ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 304 , 02/10/1998 s. 0012



KIRJALLINEN KYSYMYS E-4164/97 komissiolle esittäjä(t): Rijk van Dam (I-EDN) (21. tammikuuta 1998) Aihe: ¨Uutta vanhan tilalle¨ -järjestelyn voimassaoloajan pidentäminen Asetuksen 1101/89 ((EYVL L 116, 28.4.1989, s. 25. )) 8 artiklassa säädetään, että viiden vuoden ajan asetuksen voimaantulosta uusia aluksia ei saa laskea liikkeelle ellei omistaja anna romuttaa komission määrittämän tonniluvun verran tai maksa komission määrittämää sakkoa. Vuonna 1994 tämän niin kutsutun ¨uutta vanhan tilalle¨ -järjestelyn voimassaoloaikaa pidennettiin asetuksella 844/94 ((EYVL L 98, 16.4.1994, s. 1. )) viidestä kymmeneen vuoteen asetuksen 1101/89 voimaantulosta. Tämä tarkoittaa, että ¨uutta vanhan tilalle¨ -järjestely on voimassa 1. toukokuuta 1999 asti. Yritysmaailmassa ollaan kuitenkin lähes yksimielisesti sitä mieltä, että järjestelyn voimassaoloajan pidentäminen on tarpeellista myös tämän päivämäärän jälkeen. 1. Voisiko komissio vahvistaa tiedon siitä, että ¨uutta vanhan tilalle¨ -järjestely on voimassa 1. toukokuuta 1999 asti? 2. Jos näin on, mitä menettelyä komission on käytettävä ¨uutta vanhan tilalle¨ -järjestelyn voimassaoloajan pidentämiseksi vuoden 1999 toukokuusta lähtien? 3. Kuinka kauan tämä menettely normaalisti kestää? 4. Milloin komissio aikoo aloittaa kohdassa kaksi esitetyn menettelyn? Komission jäsenen Neil Kinnockin komission puolesta antama vastaus (26. helmikuuta 1998) Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 844/94, jolla muutetaan sisävesiliikenteen rakenteellisista parannuksista annettua asetusta (ETY) N:o 1101/98, säädetään, että ¨jos rakennat, romuta -sääntö¨ pysyy voimassa 28. huhtikuuta 1999 asti. Marraskuussa 1997 antamassaan kertomuksessa ((KOM (97) 555 lopullinen. )), joka lähetettiin neuvostolle ja parlamentille, komissio esitti, että olisi hyvä säilyttää aluskaluston kapasiteettia sääntelevä järjestelmä 28. huhtikuuta 1999 jälkeen. Komissio pyysi sisävesiliikenteen rakenteellisten parannusten asiantuntijaryhmää (joka perustettiin komission asetuksella (ETY) N:o 1102/89 toimenpiteiden vahvistamisesta sisävesiliikenteen rakenteellisista parannuksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1101/89 panemiseksi täytäntöön) miettimään asiaa edelleen teollisuuden ja muiden asianomaisten osapuolten kannanottojen perusteella. Komissio tarkastelee nyt kyseistä aineistoa ja tekee aikanaan tarvittavat ehdotukset.
