KIRJALLINEN KYSYMYS E-1299/01

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(3. toukokuuta 2001)

Aihe: Luonnon- ja ympäristönsuojelu Puolassa Euroopan unioniin liittymisprosessin aikana

1. Miten voidaan estää, että Puolassa ja muissa ehdokasvaltioissa ei heikennetä niissä jo voimassa olevaa luontoa, ympäristöä ja eläinten hyvinvointia koskevaa asianmukaista lainsäädäntöä vetoamalla niihin mahdollisesti vähemmän tiukkoihin sääntöihin, jotka Euroopan unionissa on säädetty vähimmäisvaatimuksiksi?

2. Kuinka ratkaistaan se, että yhtäältä Puolassa Karpaattien luontoalueilla suojellaan susia ja toisaalta samat sudet ammutaan, kun ne ovat ylittäneet valtion rajan slovakialaiselle raja-alueella sijaitsevalle luontoalueelle?

3. Miten Euroopan unioni voi vaikuttaa siihen, että jatketaan toimia, jotka ovat viime aikoina olleet pysähdyksissä, jotta koko 62 500 hehtaaria käsittävä Puolan puolella oleva osa Hajnóvkan (Podlaskie) ja Valko-Venäjän rajan välimaastossa sijaitsevasta entisestä keisarillisesta metsästysalueesta, jota valtio käyttää tällä hetkellä puutavaran tuotantoon, liitetään Bialowiezan kansallispuistoon?

4. Miten voidaan estää se, että Puola ei Euroopan unioniin liittymisprosessin aikana välttele mahdollisimman paljon tutkimuksia ja keskusteluja mahdollisista vaihtoehdoista, asianomaisten kuulemista ja yhteensopivuustestausta Euroopan unionin direktiivien suhteen, ja se, että aloittamalla ponnekkaasti uusien patojen rakentaminen Veiksel-jokeen (Weichsel) ja mahdollisesti Oderiin Legnican lähellä, tuhotaan luonnon tilassa olevia jokirantoja, jotka ovat arvokkaita kasviston ja eläimistön kannalta?

5. Yhtyykö komissio Puolan hallituksen kantaan siitä, että Veiksel-joessa Wloclawekin lähellä oleva pato tulee hajoamaan seuraavan yhdeksän vuoden kuluessa, minkä vuoksi se on turvallisuussyistä purettava, uudistettava tai korvattava täysin uudella vesihallintajärjestelmällä? Onko komissiolla käsitys siitä, mikä vaihtoehto on ensisijainen ja millä tavoin tällä ratkaisulla on parhaat mahdollisuudet tulla toteutetuksi?

6. Mitä mahdollisuuksia on, jo ennen Puolan liittymistä Euroopan unioniin, lujittaa puolalaisia luonnon- ja ympäristönsuojelualan kansalaisjärjestöjä antamalla niille taloudellista apua, joka vastaa nykyisissä jäsenvaltiossa toimiville järjestöille ympäristöbudjetista annettavia avustuksia ja joka ei riipu siitä, onko kyseisellä järjestöllä yhteistyösiteitä jäsenvaltioissa toimivien järjestön kanssa jonkin yleiseurooppalaisen hankkeen puitteissa?

Günter Verheugenin komission puolesta antama vastaus

(24. heinäkuuta 2001)

1. EU:hun liittymiseen mennessä ehdokasmaiden on täytettävä yhteisön ympäristödirektiivien vaatimukset. Useimmiten yhteisön direktiiveillä parannetaan huomattavasti ehdokasmaiden ympäristönsuojelun tasoa, koska yhteisön säännöt ovat johdonmukaisesti ehdokasmaiden kansallisia lainsäädäntöjä tiukempia. Kuten kysymyksessä osuvasti todetaan, yhteisön direktiiveissä säädetään usein vähimmäisvaatimuksista. Tällöin ehdokasmaat voivat säilyttää tai ottaa käyttöön tiukempia ympäristönormeja edellyttäen, että ne täyttävät EY:n perustamissopimuksen 95 artiklan (entinen 100 a artikla) tai 176 artiklan (entinen 130 t artikla) menettelyä koskevat ja aineelliset määräykset. Komission tiedossa ei ole, että ehdokasmaat olisivat päättäneet lieventää ympäristönormejaan saattaakseen ne yhteisön direktiivien mukaiseksi. Ehdokasmailla on ollut taipumus säilyttää yhteisön säännöksiä tiukemmat norminsa, koska se on usein välttämätöntä näiden maiden erityisten ympäristöongelmien ratkaisemiseksi.

2. Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21 päivänä toukokuuta 1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/43/ETY(1) säädetään susien suojelusta. Sama koskee Bernin yleissopimusta, jonka mukaan susille on varmistettava riittävä suojelu. Slovakia on Bernin yleissopimuksen sopimuspuoli. Jäsenvaltioissa esiintyy kuitenkin maantieteellisiä rajoituksia. Tästä syystä kyseisestä asiasta on neuvoteltava Slovakian kanssa jäsenyysneuvotteluissa. Jos Slovakia ei halua suojella koko susikantaa sille kuuluvalla Karpaattien vuoristoalueella, sen on esitettävä päätöksensä tueksi susikannan kokoon perustuvia hyvin perusteltuja tieteellisiä syitä.

3. Ehdokasmaalla ei ole velvollisuutta yksilöidä yhteisön lainsäädännön mukaisia suojelualueitaan ennen EU:hun liittymistään. Komissio suosittelee kuitenkin voimakkaasti, että ehdokasmaat noudattaisivat yhteisön direktiivien vaatimuksia erityisesti luonnonsuojelussa. Komissio on tietoinen Puolan ympäristöministerin ehdotuksesta laajentaa Bialowiezan luonnonpuistoa, ja se seuraakin tilannetta tiiviisti. Bialowiezan metsä on luontotyyppinsä puolesta erityisen arvokas, koska se on yksi Euroopan viimeisimmistä lehtipuuta kasvavista aarnimetsistä. Tässä vaiheessa päätös laajentaa luonnonpuistoa on Puolan sisäinen asia. EU:hun liittymiseen mennessä Puolan on laadittava luettelo yhteisön mahdollisesti tärkeinä pitämistä alueista. Tämän perusteella sovelletaan direktiivin 92/43/ETY 4 ja 5 artiklassa tarkoitettua menettelyä, jota noudattaen komissio arvioi ehdotukset ja vahvistaa yhteisymmärryksessä Puolan kanssa luonnoksen yhteisön tärkeinä pitämistä alueista. Poikkeustapauksissa, joissa komissio toteaa, että kansallisessa luettelossa ei mainita jotakin tärkeää aluetta, aloitetaan kahdenvälinen neuvottelumenettely, ja jos sopimukseen ei päästä, neuvosto päättää asiasta yksimielisesti.

4. ja 5. Komissio katsoo Agenda 2000 -toimintaohjelman ja 24. syyskuuta 1988 ympäristöä koskevista liittymisstrategioista annettujen neuvoston päätelmien mukaisesti, että kaikkien ehdokasmaissa toteutettavien uusien investointien olisi oltava yhteisön ympäristölainsäädännön mukaisia. Tämä tarkoittaa erityisesti sitä, että toteutetaan asianmukaisia ympäristövaikutusten arviointeja ja noudatetaan yhteisön ympäristönsuojelulainsäädäntöä vastaavia sääntöjä.

Komissio on kehottanut Puolaa yksilöimään luontotyyppinsä puolesta erityisen kiinnostavat alueet, jotta ne voitaisiin liittää Natura 2000 -verkostoon, sekä saattamaan tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 85/337/ETY muuttamisesta 3 päivänä maaliskuuta 1997 annettu neuvoston direktiivi 97/11/EY(2), jäljempänä ympäristövaikutusten arvioinnista annettu direktiivi, osaksi kansallista lainsäädäntöä ja panemaan se täytäntöön. Tässä yhteydessä mainittakoon, että Puola on hiljattain antanut lain ympäristövaikutusten arvioinnista, jolla on Puolan virallisen kannan mukaan saatettu edellä mainittu direktiivi kaikin puolin osaksi kansallista lainsäädäntöä.

