KIRJALLINEN KYSYMYS E-1489/03

esittäjä(t): Reinhold Messner (Verts/ALE) komissiolle

(2. toukokuuta 2003)

Aihe: Teurastuksen ja lihanjalostuksen hygieniamääräykset maatiloilla

Elintarviketurvallisuuden ja -hygienian alalla on annettu paljon uusia asetuksia elintarviketurvallisuutta käsittelevän valkoisen kirjan ilmestymisen jälkeen.

Mitkä asetukset koskevat tällä hetkellä eläinten (naudat, siat, lampaat, vuohet ja kanat) teurastamista maatiloilla? Mitä ehtoja teurastukseen tarkoitettujen rakennusten pitää täyttää? Mitkä säännökset koskevat lihanjalostusta (makkaratuotteet, leikkeet) maatilalla? Mitkä erityisjärjestelyt liittyvät näiden tuotteiden suoramarkkinointiin tiloilta (majatalot ja suoramyyntiliikkeet)?

Mistä edellä mainituista säännöksistä komissio on antanut tai aikoo antaa lainsäädäntöehdotuksia lähiaikoina?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(10. kesäkuuta 2003)

Pääasialliset teurastamista koskevat hygieniasäännökset sisältyvät nykyisin kotieläiminä pidettävien nautaeläinten, sikojen, lampaiden ja vuohien osalta terveyttä koskevista ongelmista yhteisön sisäisessä tuoreen lihan kaupassa 26 päivänä kesäkuuta 1964 annettuun neuvoston direktiiviin 64/433/ETY(1) ja siipikarjan osalta terveyttä koskevista ongelmista tuoreen siipikarjanlihan kaupassa 15 päivänä helmikuuta 1971 annettuun neuvoston direktiiviin 71/118/ETY(2). Eläimen teurastaminen viljelijän ja hänen lähiperheensä yksityiseen käyttöön ei kuulu direktiivin soveltamisalaan, mutta asiasta voi olla voimassa kansallisia säännöksiä. Direktiivien vaatimukset on kuitenkin täytettävä tuotettaessa tällaista lihaa ihmisravinnoksi muuhun kuin yksityiseen kulutukseen.

Pienteurastamoja koskevat vähemmän vaativat ehdot, jotka sallivat tiettyjen yksinkertaistettujen rakennetta ja infrastruktuuria koskevien kriteerien noudattamisen. Direktiivin hygieniasäännöksiä on kuitenkin noudatettava, joten kansanterveys ei vaarannu. Tällaiset teurastamot on rekisteröitävä, ja ne saavat markkinoida tuottamaansa lihaa kansallisilla markkinoilla tiettyjen ehtojen vallitessa. Tällainen liha on lisäksi merkittävä kansallisella leimalla, joka ei saa olla sekoitettavissa yhteisön leimaan.

Olettaen, että arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemia makkaratuotteita ja leivitettyjä luuttomia leikkeitä ei ole valmistettu menetelmällä, joka muuttaa lihan sisäistä solurakennetta ja poistaa tuoreen lihan ominaisuudet, tällaiset tuotteet kuuluvat raakalihavalmisteiden määritelmän piiriin. Nykyisin voimassa olevat raakalihavalmisteiden valmistusta koskevat säännökset sisältyvät jauhetun lihan ja raakalihavalmisteiden tuotantoon ja markkinoille saattamiseen sovellettavista vaatimuksista 14 päivänä joulukuuta 1994 annettuun neuvoston direktiiviin 94/65/EY(3). Jäsenvaltiot voivat myöntää tiettyjä tuotantolupia ottaakseen huomioon erityiset kulutustottumukset, kunhan varmistetaan, että direktiivin terveydellisiä vaatimuksia noudatetaan.

Maatiloilla sijaitsevista teurastamoista ei sinänsä ole annettu erityissäännöksiä. Tämä tarkoittaa, että jos noudatetaan edellä mainittujen direktiivien asianmukaisia vaatimuksia joko yhteisön tai kansallisille markkinoille tuotettavan lihan osalta ja jos kansalliset säännökset sallivat sellaisen lihan myynnin maatilalla, lihaa voidaan tuottaa, leikata ja varastoida maatiloilla sijaitsevissa hyväksytyissä tai rekisteröidyissä teurastamoissa.

