ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 182 , 28/06/1999 s. 0082



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3422/98 esittäjä(t): Amedeo Amadeo (NI) komissiolle (24. marraskuuta 1998) Aihe: Kaupan esteiden poistaminen Komissio on esittänyt ehdotuksen neuvoston asetukseksi (EY) tiettyjen kaupan esteiden poistamiseksi perustettavasta komission väliintulojärjestelmästä (KOM(97) 0619-97/0330 CNS)(1). Tähän liittyen pyydän komissiota pyrkimään jäsenvaltioiden kanssa yhteisymmärrykseen EY:n perustamissopimuksen 169 artiklassa tarkoitetun menettelyn soveltamisesta pikaisesti, erityisesti tapauksissa, joissa kaupan esteet edellyttävät nopeaa ratkaisua, sen sijaan että käytetään perustamissopimuksen 235 artiklaa oikeudellisena perustana. Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (29. tammikuuta 1999) Sisämarkkinoiden toimivuudesta jäsenvaltioiden välisen tavaroiden vapaan liikkuvuuden osalta 7. joulukuuta 1998 annetulla neuvoston asetuksella (EY) 2679/98(2) perustetaan valmius- ja valvontamekanismi sekä asianomaisen jäsenvaltion ja komission väliintulomenettely asianomaisten esteiden poistamiseksi hyvin lyhyessä määräajassa. Oikeusperustan valinta johtuu siitä, että ainoastaan EY:n perustamissopimuksen 235 artikla antaa valtuudet kyseisen kaltaisen asetuksen antamiselle. Asetusehdotus on komission vastaus Amsterdamin Eurooppa-neuvoston sille esittämään pyyntöön. Valmius- ja valvontamekanismin perustaminen tietyn tyyppisten esteiden varalle ei ole miltään osin ristiriidassa sen kanssa, että komissio aikoo vakaasti asettaa tiukat määräajat menettelyille, jotka on aloitettava EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan nojalla silloin, kun asetuksen soveltaminen ei tuo asiaan ratkaisua. (1) EYVL C 10, 15.1.1998, s. 14. (2) EYVL L 337, 12.12.1998.
Virallinen lehti nro C 182 , 28/06/1999 s. 0031



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2931/98 esittäjä(t): Gérard Caudron (PSE) komissiolle (2. lokakuuta 1998) Aihe: Kuorma- ja rekka-autojenkuljettajat Kuorma-ja rekka-autojenkuljettajat ovat viime päivinä olleet voimakkaasti liikekannalla koko Euroopan unionissa. Heidän tärkein vaatimuksensa koskee työaikaa. Tämä vaatimus on sitäkin voimakkaampi, kun kabotaasin käyttömahdollisuuden pääasiallisena seurauksena yritykset lisäävät painetta heidän tehokasta työaikaansa kohtaan kuorma-autojen käyttöasteen maksimoimiseksi. Kuorma- ja rekka-autonkuljettajien elämänlaadun huononemisen lisäksi näiden toimien vaikutusta on arvioitava teiden turvallisuuden kannalta. On turha edes palauttaa mieleen pitkää luetteloa liikenneonnettomuuksista, jotka johtuvat kuljettajien väsymyksestä. Näiltä epäsuorilta ja usein dramaattisilta seurauksilta ei voi sulkea silmiään. Olisiko siis mahdollista yhdenmukaistaa kuljettajien työaika Euroopan unionissa ja tarkastella kabotaasin vaikutuksia työaikaan? Komission jäsenen Neil Kinnockinkomission puolesta antama vastaus (26. marraskuuta 1998) Komissio aikoo piakkoin esittää ehdotuspaketin, jolla pyritään suojelemaan tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista annetun neuvoston direktiivin 93/104/EY(1) (työaikadirektiivi) soveltamisalan ulkopuolelle tällä hetkellä jääviä työntekijöitä niiltä heidän terveyteensä ja turvallisuuteensa kohdistuvilta haitallisilta vaikutuksilta, joita kohtuuttoman pitkät työajat, riittämätön lepo tai rasittavat työjärjestelyt aiheuttavat. Pakettiin sisältyy ehdotus, jolla muutetaan työaikadirektiiviä siten, että se kattaisi kaikki kiinteässä toimipaikassa työskentelevät henkilöt maantieliikenteen alalla, sekä ehdotus liikkuvia maantieliikenteen työntekijöitä koskevaksi työajan erityisdirektiiviksi. Jälkimmäisessä ehdotuksessa otetaan kokonaisvaltaisesti huomioon maantieliikenteen työmarkkinaosapuolten kesken käydyissä neuvotteluissa tähän asti saavutetut tulokset. Ehdotuksessa on myös säännöksiä, jotka koskevat itsenäisiä kuljettajia sekä omaan lukuun kuljetustoimintaa harjoittavissa yrityksissä työskenteleviä liikkuvia työntekijöitä. Komission tuoreimmassa kabotaasia käsittelevässä kertomuksessa(2) todettiin, että vuonna 1995 kabotaasiliikenteen osuus kansallisilla markkinoilla oli noin 0,25 prosenttia. Tilanteen ei odoteta muuttuvan huomattavasti sen jälkeen, kun kabotaasilupien kiintiöt poistettiin 1. heinäkuuta 1998. Vaikka vielä onkin luonnollisesti liian aikaista kerätä tilastoja tilanteesta 1. heinäkuuta 1998 jälkeen, viime aikoina on näkynyt merkkejä siitä, että kabotaasilupien käyttö on vähentynyt vuosina 1996 ja 1997, mikä näyttäisi tukevan edellä mainitussa komission kertomuksessa esitettyjä päätelmiä. (1) EYVL L 307, 13.12.1993. (2) KOM(98) 47 lopullinen.
Virallinen lehti nro C 182 , 28/06/1999 s. 0037



