Virallinen lehti nro C 158 , 25/05/1998 s. 0122



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3475/97 komissiolle esittäjä(t): José García-Margallo y Marfil (PPE) (31. lokakuuta 1997) Aihe: Agenda 2000: YMP:n säästöt Komission 15. heinäkuuta 1997 esittämässä Agenda 2000 -asiakirjassa (KOM(97)2000 lopull.) katsotaan, että tulevalla yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) uudistuksella, jolla pyrittäisiin lisäämään unionin kilpailukykyä alalla maailmanlaajuisen elintarvikkeiden kaupan vapauttamisen oloissa, voitaisiin säästää varoja, jotka osaltaan kattaisivat Itä-Eurooppaan laajentumisen kustannuksia ilman että kasvatettaisiin yhteisön talousarviota yli 1,27 % BKT:sta. Tämä maatalouden uudistus koostuisi pääosin uusista muutoksista hintatukijärjestelmään, siirtymisestä suoriin maksuihin, jotka määritellään sopivalle tasolle. Voiko komissio tarkentaa mitkä tulevan maatalouspolitiikan osat kuormittaisivat yhteisön budjettia nykyistä maatalouspolitiikkaa enemmän ja kuinka paljon? Komission jäsenen Franz Fischlerin komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-3473/97, E-3474/97 ja E-3475/97 (18. joulukuuta 1997) Komissio ehdottaa, että se osana Agenda 2000:ta jatkaisi vuoden 1992 uudistusten linjaa, eli vähentäisi keinotekoisesti korotettuihin taattuihin hintoihin perustuvaa tukea ja vahvistaisi suoriin tukiin perustuvaa maanviljelijöille myönnettävää tukea. Hintatuki on pääasiassa kuluttajien maksettavana, kun taas suorien tukien kautta maksettava maatalouden tulotuki on veronmaksajien maksettavana ja se merkitään näin ollen yleiseen talousarvioon. Tähän tukeen liittyy kuitenkin huomattavia etuja: - hintojen alentamisen avulla on mahdollista viedä enemmän tuotteita ilman tukea ja välttää näin ylijäämäisestä tuotannosta syntyvien uusien interventiovarastojen lisääntyminen; se vahvistaa myös yhteisön tuotteiden kilpailukykyä sisämarkkinoilla; - sitä mukaa kun tuetut hinnat muutetaan kuluttajahinnoiksi ja ruokakulujen osuus matalatuloisten perheiden kokonaismenoissa kasvaa, on hintojen kautta myönnettävällä tuella yhteiskunnalliselta kannalta regressiivisiä piirteitä; tämä ei kuitenkaan koske suoria tukia; - tuen vaikutukset tuottajien tulotason kannalta tarkasteltuna ovat selvästi suuremmat, koska tuottajat saavat tuen suoraan ilman välikäsiä, kun taas korotettujen hintojen vaikutukset tulotasoon riippuvat tuotantokustannuksista; - suoriin tukiin perustuva tukimuoto on kansainvälisiä neuvotteluja ajatellen hyväksyttävämpää; - matalampi hintataso helpottaa KIE-maiden liittymistä yhteisöön. Talousarvion kannalta se tosiasia, että tuki rahoitetaan yhteisön talousarviosta kuluttajien sijaan, merkitsee kulutuksen lisääntymistä alkujakson aikana. Koko ajanjaksoa 2000-2006 sekä sen viimeistä vuotta (2006) koskeva yksityiskohtainen arvio esitetään jäljempänä (taulukko 1). Koko ajanjakson osalta, kaikki alat mukaan lukien, ehdotetusta uudistuksesta aiheutuvat ylimääräiset kustannukset ovat vallitsevaan tilanteeseen verrattuna arviolta noin 22 miljardia ecua. Tätä vertailua tehtäessä ei kuitenkaan tule unohtaa, että vallitsevan tilanteen ylläpitäminen johtaisi komission ennusteiden mukaan vuoden 2000 jälkeen pian kestämättömään tilanteeseen (tuotannon ylijäämä ja interventiovarastojen lisääntyminen, koska niitä joidenkin avaintuotteiden kohdalla ei pystyttäisi myymään). Vuoden 2006 jälkeen on uudistetun yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) ja uudistamattoman YMP:n vertailu yhä vaikeampaa. Voidaan kuitenkin todeta, että suoriin tukiin perustuvan YMP:n kustannukset olisivat suurin piirtein vakaat (tukitasojen muutoksia lukuun ottamatta), kun taas uudistamattoman YMP:n seurauksena tuotettaisiin jatkuvasti ainoastaan interventioihin tarkoitettuja tuotantomääriä ja kustannukset kasvaisivat jatkuvasti, paitsi jos tuotantomäärät rajoitettaisiin yhteiskunnallisesti kestämättömille tasoille. Menojen lisääntymisestä huolimatta pitäisi menolinjausten nykyisen laskentamenetelmän mukaan olla mahdollista rahoittaa tunnistetut maatalousmenot, mukaan lukien tasaushyvitykset, uudet maaseudun liitännäistoimenpiteet ja jäsenvaltioehdokkaina olevien maiden liittymisestä aiheutuvat menot. Kuten Agenda 2000:n taulukosta 2 käy ilmi, otsakkeeseen 1 sisältyisi vuonna 2006 seuraavanlaisia lukuarvoja: - menolinjaus käypinä hintoina: 59,2 miljardia ecua - maatalousmenot: 54,5 ¨ - marginaali: 4,7 ¨ Maatalousmenoihin sisältyisi: 1) 15 valtion EU: - uudistettu YMP tasaushyvitykset mukaan lukien: 47,9 miljardia ecua - Uudet maatalouden liitännäistoimenpiteet ja kalastusalan laaja-alaiset toimenpiteet: 2,1 ¨ 2) Uudet jäsenvaltiot: - YMP (markkinatoimenpiteet) 1,4 miljardia ecua - Erityiset maatalouden liitännäistoimenpiteet: 2,5 ¨ 3) Liittymistä edeltävän ajan tuki: 0,6 miljardia ecua Nämä ennusteet perustuvat tiettyihin ennakko-oletuksiin, joita ovat bruttokansantuotteen (bkt) 2,5 prosentin kasvu, 2 prosentin inflaatiotaso sekä tuotantoa ja kulutusta koskevat arviot. Maatalouden menolinjaukseen sisältyvän liikkumavaran avulla pitäisi olla mahdollista kohdata näiden oletusten ja todellisten arvojen eroista johtuvat menojen mahdolliset poikkeamat. (Miljardia ecua) >TABLE>