ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0788/02 esittäjä(t): Ursula Schleicher (PPE-DE) komissiolle. Laajentumisen vaikutukset Eurooppa-kouluihin.



Virallinen lehti nro 277 E , 14/11/2002 s. 0087 - 0087



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0788/02 esittäjä(t): Ursula Schleicher (PPE-DE) komissiolle (19. maaliskuuta 2002) Aihe: Laajentumisen vaikutukset Eurooppa-kouluihin Mitä toimia komissio toteuttaa integroidakseen ehdokasvaltioiden kielet Eurooppa-koulujen järjestelmään, kielten yhtäläisen kohtelun periaatetta noudattaakseen? Voiko komissio vahvistaa, että ehdokasvaltioista tulevien Euroopan unionin virkamiesten lapset tulevat saamaan yhtä paljon äidinkielistä opetusta kuin nykyisissä opetuskielissä annetaan? Neil Kinnockin komission puolesta antama vastaus (14. toukokuuta 2002) Komissio pyytää arvoisaa parlamentin jäsentä kiinnittämään huomiota kaikkien jäsenvaltioiden ja yhteisöjen 17. kesäkuuta 1994 allekirjoittamaan yleissopimukseen, jonka johdannossa todetaan selkeästi, että sopimuspuolet tunnustavat täysin jäsenvaltioiden vastuun opetuksen sisällöstä ja koulutusjärjestelmiensä järjestämisestä sekä sivistyksellisestä ja kielellisestä monimuotoisuudesta Eurooppa-koulujen järjestelmän puitteissa. Kuten kaikkien aiempien laajentumisten yhteydessä, komissio tekee parhaansa varmistaakseen, että ehdokasvaltioiden kielet sisällytetään Eurooppa-koulujen järjestelmään samojen periaatteiden mukaisesti, joita sovelletaan nykyisin käytettäviin kieliin. Komissio tekee myös parhaansa varmistaakseen, että uusista jäsenvaltioista tulevan henkilöstön lapset saavat opetusta tasa-arvoisesti äidinkielellään.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1779/02 esittäjä(t): Luciano Caveri (ELDR) komissiolle. Riippu- ja varjoliitimiä koskevat säännökset.



Virallinen lehti nro 301 E , 05/12/2002 s. 0227 - 0227



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1779/02 esittäjä(t): Luciano Caveri (ELDR) komissiolle (24. kesäkuuta 2002) Aihe: Riippu- ja varjoliitimiä koskevat säännökset Riippu- ja varjoliitimien käyttö on yleistynyt viime vuosina kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa, ja alueet, joilla näitä liitimiä voidaan käyttää, sijaitsevat useissa Euroopan maissa. Tätä alaa, sekä asianomaisia lentolaitteita että niiden käyttäjiä koskevat kuitenkin hyvin erilaiset kansalliset säännökset. Eikö komission mielestä ole syytä määrittää riippu- ja varjoliitimiä koskevat Euroopan laajuiset yhteiset normit? Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus (6. elokuuta 2002) Kuten arvoisa parlamentin jäsen muistuttaa, riippuliito ja varjoliito ovat urheilulajeja, jotka ovat kehittyneet huomattavasti viime vuosina, samoin kuin muutkin ulkoilulajit. Tämä on korostanut kansallisten lainsäädäntöjen eroavuuksia mainittujen lajien sääntelyn suhteen. Komissio ei kuitenkaan aio ryhtyä määrittelemään yhteisiä säännöksiä yhteisön tasolla. Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa ei määrätä yhteisön toimivallasta urheilun alalla. Jäsenvaltioiden tehtävänä on antaa tällä alalla asianmukaisiksi katsomiaan säädöksiä.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1237/02 esittäjä(t): Michl Ebner (PPE-DE) komissiolle. Yleinen hätänumero Euroopan unionissa.