KIRJALLINEN KYSYMYS P-2996/98 esittäjä(t): Odile Leperre-Verrier (ARE) komissiolle (28. syyskuuta 1998) Aihe: Vuoristoteitä koskevat entistä tiukemmat eurooppalaiset erityissäännöt Vaarallisten aineiden kuljetukset vuoristoteillä aiheuttavat monia ongelmia ja herättävät huolestuneisuutta reittien varren asukkaissa. Viime toukokuussa Ranskassa Servozin kunnassa (Haute-Savoie) valtatiellä 205 sattui onnettomuus, jossa kasvinsuojeluaineita valui tielle. Tämä oli jälleen kerran muistutus riskitekijöistä, joita Mont Blancin tunnelin käytöstä aiheutuu käyttäjille ja naapurikuntien asukkaille. Aikooko komissio tähän liittyen esittää vuoristoteitä koskevat entistä tiukemmat eurooppalaiset erityissäännöt vaarallisten aineiden kuljetusten osalta? Sääntöihin sisältyisivät - kuljetusajoneuvojen nopeusrajoitukset - pakkaustapaa koskevat vaatimukset (törmäyksen kestävät säiliöt) - tiettyjen herkkien vuoristoreittien määrittäminen, joilla tällaisten ajoneuvojen olisi kuljettava saattueena, mikä mahdollistaisi tiukemman valvonnan ja pakottaisi noudattamaan nopeusrajoituksia. Komission jäsenen Neil Kinnockinkomission puolesta antama vastaus (5. marraskuuta 1998) Vaarallisten aineiden tiekuljetuksia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä marraskuuta 1994 annetussa neuvoston direktiivissä 94/55/EY(1) (liitteen B reunanumero 10 599) sallitaan, että jäsenvaltioilla on ylimääräisiä turvavaatimuksia tai rajoituksia, jotka koskevat siltojen tai tunneleiden kautta ajavia ajoneuvoja, sekä vaatimuksia, joiden mukaan ajoneuvojen on ajettava määrättyjä reittejä välttääkseen suhteellisen vaarallisia teitä. Tämän säännöksen mukaan jäsenvaltiot voivat siis toteuttaa erityisiä turvatoimenpiteitä, jotka koskevat tiettyjä alueita kuten tunneleita ja vuoristoteitä. Komissio on yhtä mieltä siitä, että jäsenvaltiot soveltuvat parhaiten toteuttamaan tällaisia toimenpiteitä, minkä vuoksi se ei aio ehdottaa uusia yhteisön säädöksiä vaarallisten aineiden tiekuljetuksista tietyillä alueilla. (1) EYVL L 319, 12.12.1994.
Virallinen lehti nro C 182 , 28/06/1999 s. 0129



