FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/883

(2004/C 78 E/0935)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3935/03

esittäjä(t): Bert Doorn (PPE-DE) komissiolle

(19. joulukuuta 2003)

Aihe: Tuomioistuimen toimivalta rajat ylittävissä siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa asetuksen (EY) N:o 44/2001 mukaan

Täysistunnossaan 2. syyskuuta hyväksymässään siviili- ja kauppaoikeudellisia riita-asioita koskeneessa mietinnössään (Diana Wallisin mietintö — A5-0253/2003) Euroopan parlamentti kehotti komissiota arvioimaan uudelleen ja tarvittaessa muuttamaan asetusta (EY) N:o 44/2001 (1).

Hiljan sain jälleen kuulla kyseisen asetuksen soveltamiseen liittyvästä ongelmasta. Saksalainen työntekijä työskenteli Alankomaissa alankomaalaisen työsopimuksen turvin. Saksan lainsäädännön nojalla työsopimus voidaan sanoa irti yksipuolisesti, Alankomaiden lainsäädännön mukaan se ei ole kuitenkaan mahdollista. Riidan syntyessä oli alankomaalaisen työnantajan asetuksen (EY) N:o 44/2001 mukaisesti pyydettävä saksalaista tuomioistuinta purkamaan työsopimus, mikä toimenpide on saksalaiselle oikeuslaitokselle tyystin tuntematon.

Jakaako komissio allekirjoittaneen näkemyksen, jonka mukaan edellä kuvattu tilanne aiheuttaa monimutkaisia prosesseja ja merkitsee tarpeetonta hallinnollista ja taloudellista rasitetta raja-alueiden yrityksille ja niiden työntekijöille?

Aikoo komissio Euroopan parlamentin kehotuksen mukaisesti ryhtyä toimiin tämänkaltaisten epätoivottujen tilanteiden syntymisen ehkäisemiseksi tulevaisuudessa?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(12. helmikuuta 2004)

Euroopan parlamentti hylkäsi 2. syyskuuta 2003 antamassaan lainsäädäntöpäätöslauselmassa Alankomaiden kuningaskunnan aloitteen ja pyysi komissiota käsittelemään perinpohjaisesti ongelmia, joita aiheutuu erityisesti raja-alueilla siitä syystä, että sen jäsenvaltion tuomioistuimilla, jossa on työntekijän kotipaikka, on yksinomainen toimivalta ratkaista työnantajan nostama kanne työsopimuksen purkamiseksi.

Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan hyväksymässä mietinnössä ehdotetaan, että ensin tarkastellaan, onko ongelmia syntynyt tai syntyykö niitä todennäköisesti ja missä määrin, ja vasta sitten harkitaan tarkastelun tuloksista riippuen lainsäädännön muuttamista.

Komission yleisenä tehtävänä on valvoa annetun lainsäädännön täytäntöönpanoa ja toimivuutta, joten komissio voi toki tarkastella parlamentin jäsenen esille tuomaa kysymystä tai mitä tahansa muuta neuvoston asetukseen (EY) N:o 44/2001 liittyvää hankaluutta, joka on tuotu sen tietoon. Käsiteltävänä olevan asian yhteydessä on syytä huomata, että koska neuvoston asetus (EY) N:o 44/2001 on tullut voimaan vasta suhteellisen vähän aikaa sitten, kysymystä siitä, millä alueilla ja missä määrin 20 artiklan 1 kohdassa asetettu toimivaltaan liittyvä sääntö on aiheuttanut kirjallisessa kysymyksessä esitettyjen tapausten kaltaisia käytännön ongelmia, on melko vaikea ratkaista, sillä helppotulkintaista oikeuskäytäntöä ei vielä ole. Tässä suhteessa komission tietokanta, joka otetaan käyttöön vuoden 2004 kuluessa ja joka tarjoaa tietoa asetuksen tulkintaan liittyvistä jäsenvaltioiden tuomioistuinten päätöksistä, on kuitenkin varsin hyödyllinen. Myös Euroopan oikeudellinen verkosto saattaisi olla sopiva foorumi, josta saa asiaan liittyviä lisätietoja. On kuitenkin otettava huomioon, että vaikka Alankomaat toi aloitteellaan asian jäsenvaltioiden tietoisuuteen, mikään muu jäsenvaltio, edes Alankomaiden rajanaapuri, ei ole sen jälkeen raportoinut komissiolle vastaavista ongelmista tai ilmoittanut tukevansa aloitetta.

Taustalla olevan sisältökysymyksen osalta komissio vakuuttaa, että se on lujasti sitoutunut noudattamaan heikomman osapuolen eli työntekijän suojelun periaatetta ja yhtyy oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietinnössä ilmaistuun näkemykseen, jonka mukaan tästä periaatteesta on pidettävä kiinni. Onkin syytä korostaa, että jos voidaan osoittaa, että tietyissä erityistapauksissa neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 20 artiklan soveltaminen ei ole välttämätöntä yksittäisen työsopimuksen heikomman osapuolen suojelemiseksi, useat sellaiset ratkaisut voivat tulla kysymykseen, jotka eivät välttämättä edellytä uuden toimivaltaa koskevan säännön antamista. Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietinnössä on jo mainittu joitakin yksittäisiä mahdollisuuksia. Esimerkiksi ehdotus, jonka mukaan työntekijän on annettava suostumuksensa kanteen nostamiselle siinä jäsenvaltiossa, jossa hän tavanomaisesti työskentelee, ei edellyttäisi asetuksen muuttamista lainkaan, sillä mahdollisuus on jo olemassa 21 artiklan perusteella. Jos siis voidaan osoittaa, että neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 20 artiklan soveltamisesta aiheutuu käytännön ongelmia tietyissä tilanteissa, on tarkasteltava huolellisesti kaikkia mahdollisia vaihtoehtoja eli myös sitä mahdollisuutta, että ongelmat voidaan ratkaista neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 nykyisissä puitteissa esimerkiksi käyttämällä 21 artiklan mukaisia tuomioistuimen valintaan liittyviä sopimuksia.

(1) EYVL L 12, 16.1.2001, s. 1.