ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 013 , 18/01/1999 s. 0035



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1457/98 esittäjä(t): Cristiana Muscardini (NI) komissiolle (13. toukokuuta 1998) Aihe: Yorkin koodeksi ja vapaa liikkuvuus Vapaa liikkuvuus ei ole abstrakti käsite. Se tarkoittaa konkreettista mahdollisuutta "rajojen" kaatamiseen ja henkilöiden, tavaroiden, pääomien ja palveluiden vapaan liikkuvuuden esteiden vähittäiseen poistamiseen. Vapaa liikkuvuus on hyvin konkreettinen määritelmä. Yorkin sopimuksilla määrätään kuitenkin, että unionin sisällä ei voida tehdä maidenvälisiä rahoitussiirtoja, jotka ovat olleet mahdollisia tähän asti. 1. Mitä mieltä komissio on tästä kiellosta? 2. Eikö komission mielestä sellainen tilanne ole järjetön, että yhtenäisvaluutasta huolimatta ja juuri sen vuoksi kajotaan järjestelmään, joka oli voimassa eri valuuttoja käyttävien maiden välillä, ja rajoitetaan aiemmin vallinnutta vapautta? 3. Eikö se katso, että tällainen kielto merkitsee taantumista ja on täysin yhteisvastuullisuuden hengen vastainen, jonka pitäisi vallita kumppaneiden välillä? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (15. heinäkuuta 1998) Henkilöiden, tavaroiden, palvelujen ja pääoman vapaa liikkuvuus ovat EY:n perustamissopimuksessa määrättyjä perusvapauksia. Komissio on aina toiminut sen varmistamiseksi, että näitä neljää perusvapautta kunnioitetaan ja että vapaan liikkuvuuden esteet poistetaan. Yorkissa 20.-22. maaliskuuta 1998 pidetyn valtionvarainministerien epävirallisen kokouksen asialistalla oli useita aiheita, joista osallistujat keskustelivat. Komissio ei kuitenkaan ole tietoinen siitä, että Yorkissa olisi tehty sopimus, jonka mukaan jäsenvaltioiden välisiä rahoitussiirtoja ei enää voisi tehdä. Komissio toteaa lisäksi, että se on toistuvasti korostanut olevansa sitoutunut pääoman vapaan liikkuvuuden varmistamiseen ja vastustavansa voimakkaasti kaikkia toimenpiteitä, jotka rajoittavat tätä perustamissopimuksessa määrättyä perusvapautta.
Virallinen lehti nro C 031 , 05/02/1999 s. 0121



KIRJALLINEN KYSYMYS P-2080/98 esittäjä(t): David Thomas (PSE) komissiolle (30. kesäkuuta 1998) Aihe: Siipikarjan lihassa olevien jäämien tarkastaminen Voiko komissio kertoa, mitkä jäsenvaltiot ovat toteuttaneet direktiivin 96/23/EY mukaisesti eläinlääkejäämien seurantaohjelman siipikarja-alalla? Kuinka monta tarkastusta on suoritettu muualta kuin EU:sta tulevalle siipikarjalle ja millaisia tuloksia niistä on saatu? Aikooko komissio julkaista tulokset, joita sen omat tarkastajat ovat saaneet paikalla suoritetuissa tarkastuksissa? Komission jäsenen Emma Boninonkomission puolesta antama vastaus (23. heinäkuuta 1998) Kaikki jäsenvaltiot ovat liittäneet siipikarjan lihan tarkastamisen jäämienseurantaohjelmiinsa, jotka on annettu komission hyväksyttäviksi 29 päivänä huhtikuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/23/EY mukaisesti. Direktiivi koskee elävissä eläimissä ja niistä saatavissa tuotteissa olevien tiettyjen aineiden ja niiden jäämien osalta suoritettavia tarkastustoimenpiteitä ja direktiivien 85/358/ETY ja 86/469/ETY sekä päätösten 89/187/ETY ja 91/664/ETY(1) kumoamista. Komissiolla ei ole vielä käytettävissään tietoja yhteisön ulkopuolelta peräisin olevan siipikarjan lihan jäämistä, sillä sen tarkastaminen tuli pakolliseksi vasta direktiivin 96/23/EY tullessa voimaan. Kolmansien maiden, jotka haluavat viedä siipikarjan lihaa yhteisön alueelle, on luotava direktiivin 96/23/EY mukainen vientitavaroiden seurantasuunnitelma. Lisätarkastuksia tehdään myös rajatarkastuspaikoilla, mutta nämä tarkastukset kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan eikä niitä ole yhdenmukaistettu Euroopassa. Komissio on jo aloittanut tiettyjen hormonaalista tai tyrostaattista vaikutusta omaavien aineiden ja beta-agonistien käytön kieltämisestä kotieläintuotannossa ja direktiivien 81/602/ETY, 88/146/ETY ja 88/299/ETY (1) kumoamisesta annetun neuvoston direktiivin 96/22/EY sekä elävissä eläimissä ja niistä saatavissa tuotteissa olevien tiettyjen aineiden ja niiden jäämien osalta suoritettavista tarkastustoimenpiteistä annetun neuvoston direktiivin 96/23/EY täytäntöönpanon arvioinnin jäsenvaltioissa ja kolmansissa maissa. Arvioinnin valmistuttua sen tulokset julkaistaan kuluttajapolitiikasta ja kuluttajien terveyden suojelusta vastaavan pääosaston kotisivulla. (1) EYVL L 125, 23.5.1996.
