ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0109



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1306/98 esittäjä(t): Cristiana Muscardini (NI) , Amedeo Amadeo (NI) , Roberta Angelilli (NI) , Spalato Belleré (NI) , Marco Cellai (NI) , Gastone Parigi (NI) , Sebastiano Musumeci (NI) , Salvatore Tatarella (NI) ja Antonio Trizza (NI) komissiolle (29. huhtikuuta 1998) Aihe: Echelon-järjestelmä ja EU:n jäsenvaltioiden vastainen vakoilu Euroopan parlamentin pääosasto IV:sta julkaistujen uutisten ja lukuisten tiedotusvälineiden tiedustelujen vuoksi voiko komissio ilmoittaa: 1. Mitä se aikoo ehdottaa estääkseen sen että EU:n jäsenvaltioita järjestelmällisesti vakoillaan, mikä vahingoittaa niiden poliittisia ja taloudellisia etuja ja niiden kansalaisten oikeutta yksityisyyteen? 2. Miten se arvioi nykyisen puheenjohtajamaan hallituksen kantaa, hallituksen joka samalla on aktiivinen osapuoli vakoilujärjestelmässä? 3. Eikö sen mielestä kyseessä tämän valtion kohdalla ole avoin ristiriita kahden tehtävän välillä? 4. Eikö olisi aiheellista ryhtyä erityistoimenpiteisiin, joilla turvattaisiin ihmisoikeudet EU:n kansalaisille, jotka joutuvat alistumaan puheluiden, faxien ja sähköpostiviestien vakoiluun? Komission puheenjohtajan Jacques Santerinkomission puolesta antama vastaus (15. kesäkuuta 1998) Komissio ei voi ottaa kantaa mainittuihin asioihin, koska ne ovat sille Euroopan unionista tehdyllä sopimuksella myönnetyn toimivallan ulkopuolella. Salauksen osalta komissio haluaa muistuttaa arvoisalle kysyjälle korostaneensa salaustekniikan merkitystä sähköisen viestinnän turvallisuuden ja luotettavuuden kannalta parlamentille, neuvostolle, talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle antamassaan tiedonannossa "Tietoturvan ja luottamuksen varmistaminen sähköisessä viestinnässä - Digitaalisia allekirjoituksia ja viestien salausta koskeva eurooppalainen malli"(1). Tällaisen tekniikan yleinen saatavuus auttaisi suojaamaan jäsenvaltioita ja kansalaisia vakoilulta. (1) KOM(97) 503.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0106



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1286/98 esittäjä(t): Gerardo Fernández-Albor (PPE) komissiolle (29. huhtikuuta 1998) Aihe: Meksikon ja Euroopan unionin väliset taloudelliset suhteet Euroopan unioni on Meksikon toiseksi tärkein kauppakumppani ja suorien ulkomaisten investointien lähde. Tästä huolimatta molemmat osapuolet katsovat, että niiden väliset taloudelliset suhteet ovat reilusti alle mahdollisuuksien, koska EU:n osallistuminen Meksikon kokonaiskauppaan laski vuonna 1997 6,3 prosenttiin, kun se vuonna 1990 oli 11,45 prosenttia. Meksiko myöntää EU:lle alhaisemmat tullietuudet kuin muut maat, joiden kanssa EU on allekirjoittanut sopimukset. EU vuorostaan allekirjoitti yli sadan maan kanssa sopimukset, joissa myönnetään suotuisammat ehdot kaupan suhteen kuin Meksikolle. Meksiko on siirtynyt protektionismista avoimuuteen, se on viisinkertaistanut ulkomaankauppansa viimeisen kymmenen vuoden aikana ja kasvattanut tuontiaan yli 600 prosentilla. Näin siitä on tullut Latinalaisen Amerikan suurin viejä ja tuoja. Miten komissio aikoo luoda uuden suhteen osapuolten välille? Komission jäsenen Manuel Maríninkomission puolesta antama vastaus (3. kesäkuuta 1998) Meksiko on yhteisön merkittävä kumppani Latinalaisessa Amerikassa. Viime vuosina maa on solminut useimpien naapuriensa kanssa näille etusijan antavia kauppasopimuksia, pääasiassa