Virallinen lehti nro C 102 , 03/04/1998 s. 0026



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2325/97 komissiolle esittäjä(t): Klaus Rehder (PSE) (7. heinäkuuta 1997) Aihe: Antibiootit eläinten ruokinnassa Eläinten rehuissa käytetään yhä enemmän lisäaineita, joiden tarkoituksena on nopeuttaa eläinten kasvua ja saada ne siten nopeammin teurastettaviksi. Huolestuttavaa on ennen kaikkea lisääntynyt antibioottien käyttö; antibiootit voivat tehdä eri bakteerikannat vastustuskykyisiksi ja johtaa sitten siihen, että ihmisiin siirtyy ravintoketjun kautta antibiooteille vastustuskykyisiä bakteereja. Näiden aiheuttamia tulehduksia ei sitten enää voida hoitaa antibiooteilla. WHO:n kertomuksen mukaan tiettyjä Staphylococcus aureus -bakteerien aiheuttamia keuhkotulehduksen muotoja voidaan hoitaa enää yhdellä antibiootilla, koska tämä bakteeri on tullut vastustuskykyiseksi kaikille muille antibiooteille. Paul-Ehrlich-instituutin tekemässä tutkimuksessa on todettu, että bakteerien vastuskyky antibiooteille on lisääntynyt huimasti. Tieteelliset asiantuntijat ja instituutit, kuten saksalaiset Deutsche Gesellschaft für Infektologie, Deutsche Gesellschaft für Hygiene und Mikrobiologie, Bundestierärztekammer ja Arbeitsgemeinschaft der Wissenschaftlichen Medizinischen Fachgesellschaften, ovat hyvin huolestuneita näistä tuloksista, varoittavat näkyvissä olevista kansanterveyden kannalta vakavista seurauksista ja vaativat antibioottien kieltämistä kokonaan eläinten ruokinnassa. Heidän mielestään niitä ei edes tarvita lajinmukaisessa eläintenkasvatuksessa. 1. Onko komissio tietoinen näistä kertomuksista ja tutkimustuloksista? 2. Mitä johtopäätöksiä komissio vetää näistä? Harkitseeko komissio antibioottien kieltämistä eläinten ruokinnassa? 3. Voidaanko komission mielestä turvata ihmisten terveys, vaikka antibioottien käyttö eläinten ruokinnassa ei olisikaan täysin kielletty? 4. Miten ja millaisin tuloksin komission rehukomitea on käsitellyt edellä esitettyjä tieteellisiä tutkimustuloksia? 5. Onko tämän komitean kokoonpano varmasti sellainen, että sen suositukset kohdistuvat yksinomaan yleisen hyvinvoinnin ja erityisesti kansanterveyden turvaamiseen, eikä se tee lääketeollisuuden ja eläintenkasvattajien intressien vuoksi arveluttavia kompromisseja? 6. Toimiiko tämä kansanterveyden kannalta erittäin tärkeä komitea avoimesti ja niin, että sen työtä voidaan valvoa? Komission jäsenen Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (16. syyskuuta 1997) 1. ja 2. Komissio tuntee Maailman terveysjärjestön kertomuksen mutta sillä ei ole käytettävissään Paul Ehrlich -instituutin tekemää tutkimusta, johon arvoisa parlamentin jäsen viittaa. On totta, että bakteerien vastustuskyky on voimakkaasti kasvanut viime vuosien aikana. Kuten käy ilmi eläinten ravitsemusta käsittelevän tiedekomitean kertomuksesta, jonka komissio oli siltä tilannut avoparsiinin käytön mahdollisista riskeistä ihmiselle (lausunto annettu 21. toukokuuta 1996) ((Eläinten ravitsemusta käsittelevän tiedekomitean parlamentille toimitetun mietinnön kohta III.A, s. 3. )): ¨vuodesta 1988 lähtien erityisesti sairaalalääkärit ja -mikrobiologit ovat yhä huolestuneempia niiden tapausten määrän moninkertaistumisesta, joissa