ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 289 , 11/10/1999 s. 0109



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3984/98 esittäjä(t): Jesús Cabezón Alonso (PSE) neuvostolle (4. tammikuuta 1999) Aihe: Kansanäänestys Länsi-Saharan itsemääräämisoikeudesta Viime vierailullaan Länsi-Saharan pakolaisleirillä joulukuun 1998 alussa YK:n pääsihteeri Kofi Annan onnistui murtamaan yhden Länsi-Saharan itsemääräämisoikeudesta järjestettävän kansanäänestyksen valmistelujen esteistä, sillä Länsi-Saharan vapautusrintama Polisario suostui siihen, että useat tuhannet ihmiset voidaan kirjata äänestäjäluetteloon vuonna 1999 järjestettävää kansanäänestystä varten. Tästä merkittävästä läpimurrosta huolimatta Marokon hallitus vaikeuttaa jälleen asioita, mikä voi vaarantaa Kofi Annanin saavuttamat tulokset. Eikö neuvoston mielestä Euroopan unionin, joka on kiinnostunut Välimeren politiikasta, pitäisi toimia aktiivisemmin näiden esteiden ja vaikeuksien voittamiseksi, jotta kansanäänestys Länsi-Saharan itsemääräämisoikeudesta voidaan järjestää suunnitelmien mukaisesti vuonna 1999 ilman lisäviivytyksiä? Vastaus (29. maaliskuuta 1999) Neuvosto osallistuu jo tiiviisti Yhdistyneiden Kansakuntien toimintaan, jonka tarkoituksena on Länsi-Saharan itsemääräämisoikeutta koskevan kansanäänestyksen valmistelu ja järjestäminen vuonna 1999. Neuvosto on seurannut ja tarkkaillut tilanteen kehittymistä sekä jäsenvaltioidensa kyseisellä alueella tapahtuvan toiminnan kautta että YK:ssa New Yorkissa; yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan puitteissa neuvosto on käsitellyt säännöllisesti aluetta koskevia YK:n aloitteita erityisesti asianomaisessa työryhmässä. Koska EU tukee jatkuvasti Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin (UNSG) ponnisteluja kestävän ja oikeudenmukaisen ratkaisun saavuttamiseksi Länsi-Saharassa, ja UNSG:n käytyä alueella, puheenjohtajavaltio antoi 29. joulukuuta 1998 Euroopan unionin puolesta lausuman, jossa - tuetaan UNSG:n Länsi-Saharalle tarjoamaa välitysapua, - pannaan merkille yli 147 000 kansanäänestykseen osallistujan tunnistusmenettelyn loppuunsaattaminen ja valitetaan erimielisyyksiä kolmeen kilpailevaan heimoryhmittymään liittyvässä kysymyksessä, - pannaan tyytyväisenä merkille UNSG:n tarjoama välitysapu tunnistusmenettelyn edistämiseksi. Neuvosto kehotti osapuolia myös virallistamaan UNHCR:n läsnäolon alueella ja saattamaan valmiiksi pakolaisten palauttamista koskevan pöytäkirjan; lisäksi neuvosto vetoaa, että sopimus Yhdistyneiden Kansakuntien Länsi-Saharan kansanäänestystä valvomaan asetettujen rauhanturvajoukkojen (MINURSO) asemasta olisi allekirjoitettava viipymättä. Euroopan unioni on tämän johdosta pannut mielenkiinnolla merkille, että Marokon hallitus on tällä välin allekirjoittanut sopimuksen, jossa vahvistetaan Yhdistyneiden Kansakuntien Länsi-Saharan kansanäänestystä valvomaan asetettujen rauhanturvajoukkojen (MINURSO) asema, ja toivoo, että tämä askel edistää osaltaan tavoitteena olevan itsemääräämisoikeutta koskevan kansanäänestyksen järjestämistä. EU on valmis tukemaan YK:n prosessia kyseisessä ratkaisevassa vaiheessa.
Virallinen lehti nro C 341 , 29/11/1999 s. 0012



