ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 187 , 16/06/1998 s. 0031



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3629/97 komissiolle esittäjä(t): Luciano Vecchi (PSE) (13. marraskuuta 1997) Aihe: Työllisyysaloitteeseen osallistumiseen vaadittavat takaukset Saksassa Kuten aikaisemmissa kysymyksissä on jo todettu, Italian viranomaisten päätös velvoittaa voittoa tavoittelemattomat yhteisöt hankkimaan pankkitakaus, jotta ne voivat osallistua työllisyysaloitteeseen, on osoittautunut kalliiksi ja rankaisevaksi niiden yhteisöjen osalta, joiden on ilmeisen vaikea esittää asianmukaisia rahoitusta koskevia takauksia. On tiedossa, että asiaa koskevat säännökset poikkeavat toisistaan eri unionin maissa. Voiko komissio ilmoittaa, velvoitetaanko voittoa tavoittelemattomat yhteisöt (tai yleensä sosiaalitalouden ja ¨kolmannen sektorin¨ yhteisöt) Saksassa esittämään rahoitus- tai pankkitakaus, ja jos velvoitetaan, millä ehdoin? Komission jäsenen Christos Papoutsisin komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-3624/97, E-3625/97, E-3626/97, E-3627/97, E-3628/97, E-3629/97, E-3630/97, E-3631/97, E-3632/97, E-3633/97, E-3634/97, E-3635/97, E-3636/97 ja E-3637/97 (30. tammikuuta 1998) Komissiolla ei ole tietoja jäsenvaltioiden asettamista vaatimuksista, joiden mukaan voittoa tavoittelemattomien organisaatioiden on toimitettava pankkitakaus saadakseen rahoitusta yhteisön eri ohjelmista. Asiasta säädetään kansallisin laein. Emploi-aloitteesta myönnettävän tuen kohdalla kansallisten viranomaisten, jotka allekirjoittavat sopimukset hankkeiden johtajien kanssa, on pyydettävä pankkitakaus voimassaolevien kansallisten säädösten mukaisesti. Saksassa, Kreikassa, Espanjassa, Itävallassa ja Portugalissa hankkeiden johtajilta ei yleensä vaadita kyseistä takausta, jotta hankkeet pääsisivät mukaan Emploi-aloitteeseen. Pankkitakauksen järjestäminen saattaa muodostua lisärasitteeksi erityisesti sosiaalitalouden alalla toimivissa yrityksissä. Sitä vastoin takaus on välttämätön, jos sopimusvelvoitteen täytäntöönpanon haitalliset seuraukset voivat olla suuremmat kuin velallisen varat. Joulukuun 21. päivänä 1977 ((EYVL L 356, 31.12.1997. )) annetussa yhteisön yleiseen talousarvioon sovellettavassa muutetussa ((EYVL L 240, 7.6.1995. )) varainhoitoasetuksessa sopimuspuolia vaaditaan asettamaan vakuus, kun kyseessä on erittäin laajasta hankkeesta tehtävä sopimus tai rahamääräisesti suurten hankkeiden toteuttamiseen myönnettävä tuki. Velvoite koskee kuitenkin vain harvoin sosiaalisluonteisia yhdistyksiä, sillä kyseisten yhdistysten ehdottamat hankkeet ovat yleensä pieniä.
