KIRJALLINEN KYSYMYS E-1864/02

esittäjä(t): Niall Andrews (UEN) neuvostolle

(28. kesäkuuta 2002)

Aihe: Espanjan puheenjohtajakausi ja Saharan eteläpuolinen Afrikka

Voisiko neuvosto Espanjan puheenjohtajakauden lähestyessä loppuaan kertoa, miten sen toiveet Euroopan unionin Saharan eteläpuolista Afrikkaa koskevan politiikan jatkamisesta ja vauhdittamisesta ovat toteutuneet, etenkin mitä tulee ratkaisun etsimiseen suurimpiin aseellisiin konflikteihin (Afrikan suurten järvien alue, Länsi-Afrikka ja Somalin niemimaa) ja esimerkiksi Angolan ja Zimbabwen sisäisiin ongelmiin?

Vastaus

(19. joulukuuta 2002)

Kysymys koskee vuoden 2002 ensimmäistä puoliskoa, jonka osalta neuvosto voi ilmoittaa arvoisalle parlamentin jäsenelle seuraavista toimista:

1. Suurten järvien alueen osalta EU oli tyytyväinen Sun Cityssä Etelä-Afrikassa 52 päivää kestäneiden ja 19. huhtikuuta 2002 päättyneiden Kongon sisäistä vuoropuhelua koskeneiden kokousten tuloksiin. EU pahoitteli, ettei kaikkia kokouksissa käsiteltyjä päätöslauselmia voitu

hyväksyä, mutta katsoi kuitenkin, että 37 hyväksyttyä raporttia osoittavat kiistattomasti, miten päättäväisesti Kongon demokraattisessa tasavallassa etsitään kansallista sovintoa ja rauhaa. EU on myöntänyt 3,2 miljoonaa euroa tukea välitystoimiin ja vuoropuhelun järjestämiseen. EU:n erityislähettiläs Aldo Ajello tiedotti koko vuoropuhelun ajan neuvostolle säännöllisesti neuvottelujen edistymisestä.

2. EU seurasi tiiviisti Länsi-Afrikan poliittista, sotilaallista ja humanitaarista kehitystä. EU on erityisen huolissaan Mano-joen valtioiden unionin (Sierra Leonen, Guinean ja Liberian) väkivallan kierteen kielteisistä vaikutuksista alueen rauhanprosessiin. Humanitaarinen tilanne on häilyvä ja vaihtelee maasta riippuen. Vaikka kehitys Sierra Leonessa on ollut myönteistä, Guinean tilanteessa ei näy kohentumisen merkkejä, ja Liberiassa tilanne vain pahenee. Puheenjohtajavaltion 12. maaliskuuta 2002 EU:n puolesta antamassa julkilausumassa EU ilmoitti tukevansa Marokon kuninkaan aloitetta, joka kokosi Mano-joen valtioiden unionin kolme valtionpäämiestä yhteiseen huippukokoukseen Rabatiin 27. helmikuuta 2002. EU on syvästi huolestunut taisteluiden äskettäisestä kiihtymisestä Liberiassa, sillä se voi vain lisätä epävakautta ja väestön kärsimyksiä. EU tukee kaikkia paikallisia ja alueellisia välitysyrityksiä, ja samalla se painostaa edelleen puheenjohtajavaltion alueelle nimeämän erityisedustajan Hans Dahlgrenin välityksellä alueen maita lopettamaan väkivallan ja jatkamaan poliittista vuoropuhelua.

3. Euroopan unioni on tukenut aktiivisesti IGAD:n tekemiä Afrikan sarven rauhanaloitteita.

Somalian rauhanprosessin osalta EU pani erityisen tyytyväisenä merkille IGAD:n suosituksen, jossa Somalian siirtymäajan hallitusta ja muita osapuolia kiirehditään sitoutumaan terrorismin torjuntaan kaikissa sen muodoissa, ja EU vaati osapuolia osallistumaan IGAD:n puitteissa järjestettävään vuoropuheluun ilman ennakkoehtoja. EU korosti olevansa valmis tutkimaan tapoja ja keinoja IGAD:n ponnistusten tukemiseksi, jotta kansallinen sovintoprosessi voitaisiin saattaa päätökseen.