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3857/98 esittäjä(t): Maren Günther (PPE) komissiolle (4. tammikuuta 1999) Aihe: PO VIII ja yhteisön vertailumittaustoimisto Komission hallintorakenteita muutettiin tekemällä PO VIII:ssa uudelleenjärjestelyjä ja perustamalla yhteisön vertailumittaustoimisto. Yhteisön vertailumittaustoimisto on sijoitettu Charlemagne 3:een Brysseliin, kun taas PO VIII on päätetty siirtää rue de Genève -kadulle. Nämä kaksi komission yksikköä ovat kuitenkin työ- ja toimintatavoiltaan hyvin läheisiä. Esimerkiksi välttämättömiä asiakirjoja täytyy siirtää kahden paikan välillä, mikä johtaa merkittävään ajan tuhlaukseen, alentaa tehokkuutta ja aiheuttaa korkeita kuluja. Miksi komissio päätti sijoittaa nämä kaksi yksikköä näin hankalasti erilleen? Komission jäsenen Erkki Liikasenkomission puolesta antama vastaus (29. tammikuuta 1999) Yhteisön vertailumittaustoimiston perustaminen ei vaikuttanut ainoastaan pääosasto VIII:aan. Sinne siirrettiin suuri määrä henkilökuntaa myös pääosasto I A:sta ja I B:stä. Yhteisön vertailumittaustoimiston lopullisen koon vuoksi (650 työntekijää) ei ollut mahdollista sijoittaa toimistoa kokonaan Charlemagne-rakennukseen, missä tähän tarkoitukseen on varattu ainoastaan kolmas kerros. Loput toimistosta on sijoitettu Belliard 28/ Science 14 -osoitteessa sijaitsevaan rakennuskokonaisuuteen. PO VIII:n sisäinen uudelleenjärjestely yhteisön vertailumittaustoimiston perustamisen jälkeen ei edellyttänyt laajempaa muuttoa rue de Genève -kadulta. Pääosasto VIII on sijainnut edellä mainitussa osoitteessa siitä lähtien, kun Berlaymont-rakennus jouduttiin poistamaan käytöstä. Henkilökunnan sijoittaminen samaan rakennukseen (Genève 12) todettiin tuolloin mahdolliseksi. Pääosasto VIII:n muuttoa takaisin keskustan "Eurooppa-kortteliin" on suunniteltu viimeistään silloin, kun komissio muuttaa takaisin Berlaymont-rakennukseen, eli suunnitelmien mukaan vuonna 2002. Komissio on tietoinen järjestelyn puutteista. Budjetin ja toimitilojen asettamien rajoitusten vuoksi komissio ei voi kuitenkaan esittää tällä hetkellä parempaa ehdotusta. Asiaa tarkastellaan uudelleen Decode-projektin ja vuosien 2000-2006 budjetin V kohdan rahoitusnäkymien yhteydessä.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3257/98

esittäjä(t): Francisco Sanz Fernández (PSE) komissiolle

(28. lokakuuta 1998)

Aihe: Kulttuuri ja rakennerahastot

Voiko komissio ilmoittaa vuosien 1994-1998 välisenä aikana rakennerahastoista kulttuurin alalle (infrastruktuurit, kulttuuriperintö, taiteen tekeminen, kirjat ja lukeminen, uudet teknologiat jne.) myönnettyjen avustuksien lukumäärän, luonteen ja rahamäärän?

Voiko komissio eritellä vastauksensa toimintaohjelmittain?

Komission jäsenen Monika Wulf-Mathiesinkomission puolesta antama vastaus

(8. joulukuuta 1998)

Kuten komissio on tiedonannossaan "Koheesiopolitiikka ja kulttuuri: työllisyyden edistäminen"(1) esittänyt, ei ole mahdollista antaa täsmällisiä tietoja rakennerahastoista kulttuurille myönnetyistä avustuksista pääasiallisten tukimuotojen osalta. Tämä johtuu siitä, että komission tehtävänä on hyväksyä ohjelmat ja osallistua niiden rahoitukseen. Ohjelmiin kuuluvat yksittäiset hankkeet valitaan ja niitä hallinnoidaan jäsenvaltioissa. Lisäksi tietojen kerääminen täsmällisesti ja systemaattisesti on mahdotonta, koska kulttuuriala on monimuotoinen ja kulttuurin määritelmät ja tilastoluokitukset vaihtelevat suuresti.