Virallinen lehti nro C 174 , 08/06/1998 s. 0094



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3668/97 komissiolle esittäjä(t): Freddy Blak (PSE) (19. marraskuuta 1997) Aihe: Samapalkkaisuus Naisten ja miesten väliset palkkaerot ovat kasvaneet Tanskassa viime vuosina. Nyt ero on niin räikeä, että mies- ja naispuolisten työntekijöiden keskimääräisen kuukausipalkan vaihtelu on 147,3 %. Erään uuden tutkimuksen mukaan palkkaeroja esiintyy ensisijaisesti aloilla, joilla palkkajärjestelmä ei ole avoin ja joilla palkanmaksun perusteet eivät ole selkeitä ja objektiivisia. Palkkajärjestelmät, jotka johtavat miesten ja naisten palkkaerojen kasvuun ovat selvästi ristiriidassa samapalkkaisuusdirektiivin 75/117/ETY ((EYVL L 45, 19.2.1975, s. 19. )) kanssa. Mitä tiukkoja sanktioita komissio aikoo ottaa käyttöön saadakseen Tanskan noudattamaan samapalkkaisuusdirektiiviä? Komission jäsenen Pádraig Flynnin komission puolesta antama vastaus (14. tammikuuta 1998) Yhteisön lainsäädännössä on alusta asti korostettu naisten ja miesten samapalkkaisuuden periaatetta (EY:n perustamissopimuksen 119 artikla). Periaatetta laajennettiin samapalkkaisuutta koskevalla direktiivillä 75/117/ETY, jossa otettiin käyttöön samanarvoisesta työstä maksettava saman palkan periaate. Kaikki jäsenvaltiot, myös Tanska, ovat saattaneet mainitun direktiivin täysin osaksi kansallista lainsäädäntöä. Naisten ja miesten samapalkkaisuus ei useista syistä kuitenkaan ole vielä toteutunut (naisten työpaikkojen horisontaalinen ja vertikaalinen jaottelu, naisvaltaisten alojen aliarvostus, työllisyysrakenteiden ja palkkajärjestelmien erot). Pienentääkseen naisten ja miesten palkkaeroja komissio hyväksyi heinäkuussa 1997 aihetta koskevan käyttäytymissäännöstön. Sen avulla pyritään antamaan kaikkien tasojen työnantajille ja työmarkkinaosapuolille käytännön ohjeita, kuinka laatia ja toteuttaa käytännössä työn arviointi- ja luokittelujärjestelmiä, joita pidetään ensiarvoisen tärkeinä sukupuoleen perustuvan syrjinnän poistamiseksi palkkarakenteista.
Virallinen lehti nro C 158 , 25/05/1998 s. 0014



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2825/97 komissiolle esittäjä(t): Ria Oomen-Ruijten (PPE) (1. syyskuuta 1997) Aihe: Anabolisilla steroideilla käytävä kauppa Onko komissio tietoinen siitä, että anabolisilla steroideilla käytävä kauppa, joka on Espanjassa sallittua mutta Alankomaissa kiellettyä, haittaa sisämarkkinoita ja vaarantaa kansalaisten terveyden? Mitä ehtoja Espanjassa käytävään kauppaan liittyy (lääkärin määräys, viennin luvanvaraisuus)? Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä luodakseen yhtenäisen eurooppalaisen säännöstön, jolla varmistetaan laajamittainen terveyden suojelu? Komission jäsenen Martin Bangemannin komission puolesta antama täydentävä vastaus (10. marraskuuta 1997) Ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden korvausluokittelusta annetun neuvoston direktiivin 92/26/ETY ((EYVL L 113, 30.4.1992. )) säännösten mukaisesti lääkärin määräyksestä saatavilla olevat anaboliset steroidit ovat Espanjassa lääkkeitä, jotka on tuotu markkinoille erittäin tarkoin määriteltyjä terapeuttisia käyttötarkoituksia varten, kuten korjaamaan vakavasta vajaaravitsemuksesta seurannutta lihaskudoksen vähenemistä, korvaamaan pitkiä kortikoidikuureja tai määrättyjä syöpähoitoja taikka käytettäviksi suurissa kirurgisissa toimenpiteissä ja palovammojen hoidossa. Kaikkia tällaisia anabolisia aineita on Espanjassa saatavilla Espanjan viranomaisten myöntämien ja ainoastaan Espanjan alueella voimassa olevien kansallisten markkinoille saattamista koskevien lupien perusteella. Yhteenkään näistä anabolisista aineista ei ole tähän mennessä sovellettu vastavuoroisen tunnustamisen menettelyä, jonka perusajatuksena on mahdollistaa yhteisön sisämarkkinoiden moitteeton toiminta. Terveyden suojelun osalta tämä varmistetaan muun muassa direktiivin 92/26/ETY säännöksillä. Komissio voi vastavuoroisen tunnustamisen menettelyn mukaisesti vedota lääkevalmisteita koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 20 päivänä toukokuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/319/ETY ((EYVL L 147, 9.6.1975. )) 11 artiklaan vastaavien markkinoille saattamista koskevien lupien yhdenmukaistamiseksi ainoastaan siinä tapauksessa, että jäsenvaltioiden välillä ilmenee eroavaisuuksia saman anabolisen aineen markkinoille saattamista koskevien lupien myöntämisessä.