Virallinen lehti nro C 013 , 18/01/1999 s. 0126



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1964/98 esittäjä(t): Sören Wibe (PSE) komissiolle (15. kesäkuuta 1998) Aihe: Komission ehdotus uudeksi maatalouspolitiikaksi Komissio vastasi toukokuun istuntojakson kyselytunnilla kirjallisesti kysyjän kysymykseen, joka koski tukea eläinten ravintona käytettävälle maissituorerehulle. Vastauksessaan komissio toteaa, että koska Euroopassa on alueita, joilla maissia ei voi viljellä (esim. Ruotsi ja Suomi), ne saavat ylimääräisiä maitokiintiöitä. Kysyn nyt, saavatko ruotsalaiset (ja suomalaiset) maanviljelijät täyden korvauksen lisättyjen maitokiintiöiden kautta? Kuinka paljon ylimääräisiä maitokiintiöitä Ruotsin (ja Suomen) maanviljelijöille myönnetään, ja riittääkö tämä komission laskelmien mukaan täysin korvaamaan maissituorerehun tuen, jota nämä maat eivät saa? Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus (8. heinäkuuta 1998) Sekä ruotsalaiset että suomalaiset viljelijät kuuluvat niihin viljelijöihin, jotka hyötyvät eniten maitokiintiöiden korotuksesta, jota komissio ehdottaa Agenda 2000:n(1) maitotalousalan asetusluonnoksessa. Ruotsin kiintiötä ehdotetaan lisättäväksi 77 300 tonnilla eli 2,3 prosentilla ja Suomen kiintiötä 200 000 tonnilla eli 8,4 prosentilla. Näihin lukuihin sisältyy kaikkien jäsenvaltioiden osalta ehdotettu yhden prosentin korotus nuorille viljelijöille. Tämä suhteellisen suuri kiintiölisäys Suomessa ja Ruotsissa johtuu maiden suuresta vuoristoalueiden määrästä ja merkitsee kyseisten jäsenvaltioiden osalta myös tunnustusta vaikeimmista maatalousoloista. Suurin osa ehdotetusta maidon hallinnollisen hinnan laskusta korvautuu lypsylehmäpalkkiolla. Kysyjän ehdottamien tarkkojen laskelmien esittäminen olisi vaikeaa. Komissio on kuitenkin sitä mieltä, että mahdollisuus maidontuotannon lisäämiseen auttaa maaseudun työllisyyden ja tulojen säilyttämisessä ja hyödyttää Ruotsin ja Suomen taloutta. (1) KOM(97) 2000 lopullinen.