Virallinen lehti nro 277 E , 14/11/2002 s. 0165 - 0166



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1237/02 esittäjä(t): Michl Ebner (PPE-DE) komissiolle (30. huhtikuuta 2002) Aihe: Yleinen hätänumero Euroopan unionissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa on käytössä eri puhelinnumerot hätätilanteita varten. Tästä seuraa, että ulkomailla oleskeleva tietää harvoin paikallisen hätänumeron. Kuudentoista itävaltalaisen ryhmä joutui 22. maaliskuuta 2002 Ortlesin alueella Etelä-Tirolissa (Italia) lumimyrskyn keskelle. Ryhmänjohtaja oli sitä mieltä, että yleinen hätänumero 112 toimii myös Etelä-Tirolissa. Näin ei kuitenkaan ollut, vaan puhelu ohjautui Sondrion kaupungin karabinieerille, joka puhui vain italiaa eikä siksi pystynyt auttamaan hätään joutunutta ryhmää. Edellä kuvattu tapaus osoittaa, miten eri jäsenvaltioiden käyttämät erilaiset hätänumerot voivat vaikeuttaa avun saantia ja johtaa jopa kuolemantapauksiin. Siksi kysyn komissiolta: 1. Mikä on komission kanta siihen, että päätös yhtenäisen Euroopan hätänumeron 112 käyttöön ottamisesta on kyllä tehty (neuvoston päätös 91/396/ETY, 29. heinäkuuta 1991(1)), mutta tätä periaatepäätöstä ei ole vielä pantu täytäntöön? 2. Tekeekö komissio mitään tilanteen muuttamiseksi? (1) EYVL L 217, 6.8.1991, s. 31. Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus (4. kesäkuuta 2002) Numero 112 on periaatteessa yhtenäinen Euroopan hätänumero 29. heinäkuuta 1991 tehdyn neuvoston päätöksen N:o 91/396/ETY mukaisesti(1). Edellä mainitun päätöksen 1 artiklan 2 kohdassa todetaan seuraavaa: Yhtenäinen Euroopan hätänumero otetaan tarvittaessa käyttöön rinnakkain muiden olemassa olevien kansallisten hätänumeroiden kanssa. Numero 112 oli tarkoitus ottaa käyttöön viimeistään 31. joulukuuta 1996, ja se toimii nykyisin kaikissa jäsenvaltioissa. Parlamentin jäsenen mainitsemassa tapauksessa numeroon 112 soittamalla saatiin yhteys yksikköön, joka on valtuutettu vastaanottamaan hätäpuheluja. Yhteisön lainsäädännössä ei ole kuitenkaan minkäänlaista niitä kieliä koskevaa velvoitetta, joita numeron 112 operaattorien on käytettävä puheluihin vastattaessa. Käytännössä nämä operaattorit käyttävät maansa virallista kieltä tai virallisia kieliä sekä lähes kaikissa jäsenvaltioissa englantia. Joissakin jäsenvaltioissa voidaan käyttää myös ranskaa, saksaa tai muita kieliä. (1) EYVL L 217, 6.8.1991.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1820/02 esittäjä(t): Brian Simpson (PSE) komissiolle. Yhdysvaltojen siviili-ilmailun turvallisuuslaki (S 1447) syrjii eurooppalaisia yrityksiä.



