Virallinen lehti nro C 402 , 22/12/1998 s. 0001



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3277/97 esittäjä(t): Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) komissiolle (13. lokakuuta 1997) Aihe: Bangladeshilaisten tekstiilien maahantuojat Euroopassa Yleisen tullietuusjärjestelmän mukaisesti alkuperätodistuksella varustetut bangladeshilaiset tekstiilit voidaan tuoda Euroopan markkinoille edullisemmilla ehdoilla. Näyttää siltä, että kaikkia viranomaisten myöntämiä alkuperätodistuksia ei myönnetä asianmukaisin perustein. Tämän johdosta Bangladesh on komission suosituksen mukaisesti julistanut 15 000 alkuperätodistusta takautuvasti pätemättömiksi. Komissio aikoo periä tuontitulleja vuosina 1994-1996 tapahtuneesta tuonnista. Tämä puolestaan aiheuttaa huomattavia ongelmia eurooppalaisille maahantuojille. 1. Katsooko komissio, että Bangladeshin viranomaisilla on alkuperätodistusten valmistelussa vaadittava asiantuntemus hallussaan? Jos ei, onko komissio antanut Bangladeshin viranomaisten tarvitsemaa apua tässä asiassa? 2. Koska komissio sai tietoonsa sen, että alkuperätodistuksissa on teknisiä ongelmia? Ilmoittiko komissio asiasta maahantuojille välittömästi? 3. Jos ei ilmoittanut, miksi ei ilmoittanut? Odottaako komissio, että maahantuojat itse tarkistavat valtion viranomaisten antamien virallisten alkuperätodistusten aitouden? Jos komissio sitä odottaa, miten yritys pystyy siihen? 4. Katsooko komissio, että on oikein määrätä takautuvia tullimaksuja väärien aitoustodistusten vuoksi? Jos komissio katsoo sen oikeaksi, katsooko se, että on kohtuullista periä tullimaksuja kolme vuotta tuontipäivämäärän jälkeen? 5. Miten komissio aikoo estää tämän kaltaiset ongelmat tulevaisuudessa? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama täydentävä vastaus (11. kesäkuuta 1998) 1. Komissio arvioi, että Bangladeshin viranomaisilla oli riittävästi tietoa alkuperätodistuksia koskevasta yhteisön lainsäädännöstä. Alkuperän saamista, näiden todistusten antamista ja voimassaolon arviointia koskevat perusperiaatteet ovat pysyneet muuttumattomina yli 20 vuoden ajan. Kyseiset viralliset ja taloudelliset tahot niin yhteisössä kuin sen ulkopuolella tuntevat ne erittäin hyvin. Edellisissä komission edustajien kanssa pidetyissä tapaamisissa (jo vuonna 1994) alkuperätodistusten antamisesta vastaaville viranomaisille ja Bangladeshin viejille annettiin tarkempia tietoja tämän lainsäädännön vaatimuksista. Lisäksi mainitussa lainsäädännössä määrätyn hallinnollisen yhteistyön mukaisesti jäsenvaltioiden tulliviranomaiset ovat säännöllisesti yhteydessä tämän maan vastaavien viranomaisten kanssa pyytääkseen niitä varmistamaan tietyt näistä todistuksista. On osoittautunut, että hyvin useissa näiden varmennuspyyntöjen mukana on täsmällinen viittaus lainsäädäntöön, jota heidän on sovellettava. Komission virallinen Bangladeshin-edustusto ilmoitti maan viranomaisille ja taloudellisille toimijoille uudesta yleisestä tullietuusjärjestelmästä ja antoi järjestelmän niiden käyttöön sen tultua voimaan vuonna 1995. Tämä järjestelmä toimii kyseistä tuontia koskevana oikeusperustana, ja siinä on kaikki sekä Bangladeshin viranomaisten että viejien tarvitsema aineisto. Viejät ilmoittivat olevansa kiinnostuneita tästä niille tarjoutuneesta mahdollisuudesta saada tietoa vasta, kun kyseisestä tarkastuskäynnistä ilmoitettiin marraskuussa 1996. Lopuksi komissio järjesti vuonna 1995 kaksi seminaaria Brysselissä tämän uuden järjestelmän tultua voimaan; toisessa näistä seminaareista käsiteltiin yksinomaan alkuperäsääntöjä ja se oli tarkoitettu edunsaajamaiden viranomaisten edustajille. Tämän vuoksi väitettä tätä lainsäädäntöä koskevan tiedon puutteesta on todellakin lievennettävä. 