ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
KIRJALLINEN KYSYMYS P-2719/02 esittäjä(t): Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE) komissiolle. Leader-ohjelman seurantakeskuksen perustamisen viivästyminen.



Virallinen lehti nro 110 E , 08/05/2003 s. 0094 - 0094



KIRJALLINEN KYSYMYS P-2719/02 esittäjä(t): Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE) komissiolle (20. syyskuuta 2002) Aihe: Leader-ohjelman seurantakeskuksen perustamisen viivästyminen Komission 14. huhtikuuta 2000 antaman tiedonannon yhteisöaloitteen suuntaviivojen vahvistamisesta maaseudun kehittämiseksi (Leader+)(1) kolmannen ohjelmalohkon 23 ja 40 kohdan mukaan on perustettava komission johtama eurooppalainen seurantakeskus. Useimmissa jäsenvaltioissa on jo aloitettu Leader-hankkeita. Mistä johtuu, että yhdeksän kuukautta Leader-seurantakeskuksen virantäyttöä koskevan määräajan kuluttua umpeen, ja siten kaksi ja puoli vuotta ohjelman aloituksen jälkeen, ei vieläkään ole tehty virallista päätöstä eikä näin ollen myöskään verkotuttu Euroopan laajuisesti? Pyydän komissiota antamaan tietoja hankkeen edistymisestä ja tähän mennessä toteutettujen toimien tuloksista. Mitä komissio aikoo tehdä, jotta seurantakeskus voidaan perustaa mahdollisimman pian? (1) EYVL C 139, 18.5.2000, s. 5. Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (23. lokakuuta 2002) Komissio julkaisi 23. marraskuuta 2001 tarjouskilpailuilmoituksen (2001/S 226-155371)(1) jatkotoimena jäsenvaltioille antamaansa tiedonantoon, jossa komissio ehdotti komission johdolla toimivan maaseutualueiden seurantakeskuksen perustamista vastaamaan verkottamisesta ja verkon toiminnan edistämisestä yhteisön tasolla. Toimeksianto oli jaettu tarjouskilpailuilmoituksessa neljään osaan, joista jokaiselle oli määritelty hyväksyttävä enimmäishinta. Komissio sai tarjouksen neljältä tarjoajalta, joista toiset tekivät tarjouksen useasta osatoimeksiannosta. Tarjousten arviointikomitea käsitteli tarjoukset hylkäys-, valinta- ja myöntämisperusteiden mukaisesti. Arviointitulosten perusteella komissio tuli siihen tulokseen, että avoin tarjouspyyntömenettely ei vastoin komission odotuksia johtanut riittävään kilpailuun, jotta toimijat olisi voitu valita moitteettoman varainhoidon periaatteiden mukaisesti, ja päätti tämän vuoksi olla tekemättä sopimusta yhdestäkään osatoimeksiannosta. Komissio on kuitenkin tietoinen eurooppalaisen maaseutualueiden seurantakeskuksen tarpeesta koko Leader+-kauden ajan ja tutkii parhaillaan ratkaisuvaihtoehtoja keskuksen perustamiseksi. (1) EYVL S 226, 23.11.2001.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2283/02

esittäjä(t): Bernd Lange (PSE) komissiolle

(24. heinäkuuta 2002)

Aihe: Gibraltarin rajalle matkustaminen

Sain kysymyksen kansalaiselta, joka Euroopan unionissa lomaillessaan nautti matkoillaan vapaasta liikkuvuudesta, mutta joutui kohtaamaan esteitä Gibraltarin rajalla.

Odotusajat eivät ole juurikaan muuttuneet vapaan liikkuvuuden toteuduttua. Rajatarkastusten esteet johtuvat enimmäkseen espanjalaisesta osapuolesta.

Mitä toimia komissio on toteuttanut tai aikoo toteuttaa poistaakseen Gibraltarin rajalla (Yhdistynyt kuningaskunta ja Espanja) ilmenevät matkailun esteet?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(12. elokuuta 2002)

Gibraltarin ja Espanjan välinen rajanylityspaikka ei ole sisäinen raja, jolloin sitä ei valvottaisi, vaan Schengen-ulkoraja; jolla henkilöllisyystarkastuksia voidaan suorittaa. Gibraltar on Yhdistyneen kuningaskunnan liittymisasiakirjan 29 artiklan nojalla suljettu pois yhteisestä tullialueesta, joten matkustajien Gibraltarilta mukanaan kuljettamat tavarat on myös syytä tarkastaa.