Virallinen lehti nro C 223 , 17/07/1998 s. 0029



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3873/97 komissiolle esittäjä(t): Amedeo Amadeo (NI) (5. joulukuuta 1997) Aihe: Yhteisön ympäristömerkin myöntämisjärjestelmä Kysymykseni koskee ehdotusta neuvoston asetukseksi (EY) tarkistetusta yhteisön ympäristömerkin myöntämisjärjestelmästä (KOM(96)603 lopull. - 96/0312 SYN) ((EYVL C 114, 12.4.1997, s. 9. )). Mitä tulee sosioekonomisten eturyhmien kuulemiseen, pyydetään pitämään voimassa nykyisen asetuksen 6 artikla ja ottamaan ammattijärjestöt virallisesti mukaan foorumiin sekä antamaan pk-yrityksille riittävä edustus. Komission jäsenen Ritt Bjerregaardin komission puolesta antama vastaus (14. tammikuuta 1998) Komission ehdotuksessa tarkistetusta yhteisön ympäristömerkin myöntämisjärjestelmästä esitetään, että eri vaiheissa kuullaan laajasti yhteiskunnallisia ja taloudellisia eturyhmiä. Ennen tuoteryhmän valitsemista ja sitä koskevan valtuuden antamista Euroopan ympäristömerkkijärjestölle ¨komissio aloittaa kaikkien asianomaisten osapuolten avoimet kuulemiset liitteessä IV olevassa a ja b kohdassa esitettyjen periaatteiden mukaisesti¨ (5 artiklan 2 kohta). Liitteessä IV olevassa a kohdassa otetaan erityisesti huomioon asian kannalta merkityksellisten eturyhmien asema ja todetaan, että ¨asianomaisten osapuolten, joita asia koskee suoraan tai välillisesti, (...) osallistumiseen pyritään aktiivisesti¨. Erityisesti mainitaan ammattiyhdistykset sekä pk- ja käsityöteollisuusyritykset samoin kuin kaikki muut eturyhmät. Yhteisön ympäristömerkin myöntämisjärjestelmästä 23 päivänä maaliskuuta 1992 annetun asetuksen (ETY) N:o 880/92 ((EYVL L 99, 11.4.1992. )) 6 artiklassa säädetyt nykyiset kuulemisjärjestelyt eivät ole riittäviä, jotta ne mahdollistaisivat uuden järjestelmän mukaisen laajan kuulemisprosessin.
Virallinen lehti nro C 223 , 17/07/1998 s. 0046



KIRJALLINEN KYSYMYS E-4055/97 neuvostolle esittäjä(t): Yiannis Roubatis (PSE) (15. tammikuuta 1998) Aihe: Amnesty International-järjestön selonteko ihmisoikeuksien tilasta Turkissa Amnesty International -järjestön uudessa selonteossa, jonka aiheena ovat ihmisoikeudet Turkissa, Turkkia syytetään alaikäisten kiduttamisesta sekä pidätettyjen teloituksista ja katoamisista. Amnesty International -järjestön tietojen mukaan vuonna 1997 Turkissa 25 henkilöä kuoli pidätettynä ollessaan ja 23 henkilöä katosi sen jälkeen, kun heidät oli pidätetty. Neuvostolta kysytään: 1. Mitä toimia se aikoo toteuttaa tehdäkseen lopun siitä, että Turkin hallitukset yksi toisensa jälkeen pitävät Euroopan unionia pilkkanaan, ja siitä, että ihmisoikeuksien tila Turkissa on jatkuvasti surkea? 2. Mitä se aikoo tehdä, jotta Turkin poliittinen ja sotilaallinen johto viimeinkin tiedostaisi, että he eivät voi jatkaa oman maansa kansalaisten kiduttamista ja tappamista sillä hetkellä, kun kansainvälinen yhteisö seuraa kammoksuen näitä tapahtumia? Yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-4055/97 ja E-0262/98 (11. toukokuuta 1998) Neuvosto on edelleen vakavasti huolissaan demokratian ja ihmisoikeuksien tilanteesta Turkissa. Luxemburgissa 12.-13. joulukuuta 1997 kokoontunut Eurooppa-neuvosto painotti jälleen sitä, että Turkin hallituksen on noudatettava demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevia perusvelvoitteitaan. Eurooppa-neuvosto muistutti neuvoston 29. huhtikuuta 1997 kokoontuneessa EU - Turkki-assosiaationeuvostossa ilmaiseman kannan mukaisesti, että Turkin ja Euroopan unionin välisten suhteiden vahvistaminen riippuu myös Turkin aloittamien poliittisten ja taloudellisten uudistusten jatkamisesta, etenkin ihmisoikeuksia koskevien vaatimusten ja käytäntöjen mukauttamisesta Euroopan unionissa voimassa oleviin vaatimuksiin ja käytäntöihin. Turkissa vallitseva demokratian ja ihmisoikeuksien tilanne on jatkuvasti neuvoston huomion kohteena. Nämä kysymykset otetaan esille käytännöllisesti katsoen kaikissa Turkin viranomaisten kanssa pidettävissä kokouksissa.
