ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 174 , 08/06/1998 s. 0086



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3609/97 komissiolle esittäjä(t): Esko Seppänen (GUE/NGL) (13. marraskuuta 1997) Aihe: Yleislingvistisen tutkimuksen aseman parantaminen EU:n tutkimusrahoituksessa Tulevaisuudessa yhä suurempi osa eurooppalaiseen kieltentutkimukseen suunnatuista varoista tulee suoraan EU:lta. EU:n tutkimusohjelmissa kielentutkimus on jaettu neljään pääryhmään: - informaation hakujärjestelmiä ja kielen automaattista analyysiä kehittävät ja hyödyntävät ohjelmat, - yleiseen kulttuurintutkimukseen liittyvät ohjelmat, - ohjelmat, jotka on suunnattu erityisesti entisen Neuvostoliiton alueella ja entisissä sosialistisissa maissa sekä kehitysmaissa tehtävään tutkimukseen ja teknologiseen kehitykseen, - tutkijoiden yhteistyötä ja koulutusta tukevat ohjelmat. Tällä hetkellä EU:n kielentutkimukseen liittyvissä tutkimusohjelmissa on kuitenkin hyvin vähän sellaisia asioita, jotka koskevat kielentutkimuksen ns. perustutkimusta ja teoreettista kielentutkimusta. Kielen perustutkimuksen rahoituksen vaikeudet johtuvat ennen kaikkea siitä, että kestää yleensä kauan ennen kuin tulokset ovat hyödynnettävissä. Kuitenkin Hollanti ja Saksa ovat esimerkkejä yksittäisistä jäsenmaista, joissa teoreettisen kielentutkimuksen tukeminen on nähty taloudellisena sijoituksena. Kummassakin maassa onkin alan teoreettinen tutkimus erittäin korkealla tasolla. Mitä mahdollisia toimenpiteitä komissio on harkinnut yleislingvistisen tutkimuksen aseman parantamiseksi? Olisiko esimerkiksi mahdollista liittää kielentutkimusta JRC:n (Joint Research Center) toimintaan tai perustaa erityistä kielen perustutkimukseen suunnattua ohjelmaa? Komission jäsenen Édith Cressonin komission puolesta antama vastaus (23. tammikuuta 1998) Komission ehdotukseen tutkimuksen viidenneksi puiteohjelmaksi ((Asiak. KOM(97)142 lopullinen. )) ei sisälly kielen perustutkimuksen erityisohjelmaa. Käyttäjäystävällisen tietoyhteiskunnan luominen -nimisen erityisohjelman yhteydessä on kuitenkin tarkoitus tutkia erityisesti kolmannen avaintoimintakokonaisuuden Multimedia-aineisto ja työkalut yhteydessä uutta kieleen liittyvää teknologiaa tieto- ja viestintäjärjestelmien kehittämiseksi entistä käyttäjäystävällisimmiksi. Toiminnassa keskitytään mm. eräisiin perustutkimuksen näkökohtiin. Yhteisen tutkimuskeskuksen (YTK) nykyiseen toimintaan ei sisälly lingvististä tutkimusta. YTK:lla ei ylipäänsä ole valtuuksia harjoittaa alan tutkimusta ainakaan lyhytkestoisena toimintana.
Virallinen lehti nro C 187 , 16/06/1998 s. 0031