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3790/98 esittäjä(t): Concepció Ferrer (PPE) komissiolle (4. joulukuuta 1998) Aihe: PK-yrityksiä ja matkailua koskevat ohjelmat ja hankkeet Kataloniassa Koska komissio toteuttaa kulujen suhteen avoimuuspolitiikkaa, voiko se ilmoittaa, mitkä Kataloniassa ajanjaksolla 1994-1999 toteutetut hankkeet ovat saaneet kaikkia avustuksia, jotka ovat käytettävissä pieniä ja keskisuuria yrityksiä sekä matkailualaa varten? Voiko komissio ilmoittaa täsmällisesti, mitkä määrät on lopulta myönnetty kullekin hankkeelle? Komission jäsenen Monika Wulf-Mathiesinkomission puolesta antama vastaus (18. tammikuuta 1999) Komissio kerää parhaillaan tietoja, joita se tarvitsee vastatakseen kysymykseen. Se ilmoittaa tuloksistaan mahdollisimman pian.
Virallinen lehti nro C 320 , 06/11/1999 s. 0075



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3761/98 esittäjä(t): Honório Novo (GUE/NGL) komissiolle (11. joulukuuta 1998) Aihe: EU:n ja Mauritanian islamilaisen tasavallan välinen kalastussopimus EU:n ja Mauritanian välinen kalastussopimus on voimassa 31. heinäkuuta 2000 asti. Sopimuksen kehityksen seuraamisen vuoksi, voisiko komissio ilmoittaa, 1. kuinka monta lupaa eri tyyppisille kalastusaluksille sopimuksen mukaan myönnetään Portugalille? 2. kuinka monta ja minkä tyyppisiä lupia portugalilaiset alukset ovat hakeneet tähän mennessä? 3. kuinka paljon saalista (tonneina) on saatu näiden haettujen lupien puitteissa? Komission jäsenen Emma Boninonkomission puolesta antama vastaus (1. helmikuuta 1999) Euroopan yhteisön ja Mauritanian välinen kalastussopimus tuli voimaan 1. elokuuta 1996. Sitä hallinnoidaan neljännesvuosittaisilla kalastuslisensseillä. Portugalille myönnetyt kalastusmahdollisuudet (bruttorekisteritonneina (brt) ja aluksina ilmoitettuina) on käytetty seuraavasti: >TAULUKON PAIKKA> Alukset, joilla on myönnetty lisenssi, ovat ilmoittaneet saaliikseen sopimuksen toisena soveltamisvuonna (1.8.1997-31.7.1998) 217,65 tonnia äyriäisiä (langustia lukuun ottamatta) ja 317,20 tonnia muilla pyydyksillä kuin trooleilla pyydettyjä pohjakaloja (ei kummeliturskaa); vapapyydyksiä käyttävien tonnikala-alusten ja pitkäsiima-alusten saalis oli 4,58 tonnia.
Virallinen lehti nro C 320 , 06/11/1999 s. 0039