Saatuaan lukuisia valituksia asiasta komissio lähetti 30. lokakuuta 2000 Espanjan hallitukselle virallisen ilmoituksen, jossa se kiinnitti huomiota siihen, että Espanjan ja Gibraltarin rajanylityspaikalla tehdyt tarkastukset saattoivat olla kohtuuttomia ja näin ollen yhteisön oikeuden vastaisia.

Espanjan hallitus totesi 20. joulukuuta 2000 päivätyssä vastauksessaan, että tarkastukset ovat välttämättömiä ja asianmukaisia. Espanjan viranomaisten mukaan matkustajia vaaditaan ainoastaan näyttämään passinsa tai henkilökorttinsa, ja he voivat ylittää rajan lähes pysähtymättä. Matkustajien mukanaan kuljettamille tavaroille tehdään pistotarkastuksia, jotka koskevat enintään yhtä kymmenestä henkilöstä tai ajoneuvosta ja joihin kuluu enintään kymmenen minuuttia tapausta kohti. Rajan arvioidaan ylittävän keskimäärin kahdeksan ajoneuvoa ja 20 jalankulkijaa minuutissa kumpaankin suuntaan. Espanjan hallitus myöntää kuitenkin, että autojonoja valitettavasti syntyy tiettyyn aikaan päivästä.

Tutkittuaan tarkasti Espanjan hallituksen vastausta ja matkustajilta saamiensa tietojen sekä muiden keräämiensä lisätietojen perusteella komissio päätteli, ettei yhteisön oikeutta todellakaan ole rikottu.

Komissio ilmoitti 19. maaliskuuta 2002 aikomuksestaan päättää tutkimukset Gibraltarin ja Espanjan rajalla tehtävistä tarkastuksista, koska niissä ei ollut käynyt ilmi mitään, mikä olisi tukenut valituksia siitä, että Espanjan viranomaisten matkustajille ja heidän mukanaan kuljettamille tavaroille tekemät tarkastukset olisivat kohtuuttomia ja näin ollen yhteisön oikeuden vastaisia.

Espanjan viranomaiset avasivat 21. maaliskuuta 2002 autoille toisen kaistan, joka lienee helpottanut tilannetta rajanylityspaikalla. Sen jälkeen komissio ei olekaan saanut valituksia asiasta.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2016/02 esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle. Erillisvirastojen sijaintipaikat.



Virallinen lehti nro 110 E , 08/05/2003 s. 0027 - 0028



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2016/02 esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle (9. heinäkuuta 2002) Aihe: Erillisvirastojen sijaintipaikat Jo pitkän aikaa on keskusteltu eräiden erillisvirastojen, esimerkiksi elintarvikeviraston ja satelliittiviraston, sijaintipaikasta. Keskustelussa on pohdittu, pitäisikö nämä virastot keskittää Brysseliin vai hajauttaa eri jäsenvaltioihin. 1. Voiko komissio tähän liittyen kertoa, onko laadittu luetteloa niistä erillisvirastoista tai vastaavista elimistä, joiden sijoituspaikka on ratkaistava tulevien kuukausien tai vuosien aikana? 2. Onko olemassa aikataulu päätösten tekemiseksi näistä sijoituksista? 3. Onko asiasta mitään asiakirjoja? Romano Prodin komission puolesta antama vastaus (27. syyskuuta 2002) Perustamissopimuksissa ei määrätä, millä perusteilla viraston päätoimipaikasta päätetään, eikä siitä, millä menettelyllä päätöksen olisi tapahduttava. Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 289 artiklassa todetaan vain, että jäsenvaltioiden hallitukset vahvistavat yhteisellä sopimuksella yhteisön toimielinten kotipaikan. Nykyisten erillisvirastojen kotipaikan sijainnista onkin aikaisemmin päätetty erilaisin menettelyin. Useimmiten on toimittu toimielinten kotipaikkaa koskevan 289 artiklan mallin mukaan, ja hallitusten edustajat ovat tehneet asiasta yhteisen sopimuksen. Muutamien erillisvirastojen sijainnista on päättänyt neuvosto kyseisten virastojen perustamisesta annettujen asetusten mukaisesti. Komissio ei ole laatinut luetteloa eikä aikataulua virastojen tai vastaavien elinten päätoimipaikan määrittämistä varten. Laekenissa 14.15. joulukuuta 2001 kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa jäsenvaltioiden hallitukset keskustelivat useiden tulevien EU:n virastojen ja muiden elinten sijainnista neuvoston puheenjohtajavaltion tekemän luettelon pohjalta, mutteivät pystyneet tekemään asiasta yhteistä sopimusta. Tämänkaltaisille päätöksille ei ole olemassa tarkkaa aikataulua. Periaatteessa silloin, kun virasto perustetaan säädöksellä, sen sijainnista on tehtävä ainakin väliaikainen päätös, jotta virasto voisi aloittaa toimintansa. Komission tiedossa ei ole, että asiasta olisi olemassa erityistä asiakirjaa.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3489/02 esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE)ja Theresa Villiers (PPE-DE) komissiolle. Komission pyrkimykset työmarkkinoiden joustavoimiseksi ja tilapäistyöntekijöitä koskeva direktiivi.