Pohjois-Amerikan vapaakauppa-alueen (NAFTA) yhteydessä. Komission on täysin tietoinen siitä, että NAFTA-sopimuksen voimaantulo vuonna 1994 on merkinnyt selvää kilpailuetua sopimusmaissa toimiville yrityksille eurooppalaisten vientituotteiden kustannuksella, koska eurooppalaisista tuotteista peritään edelleen korkeampaa tullia. Yhteisön viennin määrä Meksikoon onkin tuntuvasti vähentynyt, kun taas Yhdysvaltain ja Kanadan vienti Meksikoon on vastaavassa suhteessa lisääntynyt. Juuri tämän tilanteen korjaamiseksi pyritään 8. joulukuuta 1997 Meksikon kanssa allekirjoitetuilla uusilla sopimuksilla luomaan tavaroita ja palveluita koskeva vapaakauppa-alue. Sopimuksissa suunnitellaan myös pääomanliikkeiden vapauttamista, julkisten hankintojen avaamista sekä kilpailua ja teollis- ja tekijänoikeuksien suojelua koskevien yhteisten sääntöjen hyväksymistä. Parlamentti on juuri antanut puoltavan lausunnon näistä sopimuksista, jotka voimaan tultuaan ovat perusta Meksikon kanssa tulevaisuudessa käytäville kauppaneuvotteluille.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0138



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1481/98 esittäjä(t): Wim van Velzen (PSE) komissiolle (13. toukokuuta 1998) Aihe: Euroopan sosiaalirahaston avustusten väärä käyttö ja petokset Alankomaissa Alankomaissa on aiheuttanut hämmennystä televisiossa lähetetty ohjelma NOVA, jossa oli keskeisenä aiheena Euroopan sosiaalirahaston myöntämien avustusten käyttö Supported Employment -yhdistyksessä (NVSE). Ohjelmassa paljastettiin, että 1,7 miljoonasta guldenista, joita NVSE sai avustaakseen vammaisten työllistämistä, noin 70 % päätyi muualle kuin vammaislaitoksille: laitokset vastaanottivat osallistujaa kohti ainoastaan 2 700 guldenia 8 800 guldenin sijasta. Loput rahoista kulutettiin mm. kongressien järjestämiseen ja esitteiden valmistamiseen. Lisäksi näyttää tapahtuneen niinkin, että vammaiset, jotka saavat avustuksia muista varoista, lisätään vielä Euroopan sosiaalirahaston talousarvioon. Ovatko nämä tiedot komission tiedossa? Mitä komissio aikoo tehdä asialle? Jos nämä asiat ovat komission tiedossa, miten se selittää sen, että NVSE:lle on myönnetty avustuksia vielä uudestaan? Komission jäsenen Pádraig Flynninkomission puolesta antama vastaus (23. kesäkuuta 1998) Komissio on tietoinen hankkeesta, jonka NVSE-yhdistys (Nederlandse Vereniging voor Supported Employment) toteutti Alankomaissa Employment/Horizon-ohjelman ensimmäisellä rahoituskierroksella. Hankkeen talousarviota ei ole varattu ainoastaan vammaisille tarkoitetun koulutuksen järjestämiseen, kuten kysymyksessä mainitussa televisio-ohjelmassa väitettiin. Alankomaiden sosiaali- ja työllisyysasioiden ministeriö tutkii parhaillaan hanketta. Loppuselvitystä ei ole vielä annettu, ja siksi ei ole vielä saatu lopullista kuvaa todellisista kuluista. Päätökset rahoituksen jatkamisesta tehtiin uusien hankepyyntöjen perusteella. Jäsenvaltion tiedossa olevat seikat eivät antaneet aihetta olla rahoittamatta hanketta edelleen.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0149



