KIRJALLINEN KYSYMYS E-1567/03 esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle. Linturuttoepidemia Alankomaissa ja Belgiassa ja mahdollisuus turvautua rokotuksiin vaihtoehtona terveiden lintujen ennaltaehkäiseville joukkoteurastuksille.



Virallinen lehti nro 011 E , 15/01/2004 s. 0197 - 0199



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1567/03 esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle (8. toukokuuta 2003) Aihe: Linturuttoepidemia Alankomaissa ja Belgiassa ja mahdollisuus turvautua rokotuksiin vaihtoehtona terveiden lintujen ennaltaehkäiseville joukkoteurastuksille 1. Muistaako komissio aiempiin laajoilla alueilla esiintyneisiin eläintauteihin liittyneet suuret ongelmat, jotka ratkaistiin teurastamalla tautipesäkkeiden läheisyydessä ennaltaehkäisevästi joukoittain terveitä nautoja ja sikoja, minkä jälkeen alettiin keskustella paremmista ratkaisuista tulevien kriisien yhteydessä? 2. Onko komissio tietoinen siitä, että myös nykyisessä Alankomaiden Gelderlandin, Pohjois-Brabantin ja Limburgin lääneissä ja naapurimaa Belgian Antwerpenin ja Limburgin lääneissä käynnissä olevassa linturutto- tai lintuinfluenssaepidemiassa on päätetty turvautua terveiden eläinten laajoihin ennaltaehkäiseviin joukkoteurastuksiin? 3. Onko komissiolla kantaa sen suhteen, toteutetaanko teurastukset alkaen tautipesäkkeeltä siihen suuntaan, mihin tauti on levinnyt, vai alkaen uhatuilta alueilta kohti tautipesäkkeitä, mistä kysymyksestä nyt on vain kiistelty taudin torjuntaa koskevassa keskustelussa? Antaako komissio jäsenvaltioille selkeän suosituksen tässä tilanteessa noudatettavaksi menettelyksi? 4. Onko komissio tietoinen eläinten oikeuksia puolustavan järjestön GAIAn 24. huhtikuuta 2003 Belgian terveysministeriön luona toimeenpanemasta sulusta, jota perusteltiin kannalla, jonka mukaan rokottaminen on vakavasti otettava vaihtoehto myös linturuton torjunnassa ja että siihen tarvittavaa rokotetta on saatavilla? 5. Mikä on tähän saakka estänyt turvautumasta rokotuksiin teurastusten sijaan linturuttoa vastaan taistellessa? Onko syynä asianomaisten yrittäjien pyrkimys säästää kustannuksia vai uhkaako rokottaminen kananlihan vientimahdollisuuksia? 6. Mihin toimiin komissio ryhtyy auttaakseen estämään tulevat linturuttotapaukset edistämällä ennaltaehkäiseviä rokotuksia tai ottamalla käyttöön rokotusvelvoitteen? David Byrnen komission puolesta antama vastaus (26. kesäkuuta 2003) Toukokuun 19 päivänä 1992 annetulla neuvoston direktiivillä 92/40/ETY otettiin käyttöön yhteisön toimenpiteet, jotka on toteutettava avian-influenssan taudinpurkauksen sattuessa siipikarjassa(1). Torjunta perustuu välittömään ilmoittamiseen epäilyttävistä tapauksista, nopeaan taudinmääritykseen ja koko tartuntatiloilla olevan siipikarjan teurastamiseen ja hävittämiseen. Lisäksi säädetään tiukoista bioturvallisuus ja suojatoimenpiteistä. Direktiivissä säädetään myös, että toimivaltainen viranomainen voi ulottaa edellä mainitut toimenpiteet koskemaan muita naapuritiloja, jos näiden sijainti, rajat tai yhteys tilaan, jolla taudin esiintyminen