potilaista eristetyt enterococcus spec. -isolaatit osoittautuvat glykopeptidien ryhmään kuuluvien vankomysiinin ja teikoplaniinin suhteen vastustuskykyisiksi¨. Komissiolla ei kuitenkaan ole toistaiseksi käytössään mitään näyttöä, joka sitovalla tavalla osoittaisi eläinperäisten vastustuskykyisten bakteerien siirtymisen ihmiseen tai niiden vastustuskykytekijöiden siirtymisen ihmisen bakteeriflooraan in vivo. Mikrobien vastustuskykyä joillekin antibiooteille aiheuttavat mekanismit ovat hyvin monitahoisia. Monia hypoteeseja on esitetty, mutta ne on kuitenkin tutkittava tieteellisesti erittäin suurella huolella, ennen kuin voidaan tehdä päätöksiä antibioottien lisäainekäytön tulevaisuudesta. Eläinten ravitsemusta käsittelevän tiedekomitean suositusten mukaisesti ((Lausunto 21. toukokuuta 1996, kohta III - G.3, s. 15. )) komissio ottaa käyttöön ohjelman bakteerien antibioottienvastustuskyvyn valvomiseksi. Ohjelman ensimmäisen vaiheen kesto on vuosi ja sen on tarkoitus alkaa lisäaineena käytettyjen antibioottien valvonnan osalta kuluvan vuoden lopussa. Toisessa vaiheessa komissio toivoo voivansa laajentaa tätä mikrobien vastustuskyvyn valvontaa hoitotarkoituksessa käytettyihin antibiootteihin. Lisäksi komissio selvittää mahdollisuutta aloittaa tutkimuksia tai koordinoida jo olemassa olevia niillä tutkimusaloilla, joiden eläinten ravitsemusta käsittelevä tiedekomitea on osoittanut voivan mahdollisesti selittää bakteerien antibioottienvastustuskyvyn kehittymisen syyt. 3. Ei edes antibioottien käytön kieltäminen kokonaan eläinten ravitsemuksessa poistaisi riskiä ihmisten terveydelle, koska jäljelle jäisi kuitenkin tuntuva ja tunnustettu antibioottien käytöstä eläin- ja ihmislääketieteessä aiheutuva riski. 4. Maailman terveysjärjestön kertomuksen lisäksi eläinten ravitsemusta käsittelevä tiedekomitea on tutkinut kaiken mikrobien antibioottienvastustuskykyä käsittelevän tieteellisen kirjallisuuden, jonka komissio on saanut kerätyksi, yhteensä 159 julkaisua, joiden luettelo on komitean 21 toukokuuta 1996 antaman lausunnon liitteenä. Kuten edellä on sanottu, tiedekomitea ei avoparsiinin tapauksessa voinut osoittaa toteen riskin olemassa oloa, koska se ei voinut osoittaa syysuhdetta avoparsiinin käytön ja vastustuskyvyn kehittymisen ihmisessä välillä. 5. Komission tiedossa ei ole mitään sellaista tekijää, joka voisi saattaa epäilyksenalaiseksi eläinten ravitsemusta käsittelevän tiedekomitean jäsenten riippumattomuuden erityisesti suhteessa lääketeollisuuteen ja asianosaisiin ammattipiireihin. On syytä muistuttaa, että ennen lausuntonsa antamista avoparsiini-kysymyksestä, eläinten ravitsemusta käsittelevä tiedekomitea järjesti neuvoa-antavan kokouksen, johon osallistui erittäin korkean tason kansainvälisiä asiantuntijoita, kuullakseen heidän näkemyksensä vastustuskykyongelmasta. 6. Julkaisutoimisto julkaisee säännöllisesti vuodesta 1979 lähtien kaikki eläinten ravitsemusta käsittelevän tiedekomitean lausunnot. Luettelo kirjallisuudesta, jolle tiedekomiteoiden lausunnot perustuvat, on kokonaisuudessaan asiasta kiinnostuneiden saatavissa. Jokaisesta komitean istunnosta laaditaan seikkaperäinen kokouspöytäkirja, joka jaetaan jäsenvaltioille ja on nyttemmin saatavissa myös Internetissä.