Virallinen lehti nro C 223 , 17/07/1998 s. 0049



KIRJALLINEN KYSYMYS E-4063/97 komissiolle esittäjä(t): Amedeo Amadeo (NI) (14. tammikuuta 1998) Aihe: Tuotantotoiminnasta maksettava alueellinen vero Lisäarvoa koskevissa asioissa tuotantotoiminnasta maksettavaa alueveroa tullaan soveltamaan Italiassa muun muassa työntekijöiden palkkoihin sekä yritysten veloista ja lainoista maksettaviin passiivisiin korkoihin. Veroa tullaan siis soveltamaan rahaan, joka ei ole yrittäjän käytettävissä. Eikö komissio katso, että tällaisella järjestelyllä vahingoitetaan vakavasti Italian ja muiden yhteisön maiden yritysten välistä rehellistä kilpailua? Komission jäsenen Mario Montin komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-4063/97 ja E-4064/97 (17. helmikuuta 1998) Saatavilla olevien tietojen mukaan uuden alueveron, IRAPin (Imposta regionale sulle attivitá produttive), bruttomääräisenä määräytymisperusteena käytetään summaa, joka sisältää yleensä verovelvollisen myymistään tavaroista ja palveluista saamat tulot bruttomääräisinä. IRAPin nettomääräinen määräytymisperuste voi kuitenkin poiketa nettotulojen määrästä, koska tietyt kustannuserät eivät ole vähennyskelpoisia. Komissio huomauttaa, että lukuun ottamatta kahta vuonna 1990 annettua direktiiviä, jotka ovat 23 päivänä heinäkuuta 1990 annettu neuvoston direktiivi 90/434/EY ((EYVL L 225, 20.8.1990. )) eri jäsenvaltioissa olevia yhtiöitä koskeviin sulautumisiin, diffuusioihin, varojen siirtoihin ja osakkeiden vaihtoihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä ja 23 päivänä heinäkuuta 1990 annettu neuvoston direktiivi 90/435/EY1 eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä, välitöntä verotusta ei ole yhdenmukaistettu yhteisön tasolla. Kaikki yhdenmukaistamiseen tähtäävät toimenpiteet edellyttävät EY:n perustamissopimuksen 100 artiklan mukaisesti neuvoston yksimielistä päätöstä, myös niissä tapauksissa, joissa yhdenmukaistamisella pyritään tehostamaan sisämarkkinoiden toimintaa. Jäsenvaltiot voivat tämän vuoksi melko vapaasti päättää omista välittömän verotuksen järjestelmistään, kunhan ne noudattavat perustamissopimuksen yleisiä määräyksiä, erityisesti syrjimättömyyden ja tasa-arvoisen kohtelun periaatteita. Vastauksena parlamentin jäsenen esittämään kysymykseen voidaan todeta, ettei IRAPin käyttöönotto näytä ensi näkemältä vaikuttavan näiden velvollisuuksien noudattamiseen
Virallinen lehti nro C 223 , 17/07/1998 s. 0022



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3787/97 komissiolle esittäjä(t): Nikitas Kaklamanis (UPE) (26. marraskuuta 1997) Aihe: Kanadalaisten ydinreaktoreiden sijoittaminen Turkkiin Kanadan ministerineuvosto hyväksyi 1,07 miljardin dollarin suuruisen lainan myöntämisen, lainan, jolla rahoitetaan kahden ydinreaktorin myynti Turkkiin. Tämä laina tullaan myöntämään viennin edistämiseen tarkoitetusta valtionkassasta ¨Export Development Co.¨, jonka odotetaan kattavan tämä laina omista varoistaan siinä tapauksessa, että Turkki ilmoittaa, ettei se itse pysty tätä tekemään. Kanadan oppositio reagoi valittamalla, että tämän myynnin yhteydessä on jätetty tekemättä ympäristötarkastukset, joiden suorittaminen on toimivaltaisen Kanadan hallituksen alaisen yksikön velvollisuus, ja huomauttanut, että Ontarioon sijoitettuja samantyyppisiä ydinreaktoreita suljetaan yksi toisensa jälkeen. Haluaisin saada tietää Euroopan komission virallisen kannan asiaan sekä ovatko Turkin viranomaiset tiedottaneet sille näiden reaktoreiden rakentamissuunnitelmista ja kuinka se aikoo toimia suojellakseen väestöä ja luonnonympäristöä yhdessä EU:n jäsenvaltiossa, nimittäin Kreikassa, jolle näiden reaktoreiden sijoittaminen aiheuttaa selvästikin hyvin suuria vaaroja? Komission jäsenen Hans van den Broekin