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3631/97 komissiolle esittäjä(t): Luciano Vecchi (PSE) (13. marraskuuta 1997) Aihe: Työllisyysaloitteeseen osallistumiseen vaadittavat takaukset Irlannissa Kuten aikaisemmissa kysymyksissä on jo todettu, Italian viranomaisten päätös velvoittaa voittoa tavoittelemattomat yhteisöt hankkimaan pankkitakaus, jotta ne voivat osallistua työllisyysaloitteeseen, on osoittautunut kalliiksi ja rankaisevaksi niiden yhteisöjen osalta, joiden on ilmeisen vaikea esittää asianmukaisia rahoitusta koskevia takauksia. On tiedossa, että asiaa koskevat säännökset poikkeavat toisistaan eri unionin maissa. Voiko komissio ilmoittaa, velvoitetaanko voittoa tavoittelemattomat yhteisöt (tai yleensä sosiaalitalouden ja ¨kolmannen sektorin¨ yhteisöt) Irlannissa esittämään rahoitus- tai pankkitakaus, ja jos velvoitetaan, millä ehdoin? Komission jäsenen Christos Papoutsisin komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-3624/97, E-3625/97, E-3626/97, E-3627/97, E-3628/97, E-3629/97, E-3630/97, E-3631/97, E-3632/97, E-3633/97, E-3634/97, E-3635/97, E-3636/97 ja E-3637/97 (30. tammikuuta 1998) Komissiolla ei ole tietoja jäsenvaltioiden asettamista vaatimuksista, joiden mukaan voittoa tavoittelemattomien organisaatioiden on toimitettava pankkitakaus saadakseen rahoitusta yhteisön eri ohjelmista. Asiasta säädetään kansallisin laein. Emploi-aloitteesta myönnettävän tuen kohdalla kansallisten viranomaisten, jotka allekirjoittavat sopimukset hankkeiden johtajien kanssa, on pyydettävä pankkitakaus voimassaolevien kansallisten säädösten mukaisesti. Saksassa, Kreikassa, Espanjassa, Itävallassa ja Portugalissa hankkeiden johtajilta ei yleensä vaadita kyseistä takausta, jotta hankkeet pääsisivät mukaan Emploi-aloitteeseen. Pankkitakauksen järjestäminen saattaa muodostua lisärasitteeksi erityisesti sosiaalitalouden alalla toimivissa yrityksissä. Sitä vastoin takaus on välttämätön, jos sopimusvelvoitteen täytäntöönpanon haitalliset seuraukset voivat olla suuremmat kuin velallisen varat. Joulukuun 21. päivänä 1977 ((EYVL L 356, 31.12.1997. )) annetussa yhteisön yleiseen talousarvioon sovellettavassa muutetussa ((EYVL L 240, 7.6.1995. )) varainhoitoasetuksessa sopimuspuolia vaaditaan asettamaan vakuus, kun kyseessä on erittäin laajasta hankkeesta tehtävä sopimus tai rahamääräisesti suurten hankkeiden toteuttamiseen myönnettävä tuki. Velvoite koskee kuitenkin vain harvoin sosiaalisluonteisia yhdistyksiä, sillä kyseisten yhdistysten ehdottamat hankkeet ovat yleensä pieniä.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-3934/97 komissiolle esittäjä(t): Reimer Böge (PPE) (4. joulukuuta 1997)

Aihe: BSE: Jäsenvaltioiden luokittelu eriasteisiksi riskialueiksi

Voko komissio ilmoittaa, miten Euroopan unionin jäsenvaltiot sen mielestä pitäisi OIE-kriteerien perusteella jakaa alueiksi, joilla BSE:n riskiä ei ole, alueisiin, joilla riski on pieni, ja alueisiin, joilla riski on suuri.

Mitä puutteita komission mielestä niissä jäsenvaltioissa on, jotka OIE-standardien perusteella on luokiteltu alueiksi, joilla BSE:n riski on vähäinen, ja joita komissio siksi ei voi pitää riskittöminä alueina?

Komission jäsenen Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (19. tammikuuta 1998)

Kansainvälisen eläintautiviraston (IOE) säännöstön BSE-tautia koskevassa 3.2.13 luvussa viitataan kolmenlaisiin valtioihin, eli sellaisiin maihin, joissa BSE-tautia ei esiinny lainkaan, maihin, joissa sitä esiintyy paljon ja maihin, joissa sitä esiintyy vähän. Tässä luvussa ei luokitella valtioita riskin perusteella.

BSE-taudin esiintyvyys tietyssä valtiossa ei ole sama kuin BSE-taudin riski. Esiintyvyyteen vaikuttaa se, miten tarkkaan tartunnan saaneet eläimet yksilöidään ja miten tartunnoista ilmoitetaan, kun taas tartunta- tai leviämisriski määräytyy taudin ennaltaehkäisyyn ja hävittämiseen liittyvien toimenpiteiden perusteella. Näin ollen sellainen valtio, jossa ei ole ponnisteltu riittävästi tautia kantavista eläimistä valmistetun rehun käytön ehkäisemiseksi ja jossa ei ole tehokkaita BSE-taudin valvontamenettelyjä, ei ole ehkä ilmoittanut yhtäkään tartuntatapausta, mutta tällaisessa valtiossa riskit voivat olla suuremmat kuin sellaisessa maassa, joka on ilmoittanut muutamasta tapauksesta mutta joka toteuttaa tehokkaita toimenpiteitä taudin torjumiseksi.