Mitään erityissäännöksiä ei myöskään ole annettu näiden tuotteiden suoramarkkinoinnista maatilalla lukuun ottamatta tiettyjä tilanteita, jotka koskevat suoramyyntiä loppukuluttajalle. Asianomainen direktiivi ei koske lihan leikkaamista ja varastointia ja raakalihavalmisteiden valmistamista tuotteiden toimittamiseksi suoraan loppukuluttajalle, mutta tällaiseen toimintaan sovelletaan vähittäiskauppaa koskevia kansallisia säännöksiä kansanterveydellisistä tarkastuksista. Myyntiä kyseiseltä maatilalta ravintoloihin, hotelleihin tai maatilan ulkopuolella oleviin laitoksiin ei voida pitää myyntinä suoraan kuluttajalle. On myös huomattava, että elintarvikehygieniasta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annetun

direktiivin 93/43/ETY(4) ehtoja sovelletaan horisontaalisesti kaikkiin elintarvikkeisiin. Tämä tarkoittaa, että elintarvikealan toimijoiden, myös alkutuotannon jälkeisissä vaiheissa toimivien, kuten niiden, jotka valmistavat, jalostavat, varastoivat ja käsittelevät tuotteita tai tarjoavat niitä myyntiin tai toimittavat niitä kuluttajille, on noudatettava tämän direktiivin vaatimuksia varmistaakseen elintarvikkeiden turvallisuuden ja terveellisyyden.

Uusien yleisten ja erityisten hygieniasääntöjen ensisijaisena tavoitteena on varmistaa elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvän kuluttajansuojan korkea taso tiettyjen periaatteiden mukaisesti. Ennen kuin ehdotukseen sisältyvät asetukset hyväksytään, tulevat voimaan ja pannaan täytäntöön, noudatetaan nykyisiä vaatimuksia.

Ehdotettu parlamentin ja neuvoston asetus elintarvikehygieniasta(5) sisältää nykyisessä muodossaan seuraavat periaatteet: ensisijainen vastuu elintarvikkeiden turvallisuudesta on elintarvikealan toimijoilla ja elintarvikkeiden turvallisuus on varmistettava läpi koko elintarvikeketjun. Yleisiä sääntöjä sovelletaan kaikkiin elintarvikkeiden tuotanto- ja jalostusvaiheisiin. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin toteuttaa kansallisia toimenpiteitä uusissa elintarvikehygieniaa koskevissa asetuksissa olevien vaatimusten mukauttamiseksi niin, etteivät elintarvikkeiden turvallisuutta koskevat tavoitteet kuitenkaan vaarannu, toisaalta salliakseen perinteisten menetelmien käytön jatkamisen missä tahansa tuotannon, jalostuksen ja jakelun vaiheessa ja toisaalta tyydyttääkseen erityisistä maantieteellisistä haitoista kärsivillä alueilla sijaitsevien elintarvikealan toimijoiden tarpeet.

Ehdotettu parlamentin ja neuvoston asetus eläinperäisten elintarvikkeiden erityisistä hygieniasäännöistä ei koske yksityiseen käyttöön tarkoitettujen elintarvikkeiden valmistusta, käsittelyä ja varastointia kotitalouksissa. Asetus ei myöskään koske maatilalla teurastetun siipikarjan tai jäniseläinten toimittamista pieninä määrinä loppukuluttajalle tai paikallisille laitoksille, jotka toimittavat niitä suoraan loppukuluttajalle tuoreena lihana. Jäsenvaltioilla on velvollisuus antaa tällaisia toimituksia koskevia kansallisia säännöksiä varmistaakseen asetusehdotuksen tavoitteiden toteutumisen. Asetus ei koske vähittäiskauppaa, ellei erityisesti toisin säädetä. Ehdotuksen 10 artiklan 3 kohdan mukaan jäsenvaltioilla on mahdollisuus toteuttaa kansallisia toimenpiteitä liitteessä III olevien erityisvaatimusten mukauttamiseksi viiden ehtokokonaisuuden vallitessa, kuitenkin niin, etteivät elintarvikkeiden turvallisuutta koskevat tavoitteet vaarannu.

(1) EYVL P 121, 29.7.1964.

(2) EYVL L 55, 8.3.1971.

(3) EYVL L 368, 31.12.1994.

(4) EYVL L 175, 19.7.1993.

(5) EYVL C 365 E, 19.12.2000.