KIRJALLINEN KYSYMYS E-2214/99 esittäjä(t): Cristiana Muscardini (UEN) ja Sergio Berlato (UEN) komissiolle. Öljysiemenala ja vuosituhanteen vaihteen neuvottelukierros.



Virallinen lehti nro 225 E , 08/08/2000 s. 0073 - 0074



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2214/99 esittäjä(t): Cristiana Muscardini (UEN) ja Sergio Berlato (UEN) komissiolle (29. marraskuuta 1999) Aihe: Öljysiemenala ja vuosituhanteen vaihteen neuvottelukierros On yleisesti tiedossa, että Berliinin Eurooppa-neuvoston Agenda 2000:sta tekemän kompromissin tulokset eivät ole öljysiemenalan kannalta tyydyttäviä. Kyseiseen alaan olisi pitänyt kiinnittää enemmän huomiota sen suojelemiseksi kansainväliseltä ja erityisesti Yhdysvaltain taholta tulevalta kilpailulta. Italiassa öljysiemenalalla toimii noin 90 000 yritystä. Euroopan unionin maatalousministerien neuvoston viimeisimmässä kokouksessa aikaansaatu sopimus lähiaikoina Seattlessa käynnistyvissä Maailman kauppajärjestön (WTO) neuvotteluissa esitettävästä EU:n asiakirjasta korostaa erityisesti monitoimisuuteen perustuvaa nykyistä eurooppalaista maatalousmallia. 1. Voiko komissio kertoa, mitkä syyt ovat saaneet Euroopan unionin uhraamaan täysin öljysiemenalansa? 2. Voiko komissio vahvistaa tiedon, jonka mukaan Yhdysvallat on ottamassa käyttöön hätäsuunnitelman amerikkalaisille maanviljelijöille myönnettävistä erityistuista (lehdistön mukaan 910 miljardia dollaria), joilla on tarkoitus korvata maatalouden perustuotteiden maailmanmarkkinahintojen aleneminen? 3. Voiko komissio kertoa, onko öljysiemenalalle osana Yhdysvaltain Fair Act -maatalouspolitiikkaa myönnettyjen tukien määrä ylittänyt vuoden 1992 tason? 4. Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä sen estämiseksi, että kyseinen strategisesti tärkeä ala joutuu riisinviljelyalan kokemien kriisien kaltaisiin vaikeuksiin? Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (11. tammikuuta 2000) Agenda 2000 -asiakirjan yhteydessä päätettyjen öljykasvien siemeniä koskevien säännösten osalta komissio on jo vastannut arvoisan parlamentin jäsenen kirjalliseen kysymykseen E-3652/98 annetussa vastauksessa(1), joka käsitteli komission asiaa koskevia ehdotuksia, ja erityisesti viljojen hehtaaritukien mukauttamista, öljykasveja sekä kesannoinnista maksettavaa yhtenäistä määrää, joka on 63 euroa tonnilta viljojen aikaisempien alueellisten tuotosten perusteella. Neuvosto vahvisti tämän lähestymistavan, jonka keinoin on mahdollista lieventää öljykasvien tuotantoa rajoittavien nk. Blair House -neuvotteluista johtuvien velvoitteiden vaikutusta, mutta se katsoi, että se on parempi toteuttaa asteittain. Tällainen päätös ei muuta komission jo aiemmin antaman vastauksen merkitystä. Tarkemmin sanottuna 1 ja 4 kohdan osalta komissio pyytää parlamentin jäsentä kiinnittämään huomiota öljykasvien siemenille maksettavien tukien siirtymäkauteen liittyviin säännöksiin, jotka on annettu tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille 17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1251/1999(2) 10 artiklassa. Komissio laatii tulevaisuudessa kertomuksen öljykasvien markkinoiden kehityksestä ja se varaa itselleen mahdollisuuden esittää samalla ehdotuksia, jos tuotantomahdollisuudet huonontuvat oleellisesti. Lopuksi komissio arvioi 2 ja 3 kohdan osalta, että Yhdysvaltojen toteuttama soijantuotantoa suosiva maatalouspolitiikka on aiheuttanut painetta maailmanmarkkinahintojen alenemiseen, joka häiritsee maatalouden perustuotteiden markkinoita. Se, onko tällainen politiikka johtanut Yhdysvaltojen vuonna 1992 myöntämän tuen määrän ylittymiseen tämän peltokasvin osalta, on liitettävä maataloussopimuksen 13 artiklassa olevaan määräykseen, nk. rauhanlausekkeeseen, joka rajoittaa toimien mahdollisuuksia maataloustukea vastaan. Yleisemmin ottaen tällaisen politiikan soveltuvuuden tarkastelu kuuluu kokonaan Maailman kauppajärjestölle (WTO). (1) EYVL C 325, 12.11.1999. (2) EYVL L 160, 26.6.1999.