Virallinen lehti nro C 158 , 25/05/1998 s. 0059



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3207/97 komissiolle esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) (16. lokakuuta 1997) Aihe: Investointituki biodynaamisesti viljeltyjen tuotteiden jalostamiseen Komission 22. maaliskuuta 1994 antamaa päätöksessä 94/173/EY ((EYVL L 79, 23.3.1994, s. 29. )) ja toimeenpanevassa asetuksessa 866/90 ((EYVL L 91, 6.4.1990, s. 1. )), joissa asetetaan käytettävät valintakriteerit maataloustuotteiden jalostuksen ja markkinointiolosuhteiden parantamista varten tehtäville investoinneille, asetetaan etusijalle investoinnit tuotteisiin, jotka ovat asetuksen 2092/91 ((EYVL L 198, 22.7.1991, s. 1. )) mukaisesti biodynaamisesti viljeltyjä. Kreikan hallitus on hylännyt ehdotuksen investoinnista biodynaamisesti kasvatetuista omenoista valmistettuun siideriin - joka kuuluu asetuksen 2092/91 piiriin - pelkästään sillä perusteella, että tällaisen investoinnin rahoittaminen kielletään päätöksessä 94/173/EY. Voisiko komissio kertoa, täyttääkö asetusta 2092/91 noudattava biodynaamisesti kasvatetuista omenista tehdyn siiderin valmistus päätöksen 94/173/EY kriteerit ja on kelvollinen saamaan tukea? Komission jäsenen Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (2. joulukuuta 1997) Komissiolla ei ole tarpeeksi tietoja arvoisan parlamentin jäsenen tarkoittamasta investoinnista, jotta se voisi arvioida, onko yhteisön mahdollista osallistua sen rahoittamiseen maataloustuotteiden jalostamisen ja kaupan pitämisen edellytysten parantamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 951/97 ((EYVL L 142, 2.6.1997. Tällä asetuksella on uudistettu asetus (ETY) 866/90, johon arvoisa parlamentin jäsen viittaa. )) mukaisesti. Tällaisten investointien valinta kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan kuitenkin sillä edellytyksellä, että investoinnit täyttävät valintakriteerit, jotka on määritelty maa- ja metsätaloustuotteiden jalostamisen ja kaupan pitämisen edellytysten parantamista koskevien investointien valintaperusteista sekä päätöksen 90/342/ETY kumoamisesta 22 päivänä maaliskuuta 1994 tehdyssä komission päätöksessä 94/173/EY. Komissio voi siksi antaa vain yleisohjeita kyseisen investoinnin mahdollisuuksista saada rahoitustukea ja on tietoinen siitä, että luonnonmukaisesti tuotetuille tuotteille voidaan antaa etusija maataloustuotteiden luonnonmukaisesta tuotantotavasta ja siihen viittaavista merkinnöistä maataloustuotteissa ja elintarvikkeissa annetun asetuksen (ETY) N:o 2092/91 mukaisesti, jollei komission päätöksen 94/173/EY poissulkemisperusteista muuta johdu.
Virallinen lehti nro C 158 , 25/05/1998 s. 0177



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3682/97 komissiolle esittäjä(t): Thomas Megahy (PSE) (19. marraskuuta 1997) Aihe: Hampun kasvatus EU:ssa Olen kuullut yhdysvaltalaisista lähteistä, että hamppukuidun kysyntä tekstiilien ja paperin valmistuksessa on kasvamassa. Hamppukuidun suosio puuvillan vaihtoehtona on nousussa USA:ssa, sillä ilmeisesti 50 prosenttia maailman torjunta-aineista käytetään puuvillaan, ja hamppu ei vaadi niitä lainkaan. Suurena ongelmana on se, että hamppu kuuluu kannabis-kasveihin, ja esimerkiksi Britanniassa