Eläinlääkintäalan tiedekomitea ilmoitti 21. lokakuuta 1996 antamassaan lausunnossa, että sen mielestä riski altistua BSE-taudille on paljon alhaisempi muissa jäsenvaltioissa kuin Yhdistyneessä kuningaskunnassa, mutta tämä ei merkitse sitä, että riskiä ei olisi lainkaan. Jos jäsenvaltiot haluavat osoittaa oman BSE-tilanteensa olevan erityisen suotuisa, ne voivat toimittaa komissiolle tätä väitettä tukevaa aineistoa. Useat valtiot ovat jo tehneet tämän, ja niiden huomautukset käsitellään asianomaisessa tiedekomiteassa.

Komissio ei voi muodostaa kantaansa yhdenkään jäsenvaltion tilanteesta, ennen kuin se on saanut asiantuntijoiden lausunnot. Ensi töikseen tiedekomitea valmistelee parhaillaan yhdenmukaista luetteloa aineiston arvioinnissa käytettävistä perusteista.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3689/97 komissiolle esittäjä(t): Jesús Cabezón Alonso (PSE) (19. marraskuuta 1997)

Aihe: Tiettyjen Yhdysvaltain lakien ekstraterritoriaalinen vaikutus

Mitä toimia komissio toteuttaa käytännössä estääkseen sen, että OECD:n investointeja koskevaan monenväliseen sopimukseen sisällytetään Helmsin-Burtonin ja D'Amato-Kennedyn lakien asiasisältö, joilla näin ollen olisi ekstraterritoriaalinen vaikutus.

Komission jäsenen Sir Leon Brittanin komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-3686/97, E-3687/97, E-3688/97, E-3689/97 ja E-3690/97 (19. joulukuuta 1997)

Yhdysvaltojen kanssa saavutetussa yhteisymmärryksessä ei ole mitään epätasapainoista. Komissio on aloittanut kiistojen ratkaisumenettelyt Helms-Burton -lakia vastaan Maailman kauppajärjestössä (WTO). Komission mielestä tämä laki rikkoo kansainvälistä oikeutta, koska sen tarkoituksena on pyrkiä vaikuttamaan (tai vaikuttaa) sellaisten yhteisön yritysten toimintatapoihin, joilla on yhteyksiä Kuubaan. Yhteisön ja Yhdysvaltojen 11. huhtikuuta 1997 saavuttama Helms-Burton -lakia ja D'Amato-lakia koskeva yhteisymmärrys, jonka seurauksena yhteisö suostui keskeyttämään Yhdysvaltoja koskevan menettelynsä WTO:ssa, edellyttää sellaisten toimenpiteiden valmistelua, joiden avulla voitaisiin ¨estää ja ennaltaehkäistä tulevaisuudessa investointien hankkiminen mistä tahansa sellaisesta valtiosta, joka on pakkolunastanut tai kansallistanut investointeja¨. Tämän lisäksi ja sopusoinnussa edellä mainitun kanssa yhteisymmärrys myös velvoittaa Yhdysvaltoja ja yhteisöä toimimaan yhteistyössä käsitelläkseen ja ratkaistakseen yhdessä sovittujen periaatteiden mukaisesti lainkäyttövaltaa koskevien kiistojen ja sekundääristen boikottien ongelman. On tärkeää huomata, että yhteisön ja Yhdysvaltojen neuvottelut tästä asiasta ovat yhdenmukaisia investointiperiaatteita koskevien neuvottelujen kanssa. Näitä neuvotteluja käydään parhaillaan hyväksyttävissä olevan sopimuksen aikaansaamiseksi, joka antaa sysäyksen poikkeuksen myöntämiseen Helms-Burton -lain IV osastosta, mikä neutraloisi tämän lain Yhdysvaltojen ulkopuolelle ulottuvat vaikutukset.

Yhteisö on lisäksi tehnyt selväksi, että Helms-Burton -lakia koskevien mielipide-erojen ratkaisua ei saada aikaan, ellei Yhdysvallat anna yhteisön yrityksille poikkeusta myös D'Amato-laista.