Sitä vastoin komissio on julkaissut muutamia esimerkkejä hyvistä toimintatavoista, joita sisältyy esimerkiksi edellä mainittuun tiedonantoon. Niitä sisältyy myös tuoreeseen julkaisuun "Kulttuuri, Euroopan alueiden rikkaus", joka koskee paljon laajempaa alaa kuin pelkästään rakennerahastoja. Kyseinen julkaisu lähetetään kysyjälle ja parlamentin pääsihteeristölle.

Euroopan aluekehitysrahastosta annetun asetuksen(2) 10 artiklan nojalla toteutettavien pilottihankkeiden osalta komissio on aloittanut ohjelman, johon kuuluu 32 hanketta kulttuuri-innovaatioiden alalla. Yhteisön rahoitusosuus on 15 miljoonaa ecua. Näiden innovatiivisten toimien tarkoituksena on tutkia kulttuurin mahdollisuuksia toimia paikallisen kehityksen kannustimena erityisesti uusia teknologioita käyttämällä ja vahvistaa osaltaan koheesiota ja aluekehitystä yhteisössä erityisesti tietotaitoa siirtämällä. Hankkeet ovat vielä käynnissä. Niistä tehdään myöhemmin arvio aluepolitiikan alalla toteutettavia toimia koskevia päätelmiä varten.

(1) KOM(96) 512 lopullinen.

(2) EYVL L 193, 31.7.1993.
Virallinen lehti nro C 182 , 28/06/1999 s. 0073



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3367/98 esittäjä(t): Nikitas Kaklamanis (UPE) komissiolle (16. marraskuuta 1998) Aihe: Yhteisön markkinoille kolmansista maista tulevat saniteettitilojen tuotteet Kreikan saniteettikalusteiden kauppiaiden liiton esittämän syytöksen mukaan Turkissa ja Egyptissä tuotettuja kaakelilaattapakkauksia tuodaan tuhansittain Kreikan markkinoille EU:n jäsenvaltioiden tuotteina. Tässä yhteydessä tapahtuu laittomuus, sillä edellä mainituista maista tuotavien kaakelien ja muiden saniteettitilojen tuotteiden alkuperämaata koskevat tiedot väärennetään, jolloin ne ilmestyvät markkinoille muka yhteisön tuotteina, ja näin vahingoitetaan merkittävästi unionin tuottajien etuja. Haluaisin saada tietää: Onko komissio tietoinen tästä asiasta, kuinka se aikoo reagoida, jotta selvitettäisiin, ketkä ovat syyllisiä tähän laittomuuteen, sekä aikooko se esittää niiden maiden viranomaisille, joista edellä mainitut saniteettitilojen tuotteet ovat peräisin, asian vaatimia huomautuksia? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (29. tammikuuta 1999) Komissio kerää parhaillaan tietoja, joita se tarvitsee vastatakseen kysymykseen. Se ilmoittaa tuloksistaan mahdollisimman pian.
Virallinen lehti nro C 182 , 28/06/1999 s. 0088



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3476/98 esittäjä(t): Luisa Todini (PPE) ja Claudio Azzolini (PPE) neuvostolle (24. marraskuuta 1998) Aihe: Oikeus puolueettomaan oikeudenkäyntiin Italian tasavallan perustuslakituomioistuin totesi 2. marraskuuta osittain lainvastaiseksi rikosprosessilainsäädännön 513 artiklan, joka hyväksyttiin Italian parlamentin suuren enemmistön äänin heinäkuussa 1997. Kyseisen taannehtivana sovellettavan päätöksen vuoksi on käytännössä mahdotonta järjestää oikeudenkäyntejä kontradiktorisesti, mikä on Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksen 6 artiklassa määrätyn puolustautumisoikeuden pääperiaate. Voiko neuvosto edellä mainitun seikan huomioon ottaen ryhtyä toimiin Italian hallituksen suhteen, jotta eräs puolueettoman oikeudenkäynnin perusvaatimuksista täyttyisi? Yhteinen vastaus (22.-23. helmikuuta 1999) Neuvosto ei ole toimivaltainen käsittelemään arvoisan parlamentin jäsenen esittämää kysymystä.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3643/98

esittäjä(t): Ernesto Caccavale (UPE) neuvostolle

(4. joulukuuta 1998)