sitä ei saa kasvattaa ilman lupaa. On kuitenkin väitetty, että EU:n alueella sitä voidaan kasvattaa Ranskassa ja Italiassa ilman kyseisiä rajoituksia. Voiko komissio kertoa, pitääkö tämä paikkansa? Voiko komissio myös ilmoittaa, onko EU:ssa olemassa hampun kasvatusta koskevia toimintaperiaatteita? Komission jäsenen Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (15. joulukuuta 1997) Pellava- ja hamppualan yhteisestä markkinajärjestelystä 29 päivänä kesäkuuta 1970 annetun neuvoston asetuksen (ETY) 1308/70 ((EYVL L 146, 4.7.1970. )) mukaisesti otettiin käyttöön hehtaarituki yhteisön alueella kasvatettavalle hampulle. Hampulle myönnetään tukea ainoastaan, jos se on kasvatettu sellaisista varmennetuista siemenlajikkeista, joiden päihdyttävien aineiden pitoisuus (tetrahydrokannabinolitaso) on enintään 0,3 prosenttia. Lisäksi tukea maksetaan ainoastaan sellaisista pinta-aloista, jotka on kylvetty kokonaan ja joilta sato on korjattu kokonaisuudessaan ja joilla on toteutettu normaalit viljelytoimenpiteet. Luettelo varmennetuista siemenlajikkeista sekä valvontaa koskevat muodollisuudet esitetään kuitupellavan ja hampun tukea koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 28 päivänä huhtikuuta 1989 annetussa komission asetuksessa (ETY)N:o 1164/89 ((EYVL L 121, 29.4.1989. )). Arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemien jäsenvaltioiden osalta hampun viljelypinta-alat, joille tukea on myönnetty, ovat viiden viimeisimmän markkinointivuoden osalta seuraavat: (ha) >TABLE> Italian osalta viimeisin markkinointivuosi, jolloin hampulle on haettu yhteisön tukea, on markkinointivuosi 1982/83. Yhdistyneen kuningaskunnan sisäasiainministeriö valvoo hampunviljelyä tarkasti. Markkinointivuodesta 1993/94 (ensimmäinen vuosi, jolloin hamppua kylvettiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa) lähtien jokaisen tuottajan on hankittava etukäteen hallinnollinen lupa viljelylle. Ranskassa ei vaadita vastaavanlaista lupaa.
Virallinen lehti nro C 158 , 25/05/1998 s. 0184



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3725/97 komissiolle esittäjä(t): Christof Tannert (PSE) (12. marraskuuta 1997) Aihe: Sokeat ja uusien eurosetelien tunnistus Voiko komissio ilmoittaa, onko euroseteleiden suunnittelussa otettu huomioon sokeat ja näkövammaiset, ja jos on, miten? Komission jäsenen Yves-Thibault de Silguyn komission puolesta antama vastaus (16. joulukuuta 1997) Euroopan rahapoliittinen instituutti (ERI) on perussääntönsä 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti vastuussa eurosetelien teknisestä valmistelusta. Komissio ilmoittaa kuitenkin arvoisalle parlamentin jäsenelle, että Euroopan sokeain unioni on osallistunut tiiviisti eurosetelien suunnitteluun ja toteuttamiseen yhdessä ERIn kanssa. ERI julkaisi 13. joulukuuta 1996 lehdistötiedotteen nimeltä ¨Euro sekä sokeat ja näkövammaiset¨, jossa esitellään ne tekniset eritelmät, joiden ansiosta setelit vastaavat sokeiden ja näkövammaisten asettamia vaatimuksia. Näitä teknisiä eritelmiä ovat erot setelien koossa ja värissä, helposti havaittavat numerot, jotka on sijoitettu kaikissa seteleissä samaan kohtaan nimellisarvon helpompaa tunnistamista varten, ja sormin tunnusteltavat merkit.