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3291/98 esittäjä(t): Jesús Cabezón Alonso (PSE) komissiolle (9. marraskuuta 1998) Aihe: Kotiväkivalta Naisten huono kohtelu ja heihin kohdistuva väkivalta parisuhteissa ovat selvästi lisääntyneet. Muutamissa jäsenvaltioissa asiasta käydään perusteellista keskustelua erikseen tai sitä käsitellään muista kotiväkivallan muodoista (lapsiin kohdistuva väkivalta) käytävien keskustelujen yhteydessä. Mitä aloitteita (selvityksiä tai toimenpiteitä) komissio on käynnistänyt ja/tai suunnittelee? Komission jäsenen Anita Gradininkomission puolesta antama vastaus (7. tammikuuta 1999) Komissio on tietoinen erityisesti naisiin ja lapsiin niin yksityiselämässä kuin julkisestikin kohdistuvasta väkivallasta. Se myöntää, että tällainen väkivalta on kansallisten tilastojen perusteella levinnyt hyvin laajalle ja saavuttanut hälyttävät mittasuhteet. Komissio katsoo, että tilanne on jyrkässä ristiriidassa perusoikeuksien kanssa. Jäsenvaltioiden lainsäädännössä olisi kiinnitettävä erityistä huomiota siihen tosiseikkaan, että naisiin ja lapsiin kohdistuva perheväkivalta on luonteeltaan toistuvaa. Joissakin jäsenvaltioissa on jo tehty perheväkivaltaa koskevia aloitteita, avioliiton sisällä tapahtunut raiskaus mukaan lukien. Komissio tukee toissijaisuusperiaatetta noudattaen naisiin kohdistuvan väkivallan torjuntaa harjoittamalla miesten ja naisten yhtäläisiin mahdollisuuksiin tähtäävää politiikkaa. Tämä ulottuvuus pyritään sisällyttämään kaikkiin yhteisön politiikkoihin, ohjelmiin ja toimiin, jotta naisilla olisi mahdollisuus harjoittaa täysimääräisesti oikeuksiaan, joihin kuuluu esimerkiksi oikeus elää "vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella". Komissio tukee Daphne-aloitteen avulla eräitä tähän ongelmaan keskittyneitä valtioiden välisiä hankkeita, joissa pyritään ehkäisemään perheväkivaltaa ja tukemaa uhreja tietojen ja kokemusta vaihdon avulla. Komissio on lisäksi hyväksynyt ehdotuksen monivuotiseksi Daphne-ohjelmaksi (2000-2004)(1), jonka tavoitteena on lisätä tutkimusta ja edellä tarkoitettua toimintaa tiiviissä yhteistyössä alan yhdistysten sekä paikallisten ja kansallisten viranomaisten kanssa. Komissio aikoo järjestää yhdessä parlamentin, jäsenvaltioiden (erityisesti neuvoston puheenjohtajamaiden) ja muiden asiaan liittyvien tahojen kanssa vuoden 1999 aikana erityistapahtumia, joilla kampanjoidaan väkivallan täydellisen torjumisen puolesta. Asiasta järjestettiin jo ensimmäinen konferenssi Wienissä 1.-4. joulukuuta 1998. Aiheena oli poliisin rooli naisiin kohdistuvan väkivallan torjunnassa. Seuraavaa konferenssia suunnitellaan täksi kevääksi. Sen järjestää puheenjohtajamaa Saksa yhteistyössä komission kanssa. (1) EYVL C 259, 18.8.1998.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-3206/98

esittäjä(t): Nuala Ahern (V) komissiolle

(16. lokakuuta 1998)

Aihe: Skotlannin ja Pohjois-Irlannin välinen sähkönsiirtoyhteys

Olen saanut tietooni, että komission DG XVI valmistelee raporttia SPD:n seurantakomitean seuraavaa kokousta varten, joka pidetään Belfastissa marraskuun lopulla. Voiko komissio varmistaa, että Skotlannin ja Pohjois-Irlannin välistä sähkönsiirtoa valvova SPD:n seurantakomitea tekee sähkönsiirtoyhteyttä koskevan päätöksen vasta sen jälkeen, kun Pohjois-Irlannin sääntelyviranomainen OFREG on julkaissut oman raporttinsa? Voiko komissio varmistaa, että EAKR:n tuki maksetaan vasta siinä vaiheessa, kun kaikki osapuolet ovat hyväksyneet sähkönsiirtoyhteyden kannattavuutta koskevat uusimmat arvioinnit?