Virallinen lehti nro 301 E , 05/12/2002 s. 0234 - 0235



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1820/02 esittäjä(t): Brian Simpson (PSE) komissiolle (27. kesäkuuta 2002) Aihe: Yhdysvaltojen siviili-ilmailun turvallisuuslaki (S 1447) syrjii eurooppalaisia yrityksiä Voiko komissio ilmoittaa, mihin toimiin se aikoo ryhtyä Yhdysvaltoja vastaan sen vuoksi, että Yhdysvaltojen siviili-ilmailun turvallisuuslaki (S 1447) syrjii eurooppalaisia yrityksiä? Voiko komissio ilmoittaa myös mitä painostuskeinoja se käyttää Yhdysvaltojen hallitusta vastaan, jotta se palauttaisi voimaan ilmailun turvallisuusyritysten vastuun ylärajan? Voisiko komissio harkita vastatoimia yhdysvaltalaisten omistamia yrityksiä vastaan, jos Yhdysvaltojen hallitus ei suostu lopettamaan tätä räikeästi eurooppalaisvastaista käytäntöä? Loyola de Palacion komission puolesta antamayhteinen vastauskirjallisiin kysymyksiin E-1820/02 ja P-2080/02 (9. elokuuta 2002) Amerikan Yhdysvallat on antanut uuden ilmailun turvaamista koskevan lain (US Aviation and Transportation Security Act) syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeen. Lailla poistetaan ilmailun alalla toimivien turvatarkastusyritysten korvausvelvollisuuden yläraja, mutta jätetään se voimaan muiden toimintojen osalta. Sektorilla jonkin aikaa sovelletun toiminnan kansalaisuusedellytyksen jälkeen lain 108 pykälällä sallitaan se, että yksityiset yritykset hoitavat turvatarkastuksia lentoasemilla sillä edellytyksellä, että Yhdysvaltojen kansalainen omistaa yksityisen turvatarkastusyrityksen ja johtaa sitä. Sitouduttuaan palvelukaupan yleissopimuksen (GATS) yhteydessä avaamaan maailmanmarkkinoita Yhdysvallat on lupautunut avaamaan turvapalvelumarkkinansa (Mainen ja New Yorkin osavaltioita lukuun ottamatta). Näin ollen näyttäisi siltä, ettei Yhdysvaltojen uusi lainsäädäntö ole ristiriidassa sen WTO:ssa tekemien sitoumusten kanssa. Komissio aikoo ottaa yhteyttä Yhdysvaltojen viranomaisiin kysymyksen ratkaisemiseksi. Asioiden nykytilan perusteella ei ole asianmukaista suunnitella mitään vastatoimia. Komissio on säännöllisesti yhteydessä eurooppalaisiin turvapalvelualan toimijoihin ja jatkaa niiden konsultoimista siitä, onko pääsyssä Yhdysvaltojen turvatoimimarkkinoille syrjintää kyseisten markkinoiden avauduttua jälleen yksityisille toimijoille, ja toimista, joita toteutetaan, jotta turvayritysten korvausvelvollisuuden yläraja otettaisiin jälleen käyttöön.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-1702/02 esittäjä(t): Esko Seppänen (GUE/NGL) komissiolle. Käytetyn ydinpolttoaineen varastointi.



Virallinen lehti nro 301 E , 05/12/2002 s. 0214 - 0215



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1702/02 esittäjä(t): Esko Seppänen (GUE/NGL) komissiolle (7. kesäkuuta 2002) Aihe: Käytetyn ydinpolttoaineen varastointi Vastatessaan kirjalliseen kysymykseeni E-1734/97(1) komissaari Britt Bjerregaard totesi, että jos käytetty ydinpolttoaine sijoitetaan loppuvarastoon, se on tulkittavissa radioaktiiviseksi jätteeksi ja sen kuljetusten osalta on myös EU:n sisällä vastaanottavalla maalla oikeus kieltää sen maahantuonti. Valmistautuessaan allekirjoittamaan kansainvälisen yleissopimuksen käytetyn ydinpolttoaineen ja radioaktiivisen jätteen huollon turvallisuudesta komissio näyttää esittävän varauksen 27 artiklaan niin ettei Euratom-sopimuksen tulkintaan perustuen EU:n sisällä vaadita vastaanottavan maan suostumusta yleissopimuksessa määritellyllä tavalla. Lisäksi komission edustaja ilmoitti parlamentin ITRE-valiokunnassa, että komissio valmistelee asiasta uutta direktiiviä. Mikä on komission tulkinta nykyisten EY:n ja Euratomin sopimusten osalta eli onko käytetyllä ydinpolttoaineella yhteismarkkinat vai onko vastaanottavalla maalla oikeus kieltää sen maahantuonti ja loppusijoitus? (1) EYVL C 45, 10.2.1998, s. 92. Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus (11. heinäkuuta 2002) Euroopan atomienergiayhteisön (Euratom) perustamissopimuksen IX luvussa perustetaan ydinalan yhteismarkkinat: Euratom-sopimuksen 93 artiklassa jäsenvaltiot velvoitetaan mm. poistamaan väliltään kaikki vientiä ja tuontia koskevat määrälliset rajoitukset Euratom-sopimuksen liitteeseen IV sisältyvässä A1-luettelossa mainittujen tuotteiden osalta. Vaikka käytetty polttoaine ei sellaisenaan esiinnykään luettelossa, sen aineosat esiintyvät. Tästä syystä yhteismarkkinoita koskevia Euratom-sopimuksen sääntöjä sovelletaan käytettyyn polttoaineeseen. Jos käytetty polttoaine tuodaan maahan yksinomaan pysyvää varastointia eikä jälleenkäsittelyä varten, sitä ei katsota enää käytettävän ja siitä tulee Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden välillä sekä yhteisöön ja yhteisöstä pois tapahtuvien radioaktiivisen jätteen siirtojen valvonnasta ja tarkkailusta 3. helmikuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/3/Euratom(1) 2 artiklan määritelmän mukaista radioaktiivista jätettä. Radioaktiivisena jätteenä sen tuonnin kieltäminen sallitaan direktiivin 6 artiklassa tapauskohtaisesti direktiivin 3 artiklan erityisedellytysten vallitessa. Käytettyyn polttoaineeseen, jota ei katsota radioaktiiviseksi jätteeksi, sovelletaan Euratom-sopimuksen IX luvussa perustettujen ydinalan yhteismarkkinoiden yleisiä sääntöjä. Komissio todellakin valmistelee direktiivin 92/3/Euratom tarkistamista asiantuntijaryhmän SLIM-aloitteen (Simpler Legislation for Internal Market, yksinkertaisempi lainsäädäntö sisämarkkinoille) yhteydessä laatiman raportin suositusten perusteella. Tarkistuksessa tullaan ehdottamaan direktiivin 12 artiklan muuttamista siten, että se on yleissopimuksen määräysten mukainen. (1) EYVL L 35, 12.2.1992.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1922/02 esittäjä(t): Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) komissiolle. Ylipainoisuus Euroopassa.



