KIRJALLINEN KYSYMYS E-3672/02

esittäjä(t): Antonio Di Pietro (ELDR) komissiolle

(18. joulukuuta 2002)

Aihe: Suun sairauksia koskeva erikoistumispätevyys

Italiassa ammatilliset järjestöt ovat päättäneet, että lääkärinoikeudet omaava henkilö voi harjoittaa ammattiaan suun sairauksien alalla vain, jos hän on kirjoittautunut hammaslääkäriluetteloon, koska hammaslääkäreitä koskevilla direktiiveillä halutaan säädellä myös lääkärin ammatin harjoittamista suun sairauksien alalla. Näin ollen lääkärit, jotka aikovat harjoittaa ammattiaan suun sairauksien alalla, joutuvat kirjoittautumaan myös oman alansa ulkopuoliseen luetteloon, mikä on ristiriidassa direktiivin 93/16/ETY(1) kanssa.

Tällainen virheellinen käytäntö on aiheuttanut ja aiheuttaa yhä vakavaa vahinkoa ja oikeudellisia seuraamuksia niille lääkäreille, joilla on direktiivin 93/16/ETY mukainen pätevyys hoitaa suun ja hampaiden sairauksia ainoastaan lääkäriluetteloon kirjautuneina lääkäreinä. Direktiivissä 93/16/ETY myönnetään kyseinen oikeus lääketieteen lisensiaateille.

Italialle on jo langetettu seuraamuksia kahdessa rikkomismenettelyssä (asiat C-40/93 ja C-202/99), jotka ovat johtaneet tuomioihin siksi, että kyseisessä asiassa on yhdistetty kaksi eri ammattiryhmää, joista säädetään eri direktiiveissä, joilla on tarkoitus nimenomaan pitää kyseiset ammatit erillään (ks. komission kirjallisiin kysymyksiin E-1522/96(2), E-1649/97(3), E-2698/98, E-2699/98 ja E-2700/98(4) antamat vastaukset).

Voisiko komissio ilmoittaa, täyttääkö Italiassa lääketieteen lisensiaatin ja kirurgian erikoislääkärin tutkinnon suorittanut henkilö, joka on aloittanut opintonsa lukuvuonna 19801981, koulutusta koskevat vähimmäisvaatimukset voidakseen harjoittaa lääkärin ammattia Italiassa myös suun sairauksien alalla, vai riippuuko kyseisen toiminnan harjoittaminen erikoistumisesta tai kirjoittautumisesta hammaslääkäriluetteloon (ei siis ainoastaan lääkäriluetteloon)?

(1) EYVL L 165, 7.7.1993, s. 1.

(2) EYVL C 356, 25.11.1996, s. 52.

(3) EYVL C 391, 23.12.1997, s. 113.

(4) EYVL C 135, 14.5.1999, s. 99.

Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(20. tammikuuta 2003)

Hammaslääkärin tutkintotodistusten vastavuoroista tunnustamista sekä hammaslääkärintointa koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamista koskevien, 25 päivänä heinäkuuta 1978 annettujen neuvoston direktiivien 78/686/ETY ja 78/687/ETY(1) (1) tultua voimaan jäsenvaltiot eivät enää ilman erityistä poikkeussäännöstä voi antaa erikoistumattomille lääkäreille lupaa hammaslääkärin toimen harjoittamiseen tai suun ja hampaiden sairauksien hoitoon. Yhteisöjen tuomioistuin on vahvistanut tämän 1 päivänä kesäkuuta 1995 asiassa C-40/93 komissio vastaan Italia(2) antamassaan tuomiossa, jonka mukaan jäsenvaltiot eivät voi luoda sellaista hammaslääkäreiden ryhmää, joka ei vastaa yhtäkään direktiiveissä 78/686/ETY ja 78/687/ETY säädettyä ryhmää.

Ainoa Italiaa koskeva poikkeus sisältyy direktiivin 78/686/ETY 19 artiklaan, jonka mukaan nimenomaan italialaiset lääkärit, jotka ovat aloittaneet peruskoulutuksensa ennen 28 päivää tammikuuta 1980, voivat jatkaa hammaslääkärin ammatin harjoittamista Italiassa ja muuttaa hammaslääkärin ominaisuudessa muihin jäsenvaltioihin. Koska Italiassa ei direktiivien 78/686/ETY ja 78/687/ETY antamishetkellä tunnettu lääkärikoulutuksesta erillistä hammaslääkärin erikoistumiskoulutusta, oli kyseisten lääkäreiden oikeudet säilytettävä uuden ammattitutkinnon perustamisen jälkeenkin.

Kun Italia kuitenkin yksipuolisesti lykkäsi 19 artiklan mukaista lääkärin opintojen aloittamisen aikarajaa (joka on 28. tammikuuta 1980) lukuvuoteen 1984/1985, yhteisöjen tuomioistuin totesi edellä mainitussa 1 päivänä kesäkuuta 1995 annetussa tuomiossa, että Italia oli jättänyt täyttämättä ne velvoitteet, jotka sille kuuluivat direktiivien 78/686/ETY ja 78/687/ETY mukaan. Koska Italia ei yksin voinut panna tätä tuomiota täytäntöön (muutoin kuin peruuttamalla toimiluvan noin 4 000 lääkäriltä), otettiin direktiivillä 2001/19/EY(3) käyttöön erityisiä toimenpiteitä (Italian viranomaisten järjestämät kelpoisuuskokeet) kyseisten ammatinharjoittajien aseman laillistamiseksi.

Näin ollen erikoistumattomat lääkärit eivät saa harjoittaa hammaslääkärin tointa tai hoitaa suun ja hampaiden sairauksia, paitsi kun direktiivin 78/686/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2001/19/EY, 19 artiklan 1 tai 2 kohdassa säädetyn poikkeuksen ehdot täyttyvät. Tämä tilanne ei ole direktiivin 93/16/ETY(4) vastainen.

(1) EYVL L 233, 24.7.1978.

(2) Oikeustapauskokoelma 1995, s. I-1319.

(3) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/19/EY, annettu 14 päivänä toukokuuta 2001, ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä annettujen neuvoston direktiivien 89/48/ETY ja 92/51/ETY sekä yleissairaanhoidosta vastaavien sairaanhoitajien, hammaslääkäreiden, eläinlääkäreiden, kätilöiden, arkkitehtien, farmasian alan ja lääkäreiden toimintaa koskevien direktiivien 77/452/ETY, 77/453/ETY, 78/686/ETY, 78/687/ETY, 78/1026/ETY, 78/1027/ETY, 80/154/ETY, 80/155/ETY, 85/384/ETY, 85/432/ETY, 85/433/ETY ja 93/16/ETY muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti), EYVL L 206, 31.7.2001.

(4) Neuvoston direktiivi 93/16/ETY, annettu 5 päivänä huhtikuuta 1993, lääkäreiden vapaan liikkuvuuden sekä heidän tutkintotodistustensa, todistustensa ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojensa vastavuoroisen tunnustamisen helpottamisesta, EYVL L 165, 7.7.1993.