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1659/98 esittäjä(t): Honório Novo (GUE/NGL) komissiolle (18. toukokuuta 1998) Aihe: Porton pikaraitiotie - urakkatarjousmenettely Euroopan komissio vaati Portugalin viranomaisia lykkäämään Porton pikaraitiotietä koskevaa urakkatarjousmenettelyä kunnes selvitetään perinpohjin komission vuoden alussa esittämät epäilyt, jotka koskivat kolmatta vaihetta kilpailijoiden valinnassa. Tiedetään, että Portugalin viranomaisten komissiolle aluksi antamia tietoja pidettiin riittämättöminä, erityisesti mitä tulee mm. arviointimenetelmiä, rakennusmenetelmiä ja yksikköhintoja koskeviin tietoihin. Urakkatarjousmenettely on ollut pysähdyksissä jo noin neljä kuukautta. On huomattava, että tämän lykkäämisen vuoksi hanke ei mahdollisesti toteudu suunnitelluissa aikarajoissa ja kustannukset voivat nousta joidenkin arvioiden mukaan jopa 20-30 miljardiin escudoon. Komission jäsen Monti vastasi 5. toukokuuta kysymykseeni P-0591/98(1) ja puolusti komission puuttumista tähän asiaan, koska yhteisön oikeus velvoittaa hänet siihen riippumatta "kansallisissa tuomioistuimissa esitetyistä valituksista ja niiden tuloksista". Tunnustan, että Portugalin viranomaisten antamat vastaukset ovat herättäneet epäilyjä komissiossa. Komission jäsen Monti ei kuitenkaan vastannut kysymykseni kaikkein olennaisimpaan osaan, joten kysyn uudestaan: Aikooko komissio korvata ne kielteiset seuraukset, jotka johtuvat tämän lykkäyksen aiheuttamista viivästyksistä ja lisäkustannuksista? Mitä konkreettisia rahoituksellisia ja hallinnollisia toimenpiteitä komissio aikoo toteuttaa mitätöidäkseen ehdotetun lykkäyksen aiheuttamat kielteiset vaikutukset? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (19. kesäkuuta 1998) Saatuaan Porton metroa koskevan tarjouskilpailun kolmatta vaihetta koskevan valituksen, komissio lähetti ensimmäisen kirjeen Portugalin viranomaisille 4. helmikuuta 1998. Kuten arvoisa parlamentin jäsen toteaa, komissio ei kuitenkaan pitänyt täysin tyydyttävänä heidän 11. maaliskuuta 1998 päivättyä vastaustaan. Tämän vuoksi Portugalin viranomaisille lähetettiin 8. huhtikuuta 1998 toinen kirje, jossa olosuhteiden vuoksi pyydettiin hyvin nopeaa vastausta. Komissio sai äskettäin 18. toukokuuta 1998 päivätyn vastauksen, jota se parhaillaan tutkii. Lisäksi pidettiin tätä asiaa koskeva kokous Portugalin viranomaisten kanssa 15. kesäkuuta 1998. Tämän tapaamisen jälkeen komissio kykenee päättämään, ryhdytäänkö EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan mukaiseen menettelyyn vai ei. Komissio haluaa korostaa, että Euroopan investointipankki rahoittaa hanketta, minkä vuoksi komission on annettava lausuntonsa hankkeesta, eikä myönteistä lausuntoa voida antaa, jos on olemassa epäilys yhteisön lainsäädännön rikkomisesta. (1) EYVL 310, 9.10.1998, s. 98.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0032



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1225/98 esittäjä(t): Roberta Angelilli (NI) komissiolle (29. huhtikuuta 1998) Aihe: Myrkyllisten jätteiden kaatopaikka Zucchet, tilannetiedot Viittaan aikaisempiin kysymyksiin (E-1409/97(1), E-3006/97(2), E-1410/97(3), jotka koskivat myrkyllisten jätteiden käsittelyä Roomassa Zucchet-yhtiön toimipaikassa, ja Italian jätelainsäädäntöön, josta komissio on todennut, että se ei ole täysin asiaa koskevien yhteisön direktiivien mukainen (vastaus esittämiini kysymyksiin E-2350/97(4) ja E-3412/97(5)). Komissiolta pyydetään vastausta seuraaviin kysymyksiin: 1. Onko komissio saanut tällä välin Italian viranomaisilta tietoja alueen puhdistuksen edistymisestä ja onko komissio tarkastanut, että puhdistus on todella tehty? 2. Onko asiasta tekemieni kysymysten perusteella ryhdytty tarkistamaan jätteiden hävittämisestä alueella tehtyä sopimusta? 