Virallinen lehti nro 301 E , 05/12/2002 s. 0246 - 0246



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1922/02 esittäjä(t): Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) komissiolle (3. heinäkuuta 2002) Aihe: Ylipainoisuus Euroopassa Eräässä Yhdistyneessä kuningaskunnassa äskettäin julkaistussa lehtiartikkelissa kiinnitettiin huomiota Euroopan väestöä vaivaavaan liikalihavuusongelmaan. Artikkelin mukaan Saksassa ylipainoisten osuus väestöstä kasvaa vuoden 2001 57 prosentista 71 prosenttiin vuonna 2002 ja 69 prosenttia espanjalaisista ja alankomaalaisista, 60 prosenttia ruotsalaisista sekä 59 prosenttia italialaisista kärsii paino-ongelmista. Artikkelissa todettiin myös, että Ranskassa ylipainoisten osuus nousee 37 prosentista 50 prosenttiin ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa 48 prosentista 52 prosenttiin vuoteen 2006 mennessä. Onko komissiolla käytettävissään tilastotietoja siitä, kuinka paljon eri jäsenvaltioissa on ylipainoisia a) alle 16-vuotiaita lapsia ja b) aikuisia? Tukevatko nämä tilastotiedot edellä mainitussa artikkelissa annettuja tietoja vai eivät? Onko komissio käynnistänyt tai aikooko se käynnistää mitään ohjelmia tämän huomattavan ja yhä pahenevan ongelman ratkaisemiseksi? David Byrnen komission puolesta antama vastaus (1. elokuuta 2002) Komissiolla on tietoja 15-vuotiaitten ja sitä vanhempien painosta ja pituudesta jäsenvaltioissa. Tietoja saadaan jäsenvaltioiden kansallisista terveystutkimuksista ja yhteisön kotitalouksien kyselytutkimuksesta (European Community Household Panel, ECHP). Joitakin tietoja on saatu myös Eurobarometristä, joka on komission oma tutkimus. Paino- ja pituustietoja käytetään laskettaessa painoindeksiä (Body Mass Index, BMI) eli Queteletin indeksiä, joka ilmaisee ylipainoisuuden. Saatavilla olevissa tutkimuksissa ikäraja on yleensä 15 vuotta (Eurobarometri) ja 16 vuotta (ECPH). Alle 15-vuotiaista ei ole tietoja saatavilla. Tulokset (jotka lähetetään suoraan arvoisalle parlamentin jäsenelle ja parlamentin sihteeristöön) osoittavat, että ylipainoisuus (tässä määriteltynä BMI > 27) on melkoisen yleistä EU:ssa (25,6 % miehistä ja 21,3 % naisista). Lisätietoja kuitenkin tarvitaan, jotta voitaisiin vahvistaa tai kumota arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemissa raporteissa esitetyt tiedot, sillä ylipainoisten määrä riippuu siitä, millaista ylipainoisuusluokitusta eri tutkimuksissa käytetään. Tulevaan kansanterveysalan ohjelmaan, jonka pian pitäisi tulla voimaan, kuuluu myös terveystietojen sekä terveyteen vaikuttavien tekijöiden keräämisen parantamiseen liittyviä toimia. Ylipainoisuuden ennaltaehkäisy kuuluu suunniteltuihin toimiin. Tanskan toimiessa neuvoston puheenjohtajavaltiona se aikoo järjestää tänä syksynä laajapohjaisen ylipainoisuutta käsittelevän konferenssin ottaakseen esiin tämän vakavan kansanterveydellisen ongelman.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1596/02 esittäjä(t): John Purvis (PPE-DE) komissiolle. Ydinreaktoreiden turvallisuusvaatimukset.