Virallinen lehti nro 137 E , 12/06/2003 s. 0216 - 0216



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3489/02 esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE)ja Theresa Villiers (PPE-DE) komissiolle (9. joulukuuta 2002) Aihe: Komission pyrkimykset työmarkkinoiden joustavoimiseksi ja tilapäistyöntekijöitä koskeva direktiivi Arveleeko komissio, että tilapäistyöntekijöitä koskevalla direktiivillä on hyödyllinen vaikutus Euroopan unionin työmarkkinoiden joustavoittamista ajatellen? Katsooko komissio direktiivin lisäävän vaiko vähentävän joustavuutta työntekijöiden, ja erityisesti sellaisten naisten kannalta, jotka haluavat käydä työssä, mutta joille työnteon joustavuus on välttämätöntä heidän ajankäyttöönsä kohdistuvien erilaisten vaatimusten vuoksi? Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus (19. joulukuuta 2002) Useat tutkimukset antavat aihetta huolestua vuokratyöntekijöiden työskentelyolosuhteista. Vuokratyöhön liittyy ilmeisesti erityisen epävakaat työskentelyolosuhteet. Ehdotettu direktiivi sisältää Euroopan laajuisen vuokratyöntekijöiden työolosuhteita koskevan yleiskehyksen. Direktiivin tärkein tavoite on parantaa vuokratyöntekijöiden turvaa ja lisätä samalla yritysten käytettävissä olevaa joustavuutta. Tämän lisäksi direktiivillä varmistetaan, etteivät vuokratyöntekijät joudu epäsuotuisaan asemaan. Vuokratyöntekijöiden työolosuhteita koskevan yleiskehyksen luominen todennäköisesti lisää alan kiinnostavuutta ja niiden henkilöiden lukumäärää, jotka valitsevat tällaisen työn juuri sen tarjoaman joustavuuden takia. Samalla se antaa vuokratyöntekijöitä käyttäville yrityksille suuremman valinnanvaran joustavuustarpeidensa tyydyttämiseksi. Tästä syystä direktiivissä luodaan kehys alan lisälaajentumista varten. Lisäksi direktiivi auttaa hyödyntämään täysimääräisesti työllistämismahdollisuuksia ja parantamaan työmarkkinoiden toimintaa.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0940/02 esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle. Reggio Emilian polttolaitoksen haitalliset kaasupäästöt 1. tammikuuta 2002 — 10. helmikuuta 2002 välisenä aikana.



