KIRJALLINEN KYSYMYS E-3141/02

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(4. marraskuuta 2002)

Aihe: Turvapaikka-anomusten käsittely EU:n jäsenvaltioissa ja tavoiteluvut turvapaikanhakijoiden hyväksyminen, vastaanottaminen ja käännyttäminen riippumatta pakenemisen syistä

1. Onko komissio tietoinen, että vuonna 2001 Alankomaissa hylättiin 22 prosenttia turvapaikka-anomuksista ensimmäisellä kerralla ja että vuonna 2002 hylättyjen anomusten määrä nousi 64 prosenttiin? Alankomaiden nykyisen eroavan hallituksen maahanmuutto- ja integraatiopolitiikasta vastaavan ministerin mielestä jopa 80 prosenttia uusista turvapaikka-anomuksista olisi hylättävä ensimmäisellä kerralla.

2. Onko muissakin EU:n jäsenvaltioissa käytössä tavoitelukuja hyväksyttävien turvapaikka-anomusten määrästä ja prosenttiosuudesta? Jos on, niin mitkä jäsenvaltiot ja minkälaiset tavoiteluvut ovat kyseessä?

3. Tampereella vuoden 2000 lopulla pidetyn huippukokouksen jälkeen Euroopan unionin tavoitteena on ollut kehittää yhteistä turvapaikanhakijoiden hyväksymistä, vastaanottamista ja käännyttämistä koskevaa politiikkaa. Sisältyykö tähän politiikkaan myös tavoitelukujen asettaminen vai käytetäänkö ennakolta määrittämättömiä arviointiperusteita päätettäessä, kuinka monta turvapaikanhakijaa järjestely koskee tiettynä vuonna?

4. Katsotaanko, että pakolaisten paluu tiettyihin maihin kuten Somaliaan, Sierra Leoneen, Irakiin, Myanmariin (Burmaan) tai Pohjois-Koreaan on mahdotonta, vai onko jokaisella EU:n jäsenvaltiolla omat kriteerinsä tilanteen arvioimiseksi?

5. On olemassa turvapaikanhakijoita, joita ei voida pitää pakolaisina. Voidaan kuitenkin perustellusti osoittaa, että heidän takaisinpaluunsa on mahdotonta. Onko ristiriidassa kansainvälisten sopimusten kanssa (mm. ihmisoikeussopimus, pakolaissopimus, sopimus lasten suojelusta), että heidän oleskelulupaansa ei jatketa ja että heiltä otetaan pois kaikki yhteiskunnan palvelut (terveydenhuolto, asuminen, tulot)? Kuitenkaan paikalliset viranomaiset eivät karkota heitä maasta tietäessään, että takaisinpaluu on mahdotonta.

6. Katsooko komissio, että turvapaikanhakijoiden hyväksymistä, vastaanottamista ja käännyttämistä koskevat ennakolta vahvistetut tavoiteluvut ovat Genevessä vuonna 1951 solmitun pakolaissopimuksen mukaisia? Tavoitelukuja käytettäessä ei oteta huomioon olosuhteita, jotka pakottavat ihmiset hengissä pysyäkseen lähtemään kotimaastaan.

7. Minkälaista kehitystä komissio aikoo ja haluaa tukea, jotta tämänkaltaiset ongelmat saataisiin ratkaistuiksi tulevina vuosina?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(12. joulukuuta 2002)

1. Komissio ei ole saanut Alankomaiden viranomaisilta turvapaikkapäätöksiä koskevia tilastoja, joista selviäisi, kuinka paljon Alankomaissa hyväksytään ja hylätään turvapaikkahakemuksia. Komissio ei myöskään voi ottaa kantaa kysymyksessä mainittuun näkemykseen, koska turvapaikka on oikeus, joka on tunnustettava tapauskohtaisen ja turvapaikanhakijoiden lähtömaiden tilanteen arvioinnin perusteella.