Virallinen lehti nro C 158 , 25/05/1998 s. 0155



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3580/97 komissiolle esittäjä(t): Mihail Papayannakis (GUE/NGL) (13. marraskuuta 1997) Aihe: Halkidikin Nea Fokean kosteikko-biotoopit Halkidikin Nea Fokean kunnassa on kaksi merkittävää, metsien ympäröimää rannikon kosteikko-biotooppia. Alueesta on jo suuri osa jaettu tonteiksi valtion myöntämin luvin, ja vuodesta 1961 lähtien sitä on painostettu muuttamaan maan käyttötarkoitusta. Monet virastot ovat jo merkinneet kirjoihinsa nämä kaksi kosteikko-biotooppia (maatalousministeriö vuonna 1988, Biotooppien ja kosteikkojen kansallinen keskus/Goulandrisin luonnonhistorian museo vuonna 1994, metsähallituksen Kassandran toimisto vuosina 1996 ja 1997 sekä Halkidikin läänin ympäristöosasto vuonna 1997). Kuitenkin 4.4.1995 hallitus teki päätöksen luovuttaa 118,1 hehtaaria yhdestä näistä kosteikko-biotoopeista EOT:lle (Kreikan valtion matkailutoimistolle) golf-kentän perustamiseen, perustaen tämän päätöksen siihen, että EOT on luonnehtinut aluetta kuivuneeksi suoksi. Paikalliset viranomaiset ovat pyytäneet kosteikkojen suojelemista käyttötarkoituksen muutoksilta, mutta samanaikaisesti niiden matkailullista edistämistä, samoin he pyytävät tekemään lopun maan anastamisesta ja kansallista sekä yhteisön oikeutta vastaan tehdyistä rikkomuksista, jotka vahingoittavat maamme kansainvälistä mainetta. Komissiolta kysytään, tietääkö se näistä valituksista ja aikooko se pyytää kreikkalaisilta viranomaisilta niitä koskevia selvityksiä? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardin komission puolesta antama vastaus (12. joulukuuta 1997) Komissio on tietoinen parlamentin jäsenen esiintuomista seikoista. Mainittua aluetta koskevassa ennakkoarvioinnissa kävi ilmi, ettei sitä ole luonnonvaraisten lintujen suojelusta annetun direktiivin 79/409/ETY ((EYVL L 103, 25.4.1979. )) nojalla nimetty erityiseksi suojelualueeksi. Kreikan valtio ei ole myöskään ehdottanut aluetta luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta annettuun direktiiviin 92/43/ETY ((EYVL L 206, 22.7.1992. )) perustuvaksi, Natura 2000 -verkkoon liitettäväksi yhteisön tärkeänä pitämäksi alueeksi. Alueen ekologisesta tärkeydestä on kuitenkin olemassa aineistoa (esim. tieteellisiä kartoituksia ja merkittävistä lintujensuojelualueista äskettäin toimitettu uudelleentarkastelu). Lisäksi alueen välittömässä läheisyydessä sijaitsee rannikkoalue, jota Kreikka on ehdottanut yhteisön tärkeänä pitämäksi alueeksi. Komissio aikoo pyytää Kreikan viranomaisilta lisätietoja kyseessä olevan alueen luonnon suojelusta. Se ei myöskään epäröi ryhtyä asiassa EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisiin toimiin, jos niihin ilmenee tarvetta.
Virallinen lehti nro C 158 , 25/05/1998 s. 0031



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3109/97 komissiolle esittäjä(t): Roberta Angelilli (NI) (13. lokakuuta 1997) Aihe: Rooman ja Pantanon välinen linja Tor Bella Monacan kohdalla Rooman väkirikkaan esikaupungin Tor Bella Monacan asukkaat ryhtyivät äskettäin toimiin vaatiakseen Rooman kuntaa keskeyttämään Rooman ja Pantanon välisen kevyen metroyhteyden rakennustyöt ja tarkistamaan suunnitelmia. Tämänhetkisessä muodossaan hanke ylittäisi Tor Bella Monacan asuntoalueen ja se edellyttäisi rautatielinjan rakentamista kahden muutaman metrin korkuisen sementtimuurin väliin. Asukkaat kuitenkin huomauttavat, että jos rautatie rakennetaan suunnitelmien mukaan, nämä muurit pystytettäisiin aivan rakennusten eteen, millä olisi tuhoisat ympäristövaikutukset. Hankkeen