Virallinen lehti nro 110 E , 08/05/2003 s. 0006 - 0007



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0940/02 esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle (9. huhtikuuta 2002) Aihe: Reggio Emilian polttolaitoksen haitalliset kaasupäästöt 1. tammikuuta 2002 10. helmikuuta 2002 välisenä aikana Reggio Emiliassa Via dei Gonzagassa (Emilia-Romagnan alue, Italia) sijaitseva jätteenpolttolaitos, jota hoitaa kunnallinen yhtiö AGAC, on päästänyt 1. tammikuuta 2002 ja 10. helmikuuta 2002 välisenä aikana ilmaan toistuvasti haitallisia aineita kuten hiilimonoksidia, vetykloridia ja orgaanista hiiltä. Päästöjen haitallisuudesta ja sallittujen päästömäärien ylittämisestä ei ole tiedotettu ajoissa asukkaille ja toimivaltaisille viranomaisille. Asia tuli ilmi vasta kuukautta myöhemmin laitoksen lähellä asuvan kansalaisen valitettua pahoinvointia. Voiko komissio ilmoittaa onko laitosta hoitavan yrityksen vaikeneminen kansalaisten terveydestä ja ympäristöstä annetun yhteisön lainsäädännön vastaista? Yritys ei nimittäin ilmoittanut 40 päivää kestäneistä haitallisista päästöistä edes Reggio Emilian provinssille. Noudattaako kyseinen polttolaitos kansalaisten terveyttä ja ympäristöä koskevaa yhteisön lainsäädäntöä? Margot Wallströmin komission puolesta antamatäydentävä vastaus (11. marraskuuta 2002) Italian viranomaiset eivät ole vielä vastanneet komission esittämään pyyntöön tietojen toimittamisesta. Tietoja on pyydetty siitä, noudatettiinko Reggio Emilian jätteenpolttolaitoksen haitallisten kaasupäästöjen osalta 1. tammikuuta 2002 ja 10. helmikuuta 2002 välisenä aikana asiaa koskevia vaatimuksia ja täyttääkö jätteenpolttolaitos nyt yhteisön päästöstandardit. Asiasta keskustellaan lähiviikkoina komission ja Italian ympäristöministeriön välisessä kokouksessa. Joka tapauksessa komissio on käynnistänyt omasta aloitteestaan tutkimukset asiassa ja varmistaa EY:n perustamissopimuksessa sille määrätyn toimivallan puitteissa, että yhteisön lainsäädäntöä noudatetaan. Jos komission tietoon tulee, että yhteisön lainsäädäntöä rikotaan kyseisessä tapauksessa, se ei epäröi EY:n perustamissopimuksen valvojana toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet, EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan mukainen rikkomisesta johtuva menettely mukaan luettuna, varmistaakseen, että yhteisön lainsäädäntöä noudatetaan.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2998/02 esittäjä(t): Rosa Miguélez Ramos (PSE) komissiolle. Toimet tapaturmien vähentämiseksi kalastusalalla.



Virallinen lehti nro 110 E , 08/05/2003 s. 0148 - 0148



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2998/02 esittäjä(t): Rosa Miguélez Ramos (PSE) komissiolle (23. lokakuuta 2002) Aihe: Toimet tapaturmien vähentämiseksi kalastusalalla Euroopan parlamentti hyväksyi 5. huhtikuuta 2001 päätöslauselman kalastuksen turvallisuudesta ja onnettomuuksien syistä(1), jonka 36 kohdassa parlamentti vaati merenkulun viestintäkeskusten ja -palvelujen (lisäten ja uudenaikaistaen niiden nykyisiä teknisiä ja henkilöstöresursseja) ja Euroopan lääketieteellisten radioneuvontakeskusten välistä parempaa koordinointia jatkuvan lääkäripalveluita koskevan reaaliaikaisen tiedonvaihdon helpottamiseksi direktiivin 92/29/ETY mukaisesti niin, että voidaan parantaa radioitse tehtäviä diagnooseja ja etäsairaanhoitoa koskevaa tekniikkaa sekä meripelastusta ja katsoi että tämä on toteutettava erityisten koesuunnitelmien avulla. Mihin toimiin komissio on ryhtynyt asiassa? (1) EYVL C 21 E, 24.1.2002, s. 359. Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus (6. joulukuuta 2002) Terveydelle ja turvallisuudelle asetettavista vähimmäisvaatimuksista aluksilla tapahtuvan sairaanhoidon parantamiseksi 31. maaliskuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/29/ETY(1) 6 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on varmistaakseen aluksen työntekijöiden paremman hoidon hätätapauksissa toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että yksi tai useampi keskus nimetään antamaan työntekijöille lääkärin ohjeita radioitse maksutta ja että käytettävissä on lääkäreitä, jotka ovat saaneet koulutusta aluksilla vallitsevista erityisolosuhteista. Etälääketieteen palvelut merenkulkualalla kehittyvät nyt voimakkaasti. Syynä tähän ovat uudet viestintävälineet ja se, että nykyään on yhä suurempi tarve saada helposti hoitoa aluksen sijainnista riippumatta. Haasteitakin on vielä voitettavana, kuten oikeudelliset näkökohdat, tekniikan integrointi, toimintakulttuuri aluksilla sekä organisointi ja koordinointi maissa. Komissio on valmis analysoimaan, miten radioitse neuvontaa antavien keskusten ja pelastuspalvelujen välistä koordinaatiota voitaisiin parantaa kussakin jäsenvaltiossa. Tarkastelussa aiotaan ottaa huomioon etälääketieteen myötä kehitetyt uudet laitteet sekä yhteisön eri kielten käytön aiheuttamat vaatimukset. (1) EYVL L 113, 30.4.1992.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2376/02 esittäjä(t): Glyn Ford (PSE) komissiolle. GATS-sopimus.