Virallinen lehti nro C 013 , 18/01/1999 s. 0085



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1795/98 esittäjä(t): Umberto Bossi (NI) komissiolle (11. kesäkuuta 1998) Aihe: Eurooppalainen lääkkeiden arviointijärjestö Eurooppalainen lääkkeiden arviointijärjestö perustettiin 22 päivänä heinäkuuta 1993 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) 2309/93(1). Voiko komissio sanoa, missä ajassa jäsenvaltioiden on sovellettava kansalliset lainsäädäntönsä tämän asetuksen määräyksiin (16 artikla ja seuraavat)? Mitkä jäsenvaltiot ovat tämän tehneet ja millä tavoin? Komission jäsenen Martin Bangemanninkomission puolesta antama vastaus (8. heinäkuuta 1998) Ihmisille ja eläimille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön luvananto- ja valvontamenettelyistä sekä Euroopan lääkearviointiviraston perustamisesta 22. heinäkuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) 2309/93 IV osasto tuli voimaan 30. marraskuuta 1993 ja I, II, III ja V osastot 1. tammikuuta 1995. Kyseinen neuvoston asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Jäsenvaltioiden ei tarvitse toteuttaa toimenpiteitä asetuksen saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä, eikä niiden oleteta niin tekevän. Kuitenkin jos olemassa olevat kansalliset lait ovat ristiriidassa asetuksen säännösten kanssa, ne on kumottava. (1) EYVL L 214, 24.8.1993, s. 1.
Virallinen lehti nro C 013 , 18/01/1999 s. 0151



KIRJALLINEN KYSYMYS P-2186/98 esittäjä(t): Marie-Noëlle Lienemann (PSE) komissiolle (7. heinäkuuta 1998) Aihe: Luonnonvaraisten lintujen suojelua koskevan direktiivin soveltaminen Miten komissio aikoo ottaa yhteyttä metsästysjärjestöihin, luonnonsuojelujärjestöihin ja jäsenvaltioihin, joita asia koskee eniten, käydäkseen niiden kanssa vuoropuhelua kaikkien kannalta helpommin hyväksyttävissä olevan kompromissin löytämiseksi, jotta luonnonvaraisten lintujen suojelua koskevaa direktiiviä 79/409/ETY(1) voitaisiin täsmentää ja muuttaa siten, että samanaikaisesti taattaisiin muuttolintujen suojelu sekä perinteinen metsästysoikeus, jonka laillisuuden komissio on tunnustanut? Ei olisi lainkaan vakuuttavaa, jos Euroopan unioni ei pystyisi löytämään tässä asiassa tasapainoista ja neuvottelemalla saavutettua ratkaisua, varsinkin kun Eurooppa ei näytä aina pystyvän takaamaan kansalaisten perustavanlaatuisia oikeuksia muissa tärkeissä asioissa (lasten työnteko, sosiaaliturva...). Komission jäsenen Ritt Bjerregaardinkomission puolesta antama vastaus (30. heinäkuuta 1998) Komissio on antanut ehdotuksen neuvoston päätökseksi(2), jonka tarkoituksena on löytää lopullinen ratkaisu siihen, miten muuttolintujen metsästyskauden päättymispäivä määritellään. Komission ehdotus ei kuitenkaan saanut puolelleen määräenemmistöä. Tämän vuoksi komissio on edelleen ollut epävirallisesti yhteydessä metsästys- ja luonnonsuojelujärjestöihin ja jäsenvaltioihin ja yrittänyt löytää ratkaisun, joka antaisi mahdollisuuden saada ehdotukselle määräenemmistö neuvostossa ja joka mahdollistaisi muuttolintujen suojelun. Luonnonvaraisten lintujen suojelusta annettiin 2. huhtikuuta 1979 direktiivi 79/409/98(3), jonka neuvosto hyväksyi yksimielisesti ja jota Euroopan parlamentti tuki. Komission tehtävänä on perustamissopimuksen mukaisesti valvoa, että direktiivin säännöksiä noudatetaan, etenkin kun on olemassa yksimielisyys sen perustana olevien periaatteiden noudattamisen tarpeellisuudesta. Sama periaate pätee poikkeuksetta kaikkeen lainsäädän-töön, jonka neuvosto on antanut yhteisön toimivallan puitteissa. Komissioon voi tietysti ottaa yhteyttä lisätietojen saamiseksi, ja komissio on valmis tarkastelemaan kaikkia ehdotuksia, joiden avulla voidaan löytää ratkaisu eroavien näkökantojen lähentämiseksi. Kysymyksessä on oikeusvaltion periaatteen noudattaminen. (1) EYVL L 103, 25.4.1979, s. 1. (2) EYVL C 100, 9.4.1994. (3) EYVL L 103, 25.4.1979.
