KIRJALLINEN KYSYMYS P-1439/02 esittäjä(t): Sebastiano Musumeci (UEN) komissiolle. Aavikoitumisesta aiheutunut hätätila Sisiliassa.



Virallinen lehti nro 277 E , 14/11/2002 s. 0205 - 0206



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1439/02 esittäjä(t): Sebastiano Musumeci (UEN) komissiolle (15. toukokuuta 2002) Aihe: Aavikoitumisesta aiheutunut hätätila Sisiliassa Jatkuva kuivuus, josta Sisilia on kärsinyt kaksi vuotta, ei ole enää tilapäistä, vaan tilanne on hälyttävä ja todella katastrofaalinen. Vesipula ei ole tällä hetkellä vakava ongelma ainoastaan maataloudelle ja karjataloudelle, vaan myös vesihuollolle asutuskeskuksissa, joista joissakin on jo ryhdytty toteuttamaan säännöstelysuunnitelmia. Saaren sademäärän huomattavasta vähenemisestä aiheutunutta katastrofia pahentaa se, että alueen vesihuoltojärjestelmässä ei ole oikeanlaisia ja tarkoituksenmukaisia infrastruktuureja. Näin ollen ongelmaa ei voida ratkaista asianmukaisesti lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä. Tilanteen vakavuuden vuoksi alueellisten ja kansallisten hallitusten vastuulla olevat tavanomaiset toimenpiteet ovat täysin riittämättömiä. Näin ollen kysyn komissiolta, - mihin poikkeustoimiin voidaan ryhtyä, jotta hidas, mutta armoton aavikoituminen vältettäisiin Sisiliassa, joka joutuu kokemaan saman kohtalon kuin läheinen Afrikan manner? - eikö komissio katso, että sen olisi määrättävä erityisen asiantuntijaryhmän perustamisesta etsimään viipymättä mahdollisia ratkaisuja, jotta torjuttaisiin ajoissa mittaamattoman laaja katastrofi Välimeren suurimmalla saarella? Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus (7. kesäkuuta 2002) Rakennerahaston Sisiliaa koskeva toimintaohjelma ohjelmakaudelle 20002006 sisältää toimia, jotka liittyvät vesivaroihin ja vesihuoltoon ja joille on osoitettu noin 170 miljoonaa euroa Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR) varoja sekä 94 miljoonaa euroa Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) ohjausosaston varoja. Komissio haluaa korostaa, että toissijaisuusperiaatteen mukaisesti sekä hankkeiden valinnasta että toteuttamisesta vastaavat paikalliset viranomaiset, jotka huolehtivat edellä mainituista ohjelmista rahoitettujen ohjelmien hallinnosta ja valvonnasta. Näiden ohjelmien ja niiden rahoitusvarojen uudellentarkastelu, jotta muuttuneeseen tilanteeseen voitaisiin vastata tehokkaammin, on tarkoitus tehdä vuonna 2003. Jos parlamentin jäsenen kuvaileman vakavan tilanteen olemassaololle saadaan vahvistus, ohjelman tarkistukseen voitaisiin sisällyttää tarvittavat muutokset, joiden avulla vesipulaa voitaisiin käsitellä tehokkaammin. Aloitteen tekeminen ohjelman tarkistamisesta Sisilian osalta kuuluu kuitenkin Italian kansallisille ja alueviranomaisille. Vesipolitiikkaa sekä ihmisten käyttöön tarkoitettuja vesivaroja säädellään ensisijaisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston 23. lokakuuta 2000 vesipolitiikan puitteista antamalla direktiivillä 2000/60/EY(1). Vesipolitiikan puitedirektiivin tavoitteisiin sisältyy ainakin kaksi kohtaa, jotka liittyvät kirjallisessa kysymyksessä kuvailtuun tilanteeseen: on luotava sisämaan pintavesien, jokisuiden vaihettumisalueiden sekä rannikko- ja pohjavesien suojelua varten puitteet, jotka a) edistävät kestävää, käytettävissä olevien vesivarojen pitkän ajan suojeluun perustuvaa vedenkäyttöä sekä b) myötävaikuttavat tulvien ja kuivuuden vaikutusten lieventämiseen. Näin direktiivin avulla pyritään turvaamaan hyvälaatuisen pinta- ja pohjaveden riittävä saanti kestävää, tasapainoista ja oikeudenmukaista veden käyttöä varten. Komissio antoi 16. huhtikuuta 2002 tiedonannon neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle Kohti maaperänsuojelun teemakohtaista strategiaa(2). Tässä tiedonannossa käsitellään aavikoitumista eroosion tapaisten maaperän heikentymisprosessien yhteydessä. Tiedonannossa otetaan huomioon, että Välimeren alueeseen kohdistuu vakavaa eroosiota. Ympäristöön, vesialtaisiin ja maatalousmaahan kohdistuvat vaikutukset ovat vakava uhka näille alueille. Unionin kuivat alueet sijaitsevat pääasiallisesti Etelä-Espanjassa ja Portugalissa, Italian Mezzogiornon alueella, Kreikan manneralueella ja saarilla sekä Etelä-Ranskassa. Näillä alueilla aavikoituminen ja maaperän heikentyminen uhkaa tai koskee 60 prosenttia maaperästä. Näin ollen kyseiset jäsenvaltiot ovat yhdistäneet voimansa alueellisessa Pohjois-Välimerta koskevassa liitteessä Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksessa aavikoitumisen estämiseksi. Nämä Välimeren rannikon jäsenvaltiot ja niiden joukossa myös Italia ovat hyväksyneet kansallisia aavikoitumisen torjuntaohjelmia(3), joissa analysoidaan aavikoitumisprosessia ja yksilöidään tarvittavia toimia. (1) EYVL L 327, 22.12.2000. (2) KOM(2002) 179 lopullinen. (3) YK:n yleissopimus aavikoitumisen estämiseksi, sihteeristö/Italian kansallinen toimintaohjelma: http://www.unccd.int/actionprogrammes/northmed/national/2000/italy-eng.pdf. Comitato Nazionale Italiano per la lotta alla siccità e alla desertificazione: http://www.desertification.it/.