Virallinen lehti nro 110 E , 08/05/2003 s. 0053 - 0053



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2376/02 esittäjä(t): Glyn Ford (PSE) komissiolle (2. elokuuta 2002) Aihe: GATS-sopimus Sekä Ison-Britannian hallitus että komissio ovat ilmoittaneet, että GATS-sopimus ei koske terveydenhuoltoa eikä koulutusta, sillä ne katsotaan valtiovallan tarjoamiksi palveluiksi. Niitä ei siis tarjota kaupallisin perustein eikä useiden palvelun tarjoajien välisenä kilpailuna. Koska Britanniassa yksityissektori on jo mukana kaupallisin perustein tarjottavissa terveys- ja opetuspalveluissa, voiko komissio täsmentää ovatko nämä palvelut todella GATS-sopimuksen ulkopuolella? Pascal Lamyn komission puolesta antama vastaus (17. syyskuuta 2002) Palvelukaupan yleissopimuksen (GATS) mukaan sen soveltamisalan ulkopuolelle jäävät ainoastaan sellaiset palvelut, joita ei tarjota kaupallisin perustein eikä kilpailluilla markkinoilla. Näiden kahden kriteerin täyttymistä on arvioitava tapauskohtaisesti. Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden GATS-sopimuksen yhteydessä omaksuma kanta koulutus- ja terveyspalveluihin ei rajoita jäsenvaltioiden etuoikeutta perustaa asianmukaista organisaatiota näiden alojen palvelujen tarjoamiseksi. GATS-sopimus turvaa erityisesti jäsentensä sääntelyoikeuden kansallisten poliittisten tavoitteiden saavuttamisen varmistamiseksi.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-3517/02 esittäjä(t): Chris Davies (ELDR) komissiolle. Yhteinen kalastuspolitiikka.