Virallinen lehti nro C 013 , 18/01/1999 s. 0056



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1621/98 esittäjä(t): Glyn Ford (PSE) komissiolle (27. toukokuuta 1998) Aihe: Kiireellistä apua Borneoon Aikooko komissio järjestää hätäapua Borneossa äskettäin sen kasvistoa, eläimistöä, ympäristöä ja väestön elinkeinoa uhkaavien metsäpalojen takia ja aikooko se ryhtyä toimenpiteisiin estääkseen metsäpalojen uudelleen syntymisen? Komission jäsenen Emma Boninonkomission puolesta antama vastaus (30. kesäkuuta 1998) Euroopan yhteisön humanitaarisen toimiston (ECHO) tehtävä on antaa humanitaarista apua kriisien ja luonnonmullistusten uhreille. Siksi komissiolla ei ole valtuuksia tehdä aloitteita kasvistoa, eläimistöä tai ympäristöä koskevissa asioissa, joskin se voi auttaa turvaamaan Borneon metsäpaloista kärsivien väestönosien elinoloja. Komission edustajat ovat tutustuneet Indonesian Itä-Kalimantanin maakuntaan, joka on metsäpaloista pahimmin kärsineitä alueita. Käynnin pohjalta tehdyt arviot, jotka myöhempi tutustumiskäynti vahvisti oikeiksi, osoittivat, että muiden avunantajien elintarviketoimitukset olivat riittäviä, joskin lääkkeistä ja juomavedestä oli yhä pulaa ja lisäavustukset näiltä osin olivat tarpeen. Tämän arvion perusteella yhteistyökumppaneina toimivat valtiosta riippumattomat järjestöt tekivät alueelle matkan kartoittaakseen sen avuntarvetta. Kartoitustyön tuloksena komissio esitti Indonesialle miljoonan ecun suuruista rahoitusmäärärahaa, jonka edunsaajiin myös Itä-Kalimantanin alue kuuluu. Toisaalta ottaen huomioon Indonesiassa ja muissa maanosissa riehuvien maasto- ja metsäpalojen muodostaman vakavan ympäristöuhan, komissio onkin aktiivisesti mukana kansainvälisissä keskusteluissa, joissa pyritään luomaan strateginen lähestymistapa yhdessä asiasta kiinnostuneiden avunantajien kanssa tukemaan sekä tällaisten hallitsemattomien palojen toistumisen lyhyen aikavälin torjuntatoimia että niiden ehkäisemiseksi ja valvomiseksi tarvittavien keskipitkän ja pitkän aikavälin rakenteiden järjestämistä.
Virallinen lehti nro C 013 , 18/01/1999 s. 0050



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1594/98 esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle (25. toukokuuta 1998) Aihe: Kreikan sosiaalisen syrjäytymisen vastaisen ohjelman 3 alaohjelman edistyminen Oikeusministeriön tietojen mukaan 40 % kreikkalaisten vankiloiden vangeista on ulkomaalaisia, joten tuloksena on käytännössä kansallinen, uskonnollinen ja kielellinen monenkirjavuus. Samalla kun tämä tilanne on muodostunut, vallitsee fyysinen tilanpuute. Nämä nimenomaiset olosuhteet vankiloissa aiheuttavat hyökkäävyyden ja väkivallan lisääntymistä ryhmien välillä ja henkilöissä ja vankien perusoikeudet ovat joka päivä vaarassa. Ottaen huomioon, että Kreikan syrjäytymisen vastaisen ohjelman, erityisesti 3 alaohjelman 1 toimelle, joka koskee vankeja, vankilasta vapautuneita ja alaikäisiä rikkomuksentekijöitä ja säätää heidän yhteiskunnallisen syrjäytymisensä vastaisista toimenpiteistä, varattujen määrärahojen käyttöönoton aste on alhainen, noin 10 %, komissiolta kysytään: Mitkä ovat tärkeimmät syyt ohjelman määrärahojen alhaiseen käyttöönoton asteeseen ja mitä toimia se aikoo toteuttaa, jotta ohjelma edistyisi sille laaditun aikataulun mukaisesti? Komission jäsenen Pádraig Flynninkomission puolesta antama vastaus (10. heinäkuuta 1998) Toimenpiteen 3.1 (vangit, entiset vangit, nuorisorikolliset) tavoitteet liittyvät työmarkkinoilta syrjäytymisen torjumiseksi toteutettavan toimintaohjelman (Kreikkaa koskevat yhteisön tukikehykset vuosiksi 1994-1999) yleisempiin tavoitteisiin. Toimenpiteeseen on käytettävissä yhteensä 38,2 miljoonaa ecua, joista Euroopan sosiaalirahaston osuus on 28,6 miljoonaa ecua. Toimenpiteellä pyritään luomaan vankien kannalta sellaiset olosuhteet, että he voisivat