Komission jäsenen Monika Wulf-Mathiesinkomission puolesta antama vastaus

(11. marraskuuta 1998)

Sähkönsiirtoyhteyttä koskeva hanke on osa komission ja Pohjois-Irlannin viranomaisten välistä Pohjois-Irlantia käsittelevää yhtenäistä ohjelma-asiakirjaa (1994-1999). Hanke sisällytettiin asiakirjaan pikemminkin strategisista kuin taloudellisista syistä. Asia on YOA:n kolmas toimintalinja "Syrjäisestä sijainnista aiheutuvien haittojen vähentäminen". Hankkeen tavoitteena on parantaa Pohjois-Irlannin sähkönsaantia, helpottaa Pohjois-Irlannin energialähteiden monipuolistamista, yhdistää Pohjois-Irlannin sähköverkosto muihin verkostoihin ja poistaa syrjäisestä sijainnista johtuvat hankaluudet Pohjois-Irlannin sähköntuotannosta.

Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat todenneet 5. kesäkuuta 1996 tekemässään päätöksessä 1254/96/EY(1) hankkeen olevan yleisesti kiinnostava Euroopan laajuisen energiaverkoston kehittämisen kannalta ja katsovat sen lujittavan taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta sekä lisäävän energianhankinnan luotettavuutta ja varmuutta yhteisön alueella.

Komission PO XVI:n johtajan Pohjois-Irlannille (sääntelyviranomaiselle) valmistelemasta sähköntuotantoa käsittelevästä kertomuksesta on todettava, että alustava kustannusarvio julkistettiin kesäkuussa 1995, ja sen mukaan Northern Ireland Electricity ei hankkeen edetessä joutuisi ylittämään budjetoituja hankintamenojaan. Sääntelyviranomainen aloitti sähkönsiirtohankkeen toisen kustannusarvion tekemisen tammikuussa 1998 varmistaakseen, pitävätkö aiemmat tulokset yhä paikkansa. Sääntelyviranomainen toimii itsenäisesti ja päättää itse, milloin ja miten selvityksensä julkistaa.

Komissio ei tee yksin lopullista päätöstä sähkönsiirtoyhteyden toteuttamisesta, vaan päätös tehdään yhteistyössä Pohjois-Irlannin viranomaisten kanssa YOA:n seurantakomitean välityksellä. Seurantakomitea huolehtii, että kaikki asian kannalta olennaiset toimenpiteet suoritetaan (esimerkiksi että sekä Skotlanti että Pohjois-Irlanti ovat myöntäneet luvan suunnittelun aloittamiseen) ja että kaikki olennaiset näkökohdat otetaan huomioon. Sääntelyviranomaisen näkemykset ovat tällöin tärkeässä asemassa. Hanketta ei voida kuitenkaan, kuten edellä todettiin, arvioida ainoastaan taloudellisin perustein. Vaikka hankkeen tietysti toivotaan tarjoavan Pohjois-Irlannin kuluttajille taloudellista etua, vaa'assa painavat myös muut tekijät.