Virallinen lehti nro 301 E , 05/12/2002 s. 0189 - 0189



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1596/02 esittäjä(t): John Purvis (PPE-DE) komissiolle (5. kesäkuuta 2002) Aihe: Ydinreaktoreiden turvallisuusvaatimukset Mitkä ovat ydinsähköä tuottavien reaktoreiden erityiset tekniset turvallisuusvaatimukset? Voiko komissio toimittaa luettelon nykyisissä EU:n jäsenvaltioissa sekä hakijavaltioissa turvallisuusvaatimukset täyttävistä ja täyttämättömistä reaktoreista? Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus (17. heinäkuuta 2002) Ydinreaktoreihin sovellettavien turvallisuusvaatimusten noudattaminen kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan, eikä siitä ole toistaiseksi annettu yhteisön lainsäädäntöä. Tässä yhteydessä on kuitenkin syytä mainita, että joulukuussa 2001 Laekenissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto antoi päätelmät, joissa se sitoutui säilyttämään korkean ydinturvallisuuden tason unionissa, korosti turvallisuusvalvonnan tarvetta ydinvoimalaitoksissa ja vaati säännöllistä yhteydenpitoa jäsenvaltioiden ydinenergia-alan asiantuntijoiden ja komission välillä. Kun otetaan huomioon päätelmien sisältö sekä tarve säilyttää korkea ydinturvallisuuden taso myös laajentuneessa unionissa, komissio esittää Euroopan parlamentille ja neuvostolle osoittamassaan tiedonannossa Loppuraportti vihreästä kirjasta Energiahuoltostrategia Euroopalle(1) seuraavaa: Seuraavana askeleena komissio pohtii ehdotusta, jolla avattaisiin tie todelliseen EU:n tason lähestymistapaan yhteisine normeineen ja käytänteineen, eurooppalaisine valvontamekanismeineen sekä vertaisarviointeineen ydinturvallisuuden alalla. Näin taattaisiin yhtäläisten kriteereiden ja menetelmien soveltaminen kaikkialla laajentuneen unionin alueella. (1) KOM(2002) 321 lopullinen.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1394/02 esittäjä(t): Caroline Lucas (Verts/ALE) komissiolle. Munivien kanojen suojelun vähimmäisvaatimuksista annetun direktiivin täytäntöönpano.



Virallinen lehti nro 277 E , 14/11/2002 s. 0198 - 0199



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1394/02 esittäjä(t): Caroline Lucas (Verts/ALE) komissiolle (15. toukokuuta 2002) Aihe: Munivien kanojen suojelun vähimmäisvaatimuksista annetun direktiivin täytäntöönpano Hyväksyessään neuvoston direktiivin 1999/74/EY(1) heinäkuussa 1999 Euroopan unioni otti merkittävän edistysaskelen kohti kieltoa pitää munivia kanoja häkeissä. Direktiivin 13 artiklassa määrätään, että jäsenvaltioiden on pantava direktiivi täytäntöön viimeistään 1. tammikuuta 2002 ja ilmoitettava tästä komissiolle. Yhdistyneessä kuningaskunnassa neuvoston direktiiviä 1999/74/EY ei ole vielä pantu täytäntöön. Onko komissio käynnistänyt rikkomismenettelyn Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan taatakseen, että hallitus huomioi paremmin eläinten hyvinvoinnin? (1) EYVL L 203, 3.8.1999, s. 53. David Byrnen komission puolesta antama vastaus (10. kesäkuuta 2002) Seuratessaan yhteisön lainsäädännön noudattamista komissio aloittaa järjestelmällisesti niitä jäsenvaltioita koskevan rikkomusmenettelyn, jotka ovat laiminlyöneet direktiivien saattamisen osaksi kansallista lainsäädäntöään annetussa määräajassa. Komissio tarkastelee voimaan tulevien direktiivien täytäntöönpanon edistymistä kahden kuukauden välein. Koska munivien kanojen suojelun vähimmäisvaatimuksista 19. heinäkuuta 1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/74/EY täytäntöönpano Yhdistyneessä kuningaskunnassa oli puutteellista, komissio aloitti rikkomusmenettelyn Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 226 artiklan mukaisella lausunnolla 26. huhtikuuta 2002 päivätyssä kirjeessä.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-1988/02