virallisista suunnitelmista ei näytä käyvän ilmi, että lukuisat rakennukset jäisivät aivan sementtimuurien viereen. Ottaen huomioon edellä mainitun, kysyn komissiolta, 1. kuuluuko tämä hanke ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 85/337/ETY ((EYVL L 175, 5.7.1985, s. 40. )) II liitteen soveltamisalaan, 2. merkitseekö asukkaiden huomiotta jättäminen Rooman ja Pantanon välisestä kevyestä metrolinjasta annettavien ympäristövaikutusten arvioinnissa mainitun direktiivin 85/337/ETY rikkomista, 3. jos merkitsee, niin katsooko komissio, että uudet suunnitelmat olisi tehtävä yhteisön lainsäädäntöä noudattaen, 4. aikooko komissio ryhtyä asian osalta toimenpiteisiin? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardin komission puolesta antama vastaus (18. marraskuuta 1997) Kyseinen hanke kuuluu ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 85/337/ETY II liitteen soveltamisalaan. Tällaisen hankkeen osalta ympäristövaikutusten arviointimenettely ei ole pakollinen. Yhteisöjen tuomioistuin on kuitenkin asiassa C-133/94, komissio vastaan Belgia, 2.5.1996 antamassaan tuomiossa vahvistanut, että kansallinen laki, joka sulkee ympäristövaikutusten arvioinnin ulkopuolelle tietyt liitteessä II luetellut hankeryhmät, vaikka niiden kuuluminen tämän arvioinnin piiriin on selvästi osoitettavissa, on vastoin direktiiviä 85/337/ETY ja erityisesti sen 2 artiklan 1 alakohtaa ja 4 artiklan 2 alakohtaa. On selvää, että jos ympäristövaikutusten arviointimenettelyä tarvitaan ja kansalaisille ei ole annettu mahdollisuutta ilmaista kantaansa direktiivin 85/337/ETY mukaisella tavalla, tätä direktiiviä ei ole noudatettu. Komissiolla ei ole direktiivin 85/337/ETY rikkomistapauksessa toimivaltaa vaatia uuden hankkeen toteuttamista. Se voi vaatia jäsenvaltiota noudattamaan direktiiviä kyseisen hankkeen osalta EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisella menettelyllä. Komissio ottaa yhteyttä Italian viranomaisiin ja pyytää tietoa arvoisan parlamentin jäsenen esittämistä seikoista. Komissio tutkii tarvittaessa tapauksen EY:n perustamissopimuksen 169 artiklaan tukeutuen.
Virallinen lehti nro C 158 , 25/05/1998 s. 0149



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3554/97 komissiolle esittäjä(t): Petrus Cornelissen (PPE) (12. marraskuuta 1997) Aihe: Matkailijavero Alankomaiden matkailusektori on huolissaan siitä, että yhä useammat kunnat haluavat ottaa käyttöön matkailuveron tai korottaa matkailuveroa kuntien rahoitusvajeen täyttämiseksi. 1. Voiko komissio ilmoittaa, sopiiko matkailun lisääntyvä verotus kunnissa yhteen sen kanssa, että pyritään lisäämään Euroopan yhteisön kilpailukykyä matkailukohteena ja edistääkö matkailuvero oikeudenmukaista kilpailua alan sisällä? 2. Katsooko komissio, että sen tehtävänä on puuttua asiaan? Komission jäsenen Christos Papoutsisin komission puolesta antama vastaus (12. joulukuuta 1997) Komissio on tietoinen matkailualan myönteisen yritysympäristön tarpeellisuudesta ja alan kilpailukyvyn suuresta merkityksestä. Tässä yhteydessä kaikilla tasoilla tapahtuva verotus on merkittävä tekijä. Yleensä voidaan olettaa, että paikallisten matkailuverojen korotukset vaikuttavat jossain määrin matkailualan kilpailukykyyn, mutta korotusten tavoitteet ja veroina kerättävien varojen käyttö on myös otettava huomioon, kun arvioidaan toimien paikallista vaikutusta. Paikallinen verotus ei kuulu komission toimialaan, mutta se aikoo vastaisuudessakin kiinnittää huomiota sellaisen toimintaympäristön edistämiseen, jonka avulla voidaan parantaa Euroopan matkailualan kilpailukykyä.