2. Komissio sai käsityksen asiaa koskevan häiriön laajuudesta vasta marras-joulukuussa 1996, jolloin yhteisö teki tarkastuskäyntejä paikalla useiden jäsenvaltioiden edustajien kanssa; tarkastus vahvisti joidenkin mukana olleiden epäilyjä, joista he ilmoittivat komissiolle vuonna 1996. Myös jäsenvaltioille annettiin tiedoksi joulukuusta 1996 alkaen tämän tutkimuksen tulokset, ja niitä kehotetaan antamaan tarvittavat säännökset näistä toteamuksista johtuvien tullien perimisen varmistamiseksi. Vasta kun tämän tarkastuksen tulokset olivat riittävän vakuuttavat komissio julkaisi keväällä 1997 tiedonannon tuojille Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 3. Yhteisön tullilainsäädännössä, joka on annettu yli 20 vuotta sitten ja joka on säilynyt muuttumattomana siitä asti, säädetään, että vastuu alkuperän todistamisesta kuuluu tuojille ja että alkuperätodistuksen voimassaolo on voitava osoittaa yhteisön tulliviranomaisia tyydyttävällä tavalla. Tämä periaate kuuluu Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen omaksumaan nykyiseen oikeuskäytäntöön. On täsmennettävä, että tämä oikeudellinen velvoite on täysin johdonmukainen, jos tullietuuskohtelun hakemisen edellytyksenä ovat nämä alkuperää koskevat vaatimukset. Näyttää siltä, että suurin osa tuojista saa toimittajiltaan ilmeisistä kaupallisista ja teollisista syistä vakuutuksen tuotteidensa laadusta ja näin ollen myös tuotteiden osina olevien ainesten alkuperästä. Yleisesti ottaen palautetaan mieliin, että tiukan toissijaisuusperiaatteen mukaisesti näiden todistusten toiminnallinen hallinnointi tapahtuu yhteisöön tuonnin yhteydessä ja että valvonta on yksinomaan jäsenvaltioiden tulliviranomaisten vastuulla. 4. Näiden tullien kantaminen on perusteltua, eikä se johdu siitä, että tunnolliset tuojat, yhteisön tuottajat ja ihmiset yleensä kannattavat yhä vähemmän yhteisön sääntelyä tahraavia vilpillistä kilpailua ja petoksia. Komissio voi vain olla herkkä näiden väitteiden suhteen, mikä lähenee sen perinteistä tehtävää sopimusten valvojana ja näin ollen siis niistä johtuvan yhteisön tullilainsäädännön valvojana. Kolmen vuoden määräaika on vahvistettu neuvoston antamassa yhteisön tullikoodeksissa, ja jota jäsenvaltioiden on ensi sijassa noudatettava. Tämä määräaika on soveltuu täysin tulli- ja verosäännöksiä koskevaan perinteiseen käytäntöön. 5. Komissio ei aio olla puuttumatta näihin tullipetosongelmiin; se on osoittanut tämän muissa yhteyksissä. Se vaatii ainoastaan, että kyseisenä ajankohtana sovellettavaa tullia noudatetaan aikaisemmin sattuneissa tapauksissa loukkaamatta taannehtivuudella oikeudellisen turvallisuuden periaatetta; tulevaisuutta ajatellen se ehdottaa neuvostolle ja Euroopan parlamentille tullietuuskohtelujärjestelmän hallinnoinnista annetussa tiedonannossa(1) näiden järjestelmien hallinnoinnin uudistusohjelmaa, jossa alkuperätodistuksia ja tuojien kohtaamia ongelmia käsitellään näiden etuusjärjestelmien hallinnoinnin käytännön uudistamista koskevassa laajemmassa poliittisessa yhteydessä. (1) KOM(97) 402 lopullinen.