on vahvistettu, antavat aiheen epäillä mahdollista saastumista. Tätä toimenpidettä sovelletaan laajamittaisesti Alankomaissa ja Belgiassa. Rokottaminen avian-influenssaa vastaan saadaan suorittaa joissakin tapauksissa torjuntatoimenpiteitä täydentävänä toimenpiteenä. Kyseinen jäsenvaltio voi kuitenkin tehdä päätöksen hätärokotusten käyttöön ottamisesta tautipesäkkeen ympäristössä sillä edellytyksellä, että tämä ei vaaranna yhteisön keskeisiä etuja. Alankomaiden ja Belgian viranomaiset eivät ole tähän mennessä esittäneet komissiolle tällaista pyyntöä eläintarhoissa pidettävien tartunta-alttiiden lintujen rokottamista lukuun ottamatta. Komissio salli tämän 25 päivänä huhtikuuta tekemässään päätöksessä 2003/291/EY(2). Eläinten terveyttä ja hyvinvointia käsittelevän tiedekomitean 27 päivänä kesäkuuta 2000 hyväksymässä kertomuksessa lintuinfluenssan vastaisista rokotuksista (viite Sanco/B3/AH/R17/2000) suositellaan, että rokotusta ei sallittaisi H5- ja H7-alatyyppejä vastaan. Direktiivin mukainen mahdollisuus hätärokotuksen käyttöön näiden alatyyppien viruksia vastaan on tarpeen säilyttää. Rokotettu siipikarja saattaa silti saada tartunnan. Rokotteen antaminen on työlästä, aikaa vievää ja antaa suojan vasta usean rokotuksen jälkeen. Lisäksi on otettava huomioon siipikarjan suhteellisen lyhyt tuotantoaika. Ottaen huomioon virustyypin erittäin tartunta-alttiin luonteen ja nopean leviämisen, ei ole todennäköistä, että hätärokotus estäisi taudin akuutin leviämisen ajoissa. Komissio on 12 päivään toukokuuta 2003 mennessä järjestänyt kahdeksan kertaa eläinten terveyttä ja hyvinvointia käsittelevän pysyvän komitean kokouksen ja tehnyt pysyvän komitean yksimielisellä tuella (yksi jäsenvaltio äänesti kahdesti tyhjää) viisitoista päätöstä, joissa säädetään ylimääräisistä torjunta- ja suojatoimenpiteistä. Vaikka komissio on tietoinen siipikarjan joukkoteurastuksen aiheuttamasta yhteiskunnallisesta kiistelystä, tällä hetkellä ei ole mitään muuta vaihtoehtoa. Parantaakseen tulevaa politiikkaansa komissio on hyväksynyt TTK:n (EY) viidennen puiteohjelman nojalla tutkimusohjelman Pathogenesis and improved diagnosis and control of avian influenza infections (Patogeneesi ja kehittynyt taudinmääritys sekä lintuinfluenssatartuntojen torjuminen, hankenumero: QLK2-CT-2002-01454). Ohjelma päättyy vuonna 2005, ja siinä pyritään muiden tavoitteiden ohella selvittämään merkittyjen rokotteiden kehittämistä ja käyttöä tartuntojen vähentämiseksi, sekä erityisesti niiden käyttöä alueilla, joilla on paljon siipikarjan tuotantoa. Komissio aikoo arvioida epidemian, ja direktiiviä 92/40/ETY muutetaan tarpeen mukaan. Lintuinfluenssan mahdollisen pikaiseen hävittämiseen pyrkivän torjuntastrategian perusteellinen muuttaminen ei kuitenkaan ole kelvollinen vaihtoehto tällä hetkellä. (1) EYVL L 167, 22.6.1992. (2) 2003/291/EY: Komission päätös, tehty 25 päivänä huhtikuuta 2003, lintuinfluenssan (avian influenza) estämistä koskevista vaatimuksista Belgian ja Alankomaiden eläintarhoissa pidettävien tartunta-alttiiden lintujen osalta, EUVL L 105, 26.4.2003.