Yhteisö pidättää itsellään oikeuden jatkaa kiistojen ratkaisumenettelyjä WTO:ssa tai aloittaa uudet menettelyt, jos yhteisön yrityksiä vastaan toimitaan Helms-Burton tai D'Amato -lakien nojalla siksi, että poikkeuksia ei ole myönnetty tai pidennetty.
Virallinen lehti nro C 187 , 16/06/1998 s. 0138



KIRJALLINEN KYSYMYS E-4220/97 komissiolle esittäjä(t): Maartje van Putten (PSE) (21. tammikuuta 1998) Aihe: Elintarvikkeiden merkintä - luettavuus Elintarvikkeiden merkintöjä koskevan direktiivin 79/112/ETY ((EYVL L 33, 8.2.1979, s. 1. )) 11 artiklassa säädetään, että pakollisten mainintojen on oltava ¨helposti ymmärrettäviä, ja ne on tehtävä näkyvään kohtaan helposti havaittavalla, luettavalla ja pysyvällä tavalla¨. Alankomaiden elintarvikkeiden merkintää koskevassa laissa tämä määräys on saatettu voimaan käyttäen ilmausta ¨helposti havaittava ja helppolukuinen¨ (23 artikla). 1. Pitääkö paikkansa, että jäsenvaltiot eivät saa säätää kirjainten vähimmäiskokoa saattaessaan mainitun 11 artiklan osaksi kansallista lainsäädäntöä? 2. Onko komissio tietoisuuteen tullut valituksia, jotka koskevat merkinnöissä olevia liian pieniä tai epäselviä kirjaimia? 3. Katsooko komissio, että merkinnöissä käytettäville kirjaimille on määriteltävä vähimmäiskoko, joka ikääntyvien kuluttajien lisääntyvän määrän huomioon ottaen vastaisi asianmukaisella tavalla säädöksen ilmaisua ¨helposti luettava¨? 4. Jos komissio katsoo näin, sisältyykö tämä normi määräyksen seurantaa varten tehtyyn sisäiseen ohjesääntöön? Komission jäsenen Martin Bangemannin komission puolesta antama vastaus (13. helmikuuta 1998) Yritykset vastaavat direktiivin 79/112/ETY 11 artiklan 2 kohdan täytäntöönpanosta. Kyseisen kohdan mukaan elintarvikkeiden merkintöjen on oltava helposti havaittavia ja luettavia. Kuten kyseisen direktiivin 14 artiklassa täsmennetään, jäsenvaltioiden on oltava säätämättä tarkempia vaatimuksia tavasta, jolla 3 - 11 artiklassa säädetyt tiedot on ilmoitettava, kuin siitä kyseisissä artikloissa jo säädetään. Tämän säännöksen mukaisesti jäsenvaltiot eivät voi määritellä elintarvikemerkinnöissä käytettävien kirjainten kokoa. Jäsenvaltioiden valvontaelimillä on kuitenkin valtuudet tarkastaa, sovelletaanko 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja periaatteita oikealla tavalla ja onko ne saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä. Jos nämä elimet katsovat, että merkinnät eivät ole luotettavia, ne voivat vaatia merkinnöistä vastaavia tekemään niihin muutoksia. Komissio ei voi suorittaa tällaista valvontaa.
Virallinen lehti nro C 187 , 16/06/1998 s. 0032



