FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/206

(2004/C 88 E/0214)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0724/04

esittäjä(t): María Herranz García (PPE-DE) komissiolle

(11. maaliskuuta 2004)

Aihe: Viinin merkintöjä koskevat säännöt

Yhdysvaltojen ja muiden kolmansien maiden kanssa vuosia kestäneissä yhteisön viinien alkuperämerkintöjä koskevissa neuvotteluissa ja yhteisön viinintuottajien vetoomusten mukaisesti EU on radikaalisti vastustanut kaikkia kolmansien maiden yrityksiä käyttää väärin näitä merkintöjä. Komissio on kuitenkin nyt kaikista aikaisemmista ponnisteluista huolimatta lopulta päättänyt antaa periksi näille ulkopuolisille painostuksille ja sallia muiden käyttävän kyseisiä alkuperämerkintöjä, sillä asianomainen hallintokomitea on hyväksynyt viinin merkintöjä koskevien sääntöjen muutoksen vastoin yhteisön tärkeimpien viinin-tuottajamaiden kantaa.

Tästä lähtien kaikki ne yhteisön ulkopuoliset maat, jotka voivat osoittaa käyttäneensä vähintään kymmenen vuoden ajan esimerkiksi sellaisia merkintöjä kuin ”gran reserva” tai ”crianza”, saavat edelleen käyttää niitä ja jopa myydä näin merkittyjä tuotteitaan EU:n markkinoille.

Voiko komissio selittää, mistä tämä täyskäännös johtuu, varsinkin kun sen päätös voi heikentää yhteisön asemaa maantieteellisten alkuperämerkintöjen suojaa koskevissa Maailman kauppajärjestön (WTO) neuvotteluissa? Mitä komissio odottaa saavansa kyseisen päätöksensä vastineeksi?

Useat maat ovat valittaneet WTO:lle vuonna 2002 annetuista viinin merkintöjä koskevista yhteisön säännöksistä. Miksi komissio ei voinut odottaa edes WTO:n lausuntoa tästä asiasta ennen kuin se teki päätöksensä?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(19. huhtikuuta 2004)

Komissio antoi uusia sääntöjä tiettyjen viinituotteiden kuvauksen, nimityksen, tarjontamuodon ja suojauksen osalta, jotta WTO:n paneelimenettelyä ei käynnistettäisi. Se olisi aiheuttanut vakavan vaaran eurooppalaiselle viinien päällysmerkintöjä koskevalle politiikalle.

Sen jälkeen kun asetus (EY) N:o 753/2002 (1) annettiin tiedoksi WTO:lle, useat kolmannet maat ovat esittäneet sille kommenttejaan ja ilmaisseet varauksiaan. Genevessä on järjestetty kaksi tätä aihetta koskevaa kuulemistilaisuutta. Kolmannet maat katsoivat, että eräiden perinteisten merkintöjen yksinomainen suoja (B osa) on uusi teollis- ja tekijänoikeus, jonka unioni myöntää teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista tehdyn sopimuksen (TRIPS) mukaisesti ja joka on maantieteellisille merkinnöille jo myönnetyn suojan kaltainen. WTO:n paneeli olisi näin ollen voinut vaarantaa maantieteellisten merkintöjen suojaa koskevan EU:n politiikan, mitä tuli välttää.

Komissio päätti tehdä kyseiseen asetukseen eräitä muutoksia kolmansien maiden esittämien huomautusten perusteella. Muutokset koskevat erityisesti kolmansien maiden mahdollisuutta käyttää eräitä perinteisiä merkintöjä noudattaen samoja sääntöjä kuin jäsenvaltioihin sovellettavat säännöt. Huomioon oli otettava myös, että useilla kolmansilla mailla ei ole viinialalla keskitettyä lainsäädäntöä. Sen vuoksi lainsäädäntö-järjestelmään liittyvät eurooppalaiset vaatimukset muutettiin ja korvattiin ”lainsäädäntöä” koskeva vaatimus ”sovellettavilla säännöillä”. Näihin sääntöihin kuuluvat myös edustavien ammattialan järjestöjen säännöt. Asetukseen sisällytettiin myös edustavuuden määritelmä.

Samoin on tärkeää korostaa, että neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1493/1999 (2) ei viitata kahden tyyppisiin perinteisiin merkintöihin (päinvastoin kuin asetuksen (EY) N:o 753/2002 liitteessä III), vaan ainoastaan komission mahdollisuuteen vahvistaa perinteisiä merkintöjä koskevia vaatimuksia jäsenvaltioiden kansallisten säännösten mukaisesti.

Uudet edellytykset, jotka koskevat yhteisön perinteisten merkintöjen käyttöä kolmansissa maissa, ovat vastaavat kuin asetuksen (EY) N:o 753/2002 liitteessä III olevan A osan perinteisten merkintöjen käyttöä aiemmin koskeneet edellytykset.

Näihin edellytyksiin kuuluvat asetuksen (EY) N:o 316/2004 (3) 1 artiklan 10 kohdan, jolla muutetaan asetuksen (EY) N:o 753/2002 37 artiklan 1 kohdan e alakohtaa, mukaisesti seuraavat:

— kolmannen maan on esitettävä komissiolle perusteltu hakemus ja toimitettava perinteisen merkinnän hyväksymistä tukevat tiedot;

— perinteisen merkinnän on oltava tehty hakemuksen tehneen kolmannen maan virallisella kielellä ja sitä on pitänyt käyttää kyseisellä kielellä vähintään kymmenen vuoden ajan;

— jos perinteisen merkinnän kieli ei ole virallinen kieli, sen käytöstä on säädettävä kyseessä olevan kolmannen maan lainsäädännössä; tällaista muun kielistä perinteistä merkintää on pitänyt käyttää keskeytyksettä vähintään 25 vuotta;

— on noudatettava myös muita samassa asetuksessa säädettyjä, merkintään liittyviä kriteereitä (erityisyys, erottuvuus) ja estettävä harhaanjohtamisen mahdollisuus.

Komissiolle osoitetussa kirjallisessa kysymyksessä mainittuja espanjalaisia perinteisiä merkintöjä ”Gran Reserva” tai ”Crianza” koskevia käyttöedellytyksiä kolmansissa maissa ei ole muutettu, sillä ne sisältyvät jo asetuksen (EY) N:o 753/2002 liitteessä III olevaan A osaan.

(1) Komission asetus (EY) N:o 753/2002, annettu 29 päivänä huhtikuuta 2002, neuvoston asetuksen (EY) N:o 1493/1999 soveltamista koskevista eräistä yksityiskohtaisista säännöistä tiettyjen viinituotteiden kuvauksen, nimityksen, tarjontamuodon ja suojauksen osalta, EYVL L 118, 4.5.2002.

(2) Neuvoston asetus (EY) N:o 1493/1999, annettu 17 päivänä toukokuuta 1999, viinin yhteisestä markkinajärjestelystä, EYVL L 179, 14.7.1999.

(3) Komission asetus (EY) N:o 316/2004, annettu 20 päivänä helmikuuta 2004, neuvoston asetuksen (EY N:o 1493/1999 soveltamista koskevista eräistä yksityiskohtaisista säännöistä tiettyjen viinituotteiden kuvauksen, nimityksen, tarjontamuodon ja suojauksen osalta annetun asetuksen (EY N:o 753/2002 muuttamisesta, EUVL L 55, 24.2.2004.