FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/435

(2004/C 84 E/0507)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0604/04

esittäjä(t): Said El Khadraoui (PSE) komissiolle

(27. helmikuuta 2004)

Aihe: Pilaantuneiden elintarvikkeiden myynti

Belgiassa eräät suuret valintamyymälät ostavat elintarvikkeita, joiden viimeinen myyntipäivä on mennyt umpeen. Tämä ei ole kiellettyä, jos tuotteessa on ”parasta ennen” -merkintä. Se on kuitenkin kiellettyä, jos tuotteessa on ”käytettävä ennen” -merkintä.

Aikooko komissio kieltää elintarvikkeiden myynnin viimeisen myyntipäivän jälkeen?

Jos aikoo, voiko se antaa siitä lisätietoja?

Jos ei, niin miksi ei?

Katsooko komissio, että merkintöjen ”parasta ennen” ja ”käytettävä ennen” ero olisi pidettävä voimassa? Miten komissio suhtautuu mahdollisuuteen ainoastaan yhdestä merkinnästä ja kieltoon myydä elintarvikkeita, joiden viimeinen myyntipäivä on mennyt umpeen?

David Byrnen komission puolesta antama

yhteinen vastaus

kirjallisiin kysymyksiin E-0603/04 ja E-0604/04

(25. maaliskuuta 2004)

Elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista säädetään 28. tammikuuta 2002 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 178/2002 (1). Asetuksessa säädetään erityisesti, että markkinoille ei saa saattaa vaarallisia elintarvikkeita eli elintarvikkeita, joita pidetään haitallisina terveydelle tai joiden ei katsota soveltuvan ihmisravinnoksi.

Kun elintarvikkeita myydään nopeasti huokeammalla, on noudatettava tätä periaatetta voimassa olevan lainsäädännön mukaisesti. Tällöin on otettava huomioon erityisesti hygieniaa ja elintarvikkeiden pakkausmerkintöjä koskeva lainsäädäntö. Komissio ei tämän vuoksi näe mitään syytä kieltää tätä käytäntöä periaatteessa.

Kansallisten toimivaltaisten viranomaisten vastuulla on tarkistaa, että alan lainsäädäntöä todella noudatetaan.

Kun otetaan huomioon arvoisan parlamentin jäsenen kuvailemat tähän käytäntöön liittyvät mahdolliset riskit, komission mielestä saattaisi olla perusteltua soveltaa siihen joitakin erityisvaatimuksia — erityisen tärkeää olisi informoida kuluttajaa asiasta myyntipisteessä.

Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltiot voivat määritellä ja asettaa nämä vaatimukset.

Mitä tulee vanhentuneiden elintarvikkeiden myyntiin, erottelu maininnan ”parasta ennen” (vähimmäis-säilyvyysaika) ja maininnan ”viimeinen käyttöajankohta” välillä juontuu suoraan yhteisön lainsäädännöstä (2).

Vähimmäissäilyvyysaika tai mikrobiologisesti erittäin helposti pilaantuvien elintarvikkeiden tapauksessa viimeinen käyttöajankohta on aina ilmoitettava kuluttajalle.

Vähimmäissäilyvyysaika on se aika, jonka elintarvike säilyttää erityisominaisuutensa asianmukaisissa säilytysolosuhteissa. Elintarvikkeita voidaan kuitenkin nauttia tai myydä tämän päivämäärän jälkeenkin, sillä kuluttaja voi itse tarkistaa kyseisen päivämäärän ja päättää, haluaako hän ostaa elintarvikkeen. Tämä päivämäärä ilmoitetaan maininnan ”parasta ennen” tai ”viimeinen käyttöajankohta” jälkeen.

Viimeinen käyttöajankohta, jota käytetään erittäin helposti pilaantuvissa elintarvikkeissa, osoittaa päivämäärän, jonka jälkeen tuotetta ei saa nauttia eikä myöskään siis myydä, koska elintarvikkeesta voi tällöin aiheutua mikrobiologisia riskejä tai sen aistinvaraiset ominaisuudet saattavat muuttua. Tämä päivämäärä ilmoitetaan maininnan ”viimeinen käyttöajankohta” jälkeen.

Kuluttajien erehtymismahdollisuuden poistamiseksi komissio katsoo olevan välttämätöntä säilyttää ero pitkään (joissakin tapauksissa jopa useiden vuosien ajan) säilyvien elintarvikkeiden ja sellaisten elintarvikkeiden välillä, jotka on nautittava nopeasti.

Komissio aikoo kuitenkin tarkastella — pakkausmerkintälainsäädäntöön vastaisuudessa mahdollisesti ehdottamiensa muutosten ja korjausten yhteydessä — onko elintarvikepakkauksissa ilmoitettujen päivämäärätietojen merkitystä selkiytettävä ja miten se voitaisiin tehdä.

(1) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 178/2002, annettu 28. tammikuuta 2002, elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä, EYVL L 31, 1.2.2002.

(2) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/13/EY, annettu 20. maaliskuuta 2000, myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä, EYVL L 109, 6.5.2000. Direktiiviä muutettu viimeksi Euroopan parlamentin ja neuvoston 10. marraskuuta 2003 antamalla direktiivillä 2003/89/EY, EUVL L 308, 25.11.2003.