tulla mukaan tai palata jälleen virallisille työmarkkinoille. Ulkomaiset vangit voivat hyötyä toimintaohjelmasta, jos he asuvat laillisesti jäsenvaltiossa. Kreikan työministeriöstä vastikään saatujen tietojen mukaan vuosien 1994-1997 toimenpiteen käyttöaste suhteessa vuosien 1994-1999 talousarvioon on arviolta 14 prosenttia. Alhainen käyttöaste liittyy lähinnä vuosina 1994-1997 toimintaohjelman täytäntöönpanossa esiintyneisiin ongelmiin. Näitä ongelmia ovat innovatiivinen lähestymistapa, tarvittavien hallinnollisten ja tukirakenteiden puuttuminen, täytäntöönpanevien tahojen puuttuminen sekä hyväksyntään liittyvät puutteet. Lisäksi kyseisen kohderyhmän vankeusasemassa tapahtuneet muutokset, kuten siirrot ja varhaiset vapauttamiset, vaikeuttavat suunnitelmien toteuttamista. Hyväksyntäjärjestelmä on saatu vakiinnutettua uudelleen ja toimintaohjelman rakenteen ja menettelyiden yksinkertaistamiseen tähtäävää ohjelmaa on vastikään uudistettu, ja kun samalla säilytetään ohjelman tavoitteet ja toimintamalli, voidaan olettaa toimien täytäntöönpanon tehostuvan.
Virallinen lehti nro C 013 , 18/01/1999 s. 0020



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1116/98 esittäjä(t): Franz Linser (NI) komissiolle (8. huhtikuuta 1998) Aihe: Rakennetuki - Tiroli Itävallan osavaltio Tiroli saa ainoastaan tavoite 5b -alueiden mukaista EU:n rakennetukea. Euroopan unionin rakennetukiuudistuksen myötä nykyiset 5b-alueet yhdistetään tavoite 2 -alueisiin. Tämä nostaa esiin seuraavat Tirolia koskevat tärkeät kysymykset: 1. Mitkä perusteet puoltavat tätä menettelyä? 2. Miten tämä uudistus vaikuttaa Itävallan osavaltioon Tiroliin? 3. Tuleeko tämä uudistus vähentämään tukialueita Itävallan osavaltiossa Tirolissa? 4. Väheneekö Itävallan osavaltion Tirolin saama kokonaistuki? Komission jäsenen Monika Wulf-Mathiesinkomission puolesta antama vastaus (8. kesäkuuta 1998) Komissio on ehdottanut uutta tavoitetta 2 taloudellisesta ja sosiaalisesta rakenneuudistuksesta kärsivien alueiden hyväksi. Rakenneuudistuksen syyt ovat vaihtelevia. Uudesta tavoitteesta 2 tuettaisiin teollisuus- ja palvelualojen sosiaalisessa ja taloudellisessa muutosvaiheessa olevia alueita, taantuvia maaseutualueita, vaikeuksissa olevia teollisuusalueita ja kalastuksesta riippuvaisia taantuneita alueita. Sen lisäksi, että ensisijaisten tavoitteiden määrän vähentäminen yksinkertaistaa yhteisön koheesiopolitiikkaa uudella yhdistetyllä tavoitteella 2 on kaksi suurta etua. Ensinnäkin komissio on ehdottanut, että kullakin tavoite 2 -alueella (määritelty yleensä NUTS 2 -tason alueiksi) tulisi olla ainoastaan yksi ohjelma, jossa yhdistyvät kaikki ohjelmaan kuuluvien tukikelpoisten alueiden toimet. Tämä vähentäisi ohjelmien määrää ja niihin liittyviä hallinnollisia yleiskustannuksia. Toiseksi yhdistämällä tukeen oikeutetut eri alueet yhteen ohjelmaan syntyisi uusia mahdollisuuksia yhteisvaikutuksen aikaansaamiseksi. Ohjelmat voisivat esimerkiksi kohdistaa tukeen oikeutettujen kaupunki- ja maaseutualueiden välisten yhteyksien parantamisen auttamalla kehittämään kaupunkien palvelualueita maaseutualueiden hyväksi. Uuteen tavoitteeseen 2 kuuluvien alueiden luettelo määriteltäisiin komission ja kansallisten viranomaisten välisenä yhteistyönä. Komissio laatisi lopullisen luettelon asetuksen vahvistamisen jälkeen jäsenvaltioiden ehdottamien alueluetteloiden ja tuoreimpien tietojen perusteella. Tässä vaiheessa on vielä liian aikaista pohtia minkään alueen tulevaa tukikelpoisuutta. Sama pätee myös uuden tavoitteen 2 mukaisiin talousarviomäärärahoihin. Asiasta voidaan päättää vasta kun alueiden luettelo on saatu valmiiksi. Rakennerahastojen tukitoimien lisäksi komissio on myös ehdottanut, että maaseudun kehittämistoimenpiteitä olisi osana yhteisen maatalouspolitiikan uudistusta mahdollista toteuttaa koko yhteisön alueella.