Virallinen lehti nro C 158 , 25/05/1998 s. 0080



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3294/97 komissiolle esittäjä(t): Wolfgang Kreissl-Dörfler (V) (20. lokakuuta 1997) Aihe: EU:n kauppapolitiikka Mistä sellaisista aiheista, jotka on mainittu kauppapolitiikkaan liittyvässä komission kertomuksessa, on tarkoitus keskustella Genevessä järjestettävässä WTO:n kokouksessa? Onko komissio tehnyt arvion siitä, missä määrin kauppapolitiikka vaikuttaa työpaikkojen luomiseen ja missä määrin sen avulla voidaan varmistaa tasa-arvoiset mahdollisuudet myös ammattitaidottomille työntekijöille ja naisille? Komission jäsenen Sir Leon Brittanin komission puolesta antama vastaus (1. joulukuuta 1997) Maailman kauppajärjestön WTO:n Geneven kokouksessa keskustellaan kauppapolitiikkaan liittyvistä useista eri kysymyksistä. Useimmat Uruguayn kierroksen aikana neuvotellut sopimukset sisältävät tarkistuslausekkeita ja niissä on nimenomaisia määräyksiä lisäneuvotteluista. Edellä mainitut muodostavat niin sanotun kiinteän toimintaohjelman. Kiinteä toimintaohjelma lisättiin Maailman kauppajärjestön ministerikokouksessa joulukuussa 1996. Ministerit hyväksyivät vähiten kehittyneitä maita koskevan toimintasuunnitelman ja keskustelivat alustavasti alueellisista kauppaetuuksista, valtion hankintojen avoimuudesta, kauppaa koskevien sääntöjen ja menettelyjen helpottamisesta, kaupasta ja sijoituksista sekä kaupasta ja kilpailusta. Komissio on vahvasti vakuuttunut siitä, että yhteisön kauppapolitiikka, jota kuvastaa Uruguayn kierroksen tuloksen ja myöhemmin tehtyjen ministeritason päätösten hyväksyminen, edistää huomattavasti työllisyyttä yhteisössä. Komissio on myös vakaasti ammattitaidottomien työntekijöiden ja naisten tasa-arvoisten mahdollisuuksien kannalla. Yhteisössä näitä kysymyksiä käsitellään yhteisön lainsäädännössä. Kyseisten kysymysten ratkaisemisessa kolmansissa maissa olisi komission mielestä haettava tukea Kansainväliseltä työjärjestöltä ILO:lta. Maailman kauppajärjestön vuoden 1996 Singaporen ministerikokouksessa sovittiin, että ILO on toimivaltainen elin vahvistamaan ja käsittelemään kansainvälisesti tunnustettuja työelämän perusnormeja. Ministerit vakuuttivat tukeaan ILO:n toiminnalle sen kyseisten normien edistämisessä.
Virallinen lehti nro C 158 , 25/05/1998 s. 0187



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3760/97 komissiolle esittäjä(t): Graham Mather (PPE) (21. marraskuuta 1997) Aihe: Työttömyyden psykologiset näkökohdat - EU:n tutkimusmäärärahat Nykyisten määräysten mukaan työttömyysaloitteille tarkoitettua suoraa Euroopan unionin rahoitusta ei voi käyttää (psyykkiseen tai fyysiseen) terveyteen liittyviin ohjelmiin. Tämä estää sen, että EU:n määrärahoja voitaisiin käyttää työttömyyden aiheuttamien psykologisten ongelmien ja varsinkin sen tutkimiseen, miten pitkäaikaistyötöntä voitaisiin auttaa hänen siirtyessään takaisin työelämään. Koska pitkäaikaistyöttömät muodostavat suhteettoman suuren osan työttömistä koko EU:n alueella, näyttäisi siltä, että tämä on yksi alue, jolla olisi hyödyllistä tehdä tutkimusta EU:n tutkimusmäärärahojen turvin. Minkä suuntaviivojen mukaan päätetään, mitkä työttömyysaloitteet soveltuvat Euroopan unionin rahoitukselle? Miten näihin suuntaviivoihin on päädytty? Aikooko komissio harkita niitä uudelleen tämän selvän laiminlyönnin vuoksi? Komission jäsenen Pádraig Flynnin komission puolesta antama vastaus (19. joulukuuta 1997) Tämän alan tutkimukseen on ennen ollut vaikea saada rahoitusta työmarkkina-analyysiin ja -politiikkaan liittyvästä budjettikohdasta (B3-4010). Valtioiden ja hallitusten päämiehet päättivät kuitenkin Luxemburgissa vuoden 1997 marraskuussa, että jäsenvaltioiden tulisi omaksua ennalta ehkäiseviä ja työllisyyttä suosivia strategioita, jotka perustuvat ongelmien tunnistamiseen aikaisessa vaiheessa ja ajoissa toteutettuun toimintaan. Parlamentti tuki näitä ajatuksia työllisyyspolitiikan suuntaviivoja käsittelevässä mietinnössään. Komissio uskoo, että työllisyyspolitiikan suuntaviivat hyväksytään vuoden loppuun mennessä. Koska työttömyyden psykologiset näkökohdat kuuluvat edellä mainitun poliittisen strategian alaan, kyseisen budjettikohdan kuvaus voisi hyvin olla riittävän joustava salliakseen niiden tutkimuksen rahoittamisen, koska ne selvästi kuuluvat työllistettävyyteen.