KIRJALLINEN KYSYMYS E-1766/02

esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle

(21. kesäkuuta 2002)

Aihe: Euroopan puolustusmenovähennysten vaikutukset EU:n ja USA:n suhteisiin

Tietyissä piireissä Euroopassa on esiintynyt yhä enemmän Yhdysvaltojen yksipuolisena pidettyyn ulkopolitiikkaan kohdistuvaa kritiikkiä, jota USA:ssa on pidetty hieman kohtuuttomana.

International Herald Tribune -sanomalehdessä todettiin 23. toukokuuta 2002, että Euroopan on lopetettava jankutuksensa USA:n yksipuolisuudesta ja kasvettava uskottavaksi

ja täysimittaiseksi kumppaniksi. Lehdessä todettiin myös, että Amerikka ottaa Euroopan vakavasti vasta sitten, kun Euroopan ulkopolitiikalla on yksi yhteinen ääni ja kun Eurooppa ryhtyy sanoista tekoihin.

Saksalainen päivälehti Die Welt käsittelee Amerikan ja Venäjän suhteissa alkanutta uutta aikakautta. Lehden artikkelissa todetaan, että presidentti Bushin ja presidentti Putinin välinen uusi ystävyys saa Euroopan näyttämään vanhalta äijältä, joka ei kykene sopeutumaan uusiin ajatuksiin. Die Weltin artikkelissa todetaan, että jos Eurooppa ei halua jäädä junasta, sen on varustauduttava uudelleen, rakennettava sotilaallista toimintakykyään ja kannettava vastuunsa maailmanlaajuisten uhkien torjunnassa.

Katsooko komissio, että Yhdysvallat suhtautuisi Eurooppaan täysivaltaisena ulkopolitiikan alan kumppanina paljon todennäköisemmin, jos Eurooppa kykenisi osoittamaan todellisen sitoumuksensa vastuun jakamisesta puolustusalalla? Jos näin on, katsooko komissio, että syytteitä yksipuolisuudesta pidetään todennäköisesti vastenmielisinä ja jopa haitallisina siihen asti, kunnes Eurooppa osoittaa kantavansa todellista vastuuta puolustusalalla?

Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus

(26. heinäkuuta 2002)

Yksinkertainen totuus on, että mitä enemmän EU osallistuu turvallisuusalan toimintaan myös sotilastoimintaan sitä vakavammin siihen suhtaudutaan tällä alalla. Tämä on myös yksi syy siihen, miksi Helsingissä kokoontuneen Eurooppa-neuvoston vahvistamien tavoitteiden saavuttaminen on niin tärkeää.

On myös tärkeää huomata, kuinka suuren panoksen EU jo nyt antaa kansainvälisten turvaoperaatioiden hyväksi. Balkanin rauhanturvatoimintaan osallistuu parhaillaan 39 000 sotilasta unionin jäsenvaltioista, mikä merkitsee noin 67 prosenttia kaikista NATO-operaatioihin osallistuvista joukoista. Afganistanissa kansainvälisiin rauhanturvajoukkoihin kuuluu 3 500 sotilasta jäsenvaltioista (68 % kaikista). Monien jäsenvaltioiden sotilaat ovat osallistuneet myös Al Qaidan vastaisiin taisteluoperaatioihin Afganistanissa. Turvallisuus on ymmärrettävä laajemmassa merkityksessä. Unioni jäsenvaltioineen on huomattava kehitysavun antaja. EU antaa noin 55 prosenttia kaikesta kansainvälisestä avusta ja jopa kaksi kolmasosaa tuesta, jota ei tarvitse maksaa takaisin. Myös näin voidaan edistää kansainvälistä turvallisuutta ja EU:lla onkin siinä keskeinen asema.

Komissio ei hyväksy ajatusta, että keskusteluista Yhdysvaltojen kanssa ei olisi hyötyä merkittävissä ristiriitatilanteissa, sillä neuvotteleminenhan on lähtökohtana kaikissa kumppanuussuhteissa. Yhä verkottuneemmassa maailmassa on aina vain tärkeämpää toimia yhteistyössä arvomaailmaltaan samankaltaisten maiden kanssa.

Ulkosuhteista vastaava komissaari käsitteli parlamentin jäsenen esittämää aihetta yksityiskohtaisemmin puheessa, jonka hän piti 5. huhtikuuta 2002 AasiaEurooppa-säätiön tilaisuudessa Singaporessa. Tähän puheeseen (the European Union Foreign Policy and the Challenges of Globalisation) voi tutustua komission Internet-sivuilla(1).

(1) http://europa.eu.int/comm/external_relations/news/patten/sp04_02global.htm.