KIRJALLINEN KYSYMYS E-1021/02 esittäjä(t): Brice Hortefeux (PPE-DE) komissiolle. Lentoliikenteen aiheuttamat meluhaitat.



Virallinen lehti nro 277 E , 14/11/2002 s. 0132 - 0133



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1021/02 esittäjä(t): Brice Hortefeux (PPE-DE) komissiolle (12. huhtikuuta 2002) Aihe: Lentoliikenteen aiheuttamat meluhaitat Vaikka lentoliikenteen aiheuttama melu on globaali ongelma, komission ehdottamassa tekstissä(1) vastuun asiasta katsotaan kuuluvan lentoasemille, jos niiden lento-operaatioiden vuosittainen määrä on 50 000 tai enemmän. Tekstissä myönnetään, että on tarpeen luopua lentokoneista, jotka aiheuttavat voimakasta melua ja joiden laitteisto kykenee vain vähäisessä määrin ehkäisemään melua (kuuluisat hush-kits eli vaimennussarjat, amerikkalainen erikoisuus), mutta tekstiä on myös laajalti lievennetty siten, että sen sisältämien säännösten nojalla eurooppalaiset ministerit voivat neuvotella uudelleen asiaa koskevista sopimuksista amerikkalaisten virkaveljiensä kanssa. Eikö komissio arvele kansalaisten ihmettelevän toimia, jotka asettavat lentokenttien läheisyydessä asuvat eriarvoiseen tilanteeseen, vaikka he kaikki kärsivät samoista haitoista? Eikö komissio katso, että tässä tapauksessa liikennemäärälle asetettua kynnystä olisi laskettava? (1) KOM(2001) 695. Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus (28. toukokuuta 2002) Parlamentti ja neuvosto ovat hyväksyneet direktiiviehdotuksen, johon parlamentin jäsen viittaa. Kyseinen direktiivi (parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/30/EY, annettu 26 päivänä maaliskuuta 2002 meluun liittyvien toimintarajoitusten asettamista yhteisön lentoasemilla koskevien sääntöjen ja menettelyjen vahvistamisesta)(1) tuli voimaan päivänä, jona se julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Direktiivillä pannaan täytäntöön yhteisön tasolla Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (ICAO) melunhallinnasta antamat suuntaviivat, jotka hyväksyttiin Montrealissa 25. syyskuuta 2001 5. lokakuuta 2001 pidetyssä ICAO:n 33. yleiskokouksessa. Suuntaviivat on määritelty päätöslauselmassa A 33/7 ja erityisesti sen liitteissä C (toimet ja ohjelmat, jotka perustuvat lentomelun hallintaa koskevaan tasapainoiseen lähestymistapaan) ja E (paikalliset meluperusteiset toimintarajoitukset lentoasemilla). Koska päätöslauselma on kansainvälinen sopimus, alaan liittyviä sopimuksia ei ole tarpeen neuvotella uudelleen amerikkalaisten osapuolten kanssa. Komissio ei ole yhtä mieltä siitä, että uusi direktiivi aiheuttaisi eriarvoisuutta eri lentoasemien läheisyydessä asuvien keskuudessa. Todellisuudessa meluhaitat eivät ole samanlaisia kaikilla lentoasemilla. Tämän vuoksi komissio suositteli lentoasemakohtaista lähestymistapaa, jotta voitaisiin määritellä parhaita mahdollisia ratkaisuja, jotka soveltuvat kullakin lentoasemalla vallitsevaan tilanteeseen. Direktiivin soveltamisrajaksi määrättiin 50 000 operaatiota vuodessa, jotta se olisi johdonmukainen ympäristömelun arviointia ja hallintaa koskevan parlamentin ja neuvoston direktiiviehdotuksen kanssa(2). Johdonmukaisuus on välttämätöntä, sillä direktiivin 2002/30/EY mukaan on käytettävä useita lentoasemien ympäristön meluun liittyviä tietoja, jotka on tarkoitus saada soveltamalla ehdotettua direktiiviä. Toinen syy, jonka perusteella rajaksi valittiin 50 000 operaatiota, on se, että jäsenvaltiot voivat itse toteuttaa välttämättömät toimenpiteet, kun on kyse pienistä lentoasemista. Se, että jäsenvaltiot eivät ole velvollisia tekemään direktiivin 2002/30/EY liitteessä II kuvattua ennakkoarviointia, pikemminkin helpottaa melua torjuvien toimien käyttöön ottamista näillä lentoasemilla. (1) EYVL L 85, 28.3.2002. (2) EYVL C 337 E, 28.11.2000.