Aihe: Sähkömagneettinen saaste ja siihen liittyvät päästörajat

Italiassa on äskettäin hyväksytty sähkömagneettisen säteilyn päästörajoja koskeva säännös, jossa hyväksytään radioaaltojen ominaisimeytymiskertoimeksi (SAR) 0,04 W/kg, joka vastaa lämpövaikutuksiltaan 20 V/m.

Ympäristö- ja kuluttajajärjestöt ovat sitä mieltä, että seuraavassa kokouksessa 12.11.1998 Italian valtuuskunta aikoo esittää muille EU:n neuvoston jäsenille nämä rajat reilusti ylittäviä arvoja.

Samaan aikaan Italian kansalaiset ovat esittäneet lukuisia vastalauseita radiolähettimien määrän jatkuvan lisääntymisen johdosta, erityisesti sen jälkeen, kun edellisten kahden välittäjän rinnalle tuli kolmas matkapuhelinyhtiö, jolla ei ole mahdollisuutta käyttää aikaisempien välittäjien jo rakennettuja välitysasemia ja lähetyssignaaleja. Tämä lisää varmasti uusien lähettimien asentamista kaupunkialueiden, koulujen ja torien välittömään läheisyyteen (esimerkkinä Pianuran työläiskaupunginosa Napolissa) ilman minkäänlaisia varotoimia kaupunkilaisten terveyttä uhkaavien kohtalokkaiden seurauksien välttämiseksi, joita ovat lasten leukemiatapausten ja yleensä monien erilaisten kasvainten lisääntyminen.

Voiko neuvosto ilmoittaa:

1. Onko Italian valtuuskunta esittänyt tutkimuksia, joissa on eurooppalaisista säännöksistä tai Euroopan parlamentin suosituksista poikkeavia tai ei riittävän perusteltuja johtopäätöksiä?

2. Vaarantaako GSM-lähettimien ja muiden radiolähettimien hallitsematon asentaminen lähiasukkaiden terveyden?

3. Mitä neuvosto aikoo tehdä, jotta vältettäisiin sähkömagneettisen saasteen lisääntyminen entisestään Euroopan unionissa?

Vastaus

(22.-23. helmikuuta 1999)

1. Neuvostolla ei ole tietoa tutkimuksista, joihin arvoisa parlamentin jäsen viittaa kirjallisessa kysymyksessään.

2. ja 3. Neuvosto käsittelee parhaillaan ehdotusta suositukseksi siitä, että väestön altistumista taajuudeltaan 0 Hz - 300 GHz oleville sähkömagneettisille kentille rajoitetaan. Ehdotuksen tavoitteena on luoda yhteiset puitteet suojelun korkean tason varmistamiseksi sähkömagneettisten kenttien akuuttien lämpövaikutusten osalta.

Tässä yhteydessä on mainittava, että jäsenvaltioiden kuuluu tehdä arvioita tilanteista, joissa vaarana on altistuminen sähkömagneettisille kentille, ja ryhdyttävä tarvittaessa asianmukaisiin toimenpiteisiin väestön suojelun takaamiseksi.

Muistutetaan lisäksi, että neuvosto päätti 3. heinäkuuta 1998 kuulla parlamenttia tästä suositusehdotuksesta.
Virallinen lehti nro C 182 , 28/06/1999 s. 0116