Virallinen lehti nro 137 E , 12/06/2003 s. 0219 - 0220



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3517/02 esittäjä(t): Chris Davies (ELDR) komissiolle (3. joulukuuta 2002) Aihe: Yhteinen kalastuspolitiikka Maailman luonnonsuojelusäätiö (WWF) väittää, että: - EU:n kalastuksen rahoitukseen varaamien määrärahojen on tarkoitus lähes kaksinkertaistua vuosina 20002006 verrattuna vuosiin 19941999 huolimatta uhkaavasta kalakantojen pienenemisestä; - Ajanjakson 20002006 aikana on tarkoitus käyttää 1,06 miljardia euroa kalastuksen vähentämiseen, samaan aikaan kun kalakantojen heikkenemiseen vaikuttavia kalastusalusten modernisointi- tai rakennushankkeita tuetaan 1,18 miljardilla eurolla. Pitävätkö nämä väitteet paikkansa? Voiko komissio kertoa kuinka paljon kullekin jäsenvaltiolle myönnettiin vuonna 2001 varoja yhteisen kalastuspolitiikan subventioina ja minkä suuruinen oli arviolta se osuus, joka jäsenvaltioiden oli tarkoitus käyttää kalakantojen säilyttämiseen tai kalavarojen kestävän hyödyntämisen tukemiseen? Kuinka suuri osa yhteisen kalastuspolitiikan vuoden 2003 talousarviosta tulisi komission mielestä suunnata kalakantojen säilyttämiseen tai kalavarojen kestävän hyödyntämisen tukemiseen? Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (8. tammikuuta 2003) Kaudella 19941999 yhteisön tuesta sidottiin laivastotoimenpiteisiin noin 1,3 miljardia euroa eli keskimäärin 217 miljoonaa euroa vuosittain. Nämä ovat kapasiteetin vähentämiseen ja laivaston uusimiseen tähtääviä toimenpiteitä. Kaudeksi 20002006 yhteisön tuesta sidottu määrä on 1,5 miljardia euroa eli keskimäärin 215 miljoonaa euroa vuodessa. Vuositasolla tuen määrä on siis säilynyt ennallaan. Laivastotoimenpiteisiin kaudella 20002006 sidotuista 1,5 miljardista eurosta 45 % on varattu kapasiteetin vähentämistoimenpiteisiin ja 55 % laivaston uudistamistoimenpiteisiin. On kuitenkin muistettava, että laivaston vähentämiseen annettu tuki johtaa laivaston kapasiteetin vähentymiseen nettomääräisesti, sillä poistettuja aluksia ei saa korvata. Vastaavasti laivaston uusimiseen annettu tuki ei voi johtaa kalastuskapasiteetin lisääntymiseen, sillä uutta kapasiteettia vastaan on poistettava laivastosta vähintään sama kapasiteettimäärä ilman julkista tukea. Jäsenvaltioille on tähän mennessä maksettu vain vähäisiä määriä, noin 87 miljoonaa euroa kapasiteetin vähentämiseen ja noin 51 miljoonaa euroa laivaston uusimiseen. >TAULUKON PAIKKA> Komission tekemissä uudistusehdotuksissa laivaston uudistamistuki rajoitetaan nykyaikaistamishankkeisiin eikä se vaikuta enää kapasiteettiin. Vuodesta 2003 laivaston uusimiseen sidottu tuki, jonka käytöstä jäsenvaltiot eivät ole vielä päättäneet, voidaan ja pitäisikin tiettyyn määrään asti käyttää liikakapasiteetin vähentämistä varten jo käytössä olevan tuen kasvattamiseen.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2301/02

esittäjä(t): Guido Bodrato (PPE-DE) komissiolle

(25. heinäkuuta 2002)

Aihe: Liikkumisvapaus ja oleskelulupa

Unionin kansalaiset, jotka oleskelevat jossakin jäsenvaltiossa, jonka kansalaisia he eivät ole, saavat 15. lokakuuta 1968 annetun direktiivin 68/360/ETY(1) nojalla henkilöllisyystodistuksen, jota kutsutaan ETY:n jäsenvaltion kansalaisen oleskeluluvaksi.

Vuodesta 1968 on kulunut yli 30 vuotta, ja monilla unionin kansalaisilla, jotka ovat syntyneet sen jälkeen jossakin jäsenvaltiossa, jonka kansalaisia he eivät ole, on yhä oleskelulupa. Katsooko komissio olevan ristiriitaista ja suorastaan naurettavaa, että unionin kansalainen oleskelee oleskeluluvan turvin jäsenvaltiossa, jossa hän on syntynyt ja asunut vakituisesti 2030 vuoden ajan?

Koska olisi turhaa toivoa oikean unionin henkilöllisyystodistuksen käyttöönottamista, jota unionin kansalaiset vaativat, aikooko komissio muuttaa lokakuussa 1968 annettua direktiiviä 68/360/ETY siten, että nykyisestä oleskeluluvasta tulisi pysyvä oleskelulupa?

(1) EYVL L 257, 19.10.1968, s. 13.

