KIRJALLINEN KYSYMYS E-0755/03

esittäjä(t): Daniela Raschhofer (NI) komissiolle

(12. maaliskuuta 2003)

Aihe: Suojelualueilla toteutettavien hankkeiden vaikutusten arviointi ja kansalaisten kuuleminen

Luontotyyppidirektiivin (92/43/ETY(1)) 6 artiklan mukaan kaikki suunnitelmat tai hankkeet, jotka saattavat vaikuttaa alueeseen merkittävästi joko erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa, on arvioitava asianmukaisesti sen kannalta, miten ne vaikuttavat alueen suojelutavoitteisiin. Alueelle aiheutuvien vaikutusten arvioinnista tehtyjen johtopäätösten perusteella toimivaltaiset kansalliset viranomaiset antavat hyväksyntänsä tälle suunnitelmalle tai hankkeelle vasta varmistuttuaan siitä, että suunnitelma tai hanke ei vaikuta kyseisen alueen koskemattomuuteen, ja kuultuaan tarvittaessa kansalaisia.

Luontotyyppidirektiivin 6 artikla saatettiin osaksi kansallista lainsäädäntöä Itävallassa, jolloin yhdeksään osavaltioiden toimivaltaan kuuluvaan luonnonsuojelulakiin tehtiin muutoksia. Näistä uusista laeista kahdeksaan sisältyy säädös, jonka mukaan viranomaisten on kuultava kansalaisia. Viranomaisilla ei näin ollen ole mahdollisuutta arvioida ja päättää itse kunkin yksittäistapauksen perusteella, kuullaanko kansalaisia kyseisessä tapauksessa vai ei. Esitän komissiolle seuraavat kysymykset:

1. Missä tapauksissa komissio katsoo, että kansallisten viranomaisten täytyy kuulla kansalaisia arvioidessaan luontotyyppidirektiivin 6 artiklan mukaisesti, miten suojelualueilla toteutettavat hankkeet vaikuttavat alueen luontoon?

2. Onko kansalaisten kuulematta jättäminen sallittua, kun on kyse hankkeista, joiden kohdalla alueelle aiheutuvista vaikutuksista on tehtävä arvio direktiivin 85/337/ETY(2) mukaisesti?

3. Katsooko komissio, että luontotyyppidirektiivin (92/43/ETY) 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitetusta kansalaisten kuulemisesta on huolehdittu riittävästi Itävallan luonnonsuojelulainsäädännössä?

(1) EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7.

(2) EYVL L 175, 5.7.1985, s. 40.

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(15. toukokuuta 2003)

Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21 päivänä toukokuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY(1) (luontotyyppidirektiivi) 6 artiklassa ei velvoiteta viranomaisia kuulemaan kansalaisia ennen päätöksentekoa suunnitelmassa tai hankkeessa, joka saattaa vaikuttaa merkittävästi erityiseen suojelualueeseen. Jäsenvaltiot eivät saa kuitenkaan jättää kuulemista tekemättä kaikkien tällaisten suunnitelmien tai hankkeiden osalta, vaan asia on otettava huomioon asianmukaisesti luontotyyppidirektiiviä sovellettaessa. Toimivaltaisten viranomaisten tulee esimerkiksi tarkistaa tapauskohtaisesti, onko kansalaisten kuuleminen tarpeen. Komissio myös katsoo periaatteessa Århusin sopimuksen(2) mukaisesti, että kansalaisten on saatava helposti tietoa ja voitava osallistua päätöksentekoon ympäristökysymyksissä.

Komissio vastaa esitettyihin kysymyksiin seuraavasti:

- Kansalaisten kuuleminen on tarpeen silloin kuin luontotyyppidirektiivin 6 artiklan 3 kohdassa edellytetään tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY(3) (YVA-direktiivi) mukaista arviointia.

- Kuten edellä mainitaan, viranomaisilla on joka tapauksessa velvollisuus kuulla kansalaisia silloin, kun luontotyyppidirektiivin 6 artiklan 3 kohdassa mainittu arviointi sisältyy YVA-direktiivin mukaisen ympäristövaikutusten arviointiin.

- Komissio on tutkinut Itävallan lainsäädäntöä, jolla luontotyyppidirektiivi on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä. Esiin tuli useita epäjohdonmukaisuuksia, myös 6 artiklan suhteen.

(1) EYVL L 206, 22.7.1992.

(2) Yleissopimus tiedon saannista, kansalaisten osallistumisoikeudesta sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeudesta ympäristöasioissa 25.6.1998.

(3) EYVL L 175, 5.7.1985.