3. Aikooko komissio nostaa kanteen Italiaa vastaan sillä perusteella, että Italian kansallinen lainsäädäntö ei ole direktiivien 75/442/ETY(6) ja 91/156/ETY(7) mukainen? (1) EYVL C 373, 9.12.1997, s. 120. (2) EYVL C 134, 30.4.1998, s. 55. (3) EYVL C 373, 9.12.1997, s. 120. (4) EYVL C 117, 16.4.1998, s. 12. (5) EYVL C 158, 25.5.1998, s. 106. (6) EYVL L 194, 25.7.1975, s. 39. (7) EYVL L 78, 26.3.1991, s. 32. Komission jäsenen Ritt Bjerregaardinkomission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-0783/98 ja E-1225/98 (17. kesäkuuta 1998) Kuten parlamentin jäsenen esittämään kirjalliseen kysymykseen E-3006/97(1) annetussa vastuksessa mainitaan, Italian viranomaisille lähetettiin kirje parlamentin jäsenen esille tuomasta ongelmasta. Komissio on myös saanut Italian viranomaisilta vastauksen. Italian viranomaisten antaman vastuksen ja parlamentin jäsenen toimittamien uusien tietojen perusteella komissio on tullut siihen johtopäätökseen, että kysymys on vielä ratkaisematta. Komissio toteuttaa tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että yhteisön oikeutta noudatetaan. Jos komissio katsoo, että jokin jäsenvaltio ei noudata asianmukaisesti yhteisön oikeutta, sillä on EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan nojalla oikeus aloittaa tätä vastaan rikkomisesta johtuva menettely. Saamiensa tietojen perusteella komissio ei kuitenkaan pysty arvioimaan tapausta tarkemmin. Yleisesti voidaan kuitenkin todeta, että heitteille jätettyjen vaarallisten jätteiden olemassaolo on sekä kansallisen että yhteisön lainsäädännön vastaista ja voi muodostaa myös erittäin vakavan riskin ympäristölle. Komissio on sitä mieltä, että tällaisten tilanteiden kehittyminen on estettävä. Jos niitä kaikesta huolimatta syntyy, on toimittava viipymättä, jotta voitaisiin välttää vaaralliset ja mahdollisesti peruuttamattomat ympäristövaikutukset. Parlamentin jäsenen julkisia hankintoja koskevasta menettelystä antamat tiedot ovat siinä määrin puutteellisia, ettei komissio pysty ottamaan asiaan kantaa. (1) EYVL C 134, 30.4.1998.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0125



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1395/98 esittäjä(t): Fernand Le Rachinel (NI) komissiolle (7. toukokuuta 1998) Aihe: Audiovisuaalisten lupamaksujen yhdenmukaistaminen hotellialalla Audiovisuaaliset lupamaksut vaihtelevat merkittävästi hotellialalla Euroopassa. Aikooko komissio yhdenmukaistaa tai lähentää kansallista lainsäädäntöä kilpailun vääristymisen estämiseksi? Nämä huomattavat erot (täysi 10 TV-vastaanottimen lupamaksu Ranskassa, yksi ainoa lupamaksu 15 TV-vastaanottimesta Yhdistyneessä kuningaskunnassa) loukkaavat hotellialan vapaata kilpailua ja tasaveroista kohtelua. Komission jäsenen Karel Van Miertinkomission puolesta antama vastaus (25. kesäkuuta 1998) Jäsenvaltioiden julkisen palvelun yleisradiotoiminnasta annetussa pöytäkirjassa(1), joka Amsterdamissa päätettiin liittää EY:n perustamissopimukseen, vahvistetaan jäsenvaltioiden toimivalta määritellä lähetystoiminnanharjoittajien julkisen palvelun tehtävä sekä järjestää sen rahoitus. Komissiolla ei siis ole valtuuksia arvioida kansallisten TV-lupamaksujen perimistä koskevia kansallisia määräyksiä eikä pyrkiä yhdenmukaistamaan niitä. Tällaiset toimenpiteet kuuluvat jäsenvaltioiden yleiseen finanssivaltaan, ja ainoastaan neuvosto voisi yhdenmukaistaa niitä EY:n perustamissopimuksen 99-102 artiklan nojalla. (1) EYVL C 340, 10.11.1997.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0089