(1) EYVL L 161, 29.6.1996.
Virallinen lehti nro C 341 , 29/11/1999 s. 0021



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3930/98 esittäjä(t): Graham Mather (PPE) komissiolle (4. tammikuuta 1999) Aihe: Moottoripyörien päästöraja-arvot Euroopan moottoripyörävalmistajien yhdistys (ACEM) on äskettäin toimittanut komissiolle tutkimuksen moottoripyörien pakokaasuista. Voiko komissio kertoa, miten tutkimusraportti on otettu huomioon ja mitä muita tietoja on toimitettu moottoripyörien päästöraja-arvoista käytäviin neuvotteluihin? Mikä on komission tämänhetkinen kanta asiassa? Komission jäsenen Martin Bangemanninkomission puolesta antama vastaus (26. helmikuuta 1999) Euroopan moottoripyörävalmistajien yhdistys (ACEM) antoi komissiolle moottoripyörien päästöjä koskevan tutkimusohjelmansa loppuraportin 18. maaliskuuta 1998. Tässä komission tilaamassa raportissa on tarkasteltu kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen tietyistä osista ja ominaisuuksista 17 päivänä kesäkuuta 1997 annetun direktiivin 97/24/EY(1) 5 artikan soveltamista silmällä pitäen sellaisten tekniikoiden kustannuksia ja tehokkuutta, joiden tavoitteena on vähentää moottoripyörien päästöjä vuoteen 2002/2005 mennessä. ACEM esitti komission pyynnöstä työnsä tulokset asiantuntijaryhmälle touko- ja kesäkuussa 1998. Tämän jälkeen komissio päätti tehdä lisätutkimuksia voidakseen käyttää tutkimusohjelmasta saatuja karkeita tietoja uutta sääntelyä koskevien suunnitelmien kehittämiseen ja voidakseen verrata niitä Auto Oil II -ohjelmassa niihin toimenpiteisiin, joihin on ryhdytty muiden moottoriajoneuvojen tuottamien ilmansaasteiden vähentämiseksi. Komission tarkoituksena on saada valmistelutyöt päätökseen vuoden 1999 alussa, jotta se voisi tehdä asiasta ehdotuksen kuluvan vuoden aikana. (1) EYVL L 226, 18.8.1997.
Virallinen lehti nro C 370 , 21/12/1999 s. 0015



KIRJALLINEN KYSYMYS E-4028/98 esittäjä(t): Leonie van Bladel (UPE) komissiolle (8. tammikuuta 1999) Aihe: Euron käyttöönotosta aiheutuvat kustannukset 1. Onko komissio tietoinen, että euron käyttöönoton vuoksi pankit perivät asiakkailtaan viisi guldenia jokaisesta ulkomailla tapahtuneesta pankkiautomaattinostosta? 2. Onko komissio lisäksi tietoinen, että pankit perivät viisikymmentä (Alankomaiden) senttiä jokaisesta kotimaassa tehdystä pankkikorttiostosta? 3. Ymmärtääkö komissio, että erityisesti ulkomailla tapahtuvasta nostosta aiheutuvan viiden guldenin maksun vuoksi pankin asiakkaiden on otettava mukaansa suurempia rahasummia säästääkseen kuluja, sillä kun viidensadan guldenin kertanosto maksaa viisi guldenia, maksaa viisi sadan guldenin nostoa kaksikymmentäviisi guldenia? 4. Eikö komissio katsokin, että kansalaisten turvallisuutta ei edistetä sillä, että he joutuvat kuluja säästääkseen ottamaan mukaansa suurempia summia lähtiessään ulkomaille? 5. Kun otetaan huomioon, että perittävä summa on kaikissa pankeissa täsmälleen sama, onko komissio valmis tutkimaan, onko kyseessä pankkien kartelli tai hallitsevan aseman väärinkäyttö? 6. Jos komissio aikoo tutkia asian, mihin toimiin se tulee ryhtymään?
Virallinen lehti nro C 325 , 12/11/1999 s. 0011



