KIRJALLINEN KYSYMYS E-2413/02

esittäjä(t): Michiel van Hulten (PSE) komissiolle

(7. elokuuta 2002)

Aihe: Tarkennettuja kysymyksiä kuningatar Beatrixille myönnetystä maataloustuesta

Esitin 18. heinäkuuta 2002 kysymyksiä komissiolle rahoituksesta, jota on tiettävästi myönnetty Alankomaiden kuningattarelle Beatrixille oliivipuuviljelmän perustamiseksi

Italiaan, Porto Ercoleen. Tällä välin kuningashuone on ilmoittanut minulle, että kyse on kuningattaren Italian Tavernellessa sijaitsevasta maatilasta, joten pyydän komissiolta vastausta 18. heinäkuuta esittämiini kysymyksiin tämän uuden tiedon pohjalta.

Vastauksessaan kysymykseni aiheuttamaan lehtikirjoitteluun kuningattaren edustaja ilmoitti, että kuningatar oli yrittänyt, mutta ei voinut kieltäytyä rahoituksesta, koska kyse oli enemmän tai vähemmän automaattisesta tuesta.

1. Voiko komissio ilmoittaa, mitä menettelyä noudatettiin rahoitusta myönnettäessä? Olisiko kuningatar voinut kieltäytyä siitä? Onko olemassa enemmän tai vähemmän automaattisesti myönnettävää rahoitusta?

2. Voiko komissio vahvistaa, että kyse oli yhteisön rahoituksesta eikä komission tiedottajan 19. heinäkuuta ilmoituksen mukaisesti kansallisen lainsäädännön perusteella myönnetystä ja unionin hyväksymästä rahoituksesta?

3. Paljonko rahoitus oli oliivipuuta kohti ja kuinka monesta oliivipuusta oli tässä tapauksessa kyse?

4. Oliko kyse kerran myönnettävästä tuesta vai saiko kuningatar myöhemminkin rahoitusta oliivipuuviljelmälleen?

Franz Fischlerin komission puolesta antamayhteinen täydentävä vastauskirjallisiin kysymyksiin E-2354/02 ja E-2413/02

(21. lokakuuta 2002)

1. Kirjallisen kysymyksen E-2354/02 1. kohta sekä kirjallisen kysymyksen E-2413/02 1., 2., 3. ja 4. kohta

Neuvosto antoi 26. toukokuuta 1986 asetuksen (EY) N:o 1654/86, jossa säädettiin eräillä yhteisön alueilla sijaitsevien oliivitarhojen kunnostamiseen ja uusiin lajikkeisiin siirtymiseen liittyvistä yhteisistä toimista vuoden 1985 poikkeuksellisen ankarien ja pitkäaikaisten pakkasten aiheuttamien tuhojen korjaamiseksi(1). Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston ohjausosasto myönsi tukea maataloustoiminnan jatkamiseen sillä edellytyksellä, että eroosiota ja hydraulisia ongelmia vältettäisiin sekä ympäristöä ja maisemallisia arvoja suojeltaisiin. Tukikelpoisia olivat erityisesti kollektiiviset kunnostamistoimet, jotka koskivat tiettyä vähimmäispinta-alaa ja joihin osallistui tietty vähimmäismäärä maatalousosuuskuntaan, tuottajaryhmittymään tai muuhun hyväksyttyyn järjestöön kuuluvia viljelijöitä.

Jokainen asianosainen alue laati ohjelman. Toscanan maakuntaa koskeva ohjelma hyväksyttiin komission 26. tammikuuta 1987 tekemällä päätöksellä 87/132/ETY eräiden Italian alueiden laatimien erityisohjelmien, jotka koskevat vuoden 1985 poikkeuksellisen ankarien ja pitkäaikaisten pakkasten aiheuttamien tuhojen korjaamista oliivitarhoja kunnostamalla ja uusiin lajikkeisiin siirtymällä, hyväksymisestä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1654/86(2) mukaisesti. Yhteisrahoitus perustui osaksi yhteisön asetukseen ja osaksi kansallisiin lakeihin: 15. lokakuuta 1981 annettuun lakiin N:o 590, sellaisena kuin se on muutettuna 13. toukokuuta 1985 annetulla lailla N:o 198. Nämä lait pantiin Toscanan alueella täytäntöön aluehallituksen (Giunta Regional) 22. heinäkuuta 1985 tekemällä päätöksellä N:o 7852, jossa hyväksyttiin alueelliset enimmäisrajat oliivitarhojen uudelleenistutuksista aiheutuville kuluille.

