KIRJALLINEN KYSYMYS E-3829/97 komissiolle esittäjä(t): Wilfried Telkämper (V) (28. marraskuuta 1997)

Aihe: Elinympäristön sekä villien eläinten ja luonnonvaraisten kasvien suojelua koskevan direktiivin täytäntöönpano Söllingenin lentokentän läheisyydessä

1. Mihin toimiin Saksan osavaltioiden viranomaiset ovat velvolliset ryhtymään yllä mainitun direktiivin nojalla, kun direktiiviä ei vielä ole saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä, mutta sen tarkoittamat suojeluehdot, kuten ¨ensisijaiset elinympäristötyypit¨ täyttyvät useiden satojen hehtaarien alueella? Millä edellytyksin osavaltion viranomaiset voivat pidättäytyä kyseisistä toimista, ja kuka päättää, onko tällaisiin toimiin ryhdyttävä vai ei?

2. Miten on meneteltävä tapauksissa, joissa liittovaltio, osavaltiot ja kunnat kilpailevat keskenään sellaisten alueiden suunnittelusta, joilla elinympäristöjä olisi suojeltava. Mitä elinympäristön suojelua koskevia oikeudellisia seuraamuksia siitä on, jos suunnittelijat eivät noudata asianmukaista menettelyä ja

a) elinympäristöt edelleen ovat olemassa, mutta niitä varten on tehty niin paljon suunnitelmia, että ne tulevat häviämään

b) elinympäristöt hävitetään?

Komission jäsenen Ritt Bjerregaardin komission puolesta antama vastaus (20. tammikuuta 1998)

Komissio on tietoinen siitä, että Söllingenin lentokentän alueesta keskusteltiin Baden-Württembergin maapäivillä (Landtag) ja että vastuullisten viranomaisten mukaan kyseisessä Saksan osavaltiossa ei ole sedo-scleranthetea -elinympäristötyyppien suojelun kannalta muita yhtä merkittäviä alueita. Komissio tutkii asiaa tarkemmin siitä tehdyn valituksen vuoksi.

Tällä hetkellä näyttäisi siltä, että kyseisen alueen merkittävyyden takia Saksan viranomaiset saattavat sisällyttää alueen siihen kansalliseen luetteloon, joka vaaditaan esitettäväksi luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta annetun direktiivin 92/43/ETY ((EYVL L 206, 22.7.1992. )) 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Saksa ei kuitenkaan vielä ole esittänyt täydellistä kansallista luetteloa (koska täydellinen luettelo oli esitettävä kesäkuuhun 1995 mennessä, komissio on aloittanut yleisen rikkomismenettelyn), eikä kyseinen alue esiinny siinä osittaisessa luettelossa, jonka Saksa on jo toimittanut. Alueen lopullinen sisällyttäminen joko kansalliseen luetteloon tai myöhemmin tehtävään yhteisön tärkeinä pitämien alueiden luetteloon on tästä johtuen epävarmaa.

Näissä olosuhteissa komission on vaikea neuvoa parlamentin jäsentä seuraamuksista direktiivin 92/43/ETY nojalla kyseisen alueen osalta eritoten Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen erityisen oikeuskäytännön puuttuessa. Seuraavassa esitetyt havainnot voivat kuitenkin olla avuksi.

Direktiivin 92/43/ETY 6 artiklassa asetettuja alueiden suojelua koskevia ehtoja sovelletaan yleisesti vasta siitä alkaen, kun alue lisätään yhteisön tärkeinä pitämien alueiden luetteloon, mistä nyt ei ole kysymys. Poikkeuksen muodostavat tapaukset, joissa komissio turvautuu direktiivin 5 artiklaan, jolloin neuvoston päätöstä odotettaessa sovelletaan direktiivin 6 artiklan 2 kohdan säännöksiä. Jos yhteisön luettelo ei ole vielä käytettävissä ja direktiivin 5 artiklaan ei ole turvauduttu, toimivaltaiset viranomaiset saattavat kaikesta huolimatta joutua ottamaan huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 5 artiklan, jossa määrätään muun muassa, että jäsenvaltioiden on pidätyttävä kaikista toimenpiteistä, jotka saattaisivat vaarantaa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen tavoitteiden saavuttamista. Merkittävien luonnonsuojelualueiden tuhoaminen ilman riittävää ennakkokäsittelyä voi nostaa esiin kysymyksen siitä, noudatetaanko Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 5 artiklaa, jos toimenpiteiden seurauksena direktiivin 92/43/ETY tavoitteiden saavuttaminen estyy.

Mahdollisesti voidaan soveltaa myös muuta yhteisön lainsäädäntöä. Jos alue on merkittävä, hankkeen ympäristövaikutusten arviointi voi olla tarpeen tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY ((EYVL L 175, 5.7.1985. )) mukaisesti. Alueen merkittävyyden mukaan kysymykseen saattaa myös tulla Euroopan luonnonvaraisen kasviston ja eläimistön sekä niiden elinympäristön suojelua koskevan yleissopimuksen 4 artiklan soveltaminen. Siinä vaaditaan sopimuspuolia (joihin sekä Saksa että yhteisö kuuluvat ((Neuvoston päätös 82/72/ETY Euroopan luonnonvaraisen kasviston ja eläimistön sekä niiden elinympäristön suojelua koskevan yleissopimuksen tekemisestä, EYVL L 38, 10.2.1982. ))) suunnittelu- ja kehityspolitiikoissaan estämään tai rajoittamaan mahdollisimman vähäiseksi uhanalaisten luonnonalueiden pilaantuminen. Komission näkemyksen mukaan kyseisiä säännöksiä noudattamalla varmistettaisiin se, ettei direktiivin 92/43/ETY tavoitteiden saavuttamista vaaranneta ennen yhteisön luettelon valmistumista.