komission puolesta antama vastaus (20. tammikuuta 1998) Arvoisaa parlamentin jäsentä pyydetään palaamaan komission hänen kirjalliseen kysymykseensä E-1078/97 ((EYVL C 367, 4.12.1997. )) antamaan vastaukseen. Komission yksiköiden keräämien tietojen mukaan Turkin viranomaiset ovat valinneet Akkuyun ydinreaktoreiden sijoituspaikaksi erityisesti seismisiä, geologisia ja ympäristöllisiä näkökohtia koskevien perinpohjaisten tutkimusten perusteella. Tutkimuksista ovat vastanneet useiden Turkin yliopistojen näihin aiheisiin erikoistuneet tiedekunnat. Turkin viranomaisten avaama kansainvälinen tarjouskilpailu Akkuyn ydinvoimalaitoksen rakentamista päättyi 15. lokakuuta 1997. Turkki tarkastelee parhaillaan eri yritysryhmien tarjouksia, joista yksi on Atomic Energy Canada Limited -ryhmän tarjous. Turkin energiaministeriö on ilmoittanut, että lopullinen valinta tehdään huhtikuussa 1998. Ministeriön mukaan energiantuotannon pitäisi alkaa vuonna 2006.
Virallinen lehti nro C 223 , 17/07/1998 s. 0054



KIRJALLINEN KYSYMYS P-4104/97 komissiolle esittäjä(t): Kirsten Jensen (PSE) (18. joulukuuta 1997) Aihe: Hormonien kaltaiset aineet Voiko komissio antaa selvityksen seuraavien aineiden käyttöaloista ja käyttömääristä EU:ssa: - Klooria sisältävät torjunta-aineet - PCB - Dioksiinit ja furaanit - Puhdistusaineiden, kosmetiikan, torjunta-aineiden, koneistusöljyn, maalin ja lakan sisältämiä pinta-aktiivisia aineita hajottavat tuotteet sekä PVC:n sisältämät pehmentäjät (fatalaatit)? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardin komission puolesta antama vastaus (26. helmikuuta 1998) Maataloudessa käytettäviä torjunta-aineita säännellään yhteisön tasolla direktiivillä 91/414/ETY ((Kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1991 annettu neuvoston direktiivi 91/414/ETY, EYVL L 230, 19.8.1991. )), joka ei sisällä velvoitetta ilmoittaa käytettyjä ainemääriä. Eurostat on vastikään aloittanut hankkeen tarkempien tietojen keräämiseksi kyseisten tuotteiden markkinoinnista. Useimpien vaikuttavina aineina toimivien orgaanisten klooriyhdisteiden markkinointi ja käyttö on kielletty kaikkialla yhteisön alueella direktiivillä 79/117/ETY ((Tiettyjä tehoaineita sisältävien torjunta-aineiden markkinoille saattamisen ja käytön kieltämisestä 21 päivänä joulukuuta 1978 annettu neuvoston direktiivi 79/117/ETY, EYVL L 33, 8.2.1979. )). PCB:n markkinointi ja käyttö on kielletty neuvoston direktiivillä 85/467/ETY ((Tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun direktiivin 76/769/ETY muuttamisesta kuudennen kerran (PCB:t/PCT:t) annettu neuvoston direktiivi 85/467/ETY, EYVL L 269, 11.10.1985. )). Dioksiineilla, furaaneilla ja hajoamistuotteilla ei ole tunnettuja käyttötarkoituksia. Näitä aineita muodostuu muista tuotteista esimerkiksi jätteitä poltettaessa (dioksiinit, furaanit) tai auringonvalon, lämmön tai mikro-organismien aiheuttamien biokemiallisten reaktioiden vaikutuksesta. Siitä, mitä näille aineille tapahtuu luonnossa, ei ole olemassa yleisiä tietoja. Ftalaatit, joita on olemassa lähes 300, kuuluvat asetuksen (ETY) N:o 793/93 ((Olemassa olevien aineiden vaarojen arvioinnista ja valvonnasta 23 päivänä maaliskuuta 1993 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 793/93, EYVL L 84, 5.4.1993. )) ilmoitusvelvoitteen piiriin. Vuosittainen tuotanto ja käyttötavat on ilmoitettava komissiolle, jos ainetta tuotetaan tai tuodaan vuodessa yli 1000 tonnin määrinä. Vuodesta 1998 alkaen ilmoitusvelvoite koskee myös tuotanto- ja tuontimääriä 10 ja 1000 tonnin välillä. Kaikki toimitetut tiedot tallennetaan komission IUCLID-tietokantaan, josta osa on tarkoitettu julkiseksi. Markkinoille saatettujen ainemäärien luettelo lähetetään suoraan parlamentin jäsenelle ja sihteeristölle.