Virallinen lehti nro C 013 , 18/01/1999 s. 0131



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1992/98 esittäjä(t): María Sornosa Martínez (GUE/NGL) komissiolle (16. kesäkuuta 1998) Aihe: Ympäristövaikutusten arvioinnista annetun yhteisön direktiivin noudattamatta jättäminen Valenciassa toteutettavassa ZAL-suunnitelmassa Valencian autonomisen alueen julkisen maaomaisuuden laajentamista ZAL-alueen (logistisille toimille varattu alue) kehittämiseksi koskevasta erityissuunnitelmasta keskustellaan vilkkaasti. Useiden luonnonsuojelujärjestöjen, asukasyhdistysten ja kansalaisjärjestöjen vastalauseissa, jotka on esitetty 15 000 ihmisen allekirjoittamassa Valencian autonomisen alueen julkisista töistä vastaaville viranomaisille annetussa vetoomuksessa, ilmaistaan huolestuneisuus viljelymaan häviämisestä, hankkeiden ja Valencian satamaviranomaisten tekemien kasvuennusteiden ristiriitaisuudesta ja tämänhetkisten satamamaa-alueiden vähäisestä hyödyntämisestä. Hankkeesta ei ole ilmeisesti tehty ympäristövaikutusten arviointia, kuten neuvoston 27. kesäkuuta 1985 antamassa tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arviointia koskevassa direktiivissä 85/337/ETY(1) säädetään. Direktiivin 2 artiklassa säädetään, että "ennen luvan myöntämistä arvioidaan niiden hankkeiden vaikutukset, joilla etenkin laatunsa, kokonsa tai sijaintinsa vuoksi todennäköisesti on merkittäviä ympäristövaikutuksia." Suunnitelman toteuttaminen vaikuttaisi varmasti 50 hehtaariin ja mahdollisesti vielä 25 hehtaariin ja se vaikuttaa suoraan La Puntan alueeseen, jossa on yhdyskuntakäyttöön kelpaamatonta jatkuvan häviämisuhan alaista viljelymaata, josta komissiota tiedotettiin kysymyksellä E-0032/98(2). Suunnitelman toteuttaminen johtaisi lisäksi yksityisen omaisuuden riistämiseen ja kansalaisten karkottamiseen kotoaan. 1. Voiko komissio ottaa selvää, onko hankkeesta tehty ympäristövaikutusten arviointia direktiivin 85/337/ETY määräysten mukaisesti? 2. Voiko komissio Euroopan unionin voimassaolevan lainsäädännön noudattamisen varmistamiseksi pysäyttää hankkeen toteuttamisen, vahvistaa direktiivin rikkomisen ja vaatia sen noudattamista? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardinkomission puolesta antama vastaus (14. heinäkuuta 1998) Ympäristövaikutusten arvioinnista annettu direktiivi 85/337/ETY koskee ainoastaan konkreettisia hankkeita. Tästä syystä kyseistä direktiiviä ei sovelleta parlamentin jäsenen mainitsemiin suunnitelmiin laajentaa julkista maaomaisuutta logistisiin tarkoituksiin. Kun suunnitelmaan kuuluvia konkreettisia hankkeita valitaan toteutettavaksi, on varmistettava, kuuluvatko ne mainitun direktiivin soveltamisalaan. (1) EYVL L 175, 5.7.1985, s. 40. (2) EYVL C 223, 17.7.1998, s. 89.
