FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/186

(2004/C 88 E/0193)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0465/04

esittäjä(t): José Ribeiro e Castro (UEN) komissiolle

(23. helmikuuta 2004)

Aihe: ”Made in EU” -pakkausmerkinnän käyttöönotto

Useissa tiedotusvälineissä äskettäin esitettyjen tietojen mukaan komissio valmistautuu esittämään ehdotuksen ”Made in EU” -pakkausmerkinnän käyttöönotosta ja kansallisista merkinnöistä luopumisesta.

Näiden tietojen mukaan Italia esitti ajatuksen lieventääkseen Euroopan tekstiiliteollisuuden kärsimiä suuria vahinkoja, jotka johtuvat vastoinkäymisistä kehitysmaissa. Ongelma lienee kuitenkin laajentunut kysymykseksi, joka koskee kaikkien Euroopan unionissa valmistettujen tuotteiden pakkausmerkintöjä.

Kysyn komissiolta seuraavaa:

— Ovatko tiedot tosia?

— Aikooko komissio esittää tämänsisältöisen tai jonkin muun ehdotuksen asiasta?

— Mikäli esitetyt tiedot ovat totta, mitä asioita komissio pitää ”Made in EU” -pakkausmerkinnän käyttöönoton etuina ja haittoina kansallisiin merkintöihin verrattuna? Minkälaisia tutkimuksia näiden etujen ja haittojen määrittämiseksi on tehty? Mikä on komission arvio toimenpiteen aiheuttamista lisäkustannuksista?

— Eikö komissio katso, että kansallisesta alkuperämerkinnästä luopuminen voi alentaa monien sellaisten eurooppalaisten tuotteiden kilpailukykyä, jotka ovat saaneet kaupallista etua nimenomaan siitä, että ne tulevat jostakin tietystä jäsenvaltiosta?

Pascal Lamyn komission puolesta antama vastaus

(11. maaliskuuta 2004)

Koska tietyillä teollisuudenaloilla ja tietyissä jäsenvaltioissa on jälleen herännyt kiinnostus alkuperämerkintöjä koskevan EY:n asetuksen laatimiseen, komissio päätti käynnistää keskustelun asiasta laatimalla tällaisen järjestelmän seurauksia käsittelevän valmisteluasiakirjan, joka toimitettiin 133 artiklan komitealle 19. joulukuuta 2003 (1).

Asiakirjassa esitetään mahdolliset vaihtoehdot, mikäli olisi aiheellista muuttaa nykyistä asiaintilaa ja ottaa käyttöön EY:n järjestelmä:

— Otetaan käyttöön täysin vapaaehtoiset alkuperämerkinnät sekä tuontituotteissa että kotimaan markkinoiden tuotteissa.

— Otetaan käyttöön sekajärjestelmä, jossa tuontituotteiden alkuperämerkinnät ovat pakollisia ja kotimaisten tuotteiden alkuperämerkinnät vapaaehtoisia.

— Otetaan käyttöön pakolliset alkuperämerkinnät sekä tuontituotteissa että kotimaisissa tuotteissa.

Asiakirjassa annetaan myös yleiskuva alkuperämerkintöjä koskevan EY:n asetuksen eduista ja haitoista. Yhtäältä kuluttajavalistus paranee, kuluttajiin kohdistuvat petokset ja vilpilliset menettelyt vähenevät, käsitys eurooppalaisesta alkuperästä laadun takeena vahvistuu, ja EY:n näkyvyys yhtenäismarkkina-alueena lisääntyy, mutta toisaalta on punnittava muun muassa tuottajille ja viranomaisille aiheutuvia mahdollisia lisäkustannuksia, tällaisen järjestelmän käyttöönottoon liittyviä käytännön vaikeuksia sekä uusien sääntöjen tarpeellisuutta ja tehokkuutta.

Asiakirjassa ei käsitellä erikseen kansallisia alkuperämerkintöjä (kuten Made in Portugal), ja on syytä korostaa, ettei niiden käytön lopettamisesta ole tehty ehdotuksia. Asiakirja ei kata maantieteellisiä merkintöjä (kuten Made in the Algarve), jotka liittyvät pikemminkin teollis- ja tekijänoikeuksiin.

Komissio ei tässä vaiheessa tee konkreettisia ehdotuksia. Kaikkien asianosaisten tehtävänä kansallisella tasolla ja EU:n tasolla on määrittää omat etunsa alkuperämerkintöjä koskevan EY:n asetuksen laatimisessa, kuten ”Made in the EU” -alkuperämerkinnän käyttöönotosta saatava lisäarvo sekä — mikäli ne kannattavat muutosta — mahdollisen sääntelyn luonne ja soveltamisala.

Komissio on jo ottanut yhteyttä teollisuuden ja kuluttajien edustajiin sekä saanut huomioita ja ehdotuksia. Jäsenvaltioita on kehotettu järjestämään sisäisiä kuulemisia asiasta.

(1) Ks. (http://trade-info.cec.eu.int/doclib/html/115557.htm).