Virallinen lehti nro C 223 , 17/07/1998 s. 0035



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3942/97 komissiolle esittäjä(t): Raimo Ilaskivi (PPE) (12. joulukuuta 1997) Aihe: Postipalvelujen yhtenäinen hinnoittelu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi yhteisön postipalvelujen sisämarkkinoiden kehittämisestä ja palvelujen laadun parantamisesta edellyttää 5 luvun 12 artiklassa jäsenvaltioita toteuttamaan toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kukin yleispalvelu hinnoitellaan seuraavien periaatteiden mukaisesti: - hinnat on sovitettava kustannuksiin; jäsenvaltiot saavat päättää yhteisen hinnoittelun käyttämisestä koko alueellaan. Suomessa posti kerää kesäasukkaiden postinkannosta erillisen viikkomaksun, jota ei peritä muilta paikkakunnan asukkailta. Hyväksyykö komissio sen periaatteen, että Suomessa posti voi kohdella näin eriarvoisesti saman palvelun saajia? Komission jäsenen Martin Bangemannin komission puolesta antama vastaus (29. tammikuuta 1998) Yhteisön postipalvelujen kehittämistä ja palvelun laadun parantamista koskevista yhteisistä säännöistä tehdyn direktiiviehdotuksen 12 artiklassa säädetään, että yleispalvelun hinnat on sovitettava kustannuksiin ja että hinnoittelun on oltava syrjimätöntä. Saman artiklan mukaisesti jäsenvaltiot saavat päättää yhtenäisen hinnoittelun käyttämisestä koko alueellaan; kyseessä ei siis ole velvoite. Suomen postilaitos perii asukkaalta erillisen viikkomaksun postin jakamisesta tämän vapaa-ajan asuntoon. Jos asukas ei suorita kyseistä maksua, hänen on itse haettava postinsa postitoimipaikasta. Vakituisilta asukkailta mainittua maksua ei peritä. Suomessa on runsaasti vapaa-ajan asuntoja, ja ne sijaitsevat hajallaan maantieteellisesti erittäin laajalla alueella. Tästä erityistilanteesta seuraa, että niiden asukkaille suunnattujen postipalvelujen järjestäminen on tavanomaista vaikeampaa ja kalliimpaa. Kausiluonteinen ja usein ennalta suunnittelematon asuminen voi nostaa postinjakelukustannuksia, jotka postilaitos puolestaan haluaa laskuttaa niiden aiheuttajilta. Vakituiset asukkaat ovat postin kannalta eri asemassa, mistä syystä heiltä ei peritä kyseistä maksua. Näin ollen ei voida katsoa, että Suomen postin harjoittama käytäntö olisi ristiriidassa mainitun direktiivin periaatteiden kanssa edellyttäen, että perittävä maksu on suhteessa aiheutuneisiin lisäkustannuksiin.
