KIRJALLINEN KYSYMYS E-0830/01

esittäjä(t): Karla Peijs (PPE-DE) komissiolle

(20. maaliskuuta 2001)

Aihe: Liikennesakot EU:ssa

Onko komissio tietoinen, että Belgiassa määrätään samasta liikennerikkomuksesta ei-belgialaisille henkilöille erisuuruinen sakko kuin Belgian kansalaisille?

Onko komissio tietoinen, että ei-belgialaisten henkilöiden, jotka saavat Belgiassa sakon, on maksettava sakko heti paikan päällä, kun taas Belgian kansalaisten ei ole pakko tehdä niin?

Onko komissio tietoinen, että Maaseikin poliisituomioistuimessa on annettu tuomio (M20002686sassenanna), jossa kyseinen kansalaisuuteen perustuva syrjintä tunnustetaan?

Tietääkö komissio esiintyykö tämänkaltaista kohtelun eriarvoisuutta muissakin jäsenvaltioissa?

Onko tällainen kansalaisuuteen perustuva syrjintä yhteisön lainsäädännön ja kansainvälisen oikeuden mukaista?

Jos vastaus on kielteinen, mitä toimenpiteitä Euroopan komissio aikoo toteuttaa saadakseen kyseisen käytännön loppumaan?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(2. toukokuuta 2001)

Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 12 artiklassa (entisessä 6 artiklassa) kielletään kaikki kansalaisuuteen perustuva syrjintä. Kansallisilla viranomaisilla ei näin ollen ole oikeutta määrätä muiden jäsenvaltioiden kansalaisille syrjiviä, epäoikeudenmukaisia tai suhteettomia hallinnollisia tai rikosoikeudellisia seuraamuksia. Yhteisön tuomioistuin tunnusti asiassa C-29/95, Pastoors, 23. tammikuuta 1997 antamassaan tuomiossa, että koska ei ole olemassa säädöksiä, joilla rikostuomioiden täytäntöönpano jäsenvaltioiden välillä olisi varmistettu, jäsenvaltio voi vaatia jäsenvaltion ulkopuolella asuvaa henkilöä maksamaan rahavakuuden, jos tämä lakia rikottuaan valitsee, että häntä vastaan käynnistetään rikosoikeudellinen menettely sen sijaan, että hän maksaisi sakon välittömästi. Tämän ennakkopäätöksen mukaisesti ja EY:n perustamissopimuksen 12 artiklan perusteella vakuus ei kuitenkaan voi olla korkeampi kuin välittömästi maksettava sakko.

Jäsenvaltiossa asuvien ja jäsenvaltion ulkopuolella asuvien henkilöiden erilainen kohtelu on objektiivisesti perusteltavissa edellä tarkoitetun ennakkopäätöksen perusteella, sillä on olemassa todellinen riski, että jäsenvaltion ulkopuolella asuvaa henkilöä vastaan annetun tuomion täytäntöönpano voi osoittautua mahdottomaksi, tai se on ainakin huomattavasti vaikeampaa ja kalliimpaa.

Komissio aikoo tarkastella Belgian lainsäädäntöä yksityiskohtaisesti edellä tarkoitetun ennakkopäätöksen kannalta ennen kuin se ilmaisee näkemyksensä lainsäädännön yhteensopivuudesta yhteisön lainsäännön kanssa. Tehtyjen kantelujen perusteella komissio on tarkastellut joidenkin sellaisten jäsenvaltioiden lainsäädäntöä, joiden liikennerikkomuksiin sovellettavissa seuraamusjärjestelmissä kohdellaan eri tavoin jäsenvaltiossa asuvia ja jäsenvaltion ulkopuolella asuvia henkilöitä. Italian liikennerikkomuksia koskevaan lainsäädäntöön sisältyvien syrjivien säännösten vuoksi maata vastaan aloitettiin rikkomisesta johtuva menettely, ja asia annettiin yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi toukokuussa 2000.

Tällä hetkellä ei ole voimassa sellaista yhteisön säädöstä, jolla voitaisiin varmistaa, että yhdessä jäsenvaltiossa asetetut rangaistusseuraamukset pannaan täytäntöön muissa jäsenvaltioissa. Osana Schengen-yhteistyötä on hyväksytty sopimus yhteistyöstä liikennerikkomuksista langetettavien sakkorangaistusten täytäntöönpanossa(1). Sopimus ei kuitenkaan ole tullut voimaan, ja se on Schengenin muun säännöstön ohella sisällytetty Euroopan unionin säännöstöön asiaa koskevalla Amsterdamin sopimuksen pöytäkirjalla. Sopimus pyritään edelleen muuttamaan oikeudelliseksi välineeksi Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 34 artiklan 2 kohdan perusteella. Oikeudellisen välineen tavoitteena on yksinkertaistaa yhteistyötä liikennerikkomuksia koskevien päätösten täytäntöönpanossa. Lisäksi on tarkoitus laatia väline, jolla voidaan varmistaa, että asuinvaltio voi periä toisessa jäsenvaltiossa lopullisiksi vahvistetut sakot. Kun kyseiset välineet tulevat voimaan, ne toivottavasti muodostavat kattavan ulkomailla langetettujen sakkorangaistusten täytäntöönpanojärjestelmän eikä jäsenvaltioiden tarvitse enää määrätä erityistoimenpiteitä jäsenvaltion ulkopuolella asuville henkilöille sakkojen maksamisen varmistamiseksi.

(1) EYVL L 239, 22.9.2000.