KIRJALLINEN KYSYMYS E-1718/01 esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle. Jäsenvaltioittain vaihtelevat tulkinnat itsenäisten tarkastajien ja ympäristötodentajien osallistumisesta tai ulkopuolelle jättämisestä sovellettaessa ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmää (EMAS).



Virallinen lehti nro 364 E , 20/12/2001 s. 0189 - 0190



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1718/01 esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle (14. kesäkuuta 2001) Aihe: Jäsenvaltioittain vaihtelevat tulkinnat itsenäisten tarkastajien ja ympäristötodentajien osallistumisesta tai ulkopuolelle jättämisestä sovellettaessa ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmää (EMAS) 1. Muistaako komissio, että asetukseen organisaatioiden vapaaehtoisesta osallistumisesta yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmään (EMAS-järjestelmä) liittyen Euroopan parlamentti hyväksyi kahdessa ensimmäisessä käsittelyssä tarkistuksen, jonka tarkoituksena on, että suuret tarkastuslaitokset menettävät monopoliasemansa EMAS-todentajina, jotta myös itsenäiset tarkastajat ja ympäristötodentajat voivat suorittaa näitä toimia? Tämä säännös ei kuitenkaan sisälly 14. helmikuuta 2001 kolmannessa käsittelyssä sovittelumenettelyllä vahvistettuun lopulliseen tekstiin. 2. Voiko komissio vahvistaa, että nykyiset käytännöt eri jäsenvaltioissa eroavat huomattavasti toisistaan niin, että Saksassa itsenäiset tarkastajat otetaan mukaan, kun taas Alankomaissa ja Tanskassa suuret laitokset pyrkivät vastustamaan tätä? 3. Onko komissio tietoinen, että Alankomaissa vastustus tapahtuu akkreditointineuvoston ja sen vanavedessä ympäristöjärjestelmien sertifioinnin koordinointisäätiön (SCCM) kautta, joille annetaan mahdollisuus jättää noin 80 ympäristötodentajaa sertifiointilaitosten suljetun ryhmän ulkopuolelle? 4. Onko komissio lisäksi tietoinen Alankomaissa tehdystä lakiehdotuksesta N:o 27683, jonka tarkoituksena on muuttaa ympäristönsuojelulain 12 artiklaa EMAS-asetuksen tarkistuksen yhteydessä, mutta jossa ei oteta huomioon EMAS-asetuksen mukaista palveluntarjonnan vapautta? Katsooko komissio, että tämä ehdotus vastaa asetuksen tavoitetta? 5. Miten komissio tulkitsee tapaa, jonka perusteella itsenäiset tarkastajat ja ympäristötodentajat voidaan jatkossa ottaa näihin toimiin mukaan tai jättää niiden ulkopuolelle? Sovelletaanko Saksan vai Alankomaiden ja Tanskan tulkintaa vai hyväksyykö komissio, että käytännössä eri jäsenvaltioiden omat tulkinnat säilyvät ja sen seurauksena tämän ammattiryhmän oikeusasema vaihtelee? 6. Haluaako komissio antaa näiden eri jäsenvaltioiden erilaisten tulkintojen säilyä pitkään? Jos näin ei ole, miten se aikoo ratkaista ongelman? Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus (26. heinäkuuta 2001) 1. ja 2. EMAS-asetuksen alkuperäisessä(1) ja tarkistetussa versiossa(2) ei kummassakaan rajata mahdollisuutta toimia EMAS-ympäristötodentajana koskemaan yksinomaan laitoksia. EMAS-asetuksessa täsmennetään päinvastoin, että todentajiksi voidaan akkreditoida kansallisten akkreditointijärjestelmien mukaisesti sekä laitoksia että yksityisiä henkilöitä(3). Jäsenvaltiot voivat käyttää tätä valintamahdollisuutta toissijaisuusperiaatteen mukaisesti, ja sen ansiosta voidaan ottaa esimerkiksi huomioon voimassa oleva ympäristötodennusjärjestelmä. Hyväksyttyjen ympäristötodentajien on oltava joka tapauksessa - jäsenvaltion valitsemasta ympäristötodennusjärjestelmän tyypistä riippumatta - riippumattomia tarkastettavasta toiminnasta. Lisäksi on huomattava, että parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 761/2001(4) mukaan jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että akkreditointijärjestelmät ovat täysin toimintavalmiita viimeistään 12 kuukauden kuluttua asetuksen voimaantulosta. Tämän vuoksi on vaikea ennakoida, mitä valintoja jäsenvaltiot tekevät akkreditoidessaan laitoksia ja yksityisiä henkilöitä EMAS-todentajiksi. Edellä mainittujen seikkojen vuoksi tällä hetkellä ei voida vahvistaa väitettä, jonka mukaan tietyt tarkastuslaitokset estävät yksityisiä henkilöitä ryhtymästä EMAS-todentajiksi. 3. Ympäristötodentajan käsite perustuu täysin EMAS-asetukseen, minkä vuoksi niitä 80:tä ympäristötodentajaa, joilta voidaan evätä mahdollisuus toimia ympäristötodentajina, koskeva kysymyksessä esitetty väite ei ole kovin selkeä. Kyse on joko 80 ympäristötodentajasta, jotka on akkreditoitu EMAS-asetuksen mukaisesti, tai yksityisistä henkilöistä, joilla on muunlaisia valtuuksia, mutta joiden ammatin harjoittamisen edellytyksiä ei ole annettu EMAS-asetuksessa. Huomattakoon, että yhteisön luettelo Alankomaissa hyväksytyistä ympäristötodentajista sisältää ainoastaan kuusi todentajaa. 4. Komissio ei ole vastaanottanut mainittua lakiehdotusta virallisesti eikä siis voi ottaa kantaa siihen, onko kyseinen ehdotus asetuksen (EY) N:o 761/2001 säännösten mukainen. 5. ja 6. Kuten 1 ja 2 kohdissa on jo täsmennetty, asetuksessa (EY) N:o 761/2001 annetaan jäsenvaltioille vapaus valita akkreditoimiensa ympäristötodentajien tyyppi (todentajat voivat olla joko laitoksia tai yksityisiä henkilöitä tai molempia). Tämän valtuuden käyttöä ei voi ymmärtää asetuksen erilaiseksi tulkinnaksi. Yhdessä jäsenvaltiossa akkreditoidut ympäristötodentajat voivat joka tapauksessa suorittaa todentamistehtäviä myös muissa jäsenvaltioissa palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen mukaisesti, mikä mainitaan myös asetuksen (EY) N:o 761/2001 4 artiklan 5 kohdassa. (1) Teollisuusyritysten vapaaehtoisesta osallistumisesta yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmään (EMAS) 29 päivänä kesäkuuta 1993 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1836/93, EYVL L 168, 10.7.1993. (2) EYVL L 114, 24.4.2001. (3) Vertaa asetuksen (ETY) N:o 1836/93 liite III A ja asetuksen (EY) N:o 761/2001 liitteessä V oleva 5.1 kohta. (4) EYVL L 114, 24.4.2001.