KIRJALLINEN KYSYMYS E-3665/02 esittäjä(t): Paul Rübig (PPE-DE) komissiolle. Hyötyajoneuvojen ajokilometriperusteisten tietullijärjestelmien yhdenmukaistaminen Euroopassa.



Virallinen lehti nro 155 E , 03/07/2003 s. 0177 - 0179



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3665/02 esittäjä(t): Paul Rübig (PPE-DE) komissiolle (18. joulukuuta 2002) Aihe: Hyötyajoneuvojen ajokilometriperusteisten tietullijärjestelmien yhdenmukaistaminen Euroopassa EU:n jäsenvaltioissa on tällä hetkellä käytössä erilaisia valtatieverkkojen tietullijärjestelmiä. Osassa maista tietullit maksetaan kiinteillä tulliasemilla, toisissa suunnitellaan tai ollaan juuri ottamassa käyttöön moderneja kattavia tietullijärjestelmiä, jotka mahdollistavat tiemaksujen teknisen määrittelyn ja perimisen. Nämä voivat olla esimerkiksi järjestelmiä, jotka toimivat joko mikroaaltojen (kuten esim. Italiassa) tai GPS:n (kuten esim. Saksassa on päätetty) avulla. 1. Voidaanko ne järjestelmät, joista tällä hetkellä käydään keskustelua, arvioida suorituskyvyiltään teknisesti samanarvoisiksi? Pystyvätkö kaikki järjestelmät esimerkiksi välittämään liikenteen ohjaukseen ja ruuhkien ehkäisyyn liittyviä tietoja yhtä laadukkaasti yksittäisille autoilijoille? 2. Kun ajatellaan EU:n laajentumista ja raskaan liikenteen lisääntymistä, millä järjestelmistä on tämän päivän näkökulmasta suurin tekninen potentiaali vastata näihin tulevaisuuden haasteisiin? 3. Onko uusilla jäsenvaltioilla toivomuksia? 4. Mikä järjestelmistä on edullisin toteuttaa? Millä järjestelmistä saavutetaan nopeimmin ns. break even? 5. Tarjoavatko kaikki tällä hetkellä harkinnassa olevat järjestelmät yhtä laajat mahdollisuudet tiettyjen tietopalvelujen maksulliseen käyttöön (esim. tien kunnon kysely, reitin sääolosuhteet, onnettomuus- ja ruuhkailmoitukset, yritysten sisäinen kuljetuslogistiikka)? Onko kyseisten palvelujen mahdollisesta käytöstä tehty kannattavuuslaskelmia? 6. Joutuvatko rahtiyritykset, joiden kuorma-autoja käytetään kansainvälisessä tavaraliikenteessä, varustamaan ajoneuvonsa kansallisesti valittuja teknisiä ratkaisuja vastaavilla erilaisilla OBU-laitteistoilla (On Board Units)? Mikäli joutuvat, kuinka suuria kustannuksia erilaisten tarpeellisten laitteiden asennuksista syntyisi kuljetusalalle? Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus (5. helmikuuta 2003) Mainitut järjestelmät eli mikroaaltojen avulla toimiva erikoistunut lyhyen kantaman tiedonsiirto (DSRC) ja satelliittitekniikkaan perustuva ratkaisu (matkapuhelinverkkoon liitetty satelliittipaikannus) eivät ole samanarvoisia. Tietullien osalta satelliittitekniikkaan perustuva ratkaisu antaa enemmän mahdollisuuksia tulevaisuudessa, sillä sen avulla voidaan ottaa käyttöön koko Euroopan tieverkon kattavia käytännön sovelluksia ilman maahan asennettavia laitteita tai erityistä infrastruktuuria. DSRC-järjestelmä on alun perin suunniteltu käytettäväksi tiettyjen valtioiden nykyisten tietullialueiden puitteissa. Järjestelmä soveltuu näin ollen kyseiseen tarkoitukseen. Muiden tieliikenteen telematiikkaan liittyvien sovellusten osalta (matkustajille tiedottaminen, vaarallisten aineiden seuranta, automaattinen hätäpuhelu onnettomuustapauksissa) satelliittitekniikassa käytettävällä laitteella voidaan toteuttaa kaikki kyseiset palvelut. Sitä vastoin DSRC-tunnuksella ei voida käyttää mitään näistä palveluista, koska sitä ei ole suunniteltu tähän tarkoitukseen. Komission tietojen mukaan näiden telemaattisten palvelujen käytöstä ei ole tehty perusteellista kannattavuuslaskelmaa. Suurimmat epävarmuustekijät ennusteissa liittyvät siihen, ketkä asiakkaista ovat valmiita maksamaan tarjotuista palveluista ja missä vaiheessa. Vaikka maksuvalmiita asiakkaita on nykyisin vähän, heidän osuutensa kasvaa tehokkaiden ja houkuttelevien palveluiden käyttöön ottamisen myötä, ei ainoastaan tieliikenteessä, vaan kaikissa maakuljetusmuotojen yhdistelmissä. Tietyillä ehdokasvaltioilla on jo käytössään DSRC:n elektroninen maksunkeräysjärjestelmä. Tämän tyyppistä tiemaksua käytetään varmasti edelleen rahoittamaan uuden infrastruktuurin rakentamista. Sen sijaan valtiot, joiden tavoitteena on ottaa käyttöön koko kuljetusverkkoaan koskeva tiemaksu, turvautuvat mieluummin satelliittitekniikkaan perustuvaan järjestelmään. Telemaattisten järjestelmien kustannukset johtuvat - maassa sijaitsevista järjestelmistä (infrastruktuuri, tieliikenteessä käytettävät laitteet, keskusjärjestelmät) - ajoneuvoissa käytettävistä laitteista. Maassa sijaitsevat järjestelmät ovat DSRC-tekniikkaan perustuvissa ratkaisuissa paljon kalliimpia kyseisten laitteiden asennus- ja huoltokustannusten vuoksi. Ajoneuvoissa käytettävissä laitteissa satelliittitekniikkaan perustuva ratkaisu aiheuttaa nykyisellään suuremmat kustannukset kuin DSRC-tekniikka. Komission arvion mukaan satelliittitekniikkaan perustuvien laitteiden hinta laskee niiden yleistymisen myötä vuoteen 2010 mennessä. On todennäköistä, että satelliittitekniikkaan perustuvan ratkaisun kustannukset laskevat huomattavasti vuoteen 2010 mennessä ja että nykyiset tekniset ongelmat saadaan suurelta osin ratkaistua. Satelliittitekniikasta tulee siis optimaalinen ratkaisu kaikissa esimerkkitapauksissa, ja lisäksi sen avulla voidaan mainiosti hyödyntää eurooppalaista Galileo-satelliittipaikannusjärjestelmää, joka aloittaa toimintansa vuodesta 2008 alkaen. Vaikka komissio onkin yrittänyt lisätä kansallisten järjestelmien yhteentoimivuutta 17. kesäkuuta 1997 annetun neuvoston päätöslauselman avulla, yhteensopimattomat laitteet saattavat silti lisääntyä raskaassa liikenteessä. Mikäli näin kävisi, komissio on ilmoittanut liikennepolitiikkaa koskevassa valkoisessa kirjassaan neuvostolle ja parlamentille vuoden 2003 kuluessa annettavasta ehdotuksesta EU:n direktiiviksi.