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1186/98 esittäjä(t): Richard Corbett (PSE) komissiolle (29. huhtikuuta 1998) Aihe: Kallis jäteraportti Tietääkö komissio, että teknologisen tulevaisuudentutkimuksen laitoksen Euroopan komission yhteisen tutkimuskeskuksen suojeluksessa tekemä jäteraportti lähetettiin Espanjasta kiireellisenä postina erikseen kaikille parlamentin jäsenille ja se maksoi 620 pesetaa jokaista jäsentä kohti? Eikö komission mielestä tämä ole tuhlausta? Komission jäsenen Edith Cressoninkomission puolesta antama vastaus (29. toukokuuta 1998) Parlamentin jäsen arvioi, että komissio on käyttänyt liikaa varoja (kokonaislasku 456 ecua) jätteen oikeudellista määritelmää ja sen vaikutusta jätteidenkäsittelyyn Euroopassa koskevan kertomuksen toimittamiseen parlamentin ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan jäsenille ja varajäsenille. Kyseinen kertomus laadittiin, koska kyseisen valiokunnan puheenjohtaja esitti Tekniikan tulevaisuudentutkimuksen laitokselle (IPTS) asiasta pyynnön helmikuun 1997 lopussa. Kertomus piti lähettää parlamentille ajoissa, jotta sitä voitiin käyttää julkisessa kuulemisessa 26. marraskuuta 1997. Aikataulu oli hyvin tiukka IPTS:n laadunvalvontamenettely ja kyseisen tutkimuksen laajuus huomioon ottaen. Tutkimus toteutettiin seuraavasti: - aloitus maaliskuussa 1997 - ensimmäinen kokonainen työasiakirja kesäkuussa 1997 - jako 150:lle eurooppalaiselle asiantuntijalle kuulemista varten heinäkuussa 1997 - viimeiset vastaukset syyskuussa 1997 - toinen työasiakirja lokakuussa 1997 ja toinen asiantuntijoiden kuuleminen. Vastausten määräaika marraskuun 1997 alussa - lopullisen toisinnon viimeistely, kertomuksen kääntäminen ranskaksi ja tarvittavien jäljennösten painaminen 14. marraskuuta 1997 - lähettäminen 17. marraskuuta 1997 alkaneella viikolla - vastaanotto ja jako jäsenten lokeroihin noin 21. marraskuuta 1997. Koska aikataulu oli tällainen eikä tavanomaisella postinkululla voitu taata määräaikojen noudattamista, kuriirilähetys oli ainoa tapa varmistaa, että kertomus saatiin ajoissa kyseisille parlamentin jäsenille. Lisäksi on huomattava, että vastoin parlamentin jäsenen mainintaa kertomus lähetettiin vain asianomaisen valiokunnan jäsenille eikä kaikille parlamentin jäsenille.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0135



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1442/98 esittäjä(t): José García-Margallo y Marfil (PPE) komissiolle (11. toukokuuta 1998) Aihe: Euro 1999 Komission tiedonannossa euron käyttöönoton käytännön näkökohdista, KOM(98) 0061 lopullinen, sivulla 13 viitataan kahteen euroasetukseen, jotka on annettu perustamissopimuksen 235 artiklan ja 109 artiklan nojalla ja joissa ei anneta lupaa veloittaa muuntamisesta eikä myöskään kielletä sitä, ja todetaan, että "Muiden asetusten ja kansallisen lainsäädännön määräykset voivat kuitenkin rajoittaa pankkien mahdollisuuksia veloittaa muuntamisesta. Esimerkiksi pankkiin tulevien maksujen muuntamisesta eikä tilien muuntamisesta siirtymäkauden lopussa ei voida veloittaa. Samoin, jos euromääräisestä palvelusta veloitettaisiin korkeampi maksu kuin samasta palvelusta kansallisen rahan määräisenä, se heikentäisi lainsäädännössä eurolle ja kansalliselle rahayksikölle tarkoitettua yhdenvertaisuutta." Mitä toimenpiteitä keskuspankit ja/tai kansalliset viranomaiset voivat komission mielestä toteuttaa estääkseen tällaiset veloitukset?