Pakkasen vaurioittamien ja tuhoamien oliivitarhojen kunnostamistointa täydennettiin uudelleenistuttamistoimella, joka sisältyi Toscanan aluetta koskevaan integroituun Välimeri-ohjelmaan ja josta säädettiin integroiduista Välimeri-ohjelmista 23. heinäkuuta 1985 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2088/85(3). Komissio hyväksyi kyseisen, ajanjakson 1. tammikuuta 1987 31. joulukuuta 1992 kattaneen ohjelman 13. kesäkuuta 1988 tekemällään päätöksellä N:o 88/392/ETY(4).

Ohjelmakaudella 19941999 yhteisön tukea olisi voitu myöntää rakennerahastoista yhteisrahoitettuina hankkeina. Niiden oikeusperustana oli neuvoston 24. kesäkuuta 1988 antama asetus (ETY) N:o 2052/88(5), sellaisena kuin se on muutettuna rakennerahastojen päämääristä ja tehokkuudesta ja niiden toiminnan yhteensovittamisesta keskenään ja Euroopan investointipankin toiminnan sekä muiden rahoitusvälineiden kanssa 20 päivänä heinäkuuta 1993 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2081/93(6), jonka tavoitteita olivat maaseudun kehityksen edistäminen nopeuttamalla maatalouden rakenteiden mukauttamista (tavoite 5 a) ja helpottamalla maaseutumaisten seutujen kehitystä ja rakenteellista mukauttamista (tavoite 5 b).

Komissio hyväksyi tavoitteen 5 a mukaisesti 21. joulukuuta 1994 tekemällään päätöksellä C(94)3655/8 Italian tukihakemuksen, jonka se teki maatalouden rakenteiden tehokkuuden parantamisesta 20 päivänä toukokuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 950/97(7) nojalla. Asetuksen täytäntöönpano Toscanan alueella edellytti alueneuvoston päätöstä, jonka komissio puolestaan hyväksyi 18. syyskuuta 1997 tekemällään päätöksellä N:o C(97)2492. Asetuksen mukaan tukitoimenpiteisiin kuului maataloutta päätoimisesti harjoittaville, ammatillisesti riittävän päteville ja tilan kehittämissuunnitelman esittäville maanviljelijöille suunnattu maatiloja koskeva investointitukijärjestelmä. Oliivitarhojen istuttaminen ja/tai uudelleenistuttaminen oli hyväksyttävä investointi yhteisestä markkinajärjestelystä seuraavien ehtojen ja rajoitusten puitteissa.

Komissio hyväksyi tavoitteen 5 b mukaisesti 23. joulukuuta 1994 tekemällään päätöksellä N:o C(94)3789 Toscanan alueella kaudella 19941999 toteutettavia yhteisön rakenteellisia tukitoimenpiteitä koskevan yhtenäisen ohjelma-asiakirjan. Tuotannonalojen monipuolistamis- ja nykyaikaistamistoimenpiteisiin kuului tukien myöntäminen maanviljelijöille ja heidän yhdistyksilleen oliivitarhojen rakenneuudistustukia varten.

Vastuu mainituista rakennerahastoista yhteisrahoitetuista ohjelmista jakaantuu komissiolle ja jäsenvaltioille: komissio hyväksyy ohjelmat sen jälkeen, kun se on tarkistanut, että ne ovat asiaankuuluvien yhteisön sääntöjen mukaiset; jäsenvaltiot vastaavat ohjelmien hallinnoinnista tarkoitukseen sopivimmalla alueellisella tasolla. Ohjelman toimeenpanosta vastaavat toimivaltaiset kansalliset ja/tai alueelliset viranomaiset, joiden on erityisesti varmistettava se, että tuettavat hankkeet valitaan kelpoisuusehdot täyttävien hakijoiden esittämien hankkeiden joukosta.

Komissio saa kumppanuusperiaatteen mukaisesti yksityiskohtaisia tietoja rakennerahastojen käyttöön liittyvistä menettelyistä asianomaisten ohjelmien täytäntöönpanokertomuksista ja mahdollisilta seurantakomiteoilta, joiden työskentelyyn se osallistuu. Tiedot eivät kuitenkaan koske ohjelmaan hyväksyttyjä yksittäisiä hakemuksia, joista komissiolla ei toissijaisuusperiaatteen mukaisesti ole valtuuksia ilmaista kantaansa.