esittäjä(t): Stavros Xarchakos (PPE-DE) komissiolle

(1. heinäkuuta 2002)

Aihe: GESACin menettelytapasäännöt

Olen pyytänyt kysymyksessäni E-0182/02(1) Euroopan komissiota kertomaan kantansa musiikkialan yhteisestä hallinnoinnista (collective management) vastaavien järjestöjen liiton (GESAC) laatimiin ja komissiolle toimittamiin menettelytapasääntöihin sekä toimittamaan minulle tiedoksi nämä säännöt.

Komission jäsen Bolkesteinilta 18. maaliskuuta 2002 saamassani vastauksessa mainitaan, että komissio on tietoinen siitä, että GESACin piirissä on vuosia sitten käyty keskusteluja tällaisista säännöistä. Näissä keskusteluissa ei käytettävissä olevien tietojen mukaan kuitenkaan ole päästy yksimielisyyteen, eikä GESAC ole toimittanut komissiolle menettelytapasääntöjä. Minulla on hallussani kopio näistä menettelytapasäännöistä täsmälleen sellaisina kuin ne toimitettiin komissiolle 26. lokakuuta 1995 päivättyinä, vastaanottajana PO XV:n pääjohtaja ja rekisteröitynä pääosasto XV:n vastaanottamaksi asiakirjaksi numerolla 015151-3. marraskuuta 1995.

Voiko komissio nämä tiedot saatuaan kertoa, mikä on sen kanta edellä mainittuihin, GESACin sille toimittamiin menettelytapasääntöihin?

(1) EYVL C 160 E, 4.7.2002, s. 194.

Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(19. heinäkuuta 2002)

Arvoisan parlamentin jäsenen kysymys koskee tekijänoikeuksien yhteisvalvonnasta vastaavien järjestöjen liiton (GESAC) laatimia menettelytapasääntöjä. Näitä vuonna 1995 laadittuja sääntöjä ei ole ilmoitettu komissiolle, vaan ne on ainoastaan lähetetty joillekin pääosastoille tiedoksi. Komission tietojen mukaan menettelytapasäännöt eivät koskaan konkretisoituneet, ja GESAC ilmoitti vuonna 1996 komissiolle, että asiakirjaa ei enää mitenkään käsitellä, mutta sen syntymiseen johtanut pohdinta sen sijaan jatkuu. Näissä olosuhteissa komissio ei voi ottaa huomioon tällaista asiakirjaa, jolla ei ole ollut todellista vaikutusta eikä soveltamisalaa. Komissio voi enintään ottaa sen huomioon täydentävänä tekijänä analysoidessaan säännöllisesti yhteisvalvonnan alaa Euroopassa.

Siitä huolimatta arvoisan parlamentin jäsenen kysymys koskee erittäin tärkeää sisämarkkinoiden näkökohtaa: oikeuksien yhteisvalvontaa ja valvontajärjestöjen toimintaa. Komissio ja eritoten sisämarkkinoiden pääosasto seuraavat tarkoin alan kehitystä ja varsinkin yhteisvalvontajärjestöjen aloitteita, jotka koskevat niiden toimintatapojen mukauttamista markkinoiden tarpeita vastaaviksi. Komissio siis analysoi jatkuvasti alan kehitystä erityisesti siksi, että yhteisvalvontajärjestöjen tehtävä on arvioitavissa olevassa määrin hallinnoida tekijän- ja lähioikeuksia sellaisina kuin ne tällä hetkellä ovat yhdenmukaistettuina seitsemällä teollis- ja tekijänoikeuksia koskevalla direktiivillä. Näin ollen komissio jatkaa pysyvää ja perusteellista vuoropuhelua näistä aiheista valvontajärjestöjen ja kaikkien asiasta kiinnostuneiden tahojen kanssa.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-1901/02 esittäjä(t): Theodorus Bouwman (Verts/ALE) komissiolle. Vastaanottolaitteita satamissa koskevan direktiivin 2000/59/EY täytäntöönpanon tilanne.