Virallinen lehti nro C 187 , 16/06/1998 s. 0105



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3976/97 komissiolle esittäjä(t): Xaver Mayer (PPE) (9. joulukuuta 1997) Aihe: Propoliksen (mehiläisvaha) myynti Propolista luonnehditaan lääketieteellisessä kirjallisuudessa luonnonaineeksi, joka vahvistaa kehon omaa puolustusjärjestelmää. Propolista käytetään raaka-aineena lääkeaineiden valmistuksessa. Saksassa Propolis-tuotteiden valmistukseen, jakeluun ja myyntiin sovelletaan lääkeaineita koskevaa lainsäädäntöä. Tästä syystä näitä tuotteita saa myydä ainoastaan apteekeissa. 1. Voiko komissio kertoa, missä Euroopan unionin jäsenvaltioissa mehiläistarhan hoitajat voivat myydä Propolista suoraan tarhoilta? 2. Onko tämä kyseisten tuotteiden saatavuudessa ilmenevä ero sisämarkkinoita koskevien määräysten mukainen? Komission jäsenen Martin Bangemannin komission puolesta antama vastaus (14. tammikuuta 1998) Komissiolla ei ole tietoa mehiläishoitajien harjoittaman propoliksen myynnin sääntelystä eri jäsenvaltioissa. Lääkevalmisteita koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 26. tammikuuta 1965 annetun neuvoston direktiivin 65/65/ETY ((EYVL 22, 9.2.1965. )) 1 artiklassa määriteltyjen lääkkeiden myynti kuluttajille on edelleen jäsenvaltioiden itsensä säädeltävissä, eikä asiasta ole yhteisön lainsäädäntöä. Näin ollen jäsenvaltiot voivat EY:n perustamissopimuksen 30-36 artiklan mukaisesti pitää voimassa säännöksiä, joiden perusteella lääkkeitä saavat myydä kuluttajille ainoastaan apteekit, sekä kieltää muut myyntikanavat alueellaan.
Virallinen lehti nro C 196 , 22/06/1998 s. 0053



KIRJALLINEN KYSYMYS E-4006/97 komissiolle esittäjä(t): Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) (14. tammikuuta 1998) Aihe: Yhteisön liuskekiviteollisuus ja ympäristö Voiko komissio antaa tiedot yhteisön tällä hetkellä liuskekiviteollisuudelle antamista tuista, jotka on suunnattu vastaan huomattavia ympäristökustannuksia, jotka heikentävät teollisuuden kilpailukykyä markkinoilla? Aikooko komissio ottaa käyttöön uusia tukitoimenpiteitä alan yrityksille, jotta ne pystyisivät vastamaan näihin kustannuksiin? Voisiko komissio tiedottaa toteutetuista toimenpiteistä ja kertoa, mitä se aikoo tehdä, jotta kaivausjätealueet palautettaisiin ennalleen ja jätteitä kierrätettäisiin paremmin yhteisön kiviliusketeollisuudessa? Komission jäsenen Martin Bangemannin komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-4006/97, E-4007/97 ja E-4010/97 (6. helmikuuta 1998) Komissio vahvisti neuvostolle esittämässään kertomuksessa muun kuin energia-alan vuoriteollisuudesta 18 päivänä marraskuuta 1993 annettujen neuvoston päätelmien täytäntöönpanosta ((Asiak. SEC(96) 852. )), että yhteisön lainsäädännöllä ei ole paljonkaan merkitystä ympäristökustannusten ongelmissa verrattuna kansallisiin tai sitä alemman tason säädösaloitteisiin. Komissio ei kiellä alan alueellista merkitystä eikä rakennerahastojen hyödyntämisoikeutta, mutta sillä ei ole rahoitusvälineitä, joilla alan kustannuksia voitaisiin korvata. Komissiolla ei ole käytössään keinoja tukea suoraan liuskekivialan tuotteita, ja sen mielestä tämä on ensisijaisesti ammattijärjestöjen tehtävä. Komissio huomauttaa kuitenkin, että tavoitetta voidaan edistää ammattikoulutuksen alaan liittyvällä yhteistyöllä muiden rakennusalan tai tutkimuksen toimijoiden kanssa. Panemalla täytäntöön rakennusalan tuotteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annettu neuvoston direktiivi 89/106/ETY ((EYVL L 40, 11.2.1989. )), johon ala liittyy standardointityön välityksellä, vaikutetaan todennäköisesti myönteisesti tuotteen julkiseen kuvaan ja yhteisön tuottajien kansainväliseen kilpailukykyyn. Komissio teki 20. marraskuuta 1997 päätöksen 97/808/EY ((EYVL L 331, 3.12.1997. )) rakennusalan tuotteiden vaatimustenmukaisuuden osoittamismenettelystä lattianpäällysteiden (floorings) osalta saatuaan pysyvältä rakennusalan komitealta myönteisen lausunnon.