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3481/98 esittäjä(t): Jens-Peter Bonde (EDD) komissiolle (25. marraskuuta 1998) Aihe: Eläinkuljetukset Komissio on esittänyt neuvostolle joitakin muutosehdotuksia, joiden mukaan elävien kotieläinten kuljetus saisi kestää 24 tuntia, kun se nykyisten sääntöjen mukaan saa kestää 8 tuntia. Näin pitkät kuljetusajat eivät ole tarpeen, koska on paljon mahdollisuuksia välttää niitä ja koska kotieläimet kestävät kuljetuksia nykyään huonommin kuin aikaisemmin, jolloin ne saivat enemmän liikuntaa. Pitkät kuljetusajat eivät ole oikeutettuja, olipa kyse sitten tuotantoon tarkoitetuista eläimistä tai siitoseläimistä. Keinosiemennyksiin tarkoitettu pakastettu siemenneste ja pakastetut munasolut ovat vaihtoehto elävien siitoseläinten kuljetukselle. Häkkikanoilla on niin hauraat luut, ettei niitä ylipäänsä voi siirtää, ilman että niiltä murtuisivat jalat tai siivet. Kytkyeessä olevat emakot eivät myöskään pysty liikkumaan hyvin. Hevoset, siat ja vasikat stressaantuvat kuljetusten aikana. Koska eläinten säilytystiloista maksettavat maksut ovat korkeita, hyödynnetään tilaa maksimaalisesti, ja eläimillä on siten hyvin vähän liikkumatilaa. Sallittuja kuljetusaikoja on tämän vuoksi lyhennettävä, jottei eläimille aiheutettaisi tarpeettomia kärsimyksiä. Tekniset mahdollisuudet eläinten teurastamiseen maatiloilla ovat olemassa, ja tavoitteena on oltava, että elävien eläinten kuljetukset lopetetaan kokonaan. Miten komissio perustelee tätä elävien eläinten kuljetusaikoja koskevaa muutosta ja aikooko se pyrkiä täysin lakkauttamaan elävien eläinten kuljetukset? Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus (15. tammikuuta 1999) Komission laatimat ehdotukset neuvostolle perustuvat tieteellisiin tutkimuksiin. Teuraaksi kuljetettavien eläinten tarpeet eivät periaatteessa eroa esimerkiksi siitos- tai lihotuseläinten tarpeista. Tutkimustiedot eivät anna aihetta teuraseläinten kuljetetusten kieltämiseen. Tärkeintä on varmistaa, että kuljetusolot vastaavat eläinten tarpeita. Yhteisön nykyiset säännöt parantavat eläinten hyvinvointia, mikäli niitä noudatetaan asianmukaisesti. Eläinten yleinen teurastus maatiloilla ei ole sallittua eläinten hyvinvointiin, eläinten terveyteen ja kansanterveyteen liittyvistä syistä. Tässä yhteydessä on tärkeää ottaa huomioon erityislaitteiden ja -tilojen tarve sekä eläinten teurastukseen osallistuvien henkilöiden ammattitaito. Komissio on samaa mieltä siitä, että elävien eläinten kuljetukselle on muita vaihtoehtoja, kuten lihan, siemennesteen, munasolujen ja alkioiden kuljetus. Niistä on annettu yhteisön säädökset.
Virallinen lehti nro C 297 , 15/10/1999 s. 0040



