KIRJALLINEN KYSYMYS E-2792/01

esittäjä(t): Baroness Nicholson of Winterbourne (ELDR) komissiolle

(9. lokakuuta 2001)

Aihe: Matkapuhelinmastojen terveysvaikutukset

Onko komissiolla suunnitelmia tutkia matkapuhelinmastojen sijoittamisesta tiheästi asutetuille alueille aiheutuvia terveysvaikutuksia?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(22. tammikuuta 2002)

Matkapuhelinmastojen sijoittelu on ensisijaisesti matkaviestinoperaattoreiden sekä paikallisten, alueellisten ja valtakunnallisten viranomaisten välinen asia. Käytössä olevat menettelyt ja sovelletut kriteerit vaihtelevat laajalti jäsenvaltiosta toiseen, ja niissä saatetaan ottaa huomioon sähkömagneettisen säteilyn mahdolliset terveysvaikutukset, ympäristönsuojelutarve, kaupunkisuunnittelun sääntöjen noudattaminen jne.

Televiestinnän yhteenliittämisestä soveltaen avoimen verkon tarjoamisen (ONP) periaatteita yleispalvelun ja yhteentoimivuuden varmistamiseksi 30. kesäkuuta 1997 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 97/33/EY(1) säädetään, että jos järjestelmien jakaminen on edullista kaupunkisuunnittelussa tai ympäristö-, talous- tai muista syistä, jäsenvaltiot ja kansalliset sääntelyviranomaiset voivat vaatia jakamisjärjestelyjä ja puuttua asiaan osapuolten kiistojen ratkaisemiseksi. Tämä säännös on tarkoitus siirtää osaksi neuvostossa ja parlamentissa parhaillaan käsiteltävänä olevia televiestinnän uusia sääntelypuitteita.

Radiolaitteita (matkapuhelinmastot mukaan luettuina) koskevassa yhteisön lainsäädännössä velvoitetaan valmistajat varmistamaan tuotteidensa turvallisuus. Radio- ja telepäätelaitteista ja niiden vaatimustenmukaisuuden vastavuoroisesta tunnustamisesta 9. maaliskuuta 1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/5/EY(2) 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa velvoitetaan valmistajat varmistamaan, etteivät heidän tuotteensa vahingoita terveyttä, kun niitä käytetään aiottuun tarkoitukseensa. Saman direktiivin 7 artiklan 2 kohdassa annetaan jäsenvaltioiden viranomaisille mahdollisuus rajoittaa radiolaitteiden käyttöä esimerkiksi määräämällä vähimmäisetäisyydet asutuksesta, jotta varmistetaan puhelinmastojen asianmukainen sijoittaminen.

Yhteisö on antanut muutakin opastusta noudatettavista turvallisuusrajoista. Neuvosto antoi 12. heinäkuuta 1999 jäsenvaltioille suosituksen 1999/519/EY(3) väestön sähkömagneettisille kentille (0 Hz300 GHz) altistumisen rajoittamisesta. Kaikkien suositukseen sisällytettyjen perusrajoitusten ja viitearvojen noudattaminen takaa käyttäjille hyvän suojan tällaisten laitteiden aiheuttaman ionisoimattoman säteilyn akuuteilta ja pitkäaikaisvaikutuksilta. Suositeltuihin rajoihin kuuluu varmuuskerroin, jonka suuruus on 50. Se kattaa mahdolliset pitkän aikavälin vaikutukset kaikilla taajuuksilla. Jäsenvaltiot voivat EY:n perustamissopimuksen mukaisesti määrätä suositusta tiukempaa suojelua. Myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevä komission tiedekomitea vahvisti nämä rajat 30. lokakuuta antamassaan uudessa lausunnossa, joka käsitteli sähkömagneettisille kentille altistumiseen liittyviä terveysriskejä. Lausunnossaan se toteaa, että radio- ja mikroaaltotaajuuksien karsinogeenisista ja muista kuin lämpövaikutuksista viime vuosina saatu lisätieto ei anna aihetta tarkistaa niitä altistusrajoja, jotka komissio asetti tieteellisen ohjauskomitean vuonna 1998 antaman lausunnon perusteella.

Lisäksi Euroopan sähkötekniikan standardointikomitean (CENELEC) laatimissa eurooppalaisissa standardeissa varmistetaan, kuten komissio vaati, että markkinoille saatetut laitteet noudattavat neuvoston suosituksessa asetettuja raja-arvoja. Nämä standardit tunnustetaan direktiivin 1999/5/EY mukaisesti, ja ne syrjäyttävät niiden kanssa ristiriidassa olevat kansalliset standardit.

Komissio myöntää noin 12,8 miljoonaa euroa sellaisten tutkimusohjelmien (joiden kokonaisarvo on yli 32,5 miljoonaa euroa) tukemiseen, joissa keskitytään sähkömagneettisten kenttien mahdollisiin terveysvaikutuksiin. Yksi tutkimukseen sisältyvä hanke kattaa nimenomaan matkapuhelintukiasemista mahdollisesti syntyvät terveysvaikutukset. Tämä nelivuotinen hanke ei ole vielä päässyt puoleenväliin, mutta kuten muidenkin sähkömagneettisiin kenttiin liittyvien tutkimushankkeiden osalta, komissiossa on vastikään tarkistettu koordinointijärjestelyjä sen varmistamiseksi, että tutkimustuloksia levitetään laajasti heti kun ne saadaan käyttöön.

(1) EYVL L 199, 26.7.1997.

(2) EYVL L 91, 7.4.1999.

(3) EYVL L 199, 30.7.1999.