KIRJALLINEN KYSYMYS P-2691/99 esittäjä(t): Pernille Frahm (GUE/NGL) komissiolle. YK:n pakolaisyleissopimus.



Virallinen lehti nro 303 E , 24/10/2000 s. 0091 - 0093



KIRJALLINEN KYSYMYS P-2691/99 esittäjä(t): Pernille Frahm (GUE/NGL) komissiolle (11. tammikuuta 2000) Aihe: YK:n pakolaisyleissopimus Tampereen päätelmien mukaan neuvosto korostaa sitä, että YK:n pakolaisyleissopimus kokonaisuudessaan toimii EU:n pakolais- ja turvapaikkapolitiikan perustana. Voiko komissio vahvistaa tämän päätöksen merkitsevän sitä, että EU:n jäsenvaltiot ovat velvollisia käsittelemään turvapaikkahakemuksen turvapaikan hakijan alkuperämaasta riippumatta? António Vitorinon komission puolesta antama vastaus (3. helmikuuta 2000) Lokakuun 1516 päivänä 1999 pidetyn Tampereen Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan päätelmiin sisältyvät seuraavat toteamukset: Tavoitteena on avoin ja turvallinen Euroopan unioni, joka on täysin sitoutunut Geneven pakolaisyleissopimuksen ja muiden asiaa koskevien ihmisoikeusasiakirjojen velvoitteisiinmldr (4 kohta) ja Eurooppa-neuvosto vahvistaa, että unioni ja sen jäsenvaltiot pitävät tärkeänä, että oikeutta hakea turvapaikkaa kunnioitetaan täydellisesti. Se on päättänyt pyrkiä kohti yhteistä eurooppalaista turvapaikkajärjestelmää, joka perustuu Geneven yleissopimuksen täysimääräiseen ja kokonaisvaltaiseen soveltamiseen, jolloin varmistetaan, että ketään ei palauteta takaisin vainottavaksi, eli noudatetaan edelleen palauttamiskiellon periaatetta. (13 kohta). Komissio ilmaisee tyytyväisyytensä näiden lausuntojen osalta. Nämä poliittiset sitoumukset tulevat olemaan uusien turvapaikka-asioita koskevien lainsäädäntöehdotusten pohjana. Jäsenvaltioiden turvapaikka-asioihin liittyvien velvollisuuksien osalta on tarpeen erottaa toisistaan niiden velvollisuudet toisaalta kansainvälisen oikeuden nojalla ja toisaalta perustamissopimusten nojalla. Kaikki jäsenvaltiot ovat allekirjoittaneet vuoden 1951 Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisten asemaa koskevan yleissopimuksen. Kyseisessä yleissopimuksessa valtioille asetetaan pakolaisia koskevia velvoitteita, joihin kuuluu 33 artiklassa oleva palauttamisen kieltäminen pakolaisen alkuperämaasta riippumatta. Yleissopimuksen 3 artiklassa mainitaan nimenomaisesti, että sopimusvaltioiden on sovellettava kyseisen yleissopimuksen määräyksiä pakolaisten rotuun, uskontoon tai alkuperäismaahan katsomatta. Kaikki jäsenvaltiot ovat allekirjoittaneet myös Dublinin yleissopimuksen, jonka 2 artiklassa vahvistetaan jäsenvaltioiden velvoitteet, joista on määrätty Geneven yleissopimuksessa, sellaisena kuin se on muutettuna New Yorkin pöytäkirjalla, sekä jäsenvaltioiden sitoumus toimia yhteistyössä YK:n pakolaisasiain päävaltuutetun kanssa näitä instrumentteja soveltaessaan. Perustamissopimusten mukaisten velvoitteiden osalta voidaan todeta, ettei tällä hetkellä ole turvapaikka-asioita koskevaa yhteisön lainsäädäntöä. EY:n perustamissopimuksen 63 artiklan 1 kohdassa (ent. 73 k artiklassa) määrätään, että neuvoston on toteutettava turvapaikkaa koskevia toimenpiteitä pakolaisten oikeudellista asemaa koskevan, 28 päivänä heinäkuuta 1951 tehdyn Geneven yleissopimuksen ja 31 päivänä tammikuuta 1967 tehdyn pöytäkirjan sekä muiden asiaa koskevien sopimusten mukaisesti. EY:n perustamissopimuksen 63 artiklan 1 kohdan täytäntöönpano tulee toimimaan mekanismina, jolla neuvosto panee edellä mainitut Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmät täytäntöön. Kahdessa 63 artiklan 1 kohdan neljästä alakohdasta määrätään kolmannen maan kansalaisiin sovellettavista toimenpiteistä, kun taas kahdessa muussa alakohdassa ei eritellä toteutettavien toimenpiteiden henkilöllistä soveltamisalaa. Amsterdamin sopimus sisältää pöytäkirjan Euroopan unionin jäsenvaltioiden kansalaisten turvapaikasta. Kyseinen pöytäkirja on EY:n perustamissopimuksen liitteenä ja siinä määrätään, että jäsenvaltio voi ottaa harkittavaksi tai hyväksyä käsiteltäväksi toisen jäsenvaltion kansalaisen jättämän turvapaikkahakemuksen ainoastaan, jos joku neljästä edellytyksestä täyttyy. Mainituista edellytyksistä kolme koskee sen jäsenvaltion, jonka kansalainen turvapaikanhakija on, poikkeamista ihmisoikeuslainsäädännöstä tai ihmisoikeuksia koskevien periaatteiden vakavaa ja jatkuvaa rikkomista. Neljäs edellytys tarjoaa jäsenvaltioille mahdollisuuden päättää yksipuolisesti käsitellä toisen jäsenvaltion kansalaisen tekemän hakemuksen. Amsterdamin sopimuksen julistuksessa 48 mainitaan, että Euroopan unionin jäsenvaltioiden kansalaisten turvapaikasta tehdyllä pöytäkirjalla ei rajoiteta kunkin jäsenvaltion oikeutta toteuttaa tarpeelliseksi katsomansa järjestelytoimenpiteet täyttääkseen pakolaisten oikeudellista asemaa koskevan 28 päivänä heinäkuuta 1951 tehdyn Geneven yleissopimuksen mukaiset velvollisuutensa. Kukin jäsenvaltio voi siis päättää, millä järjestelytoimenpiteillä se aikoo täyttää Geneven yleissopimuksen mukaiset velvoitteensa pannessaan pöytäkirjaa täytäntöön. Pöytäkirjalla ei estetä jäsenvaltioita käsittelemästä kaikkia turvapaikkahakemuksia hakijan alkuperämaasta riippumatta. Komissio muistuttaa, että Belgia on tehnyt julistuksen, jossa mainitaan seuraavaa: Hyväksyessään Euroopan unionin jäsenvaltioiden kansalaisten turvapaikasta tehdyn pöytäkirjan Belgia toteaa, että vuoden 1951 Geneven yleissopimuksesta ja vuoden 1967 New Yorkin pöytäkirjasta johtuvien velvollisuuksiensa mukaisesti se suorittaa tapauskohtaisen tutkimuksen toisen jäsenvaltion kansalaisen tekemästä turvapaikkahakemuksesta kyseisen pöytäkirjan ainoan artiklan d alakohdan mukaisesti(1). (1) Katso Amsterdamin sopimus, julistukset, jotka konferenssi on ottanut huomioon, julistus 5, Belgian julistus Euroopan unionin jäsenvaltioiden kansalaisten turvapaikasta tehdystä pöytäkirjasta.