten kanssa? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardin komission puolesta antama vastaus (9. tammikuuta 1998) Parlamentin jäsen mainitsee 6. marraskuuta 1997 annetun Espanjan lain 40/1997, joka on julkaistu 6. marraskuuta 1997 Espanjan virallisessa lehdessä N:o 266 ja jolla muutetaan luonnonvaraisen kasviston ja eläimistön suojelusta annettua lakia 4/1989. Luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2 päivänä huhtikuuta 1979 annettua neuvoston direktiiviä 79/409/ETY sovelletaan luonnonvaraisten lintujen suojeluun, hoitamiseen ja sääntelyyn ja siinä annetaan säännökset niiden hyödyntämisestä. Suojelujärjestelmässä sovelletaan tiukkoja säännöksiä muuttaviin lajeihin. Direktiivin 7 artiklan 4 kohdassa säädetään seuraavaa: ¨Kun on kyse muuttavista lajeista, jäsenvaltioiden on huolehdittava erityisesti siitä, että metsästyslainsäädännön alaisia lajeja ei metsästetä niiden lisääntymiskauden aikana tai niiden palatessa pesimisalueilleen. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kaikki aiheelliset tiedot siitä, miten niiden metsästystä koskevaa säännöstöä sovelletaan käytännössä.¨ Mainitun 7 artiklan 4 kohdan säännösten soveltamisesta voidaan poiketa 9 artiklassa säädetyistä syistä. Komissio on tutkinut mainitun Espanjan lain ja todennut sen olevan yhdenmukainen luonnonvaraisten lintujen suojelusta annetun neuvoston direktiivin 79/409/ETY säännösten kanssa, sillä direktiivin 7 artiklan 4 kohdassa säädetystä muuttavia lajeja koskevasta yleisestä metsästyskiellosta myönnettävien poikkeusten on täytettävä direktiivin 9 artiklassa säädetyt edellytykset.
Virallinen lehti nro C 223 , 17/07/1998 s. 0068



KIRJALLINEN KYSYMYS E-4182/97 komissiolle esittäjä(t): Mechtild Rothe (PSE) (21. tammikuuta 1998) Aihe: Hinnoittelusäännökset Pohjanmeren lauttaliikenteessä Alankomaissa Onko komissio tietoinen siitä, että Lauwersoogin (NL) ja Schiermonnikoogin (NL) välisessä lauttaliikenteessä myönnetään alennuksia 65 vuotta täyttäneille henkilöille? Tietääkö komissio, että näitä alennuksia myönnetään vain hollantilaisille? Katsooko komissio, että tällainen muista jäsenvaltioista tulevien iäkkäiden ihmisten syrjintä on estettävä? Jos komissio on tätä mieltä, mihin toimiin se aikoo ryhtyä syrjinnän lopettamiseksi? Komission jäsenen Neil Kinnockin komission puolesta antama vastaus (5. maaliskuuta 1998) Komissio on tietoinen siitä, että ikään perustuvia hinnanalennuksia myönnetään yleensä vain kyseisen jäsenvaltion kansalaisille. Komission mielestä tällainen syrjintä olisi lopetettava. Tämän vuoksi komissio antoi toukokuussa 1989 suosituksen yhteisen yli 60-vuotiaille tarkoitetun kortin käyttöönotosta. Kortilla laajennettaisiin iäkkäiden henkilöiden nykyiset oikeudet koskemaan kaikkia iäkkäitä unionin kansalaisia erityisesti silloin, kun he matkustavat ulkomailla. Ikävä kyllä yksikään jäsenvaltio ei toistaiseksi ole noudattanut tätä suositusta, vaikkakin Portugali on äskettäin perustanut työryhmän tutkimaan asiaa. Komissio on toteuttanut kansalaisjärjestöjen kanssa toteutettavuustutkimuksen, jonka tavoitteena on parantaa merkittävästi iäkkäiden henkilöiden mahdollisuuksia saada heille kuuluvat etuudet ja alennukset. Tavoitteena on kehittää malleja, joita jäsenvaltiot voisivat mukauttaa omiin olosuhteisiinsa sopiviksi. Tämä voisi tarvittaessa johtaa etuuksien vastavuoroiseen tunnustamiseen. Toteutettavuustutkimusraportti on juuri saatu valmiiksi, ja komissio tutkii sitä parhaillaan. Komissio tarkastelee tilannetta raportin tulosten perusteella. Komissiolle on myös toimitettu valitus, joka koskee tämäntyyppistä hintasyrjintää Den Helderin ja Texelin välisessä lauttaliikenteessä (Alankomaissa). Komissio pyysi Alankomaiden viranomaisilta yksityiskohtaisia tietoja asiaankuuluvasta lainsäädännöstä, ja ilmaisi epäilyksensä siitä, onko tällainen järjestelmä yhteisön lainsäädännön mukainen. Komissio päättää Alankomaiden viranomaisilta saamansa vastauksen perusteella, millaiset toimenpiteet ovat mahdollisesti tarpeen myös tapauksessa, johon arvoisa parlamentin jäsen viittaa.
Virallinen lehti nro C 223 , 17/07/1998 s. 0076



KIRJALLINEN KYSYMYS E-4227/97 komissiolle esittäjä(t): Maartje van Putten (PSE) (21. tammikuuta 1998) Aihe: Välimeren ja Itä-Atlantin munkkihylkeitä koskeva seurantaraportti Komissio on LIFE-ohjelman yhteydessä rahoittanut useita erilaisia jäsenvaltioiden munkkihylkeitä koskevia tutkimuksia. Nämä tutkimukset kohdistuvat sekä Välimeren alueeseen että Atlantin valtameren itäosiin. Komissio on myöhemmin aloittanut näiden LIFE-ohjelmien yhteydessä rahoitettujen tutkimusten seurannan. Seurantaraporttia ei vielä toistaiseksi ole julkaistu. 1. Voisiko komissio hallinnon avoimuutta koskevan periaatteen huomioon ottaen ilmoittaa, miksi se ei vielä ole julkaissut tätä seurantaraporttia? 2. Voisiko komissio ilmoittaa, milloin se on aikonut julkaista tämän seurantaraportin? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardin komission puolesta antama vastaus (27. helmikuuta 1998) Kertomus, johon arvoisa parlamentin jäsen viittaa, ei ole arviointikertomus tutkimustyöstä. Kysymys on ACNAT- ja LIFE-hankkeiden teknisestä tarkastuksesta ja tilintarkastuksesta, joiden avulla on tarkoitus tarkastella tuen saajien esittämien hankkeiden merkityksellisyyttä. Vaikka kysymys on sisäisestä raportista, jonka tarkoitus on parantaa LIFE-hankkeiden johtoa ja hallintoa, komissio on toimittanut kopion raportin päätelmistä kaikille sitä pyytäneille. Päätelmät on toimitettu muun muassa niitä pyytäneille Euroopan parlamentin jäsenille. Myös arvoisalle parlamentin jäsenelle sekä parlamentin pääsihteeristöön toimitetaan omat kappaleet.