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(23. syyskuuta 2002)

Komissio hyväksyi 23. toukokuuta 2001 ehdotuksen direktiiviksi Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella(1). Parlamentin ja neuvoston hyväksyttyä tämän uuden direktiivin se korvaa jäsenvaltioiden työntekijöiden ja heidän perheidensä liikkumista ja oleskelua yhteisön alueella koskevien rajoitusten poistamisesta 15. lokakuuta 1968 annetun neuvoston direktiivin 68/360/ETY(2), johon arvoisa parlamentin jäsen viittaa. Uusi direktiivi korvaa myös kaikki muut voimassa olevat säädökset, jotka koskevat eri ryhmiin kuuluvien henkilöiden vapaata liikkuvuutta. Näitä ryhmiä ovat itsenäiset ammatinharjoittajat, palveluiden tarjoajat ja vastaanottajat, eläkeläiset, työelämän ulkopuolella olevat henkilöt ja opiskelijat.

Ehdotuksessa säädetään oleskelumuodollisuuksien yksinkertaistamiseksi, että unionin kansalaisilta ei vaadita oleskelulupakorttia ensimmäisen neljän vuoden oleskelun aikana. Ehdotuksen mukaan unionin kansalainen saa lisäksi pysyvän oleskeluoikeuden sen jälkeen kun hän on asunut vastaanottavassa jäsenvaltiossa yhtäjaksoisesti neljä vuotta. Tämä oikeus merkitsee täysin tasavertaista kohtelua valtion omien kansalaisten kanssa ja karkottamiskieltoa vastaanottavan jäsenvaltion alueelta. Unionin kansalainen voi nykyisin saada pysyvän oleskelulupakortin kyseisen oikeuden osoittamiseksi.

(1) EYVL C 270, 29.9.2001.

(2) EYVL L 257, 19.10.1968.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1397/02 esittäjä(t): Concepció Ferrer (PPE-DE) komissiolle. Kiinan maaohjelma vuodeksi 2004 — terveys- ja kasvinsuojelunormit.



Virallinen lehti nro 110 E , 08/05/2003 s. 0015 - 0016



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1397/02 esittäjä(t): Concepció Ferrer (PPE-DE) komissiolle (15. toukokuuta 2002) Aihe: Kiinan maaohjelma vuodeksi 2004 terveys- ja kasvinsuojelunormit Komission yksiköt ovat ilmoittaneet, että yhteisön asiantuntijoiden oli määrä vierailla Kiinassa huhtikuussa jatkaakseen yhteydenpitoa uuden ehdotuksen määrittelemiseksi Kiinan maaohjelmaksi vuodeksi 2004, johon toivotaan sisältyvän merkittävä terveys- ja kasvinsuojelunormeja koskeva osa. Voiko komissio antaa tietoja tästä vierailusta ja arvioida, miten terveys- ja kasvinsuojelunormeja koskeva osa on sisällytetty maaohjelmaan? Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus (21. kesäkuuta 2002) Neljän asiantuntijan ryhmä aloitti toimintansa Kiinassa 13. toukokuuta 2002 tutkiakseen mahdollisuutta toteuttaa uusi, Maailman kauppajärjestöön (WTO) liittyvä asiantuntija-apuohjelma, joka perustuu Kiinan päämääriin, strategioihin ja tuleviin tarpeisiin, sekä käynnissä olevan Kiinan WTO:hon liittymistä koskevan yhteisön tuen puiteohjelman väliarviointiin. Tämän asiantuntijahankkeen avulla komissio voinee sopia Kiinan kanssa uuden maaohjelman sisällöstä ja hyväksyä tämän ohjelman vuoden 2002 toisella puoliskolla. Ennakoimatta ohjelman lopullista sisältöä, EYKiina-sekakomiteassa tammikuussa 2002 saavutettiin yhteisymmärrys siitä, että ohjelmaan tulisi sisältyä merkittävä terveys- ja kasvinsuojelunormeja koskeva osa. Kun komissio on hyväksynyt maaohjelman ja rahoitussopimus Kiinan kanssa on allekirjoitettu, maaohjelman sisältö sekä säännöllisin väliajoin päivitettävä selvitys sen täytäntöönpanon edistymisestä on saatavilla komissio Beijingin lähetystön Internet-sivuilta, sillä lähetystö on vastuussa ohjelman hoidosta.