Virallinen lehti nro C 013 , 18/01/1999 s. 0078



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1753/98 esittäjä(t): Anita Pollack (PSE) komissiolle (5. kesäkuuta 1998) Aihe: Luonnonvaraisten lintujen pyydystäminen Kataloniassa Onko komissio tietoinen siitä, että Kataloniassa on tiettyinä aikoina vuotta sallittua pyydystää pieniä muuttolintuja kalkituksen avulla? Eikö tämä ole luonnonvaraisista linnuista annetun direktiivin mukaan lainvastaista? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardinkomission puolesta antama vastaus (10. heinäkuuta 1998) Metsästäminen liimalla kielletään kokonaan luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2. huhtikuuta 1979 annetussa neuvoston direktiivissä 79/409/ETY(1). Kyseisen direktiivin 8 artiklan 1 kohta kuuluu seuraavasti: "Siltä osin kun on kyse tässä direktiivissä tarkoitetusta lintujen metsästyksestä, pyydystämisestä ja tappamisesta, jäsenvaltioiden on kiellettävä kaikkien sellaisten erityisesti liitteessä IV olevassa a kohdassa lueteltujen välineiden, laitteiden ja menetelmien käyttö, joilla laajamittaisesti tai valikoimattomasti pyydystetään tai tapetaan lintuja, tai joilla saatetaan paikallisesti hävittää jokin laji." Liimalla metsästäminen mainitaan direktiivin liitteessä IV olevassa a kohdassa. Komissio on tietoinen siitä, että Kataloniassa on vielä sallittua metsästää lintuja liiman avulla kyseisen direktiivin 9 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti myönnettyjen poikkeusten perusteella. Mainitussa säännöksessä annetaan jäsenvaltioille lupa poiketa 8 artiklasta, jollei ole olemassa muuta tyydyttävää ratkaisua viljelmille koituvan vakavan vahingon estämiseksi. Komissio on tietoinen parlamentin jäsenen esittämistä tosiseikoista ja on aloittanut omasta aloitteestaan tutkimuksen selvittääkseen, täyttyvätkö direktiivin 9 artiklassa säädetyt poikkeusten myöntämisedellytykset tässä tapauksessa. Jos komissio toteaa, että poikkeusta ei ole myönnetty direktiivin 9 artiklassa säädettyjä tiukkoja edellytyksiä noudattaen, se toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen niiden täyden noudattamisen ja käynnistää tarvittaessa EY:n perustamissopimuksen 169 artiklassa määrätyn menettelyn. (1) EYVL L 130, 25.4.1979.
Virallinen lehti nro C 013 , 18/01/1999 s. 0146



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2084/98 esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle (10. heinäkuuta 1998) Aihe: Uuden tien rahoittaminen Peramassa Peraman alueen yhdistää ympäröiviin alueisiin vain yksi ainoa tie. Tämä tie palvelee alueen tarpeita ja liikennettä, joka suuntautuu Pireuksen ja Salaminan väliä kulkevien lauttojen satamaan, telakka-aluetta sekä Pireuksen sataman uutta kauppakeskusta. Tuloksena on, että tie on kaikenkokoisten ajoneuvojen raskaasti liikennöimä ja ruuhkainen. Toinen tie, jota on suunniteltu vuodesta 1960 lähtien, ratkaisisi alueen liikenneongelmat. Komissiolta kysytään, onko Attikan alue ehdottanut kyseisen tien rakentamisen ottamista toisen yhteisön tukikehyksen rahoituksen piiriin? Jos ei, onko näin mahdollista tehdä? Komission jäsenen Monika Wulf-Mathiesinkomission puolesta antama vastaus (3. elokuuta 1998) Attikan aluetta koskevalla vuosien 1994-1999 toimenpideohjelmalla ei yhteisrahoiteta uuden tien rakentamista Peramaan eikä Attikan alue ole ehdottanut tällaista hanketta yhteisrahoitettavaksi. Kreikan viranomaisten toimivaltaan kuuluu ehdottaa resurssien jakamista tällaisille hankkeille ottaen luonnollisesti huomioon komission hyväksymässä toimenpideohjelmassa määritellyt arviointiperusteet ja toimintalinjat.