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0050



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0967/98 esittäjä(t): Nikitas Kaklamanis (UPE) komissiolle (30. maaliskuuta 1998) Aihe: Rahtitransitliikenne Itävallan läpi ja transitluvat Kreikkalainen valtionyhtiö PYR-KAL kuljettaa usein rahtia yhteisön alueiden ja kolmansien maiden välillä. Äskettäin se joutui toteamaan yrittäessään kuljettaa kaksi rahtikuormaa (Kreikasta Belgiaan ja Slovakiasta Kreikkaan), että Itävallan viranomaiset vaativat edelleen transitluvan aivan samalla tavoin kuin ennen Itävallan liittymistä EU:n jäseneksi. On huomattava, että mainitut rahtikuljetukset olivat "RID CLASS 1 - CARGO" -rahtia, jonka katsotaan olevan "EURO 1 CERTIFICATED", rahti kuljetettiin junalla, kun taas Belgia ja Saksa (yhteisön jäsenvaltioita), joiden kautta rahti myös kulkee, eivät vaadi minkäänlaisia transitlupia. Voiko Euroopan komissio ilmoittaa, onko Itävallalla oikeus vaatia transitluvan hankkimista yhteisön alueelta peräisin olevaa rahtia varten (mitä muut EU:n jäsenvaltiot eivät tee), ja miten komissio aikoo toimia kyseisessä tapauksessa, jotta Itävalta täyttää EU-jäsenyyteensä liittyvät, sopimuksiin perustuvat velvollisuutensa? Komission jäsenen Neil Kinnockinkomission puolesta antama vastaus (25. toukokuuta 1998) Komissio toteaa, että vaarallisten aineiden rautatiekuljetuksia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 23 päivänä heinäkuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/49/EY(1) mukaisesti lähettäjän on ilmoitettava kirjallisesti joidenkin vaarallisten aineiden kuljetuksista, jos mainitut aineet on luokiteltu RID-määräysten luokkaan 1 kuuluvaksi rahdiksi. Koska arvoisa parlamentin jäsen ei täsmennä, minkälaisesta rahdista on kysymys, komissio ei voi selvittää, onko Itävallan viranomaisten vaatima transitlupa yhteisön nykyisen lainsäädännön mukainen. Luokkaan 1 kuuluvan rahdin, esimerkiksi räjähteiden ja räjähteitä sisältävien valmisteiden kuljettamiseen tarvitaan joka tapauksessa toimivaltaisen viranomaisen lupa. (1) EYVL L 235, 17.9.1996.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0055



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0995/98 esittäjä(t): María Sornosa Martínez (GUE/NGL) komissiolle (2. huhtikuuta 1998) Aihe: Euroopan unionin suhteet Päiväntasaajan Guineaan Viime vuonna Guinean hallituksen pääministeri Teodoro Obiang tapasi komission puheenjohtajan Jacques Santerin keskustellakseen EU:n ja Guinean välisten uusien yhteistyömuotojen aloittamisesta. Obiangin hallitus harjoittaa aktiivista sortopolitiikkaa, johon kuuluu Bubi-heimon naisten raiskaaminen, umpimähkäiset tapot päivittäin, 300 henkilön pidättäminen ja joukko-oikeudenkäynnin valmistaminen. Kaikki pidätetyt ovat Bubi-heimon jäseniä, ja suurin osa heistä kuuluu kansalaisjärjestöihin ja Bioko-saaren itsenäisyysliikkeeseen (MAIB - Movimento por la Autodeterminación de la isla de Bioko), joka on Bubi-heimon tärkein poliittinen puolue. Näin Obiangin hallitus toimii tavalla, joka on täysin ristiriidassa Santerin kanssa käydyn keskustelun suuntaviivojen kanssa. Päiväntasaajan Guinea on saanut yhteisöltä tukea maansa demokratisoinnin ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen edistämiseksi. Tämä tuki lopetettiin myöhemmin, koska Guinea ei noudattanut sovittuja velvoitteita. 1. Mitä komissio aikoo tehdä saadakseen Obiangin hallituksen noudattamaan demokratisointia ja ihmisoikeuksien kunnioittamista koskevia sitoumuksiaan? 2. Miten komissio suhtautuu valeoikeudenkäyntiin, jota tämä Päiväntasaajan Guinean hallitus parhaillaan valmistelee? Tämän erittäin summittaisen oikeudenkäynnin tuloksena pelätään olevan suuri joukko kuolemantuomioita. 