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3669/98 esittäjä(t): Gérard d'Aboville (UPE) komissiolle (24. marraskuuta 1998) Aihe: Ecuadorista peräisin olevien tonnikalasäilykkeiden tuonti Komissio aloitti tammikuussa 1998 Ecuadorista peräisin olevien tonnikalasäilykkeiden tuontia koskevan tutkimuksen yhteisen tullitariffin mukaisten tullien ottamiseksi uudelleen käyttöön näiden tuotteiden kohdalla(1). Ecuadorista peräisin olevien, etuuskohteluun oikeutettujen ja vapaaseen liikkeeseen luovutettujen tonnikalasäilykkeiden tuonti ylitti vuonna 1997 kolmen edellisen vuoden (1994, 1995 ja 1996) vuotuisen keskiarvon, mikä oikeutti tämän tutkimuksen aloittamisen asetuksen (EY) 1256/96 14 artiklan mukaisesti(2). Näyttää siltä, että mitään tämän tutkimuksen tuloksia ei ole tähän mennessä toimitettu jäsenvaltioille eikä siis tämän toimialan asianosaisille. Voiko komissio perustella tätä avoimuuden puutetta? Onko tutkimus päättynyt ja mitkä ovat sen tulokset siinä tapauksessa? Miksi niitä ei ole toimitettu jäsenvaltioille? Komission jäsenen Manuel Maríninkomission puolesta antama vastaus (21. joulukuuta 1998) Yksi Euroopan unionin jäsenvaltioista on vedonnut 20. kesäkuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) 1256/96 14 artiklassa säädettyyn suojalausekkeeseen. Asetus koskee monivuotisen yleisen tullietuusjärjestelmän soveltamista 1 päivästä heinäkuuta 1996 30 päivään kesäkuuta 1999 tiettyihin kehitysmaista peräisin oleviin maataloustuotteisiin, ja suojalausekkeeseen on vedottu arvoisan parlamentin jäsenen mainitseman Ecuadorista peräisin olevien tonnikalasäilykkeiden tuonnin määrän ylittämisen osalta. Viittaus määrään on kuitenkin lisätekijä, joka liittyy 14 artiklassa säädettyyn edellytykseen eli siihen, että "yhteisön tuottajille aiheutuu...vakavia vaikeuksia". Tutkimuksessa, jonka komissio teki läheisessä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa yleisten tullietuuksien komiteassa, ei esitetty näyttöä tällaisista vaikeuksista tai niiden uhasta. Kyseinen jäsenvaltio ei halua, että asiaa tutkitaan edelleen, ja komissio on päättänyt päättää tutkimuksen. Komissio on ilmoittanut asiasta julkaisemalla Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ilmoituksen 98/C357/06(3), johon arvoisaa parlamentin jäsentä pyydetään tutustumaan. (1) EYVL C 8, 13.1.1998. (2) EYVL L 160, 29.6.1996, s. 1. (3) EYVL C 357, 21.11.1998.
Virallinen lehti nro C 142 , 21/05/1999 s. 0005



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2128/98 esittäjä(t): Iñigo Méndez de Vigo (PPE) komissiolle (10. heinäkuuta 1998) Aihe: Yhdistynyt kuningaskunta vastaan komissio, C-106/96 Tuomioistuimen 12. toukokuuta 1998 antamassa tuomiossa eräät Euroopan komission kulut julistettiin laittomiksi, koska niiltä puuttuu oikeusperusta. Päätös vaikuttaa moniin Euroopan unionin ohjelmiin ja toimiin erityisesti sosiaalialalla ja ihmisoikeuksien alalla. Päätöksessään tuomioistuin totesi, että vain merkitykseltään vähäiset toimet voidaan toteuttaa ilman oikeusperustan hyväksymistä etukäteen. Mitä komission mielestä ovat merkitykseltään vähäiset toimet? Mitä komissio aikoo tehdä tässä tilanteessa? Miten tuomio vaikuttaa komission toimintatapaan jatkossa? Pyrkiikö komissio toimielinten väliseen sopimukseen tässä asiassa?
Virallinen lehti nro C 142 , 21/05/1999 s. 0125