2. Komission tietoon ei toistaiseksi ole tullut mitään kysymyksessä mainitusta menettelystä.

3. Yhteisössä ei ole annettu EY:n perustamissopimuksen ja Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmiin perustuvia ehdotuksia tai säädöksiä, joissa annettaisiin tavoiteluvut tai kriteerit sen määräämiseksi, kuinka paljon turvapaikanhakijoita tiettynä vuonna vastaanotetaan. Maastapoistamisesta on puolestaan syytä huomata, että yhteistä turvapaikkapolitiikkaa ja avoimen koordinaation menetelmän käyttöönottoa koskevan komission tiedonannon(1) pohjalta on harkittu muun muassa erityisten suuntaa antavien tavoitteiden asettamista palauttamispäätösten täytäntöönpanon tehokkuuden parantamiseksi. Siinä käytettävät keinot olisi kuitenkin ensin määriteltävä, sillä ne voisivat sisältää monenlaisia toimia. Esimerkiksi turvapaikkamenettelyn kvalitatiivisuutta voitaisiin lisätä, minkä jälkeen kansainvälisen suojelun tarve voitaisiin arvioida entistä paremmin. Lisäksi voitaisiin parantaa henkilöiden tunnistusta, asiakirjojen laadintaa sekä jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välistä operatiivista yhteistyötä palauttamis- ja takaisinottokysymyksissä.

4. Yhteisössä ei ole määritetty maita, joihin katsottaisiin olevan mahdotonta palauttaa hylättyjä turvapaikanhakijoita tai henkilöitä, jotka eivät enää tarvitse kansainvälistä suojelua tai jotka oleskelevat maassa laittomasti. Jäsenvaltiot soveltavat tässä asiassa toistaiseksi omia, niiden hallitusten mahdollisesti asettamia kriteerejä, mutta niiden on kuitenkin noudatettava palauttamiskiellon periaatetta ja kansainvälisiä suojeluvelvoitteita. Komissio tosin ehdottaa äskettäin antamassaan tiedonannossa maassa laittomasti oleskelevien henkilöiden palauttamista koskevasta yhteisön politiikasta(2), että yhteisössä olisi vahvistettava arviointimenettely sen arvioimiseksi, salliiko eräiden maiden todellinen tilanne maastapoistamisen vai ei.

5. Komissio tähdentää, että se, että hylättyä turvapaikanhakijaa ei voida palauttaa, ei Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan velvoita myöntämään hänelle oleskelulupaa. Komission ehdotuksessa neuvoston direktiiviksi vähimmäisvaatimuksista siitä, milloin kolmansien maiden kansalaisia ja kansalaisuudettomia henkilöitä on pidettävä pakolaisina tai muuta kansainvälistä suojelua tarvitsevina henkilöinä, ja näiden henkilöiden asemasta(3) ehdotetaan, että direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle jätetään niiden henkilöiden oikeudet ja etuudet, joita ei voida palauttaa kansainvälisestä suojelusta riippumattomista syistä. Näin ollen jäsenvaltiot voivat itse päättää näiden henkilöiden kohtelusta, joskin niiden on noudatettava ihmisoikeuksien kunnioittamiseen liittyviä kansainvälisiä ja kansallisia velvoitteita.

6. Koska asiasta ei ole annettu yhteisön lainsäädäntöä, komissiolla ei ole toimivaltaa arvioida, ovatko kansalliset lainsäädännöt ja käytänteet Genevessä 1951 laaditun pakolaisten oikeusasemaa koskevan yleissopimuksen mukaisia. EU:ssa ei myöskään ole esitetty toimintaehdotuksia, jotka saattaisivat johtaa siihen, että turvapaikanhakijoita hylätään ja palautetaan lähtömaasta poistumiseen pakottaneisiin näkökohtiin katsomatta.

7. Arvoisan parlamentin jäsenen on syytä tutustua kaikkiin vuodesta 1999 lähtien esitettyihin EY:n perustamissopimuksen 63 artiklaan perustuviin lainsäädäntöehdotuksiin, edellä mainittuihin turvapaikkaa ja palauttamista koskeviin komission tiedonantoihin sekä vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen perustamista koskevaan uusimpaan tulostauluun.

(1) KOM(2001) 710 lopullinen.

(2) KOM(2002) 564 lopullinen.

(3) EYVL C 51 E, 26.2.2002.