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2988/98 esittäjä(t): Gerhard Schmid (PSE) komissiolle (8. lokakuuta 1998) Aihe: Direktiivin 93/118/EY mukaiset lihan hygieenisyyden tarkastamista koskevat maksut Direktiivissä 93/118/EY(1) vahvistetaan kiinteät maksut lihan tarkastamiselle. Muutamat maksuvelvolliset ovat nostaneet kanteen sellaisia maapiirejä vastaan, jotka perivät korkeampia maksuja. 1. Voiko yksittäinen maksuvelvollinen vedota direktiiviin, joka on suunnattu jäsenvaltioille? 2. Voidaanko nämä kiinteät maksut ylittää ilman muita edellytyksiä siten, että tosiasialliset kustannukset saadaan katettua? 3. Onko kustannusvastaavuutta arvioitaessa vedottava yksittäisiin viranomaisiin vai jäsenvaltioiden kokonaiskustannuksiin? Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus (16. marraskuuta 1998) 1. Komissio on sitä mieltä, että yksityishenkilöt eivät voi vedota neuvoston 22 päivänä joulukuuta 1993 antamaan direktiiviin, jolla muutetaan tuoreen lihan ja siipikarjanlihan terveystarkastusten ja -valvonnan rahoittamisesta annettua direktiiviä 85/73/ETY. Tämä kanta perustuu yhteisöjen tuomioistuimen vahvistamien perusteiden soveltamiseen direktiivitekstiin ja direktiivin tavoitteisiin. 2. Direktiivissä 85/73/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 93/118/ETY, vahvistetaan yhteisön maksujen kiinteät määrät. Määrissä otetaan huomioon erilaisia muuttujia (keskimääräinen tarkastusaika, hallinnolliset kulut ja henkilöstökulut). Direktiivi tarjoaa jäsenvaltioille tiettyä joustovaraa näiden perusmaksujen osalta. Tällaiseen ratkaisuun päädyttiin, koska haluttiin varmistaa tarkastusjärjestelmän tehokas toiminta ja välttää kilpailun vääristyminen. Joustavuudessa noudatetaan kuitenkin ehdollisuusperiaatetta. Kiinteitä määriä suurempien maksujen kantaminen edellyttää toisin sanoen ennakkoedellytysten täyttymistä. Ehdot määritetään sekä direktiivin artikloissa että liitteen säännöksissä. Ensimmäinen edellytys määritetään 2 artiklan 3 kappaleessa: "Jäsenvaltiot voivat kantaa yhteisön maksuja suurempia maksuja, jos kunkin jäsenvaltion kantamien maksujen kokonaismäärä ei ole tarkastusten todellisia kustannuksia suurempi". Jäsenvaltion on kyettävä perustelemaan laskutapansa (2 artiklan 5 kohta). Kun tämä edellytys on täyttynyt, kyseiset jäsenvaltiot voivat terveyttä koskevista ongelmista yhteisön sisäisessä tuoreen lihan kaupassa 26 päivänä kesäkuuta 1964 annetun neuvoston direktiivin 64/433/EY(2) soveltamisalaan kuuluvan lihan osalta joko korottaa kiinteitä määriä tietyn laitoksen osalta ottamalla huomioon vaaditut edellytykset (liite, I luku, 4 a kohta) tai "kantaa erityisen maksun, joka peittää todelliset kustannukset" (liite, I luku, 4 b kohta). Sanan "erityisen" merkityksestä on keskusteltu. Jos pitäydytään sanan perinteisessä merkityksessä eli että sillä tarkoitetaan jollekin ominaista ja asiaan liittyville yksilöille ja tapauksille yhteistä, jäsenvaltioiden on valittava yhteisön tasoa korkeampi kiinteä maksu aiheutuneiden kustannusten mukaisesti. 3. Tekstissä viitataan kunkin jäsenvaltion kantamiin kokonaismaksuihin. (1) EYVL L 340, 31.12.1993, s. 15. (2) EYVL 121, 29.7.1964.
Virallinen lehti nro C 289 , 11/10/1999 s. 0094



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3828/98 esittäjä(t): Riccardo Garosci (PPE) neuvostolle (15. joulukuuta 1998) Aihe: Pyyntö 500 euron setelin painamisen ja liikkeellelaskun lykkäämisestä vuodella Eurosta tulee osa kaikkien kansalaisten arkea 1.1.2002 alkaen, jolloin setelit ja kolikot lasketaan liikkeelle. Kolme seuraavaa vuotta, jolloin noudatetaan "ei pakkoa ei kieltoa" -periaatetta, edellyttävät hyvää valmistautumista sekä yksityisen ja julkisen sektorin mukaan saamista, samoin tiedottamista kansalaisille ja yritysten henkilökunnan kouluttamista. Noin yhden miljoonan liiran arvoisen 500 euron setelin nimellisarvo on liian korkea verrattuna tällä hetkellä euroon siirtyvien 11 maan seteleihin: yksikään nykyisin EMU:ssa käytetty seteli ei vastaa arvoltaan 500 euroa ja liian suuren 500 euron setelin pelästyttämien kansalaisten ja liike-elämän voisi olla vaikeaa hyväksyä sitä (onhan tulossa jo 7 uutta seteliä). Asiaa pahentaa vielä se, että jo nyt on liikkeellä oletuksia vääristä euroseteleistä, jopa painolaatan varastamisesta, puhumattakaan varastettujen setelien kierrättämisestä markkinoille pestyinä. Siksi on välttämätöntä suunnitella euron käyttöönotto huolellisesti ja auttaa kansalaisia selviytymään mahdollisista psykologisista ja käytännön ongelmista. Voisiko neuvosto siksi ryhtyä toimiin 500 euron setelin painamisen ja liikkeellelaskun lykkäämiseksi vuodella, jolloin voimaantulopäivä ei olisi 1.1.2002 vaan 1.1.2003. Vastaus (29. maaliskuuta 1999) EY:n perustamissopimuksen 105 a artiklan mukaan Euroopan keskuspankilla (EKP) on yksinoikeus antaa lupa eurosetelien liikkeeseen laskemiseen yhteisössä. Näin ollen neuvostolla ei ole toimivaltaa arvoisan parlamentin jäsenen esiin ottamassa asiassa. Neuvosto kuitenkin korosti 23. marraskuuta 1998 pidetyssä istunnossaan tarvetta torjua tehokkaasti eurosetelien ja -kolikoiden väärentämistä ja kehotti jäsenvaltioita tehostamaan tähän liittyviä valmistelujaan tiiviissä yhteistyössä EKP:n ja Euroopan komission kanssa.
Virallinen lehti nro C 297 , 15/10/1999 s. 0120