Toteuttamisesta vastaavat viranomaiset laativat kunkin rakennerahastoista yhteisrahoitetun ohjelman yksittäisistä hankkeista luettelon, josta ilmenevät kullekin edunsaajalle myönnetyt kokonaisavustukset, ja toimittavat sen komissiolle valvontaa varten. Komissio pyytää parlamentin jäsentä kääntymään Toscanan alueen viranomaisten puoleen kaikissa edellä mainittujen ohjelmien yksittäisiä edunsaajia koskevissa kysymyksissään.

2. Kirjallisen kysymyksen E-2354/02 2. kohta

Parlamentin jäsen ei täsmennä kysymyksessään, mille alalle tarkoitettujen yhteisön tukien myöntämisestä mahdollisesti on kyse. Komissio olettaa, että parlamentin jäsen tarkoittaa tässäkin tapauksessa Toscanan alueella sovellettavaa yhteistä maatalouspolitiikkaa.

Rakennerahastoista yhteisrahoitettavien investointitukien lisäksi oliivinviljelijät voivat saada oliiviöljyn tuotantotukea yhteisten markkinajärjestelyjen puitteissa.

Kaikki unionin oliivinviljelijät voivat vapaasti päättää, käyttävätkö ne tuotantotukea hyväkseen vai harjoittavatko ne oliivinviljelyä ilman tuotantotukea. Tuotantotukea koskevat yhteisön säännöt on kirjattu rasva-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 22 päivänä syyskuuta 1966 annettuun asetukseen N:o 136/66/ETY(8) ja oliiviöljyn tuotantotukijärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä markkinointivuosiksi 1998/19992000/2001 30 päivänä lokakuuta 1998 annettuun komission asetukseen (EY) N:o 2366/98(9). Markkinointivuosina 1998/19992003/2004 tuki on 132,25 euroa jokaista sataa tosiasiallisesti tuotettua öljykiloa (kg) kohti. Edellä mainittujen asetusten mukaan tuottajan, joka haluaa tuotantotukea, on esitettävä viljelyilmoitus ja tukihakemus sen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jossa öljy on tuotettu. Yhteisön lainsäädännön mukaan nämä asiakirjat toimitetaan kansallisille viranomaisille. Italiassa kyseinen toimivaltainen viranomainen on l'Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), joka myös huolehtii myös tukien maksamisesta edunsaajille. Komissio pyytää parlamentin jäsentä osoittamaan AGEA:lle kaikki kysymykset, jotka koskevat oliiviöljyn tuotantotuen yksittäisiä saajia Italiassa.

3. Kirjallisen kysymyksen E-2354/02 3. kohta

Edellä mainitut asetukset, joiden mukaan yhteisön tukia voidaan myöntää kaikille kelpoisuusehdot täyttäville hakijoille, perustuvat seuraaviin EY:n perustamissopimuksen artikloihin: 33 artikla (entinen 39 artikla), 36 artikla (entinen 42 artikla), 37 artikla (entinen 43 artikla) ja 158 artikla (entinen 130 a artikla).

4. Kirjallisen kysymyksen E-2354/02 4. kohta

Neuvostolle ja parlamentille laatimassaan tiedonannossaan yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevasta väliarvioinnista(10) komissio ehdotti, että maatiloille maksettavia suoria tukia, jotka ylittävät 5 000 euroa, pienennetään asteittain 3 prosenttia vuodessa aina 20 prosenttiin asti: suurin maksettava tuki olisi 300 000 euroa. On muistettava, että kyseessä on ehdotus, jota ei vielä ole hyväksytty, ja että enimmäismäärää on ehdotettu tietyille yhteiseen markkinajärjestelyyn kuuluville suorille tuille eikä kaikille Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahastosta (EMOTR) maksettaville maatalouden tuille.

5. Kirjallisen kysymyksen E-2354/02 5. kohta

Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999(11) mukaan maatilojen investointitukia myöntämistä säätelee muun muassa vaatimus tilan taloudellisesta elinkelpoisuudesta.

Yhteiseen markkinajärjestelyyn kuuluvan tuen myöntämisessä ei tällä hetkellä oteta huomioon parlamentin edustajan mainitsemia seikkoja.

(1) EYVL L 145, 30.5.1986.

(2) EYVL L 51, 20.2.1987.

(3) EYVL L 197, 20.7.1985.

(4) EYVL L 188, 19.7.1988.

(5) EYVL L 185, 15.7.1988.

(6) EYVL L 193, 31.7.1993.

(7) EYVL L 142, 2.6.1997.

(8) EYVL P 172, 30.9.1966.

(9) EYVL L 293, 31.10.1998.

(10) KOM(2002) 394 lopullinen.

(11) EYVL L 160, 26.6.1999.