EU tukee IGAD:n kautta myös kokonaisvaltaiseen rauhanratkaisuun tähtääviä aloitteita Sudanissa. Koska konfliktin jatkuminen ja ihmisoikeusloukkaukset ovat sosiaalisen ja taloudellisen kehityksen suurimmat esteet, rauhanprosessin tukeminen on EU:n mielestä yksi ensisijaisista tavoitteista.

EU suhtautui myönteisesti rajakomission päätökseen Etiopian ja Eritrean rajan sijainnin lopullisesta oikeudellisesta määrittelystä, jonka katsotaan olevan kyseisten maiden välillä 12. joulukuuta 2000 allekirjoitetun kattavan rauhansopimuksen keskeinen osa. Huolestuneena Eritrean sisäisen tilanteen vakavasta heikentymisestä viime vuoden jälkeen EU korosti uudelleen, että vuoropuhelua viranomaisten kanssa on jatkettava ongelmien ratkaisemiseksi.

4. Barcelonan Eurooppa-neuvosto ilmaisi tyytyväisyytensä Angolan hallituksen 13. maaliskuuta antamaan ilmoitukseen vihollisuuksien lopettamisesta koko maata koskevan aselevon aikaansaamiseksi. Yleisten asioiden neuvosto täydensi lausumaa 13. toukokuuta ja ilmaisi tyytyväisyytensä komission aikomukseen osallistua maan humanitaarisen tilanteen lievittämiseen ja tukea rauhanprosessia sen eri vaiheissa. Neuvosto ilmoitti myös olevansa halukas tukemaan Angolan kansan pyrkimyksiä pysyvän rauhan, vakauden ja kestävän kehityksen aikaansaamiseksi maassa. Tämän vuoksi neuvosto aikoo lähiaikoina tarkistaa Angolaa koskevaa yhteistä kantaansa.

5. Syvästi huolestuneena kehityksestä, joka edelsi 9.11. maaliskuuta pidettyjä Zimbabwen vaaleja, neuvosto järjesti ensin Cotonoun sopimuksen 96 artiklan mukaisesti neuvottelut Zimbabwen kanssa.

6. Neuvosto palautti istunnossaan 18. helmikuuta 2002 mieliin 28. tammikuuta antamansa päätelmät, joiden mukaan päätettiin soveltaa kohdennettuja pakotteita, jos Zimbabwen hallitus estää EU:n vaalitarkkailutoimien toteuttamisen tai tarkkailuryhmää toimimasta tehokkaasti tai kansainvälisiä tiedotusvälineitä pääsemästä vapaasti seuraamaan vaaleja, jos tilanne paikan päällä heikkenee vakavasti joko ihmisoikeustilanteen heikkenemisen tai oppositioon kohdistuvien hyökkäysten vuoksi tai jos vaalien ei katsota olevan vapaat ja rehelliset. Koska poliittinen väkivalta, vakavat ihmisoikeusloukkaukset ja Zimbabwen tiedotusvälineille asetetut rajoitukset ovat jatkuneet, neuvosto päätti 18. helmikuuta soveltaa kohdennettuja pakotteita(1) joillekin Zimbabwen hallintoon kiinteässä yhteydessä oleville henkilöille. Kun Zimbabwe tämän

jälkeen esti EU:n vaalitarkkailijoiden työn ja kun vaalien ei todettu olevan demokraattisten normien mukaisesti vapaat ja oikeudenmukaiset, Eurooppa-neuvosto päätti 15. ja 16. maaliskuuta lähettää korkean tason troikan eteläisen Afrikan kehitysyhteisön (SADC) maihin keskustelemaan EU:n Zimbabween liittyvistä huolenaiheista. Valtiosihteeri Miquel Nadalin johtama troikka kävi Mosambikissa, Etelä-Afrikassa ja Malawissa 19.22. toukokuuta ja tiedotti 17. kesäkuuta neuvostolle matkansa tuloksista.

7. 17. kesäkuuta neuvosto toisti olevansa syvästi huolissaan tilanteen heikkenemisestä ja sitoutui seuraamaan tapahtumien kehitystä sekä toteuttamaan kehityksen mukaisia toimenpiteitä. Euroopan unioni sitoutui toimittamaan runsaasti apua helpottaakseen YK:n vetoomusten mukaisesti Zimbabwen ja muiden alueen maiden elintarvike- ja humanitaarista kriisiä. Lisäksi se pyysi Zimbabwen viranomaisia tarkistamaan maareformia YK:n kehitysohjelmassa tehtyjen ehdotusten mukaisesti.

(1) JO L 50, 21.2.2002.