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3635/97 komissiolle esittäjä(t): Luciano Vecchi (PSE) (13. marraskuuta 1997) Aihe: Työllisyysaloitteeseen osallistumiseen vaadittavat takaukset Isossa-Britanniassa Kuten aikaisemmissa kysymyksissä on jo todettu, Italian viranomaisten päätös velvoittaa voittoa tavoittelemattomat yhteisöt hankkimaan pankkitakaus, jotta ne voivat osallistua työllisyysaloitteeseen, on osoittautunut kalliiksi ja rankaisevaksi niiden yhteisöjen osalta, joiden on ilmeisen vaikea esittää asianmukaisia rahoitusta koskevia takauksia. On tiedossa, että asiaa koskevat säännökset poikkeavat toisistaan eri unionin maissa. Voiko komissio ilmoittaa, velvoitetaanko voittoa tavoittelemattomat yhteisöt (tai yleensä sosiaalitalouden ja ¨kolmannen sektorin¨ yhteisöt) Isossa-Britanniassa esittämään rahoitus- tai pankkitakaus, ja jos velvoitetaan, millä ehdoin? Komission jäsenen Christos Papoutsisin komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-3624/97, E-3625/97, E-3626/97, E-3627/97, E-3628/97, E-3629/97, E-3630/97, E-3631/97, E-3632/97, E-3633/97, E-3634/97, E-3635/97, E-3636/97 ja E-3637/97 (30. tammikuuta 1998) Komissiolla ei ole tietoja jäsenvaltioiden asettamista vaatimuksista, joiden mukaan voittoa tavoittelemattomien organisaatioiden on toimitettava pankkitakaus saadakseen rahoitusta yhteisön eri ohjelmista. Asiasta säädetään kansallisin laein. Emploi-aloitteesta myönnettävän tuen kohdalla kansallisten viranomaisten, jotka allekirjoittavat sopimukset hankkeiden johtajien kanssa, on pyydettävä pankkitakaus voimassaolevien kansallisten säädösten mukaisesti. Saksassa, Kreikassa, Espanjassa, Itävallassa ja Portugalissa hankkeiden johtajilta ei yleensä vaadita kyseistä takausta, jotta hankkeet pääsisivät mukaan Emploi-aloitteeseen. Pankkitakauksen järjestäminen saattaa muodostua lisärasitteeksi erityisesti sosiaalitalouden alalla toimivissa yrityksissä. Sitä vastoin takaus on välttämätön, jos sopimusvelvoitteen täytäntöönpanon haitalliset seuraukset voivat olla suuremmat kuin velallisen varat. Joulukuun 21. päivänä 1977 ((EYVL L 356, 31.12.1997. )) annetussa yhteisön yleiseen talousarvioon sovellettavassa muutetussa ((EYVL L 240, 7.6.1995. )) varainhoitoasetuksessa sopimuspuolia vaaditaan asettamaan vakuus, kun kyseessä on erittäin laajasta hankkeesta tehtävä sopimus tai rahamääräisesti suurten hankkeiden toteuttamiseen myönnettävä tuki. Velvoite koskee kuitenkin vain harvoin sosiaalisluonteisia yhdistyksiä, sillä kyseisten yhdistysten ehdottamat hankkeet ovat yleensä pieniä.
Virallinen lehti nro C 196 , 22/06/1998 s. 0064



KIRJALLINEN KYSYMYS E-4027/97 neuvostolle esittäjä(t): Glenys Kinnock (PSE) (15. tammikuuta 1998) Aihe: Maamiinat ja EU:n kehitysapu Pitääkö neuvosto myönteisenä Ison Britannian päätöstä tarkistaa kehitysavun tasoa niiden avunsaajamaiden osalta, jotka eivät allekirjoita maamiinojen kieltämistä koskevaa Ottawan sopimusta? Eikö näin ollen olisi asianmukaista, että neuvosto antaisi suosituksen, jonka mukaan EU:n on noudatettava samanlaista syrjintäpolitiikkaa niitä EU:n kehitysapua vastaanottavia maita kohtaan, jotka jatkavat maamiinojen tuotantoa ja vientiä? Vastaus (30. maaliskuuta 1998) Neuvosto ei ole toistaiseksi ollut tietoinen arvoisan parlamentin jäsenen kysymyksessä mainitun päätöksen sisällöstä eikä se ole tämän vuoksi käsitellyt kysymystä. Arvoisa parlamentin jäsen kuitenkin tiennee, että 28. marraskuuta hyväksytyssä yhteisessä toiminnassa jalkaväkimiinoista neuvosto palautti mieliin 22. marraskuuta 1996 antamansa päätöslauselman jalkaväkimiinojen käytön torjunnasta, jossa esitettiin toteutettavissa olevat toimenpiteet ja perusteet, joilla miinanraivaustoimiin tarkoitetut varat myönnetään. Samassa yhteydessä Euroopan unioni suhtautui myönteisesti ponnistuksiin edistää maailmanlaajuista liittymistä jalkaväkimiinojen käytön, varastoinnin, valmistuksen ja kaupan kieltämistä ja niiden hävittämistä koskevaan yleissopimukseen ja se huomautti kiinnittävänsä erityisesti huomiota kolmansiin maihin, jotka jatkavat jalkaväkimiinojen vastuutonta toimittamista ja umpimähkäistä käyttöä.
Virallinen lehti nro C 158 , 25/05/1998 s. 0159