3. Miten komissio suhtautuu yhteistyöhön Päiväntasaajan Guinean kanssa? Komission jäsenen João de Deus Pinheironkomission puolesta antama vastaus (12. toukokuuta 1998) Komissio on tietoinen Päiväntasaajan Guinean demokratian lujittamisprosessissa ilmenneistä vaikeuksista, erityisesti kun kyse on opposition perusvapauksista. Komissio seuraa tiiviisti maan poliittista kehitystä ja on aloittanut vuoropuhelun Päiväntasaajan Guinean hallituksen kanssa arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemista asioista. Tässä vuoropuhelussa komissio on ilmaissut asianomaisille viranomaisille vakavan huolestuneisuutensa siitä, että poliisivoimat ovat syyllistyneet kyseisten tapahtumien aikana ihmisoikeuksien vakavaan rikkomiseen. Toteutettujen eri menettelyjen johdosta Päiväntasaajan Guinean viranomaiset ovat ilmoittaneet komissiolle, että ihmisoikeusrikkomuksiin syyllistyneet henkilöt haastetaan oikeuteen ja heitä rangaistaan. Lisäksi tammikuun 1998 tapahtumien johdosta syytettyinä olevat henkilöt tuomitaan julkisessa oikeudenkäynnissä, johon Euroopan unionin ja Amnesty Internationalin edustajat voivat osallistua. Yhteistyön asteittainen aloittaminen uudelleen Päiväntasaajan Guinean kanssa tapahtuu ihmisoikeuksien, demokratian ja oikeusvaltion periaatteiden kunnioittamisessa saavutetun edistymisen perusteella neljännen Lomén yleissopimuksen 5 artiklan mukaisesti.
Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0104



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1273/98 esittäjä(t): Freddy Blak (PSE) komissiolle (29. huhtikuuta 1998) Aihe: Tiedon ja tietotekniikan saatavuus Siemens-Nixdorfin ja IBM:n kaltaiset suuret monikansalliset yritykset ovat kieltäneet työntekijöiltään pääsyn internetiin huolimatta siitä, että nämä yritykset elävät tietotekniikan myynnistä. Eikö komissio katso, että on toteutettava EU-aloite, jolla varmistetaan, että eurooppalaisten palkansaajien tietotekniikan käyttöä ja tiedon saantia ei rajoiteta? Komission jäsenen Martin Bangemanninkomission puolesta antama vastaus (18. kesäkuuta 1998) Komissio on samaa mieltä parlamentin jäsenen kanssa siitä, että tietotekniikan ja taitotiedon saatavuus on välttämätöntä kaikenkokoisille yrityksille ja organisaatioille ja niiden työntekijöille. Vaikka tarpeellinen verkkoinfrastruktuuri olisikin olemassa, yritys voi tiettyjen tekijöiden vuoksi päättää, ettei se halua kaikille työntekijöilleen vapaata pääsyä Internetiin. Ensiksikin yrityksen on maksettava Internet-yhteyden vaatiman kaistanleveyden aiheuttamat kulut. Kiinteiden johtojen kulut ovat Euroopassa valitettavasti yhä huomattavasti korkeammat kuin Yhdysvalloissa, vaikka tietoliikenteen vapauttamisen pitäisi lisätä hintojen laskuun kohdistuvaa painetta. Lisäksi on otettava huomioon Internet-yhteyden aiheuttama kuormitus yrityksen tietoliikenneverkkoihin. Yritykset voivat olla huolissaan myös tietokoneviruksiin liittyvistä turvallisuusongelmista, pornografian tai luvattomien ohjelmien kopioimiseen liittyvästä vastuusta ja mahdollisesta "ajantuhlauksesta", kun työntekijät käyvät työajalla sellaisilla Internet-sivuilla, jotka eivät tarkasti ottaen liity heidän työhönsä. Tässä vaiheessa ei näytä aiheelliselta antaa yhteisön tasolla sääntöjä siitä, kuinka yritysten on lähestyttävä näitä kysymyksiä. Komissio suhtautuu kuitenkin myönteisesti samantapaisia ongelmia kohtaavien yritysten tekemiin aloitteisiin, joiden tarkoituksena on keskustella käytännön ratkaisuista muiden yritysten sekä työntekijöiden tai työntekijöiden edustajien kanssa.