Virallinen lehti nro 277 E , 14/11/2002 s. 0251 - 0252



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1901/02 esittäjä(t): Theodorus Bouwman (Verts/ALE) komissiolle (24. kesäkuuta 2002) Aihe: Vastaanottolaitteita satamissa koskevan direktiivin 2000/59/EY täytäntöönpanon tilanne Vastaanottolaitteita satamissa koskeva direktiivi 2000/59/EY(1) tuli voimaan 28. joulukuuta 2000. Kyseisen direktiivin täytäntöönpanoon liittyvä siirtymäkausi päättyy 28. joulukuuta tänä vuonna. Alankomaista kantautuu tietoja, joiden mukaan jäsenvaltiot ovat järjestäneet kustannusten rahoituksen hyvin eri tavoin. Kuten olin tämän kysymyksen esittelijänä odottanutkin ovat hyvin harvat jäsenvaltiot valinneet välillisen rahoitusmallin. Satamien väliset suuret lähestymistapaerot voivat johtaa jätematkailuun ja pitävät yllä taloudellisia houkuttimia jätteiden laskemiseksi mereen. Tällä välin on käynyt ilmi, että Rotterdamin satamaan tuodaan yhä vähemmän jätteitä. Vain 6 prosenttia satamaan saapuvista aluksista luovuttaa sinne jätteitä. Yhtyykö komissio näkemykseeni, jonka mukaan direktiivin täytäntöönpanon ja valitun rahoitusjärjestelmän välillä on suuria eroja ja ei juurikaan voida puhua pyrkimyksestä kehittää järjestelmä tiedonvaihdon edistämiseksi satamien välillä? Yhtyykö komissio näkemykseeni, jonka mukaan rahoitusjärjestelmien ja niiden myötä meriliikenteen kustannusten suuret erot heikentävät direktiivin tarkoituksenmukaisuutta ja johtavat jopa jätteiden siirtelyyn ja jätteiden mereen laskemisen jatkumiseen? Onko komissio valmis, mikäli täytäntöönpanon mainitut erot antavat siihen aiheen, olla odottamatta muutaman vuoden kuluttua tapahtuvaa arviointia, vaan ryhtymään toimiin jo nyt kehottamalla jäsenvaltioita sopeuttamaan rahoitusjärjestelmänsä paremmin toisiinsa ja luomaan tietojenvaihtoa koskevat järjestelyt direktiivin tarkoitusperien saavuttamisen turvaamiseksi? (1) EYVL L 332, 28.12.2000, s. 81. Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus (23. heinäkuuta 2002) Komissio on kiitollinen parlamentin jäsenelle tiedoista, jotka hän on toimittanut aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanottolaitteista satamissa 27. marraskuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/59/EY täytäntöönpanotilanteesta ja erityisesti direktiivin 8 artiklassa mainituista aluksella syntyvästä jätteestä perittävistä maksuista. Jäsenvaltiot eivät ole vielä toimittaneet komissiolle virallisia tietoja direktiivin täytäntöönpanosta, sillä täytäntöönpanon määräaika on 28. joulukuuta 2002. Komissio aikoo analysoida tarkkaan kaikki jäsenvaltioiden sille toimittamat tiedot. Tällöin arvioidaan erityisesti menettelyä, jonka kukin jäsenvaltio on ottanut käyttöön 8 artiklassa säädettyjä maksuja koskevan periaatteen noudattamiseksi. Komission sitoumus tehdä lisäarviointi maksujärjestelmästä (8 artiklan 4 kohta) kolmen vuoden kuluttua täytäntöönpanopäivästä ei vaikuta jäsenvaltioiden velvollisuuteen toimia 8 artiklassa säädettyjen perusteiden ja periaatteiden mukaisesti 28. joulukuuta 2002 mennessä.