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3588/97 neuvostolle esittäjä(t): Brendan Donnelly (PPE) (17. marraskuuta 1997) Aihe: Maastrichtin sopimuksen jäsenvaltion kansalaisuutta koskeva julistus Aikooko neuvosto julkaista tekstit, jotka on talletettu puheenjohtajavaltiolle Maastrichtin sopimuksen jäsenvaltion kansalaisuutta koskevan julistuksen mukaisesti? Julistuksessa sanotaan seuraavasti: ¨Jäsenvaltiot voivat tiedottaakseen asiasta antaa julistuksen siitä, keiden voidaan yhteisön kannalta katsoa olevan niiden kansalaisia, ja tallettaa julistuksen puheenjohtajavaltiolle; jäsenvaltiot voivat tarvittaessa muuttaa julistustaan.¨ Vastaus (19. tammikuuta 1998) Yksikään jäsenvaltio ei tallettanut puheenjohtajavaltiolle julistuksia Euroopan unionista tehdyn sopimuksen päätösasiakirjaan liitetyn jäsenvaltioiden kansalaisuutta koskevan julistuksen (n:o 2) mukaisesti. On kuitenkin muistettava, että Saksan liittotasavallan julistus ilmaisun ¨Saksan kansalainen¨ määritelmästä on Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen liitteenä ja toinen, Yhdistyneen kuningaskunnan julistus, termin ¨kansalaiset¨ määritelmästä on vuoden 1972 liittymissopimuksen liitteenä; ottaen huomioon vuoden 1981 Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisuuslain Yhdistynyt kuningaskunta antoi uuden julistuksen, joka on Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä C 23, 28.1.1983, sivulla 1.
Virallinen lehti nro C 158 , 25/05/1998 s. 0027



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3003/97 komissiolle esittäjä(t): Roberta Angelilli (NI) (1. lokakuuta 1997) Aihe: Assoedilizian kanne Italian julkisen rakennusperinnön myynnistä Jokin aika sitten Italian lehdistö toi esiin uutisen Assoedilizian valituksesta Euroopan komissiolle, jossa se pyytää Italian valtion, sosiaalirahastojen ja asuntosijoitusrahastojen omistamien rakennuksien myyntiä koskevien 16. helmikuuta 1996 annetun lakiasetuksen no. 104 ja 26. marraskuuta 1995 säädetyn lain no. 503 kumoamista. Assoedilizia katsoo, että kyseisten lakien vaikutus heikentää kiinteistöjen arvoa ja kannattavuutta ja luo yksityisille markkinoille rinnakkaismarkkinat, joita Italian valtio säätelee monopoliasemasta yhteismarkkinoiden valvomien vapaan kilpailun sääntöjen vastaisesti. Tämän vuoksi kysyn komissiolta: - tunteeko se kyseisen kanteen; - tunteeko se siinä tapauksessa julkisten rakennusten myyntiin liittyvät asiat; - mikä on sen arvio tästä kysymyksestä. Komission jäsenen Karel Van Miertin komission puolesta antama vastaus (11. marraskuuta 1997) Komissio on tarkistanut, onko Assoedilizialta tullut ilmoitus, mutta näin ei ole tapahtunut. Sen vuoksi komissiolla ei ole riittäviä tietoja asian tutkimiseksi eikä se voi vastata kysymykseen tällä hetkellä. Komissio pyytää arvoisaa parlamentinjäsentä antamaan asiasta lisätietoja.
Virallinen lehti nro C 158 , 25/05/1998 s. 0164