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3975/98 esittäjä(t): Raphaël Chanterie (PPE) komissiolle (4. tammikuuta 1999) Aihe: Eläinlääketieteellisten palvelujen tarjoamisesta perittävä arvonlisävero Eurooppalaisen velvoitteen seurauksena, jonka mukaan arvonlisäveron perusprosenttia sovelletaan eläinlääketieteellisten palvelujen tarjoamiseen, näistä palveluista maksettava liikevaihtovero on tietyissä jäsenvaltioissa vähintään 15 prosenttia ja jopa 25 prosenttia. Epäsuorista veroista annetun direktiivin 77/388/ETY(1) 13 artiklassa jäsenvaltioiden sallitaan antaa vapautuksia alv-verosta sairaalahoidon ja lääkärihoidon sekä lääketieteellisen hoidon antamisesta henkilölle. Eläinlääketieteellisten palvelujen tarjoaminen jää siis tämän määritelmän ulkopuolelle. Liitteessä H säädetään kuitenkin sellaisiin farmaseuttisiin tuotteisiin sovellettavasta alemmasta alv-tariffista, joilla on lääketieteellinen tai eläinlääketieteellinen tarkoitus. Onko olemassa perusteltuja syitä erotella farmaseuttiset tuotteet eläinlääketieteellisiin tarkoituksiin, joihin sovelletaan alhaisempaa alv-tariffia, ja eläinlääketieteellisten palvelujen tarjoaminen, johon alhaisempaa tariffia ei voida soveltaa? Eikö nykyistä direktiiviä voida muuttaa eläinten suojelua ja hyvinvointia koskevan pöytäkirjan perusteella? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (16. helmikuuta 1999) Jäsenvaltiot voivat alv:stä annetun kuudennen direktiivin 77/388/ETY 12 artiklan 3 kohdan a alakohdan ja sen liitteen H nojalla soveltaa alennettua alv-kantaa tietyin edellytyksin lääkkeisiin, joita käytetään terveydenhuoltoon, sairauksien ehkäisyyn ja lääketieteellisiin ja eläinlääketieteellisiin tarkoituksiin. Lisäksi jäsenvaltiot voivat kyseisen direktiivin nojalla soveltaa alennettua alv-kantaa sellaisten tavaroiden luovutuksiin ja palvelujen suorituksiin, jotka on tarkoitettu käytettäviksi maataloustuotannon alalla. Tämä säännös koskee maatalouden tuotantoprosessien aikana eläimille annettuja hoitoja ja niihin liittyviä lääkkeitä. Komissio on kuitenkin pannut parlamentin jäsenen huomautukset merkille ja ottaa ne huomioon seuraavien alv-kantoja koskevien toimien yhteydessä. (1) EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1.