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3360/98 esittäjä(t): Irene Soltwedel-Schäfer (V) komissiolle (16. marraskuuta 1998) Aihe: Ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmä 1. Euroopan unionissa on 29.6.1993 lähtien ollut ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmä, jota on tähän mennessä toteutettu noin 1 960 yrityksessä. Miten neuvoston asetus (ETY) 1836/93(1) on otettu huomioon Euroopan parlamentin uudisrakennuksissa Brysselissä (Rue Wiertz) ja Strasbourgissa? 2. Mitä veden- ja energiansäästömahdollisuuksia on otettu huomioon kummassakin uudisrakennuksessa, ja mitä teknisiä ratkaisuja on käytetty hyväksi? 3. Miten paljon energiaa voidaan säästää aurinkokennolaitteistojen asennuksen ansiosta? 4. Mitä strategioita Euroopan parlamentin hallinnolla on tällä hetkellä suunnitteilla tai käytössä parlamentin rakennuksissa syntyvien jätteiden määrän vähentämiseksi? Komission jäsenen Erkki Liikasenkomission puolesta antama vastaus (21. joulukuuta 1998) Arvoisa parlamentin jäsen viittaa teollisuusyritysten vapaaehtoisesta osallistumisesta yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditiointijärjestelmään (EMAS-järjestelmä) annettuun neuvoston asetukseen (ETY) 1836/93, joka on tullut voimaan 13 päivänä heinäkuuta 1993 ja jota on sovellettu 13 päivästä huhtikuuta 1995 lähtien. Tähän mennessä 1962 yritystä, jotka toimivat asetuksen 2 artiklan i alakohdassa määritellyillä teollisuusaloilla, on rekisteröity järjestelmään. Rakennusala ei kuitenkaan kuulu järjestelmän kattamiin yritysaloihin. Syynä on ensisijainen pyrkimys keskittyä teollisuuteen. Komissio hyväksyi 30 päivänä lokakuuta 1998 ehdotuksen EMAS-asetuksen tarkistamisesta(2), jossa ehdotetaan järjestelmän ulottuvuuden laajentamista kaikille aloille, myös rakennusalalle. Muutoksen voimaan tulemisen jälkeen rakennusalan yrityksillä rakennustyömaineen on mahdollisuus rekisteröityä EMAS-järjestelmään. Parlamentin rakennusten hallinnon suhteen komissiolla ei ole toimivaltaa. (1) EYVL L 168, 10.7.1993, s. 1. (2) KOM(98) 622 lopullinen.
Virallinen lehti nro C 142 , 21/05/1999 s. 0107



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3227/98 esittäjä(t): David Martin (PSE) komissiolle (19. lokakuuta 1998) Aihe: Paviaanien käyttö ihmisen ja eläinten välisten elinsiirtojen tutkimuksessa Yhdistyneessä kuningaskunnassa Onko komissio tietoinen siitä, että villejä paviaaneja on käytetty Yhdistyneessä kuningaskunnassa ihmisen ja eläinten välisten elinsiirtojen tutkimukseen? Vastaako tämä komission mielestä direktiivin 86/609/ETY(1) 7 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan säännöksiä? Komission jäsenen Edith Cressoninkomission puolesta antama vastaus (24. marraskuuta 1998) Komissio on tietoinen siitä, että luonnosta pyydystettyjä paviaaneja on käytetty Yhdistyneessä kuningaskunnassa ihmisten ja eläinten välisiä elinsiirtoja koskeviin tutkimuksiin. Eläinten käyttöä kokeisiin säädellään Yhdistyneessä kuningaskunnassa vuonna 1986 annetulla eläinsuojelulailla kokeisiin ja muihin tieteellisiin tarkoituksiin käytettävien eläinten suojelua koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 24. marraskuuta 1986 annetun neuvoston direktiivin 86/609/ETY(2) mukaisesti. Kansalliset viranomaiset - eikä komissio - vastaavat siitä, että eläinsuojelulain säännöksiä noudatetaan. Kokeissa voidaan "viranomaisen määräämin edellytyksin" käyttää poikkeuksellisesti muita kuin kasvatettuja eläimiä (direktiivin 19 artiklan 4 kohta). Kansallisten viranomaisten tehtävänä on samoin arvioida, onko hakija esittänyt riittävät perustelut sille, että voidaan soveltaa seuraavaa poikkeusta: "Luonnosta pyydystetyillä eläimillä ei saa suorittaa kokeita, paitsi jos kokeet muilla eläimillä eivät kokeen tavoitteiden toteuttamiseksi olisi riittäviä" (direktiivin 7 artiklan 3 kohdan toinen alakohta). (1) EYVL L 358, 18.12.1986, s. 1. (2) EYVL L 358, 18.12.1986.