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3617/97 komissiolle esittäjä(t): Konstantinos Hatzidakis (PPE) (10. marraskuuta 1997) Aihe: Kreikan maarekisterin luomisen edistyminen Kun otetaan huomioon, että Kreikka on yksi harvoista maista Euroopassa, joilla ei vielä ole kansallista maarekisteriä, jokainen ymmärtää, kuinka suuri merkitys sellaisen luomisella on tälle maalle. Voisiko komissio kertoa minulle käytössään olevien tietojen perusteella, mikä on Kreikan maarekisterin rahoittamiseen varattujen määrärahojen yhteissumma, kuinka suuri summa on tähän mennessä maksettu ja mihin tulokseen niiden avulla on päästy suhteessa hankkeen koko suuruuteen, sekä koska hankkeen odotetaan valmistuvan tähänastisen toteutustahdin perusteella? Komission jäsenen Monika Wulf-Mathiesin komission puolesta antama vastaus (5. joulukuuta 1997) Ympäristöä koskevaan, 29. heinäkuuta 1994 hyväksyttyyn toimenpideohjelmaan on sisällytetty 172 miljoonan ecun suuruiset julkiset menot Kreikan maarekisterin perustamiseksi. Summa vastaa yhtä kolmasosaa mainitun ohjelman talousarviosta. Yhteisön tukikehyksen (YTK) muuttamisesta äskettäin käytyjen keskustelujen perusteella on periaatteessa päätetty maarekisterin määrärahojen alentamisesta 33,3 miljoonalla eculla (julkiset menot). Tämän hankkeen määrärahojen maksamisen toteutumisaste on tällä hetkellä 11 prosenttia, ja sen on tarkoitus kaksinkertaistua 22 prosenttiin vuoden 1997 mennessä, jolloin allekirjoitettujen sopimusten kokonaissumma on 120 miljoonaa ecua. Komission mukaan kansallisen maarekisterijärjestelmän käyttöönotto on edellyttänyt perusteellista valmistelua sekä lainsäädännön että hallinnon tasolla, mikä on luonnollisesti vienyt runsaasti aikaa. Sen vuoksi määrärahojen maksamisen toteutuminen voitiin käynnistää vasta tänä vuonna. Komissio ei näe enää esteitä maksamisen toteutumiselle YTK:n aikataulun mukaisesti. Kreikan viranomaisten laatimien suunnitelmien perusteella Kreikan koko alueen kattavan maarekisterin valmistuminen vaatii noin 15 vuotta.
Virallinen lehti nro C 158 , 25/05/1998 s. 0099



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3399/97 neuvostolle esittäjä(t): Amedeo Amadeo (NI) (28. lokakuuta 1997) Aihe: Ihmisoikeudet Pohjois-Koreassa Miljoonan ihmisen arvioidaan kuolleen nälkään Pohjois-Koreassa. Järisyttävä luku on ilmeisesti peräisin Pohjois-Korean kommunistisen puolueen salaisesta asiakirjasta. Varmaa on joka tapauksessa se, että Pohjois-Korealla on niin suuria maatalousvaikeuksia, että lasten arvellaan kärsivän vaikeasta aliravitsemuksesta ja heitä on jätetty jopa heitteille tienvarsiin. Viljelijöiden pelätään olevan niin heikkoja ja nälkiintyneitä, että he eivät pysty vastaamaan ihmisten tarpeisiin viljelemällä maata. Tällä hetkellä elintarvikevajeen arvellaan olevan yhden ja kahden miljoonan ruokatonnin väliltä, mutta Yhdistyneille kansakunnille viime huhtikuussa esitetty avustuspyyntö oli vain 200 000 tonnia. Haluttomuus pyytää riittävästi kansainvälistä apua johtuu siitä, että Pohjois-Korean johtaja Kim-Jong II pelkää, että valtava elintarvikeavustusohjelma johtaisi kansainvälisten järjestöjen laajaan edustukseen maassa, mikä voisi vahingoittaa hänen johtoasemaansa. Poliittisen pelin lisäksi Pohjois-Korean tilanne on vakava. Maan siviiliväestön saama avustus on 750 - 1000 kaloria päivässä, vaikka normaali päivittäinen tarve on 2500 kaloria. Aikooko komissio näin ollen tiedottaa tilanteesta virallisesti ja ottaa yhteyttä Korean hallitukseen pyytääkseen sitä ratkaisemaan tämän vakavan kriisin? Vastaus (16. helmikuuta 1998) Euroopan unioni on edelleen huolissaan Pohjois-Korean elintarviketilanteesta. Kriisin vakavuutta on ollut vaikea arvioida, lähinnä siksi, että Pohjois-Korean hallitus on salaillut asiaa. On kuitenkin aihetta olettaa, että tilanne on erittäin vakava. Euroopan komissio päättikin äskettäin 55 miljoonan ecun (noin 65 miljoonan USA:n dollarin) arvoisesta humanitaarisesta avustuspaketista. Varat jaetaan valtaosin tiiviissä yhteistyössä Maailman elintarvikeohjelman (WFP) kanssa. Komissio on niin ikään lähettänyt sinne joitakin riippumattomia kenttätyöntekijöitä WFP:n ja UNESCOn ohjelmien yhteydessä.