Komissiolla ei ole käytössään riittävästi tietoja ottaakseen kantaa Wloclawekin patoon ja Veiksel-joen vesitalouteen tulevaisuudessa. Se kuitenkin seuraa edelleen tiiviisti ehdotusta, jonka mukaan rakennettaisiin padot Veiksel- ja Oder-jokiin. Erityisesti ympäristöasioista vastaava komission jäsen on useaan otteeseen ottanut asian esille Puolan viranomaisten kanssa ja edellä mainitun periaatteen mukaisesti kehottanut Puolaa toteuttamaan padoista yhteisön säännösten mukainen ympäristövaikutusten arviointi. Niinpä komissio suhtautuukin myönteisesti Puolan hiljattaiseen sitoumukseen, jonka mukaan toteutetaan yhteisön vaatimusten mukainen täysimääräinen ympäristövaikutusten arviointi. Lisäksi komissio korostaa, että arviointiin olisi sisällyttävä kaikkien vaihtoehtojen arviointi.

6. Komissiolla on hyvät ja säännölliset suhteet ehdokasmaiden ympäristöalan valtiosta riippumattomiin järjestöihin (kansalaisjärjestöihin), ja se tukee niiden toimintaa. Näiden järjestöjen kanssa käydään kahdesti vuodessa epävirallista vuoropuhelua, jossa järjestöille kerrotaan laajentumisprosessin tilanteesta ja annetaan tilaisuus esittää näkemyksiään ja mielipiteitään ympäristöasioita koskevan liittymisprosessin avoimuuden parantamiseksi. Neljäs kansalaisjärjestöjen vuoropuhelu järjestettiin 23. ja 24. huhtikuuta 2001.

Yhteisö antaa suoraa tukea joidenkin ehdokasmaiden ympäristöalan kansalaisjärjestöille Access-ohjelmasta, jolla pyritään lujittamaan ehdokasmaiden kansalaisyhteiskuntaa ympäristöalalla sekä yhteiskunnallisen ja taloudellisen kehityksen aloilla. Komissio on myös esittänyt aloitteen perustaa avustusjärjestelmä kansalaisjärjestöjen valmiuksien parantamiseksi ympäristöasioita koskevassa liittymisprosessissa. Lisäksi kansalaisjärjestöjä on mahdollista tukea vasta perustetusta REAP-välineestä.

Olisi muistettava, että yhteisön ympäristödirektiiveillä lujitetaan huomattavasti ehdokasmaiden kansalaisten, kansalaisjärjestöt mukaan luettuina, osallistumista. Tästä säädetään jo useissa ympäristölainsäädännön säädöksissä kuten ympäristövaikutusten arvioinnista annetussa direktiivissä, tiedonsaantidirektiivissä(3), ilmanlaadun puitteista annetussa direktiivissä(4) ja uudessa vesipolitiikan puitteista annetussa direktiivissä(5). Sitä mukaa, kun ehdokasmaiden lainsäädäntöjä yhdenmukaistetaan yhteisön direktiiveihin, kansalaisyhteiskunta ja erityisesti kansalaisjärjestöt ovat entistä tiiviimmin mukana päätöksenteossa. Tämä lisääntyy entisestään, kun yhteisön direktiivit on pantu kokonaisuudessaan täytäntöön.

(1) EYVL L 206, 22.7.1992.

(2) EYVL L 73, 14.3.1997.

(3) Neuvoston direktiivi 90/313/ETY, annettu 7 päivänä kesäkuuta 1990, ympäristöä koskevan tiedon aannin vapaudesta, EYVL L 158, 23.6.1990.

(4) Neuvoston direktiivi 96/62/EY, annettu 27 päivänä syyskuuta 1996, ilmanlaadun arvioinnista ja hallinnasta, EYVL L 296, 21.11.1996.

(5) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/60/EY, annettu 23. lokakuuta 2000, yhteisön vesipolitiikan puitteista, EYVL L 327, 22.12.2000.