KIRJALLINEN KYSYMYS P-0273/03 esittäjä(t): Evelyne Gebhardt (PSE) komissiolle. Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ammattipätevyyden tunnustamisesta.



Virallinen lehti nro 155 E , 03/07/2003 s. 0217 - 0218



KIRJALLINEN KYSYMYS P-0273/03 esittäjä(t): Evelyne Gebhardt (PSE) komissiolle (30. tammikuuta 2003) Aihe: Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ammattipätevyyden tunnustamisesta Uusi ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ammattipätevyyden tunnustamisesta(1) on erittäin tervetullut. Kyseinen lainsäädäntö on kaikkien Euroopan kansalaisten etujen mukainen, koska se edistää entisestään työntekijöiden vapaan liikkuvuuden toteutumista Euroopan unionissa. Komissio on myös onnistunut sisällyttämään direktiiviehdotukseensa kuluttajansuojaa ja koulutustason varmistamista koskevia kysymyksiä. Saksassa vallitsee kuitenkin edelleenkin jonkinlainen epävarmuus, erityisesti mitä tulee koulutustason turvaamiseen. Minulta kysytään yhä useammin, puututaanko uudessa direktiivissä jäsenvaltioiden toimivaltuuksiin. Väitetään muun muassa, että direktiivin mukaan jokaisella yrittäjänä toimivalla käsityöläisellä olisi oikeus antaa oppisopimuskoulutusta, joka Saksassa kuuluu käsityöalalla ainoastaan pitkän koulutuksen saaneille mestareille (Meister). Pitääkö paikkansa, että uuden eurooppalaisen ammattipätevyyden tunnustamista koskevan lainsäädännön myötä myös henkilöt, joilla ei ole mestarin titteliä, saavat antaa käsityöalalla oppisopimuskoulutusta? (1) KOM(2002) 119 lopullinen EYVL C 181 E, 30.7.2002, s. 183. Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (25. helmikuuta 2003) On syytä korostaa, että mitkään nykyiset direktiivit tai direktiivien konsolidointiehdotus eivät anna maahan muuttaneille ammattihenkilöille oikeutta käyttää mestarin (Meister) arvoa, elleivät he ole suorittaneet siihen vaadittavaa ammattitutkintoa. Arvoisan parlamentin jäsenen esittämää kysymystä oikeudesta antaa oppisopimuskoulutusta tulee tarkastella sijoittautumista koskevien määräysten valossa, sillä väliaikainen tai satunnainen palvelutoiminta ei käytännössä oikeuta opetuksen antamiseen vastaanottavassa jäsenvaltiossa. Ehdotuksen säännökset käsiteollisuuden, teollisuuden ja kaupan ammattien sijoittautumisesta ovat samat kuin direktiivissä 1999/42/EY(1). Siinä säädetään kaksi vaihtoehtoista tunnustamisjärjestelmää: koulutuksesta annettujen asiakirjojen yleinen tunnustamisjärjestelmä ja automaattinen ammattikokemuksen tunnustaminen. Käsiteltäessä Saksaan sijoittautuneiden maahanmuuttajien opetusmahdollisuuksia täytyy huomioida käsiteollisuuden kaksi pätevöitymistasoa. Saksassa on toisaalta kisällin (Gesellenprüfung) ammattitutkinto, jonka saa oppisopimuskoulutuksella ja toisaalta mestarin (Meister) ammattitutkinto, jonka myöntää käsityökamari arvosteltavan työnäytteen perusteella. Koska kisällin ammattitutkinto suoritetaan osittain käytännön työskentelyssä, kisällin ammattiin sovelletaan ammattipätevyyden tunnustamisesta annettuja sääntöjä. Mestarin ammattitutkinto sen sijaan kuuluu käsityökamarin toimivaltaan, jonka on otettava tunnustamisessa huomioon vain periaate, jossa kielletään syrjintä kansalaisuuden perusteella. Kisällikokeeseen tähtäävän oppisopimuskoulutuksen osalta on syytä korostaa, että vastaanottavan jäsenvaltion viranomaisten tehtäväksi jää tarkistaa, onko hakija pätevä toimimaan kotijäsenvaltiossaan. Tällöin voi esiintyä kahdenlaisia tapauksia: Saksan toimivaltaiselle viranomaiselle jätetään hakemus automaattisesta tunnustamisesta ammattikokemuksen perusteella. Jos hakijan ammattikokemus käsittää opetuksen kotijäsenvaltiossa, Saksan viranomainen ei voi evätä hakijalta lupaa harjoittaa tätä toimintaa alueellaan. Jos hakija ei kuitenkaan voi todentaa tällaista ammattikokemusta kotijäsenvaltiossaan, Saksan viranomainen voi direktiiviehdotuksen 4 artiklan 3 kohdan mukaan myöntää maahanmuuttajalle oikeuden harjoittaa käsityöammattiaan, mutta evätä opetusoikeuden. Saksan toimivaltaiselle viranomaiselle jätetään hakemus koulutusasiakirjojen tunnustamisesta. Jos hakijan kotijäsenvaltiossaan suorittama ja mahdollisesti täydentämä koulutus antaa pätevyyden opetuksen antamiseen, ei olisi oikeudenmukaista evätä häneltä oikeutta harjoittaa tätä toimintaa vastaanottavassa jäsenvaltiossa. Jos hakijan koulutus ei kuitenkaan ole pätevöittänyt häntä opetuksen antamiseen, tai on pätevöittänyt siihen vain osittain, eikä hakija ole hankkinut pätevyyttä muullakaan tavalla (esimerkiksi ammattikokemuksella), vastaanottava jäsenvaltio voi vaatia sopeutumisaikaa tai kelpoisuuskoetta, jolla poistetaan ero kotijäsenvaltiossa saadun koulutuksen ja vastaanottavan jäsenvaltion vaatiman koulutuksen sisällössä. Jos kyseisen ammatin omaleimaisuus tai itsenäisyys estää direktiiviehdotuksen 4 artiklan 3 kohdan mukaisen korvaavan toimenpiteen, voidaan maahanmuuttajalle myöntää oikeus harjoittaa käsityöammattiaan, mutta evätä opetusoikeus. (1) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 1999/42/EY, annettu 7 päivänä kesäkuuta 1999, tutkintotodistusten tunnustamisjärjestelmän perustamisesta vapauttamisdirektiivien ja siirtymätoimenpiteistä annettujen direktiivien soveltamisalaan kuuluvan ammatillisen toiminnan osalta sekä tutkintotodistusten yleisen tunnustamisjärjestelmän täydentämisestä, EYVL L 201, 31.7.1999.