Virallinen lehti nro C 187 , 16/06/1998 s. 0124



KIRJALLINEN KYSYMYS E-4091/97 komissiolle esittäjä(t): Peter Truscott (PSE) (16. tammikuuta 1998) Aihe: Hertfordshiren rahoitus vuosina 1994 - 1997: metsätalouden ohjausrahasto ja YMP Voiko komissio kertoa, kuinka paljon rahoitusta Hertfordshire on saanut metsätalouden ohjausrahastosta sekä osana yhteistä maatalouspolitiikkaa (YMP) vuosina 1994, 1995, 1996 ja 1997? Komission jäsenen Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (5. helmikuuta 1998) Komissio ei pysty antamaan pyydettyä tietoa, koska sen käytettävissä ei ole menojen jakaumaa kreivikunnittain.
Virallinen lehti nro C 174 , 08/06/1998 s. 0050



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3381/97 komissiolle esittäjä(t): Carlos Robles Piquer (PPE) (23. lokakuuta 1997) Aihe: Aurinko ja ilmastonmuutokset Jotkut tutkijat, etenkin amerikkalaiset, näyttävät päätyneen siihen lopputulokseen, että auringon magneettiset syklit, joiden pituus on keskimäärin 11 vuotta (vaihtelee siten, että maksimi on 15 ja minimi 8 vuotta) ovat pääasiallisesti vastuussa ilmastonmuutoksista, varsinkin ¨kasvihuoneilmiöstä¨, mikä vähentäisi ihmisen aiheuttamien tuhojen ¨syyllisyyttä¨, erityisesti hiilidioksidin ja muiden kaasujen päästöjen osalta. Seuraavassa Kioton konferenssissa, johon Euroopan toimielimet osallistuvat, ilmeisesti käsitellään näitä johtopäätöksiä. Aikovatko Euroopan instituutiot tuoda konferenssiin omien asiantuntijoidensa valmistamat arviot kyseisistä tutkimuksista? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardin komission puolesta antama vastaus (4. joulukuuta 1997) On totta, että viimeisimmät tutkimustulokset ovat osoittaneet pilvipeitteen 3-4 prosentin muutoksen viimeisimmän aurinkosyklin aikana korreloivan voimakkaasti kosmiseen virtaukseen ja auringon toimintaan. Tämä pilvipeitteen systemaattinen vaihtelu vaikuttaa saapuvaan auringon säteilyyn ja lämpötilaan maailmanlaajuisesti. Kun nämä viimeisimmät tulokset otetaan huomioon tulevaisuutta koskevissa ilmastomalleissa, voidaan ihmisen toiminnan vaikutusta ilmastonmuutokseen arvioida paremmin perustein ja parantaa ilmastonmuutosten vaikutusten alueellisia malleja. Nämä sykliset muutokset eivät kuitenkaan selitä maanpinnan keskilämpötilan yleistä 0,3 - 0,6° C:n nousua viime vuosisadan lopusta. Itse asiassa ilmaston luonnollisen vaihtelun aiheuttama tausta, joka johtuu sisäisestä vaihtelusta ja ulkoisista tekijöistä kuten auringon vaihtelusta tai tulivuorenpurkauksista, on otettu huomioon ilmastonmuutosta koskevan hallitustenvälisen paneelin (IPCC) arvioinnissa. Sen jälkeen, kun IPCC:n ensimmäinen arviointikertomus julkaistiin vuonna 1990, on huomattavasti edistytty yrityksissä erottaa luonnollinen vaihtelu ja antropogeeninen vaikutus ilmastoon. IPCC toteaa tämän johdosta vuoden 1995 arvioinnissaan ¨todisteiden viittaavan siihen, että ihmisen toiminnalla on havaittava vaikutus maapallon ilmastoon¨.