KIRJALLINEN KYSYMYS E-0451/03

esittäjä(t): Dorette Corbey (PSE) komissiolle

(19. helmikuuta 2003)

Aihe: Eläinjauhon käyttö

Eläinvalkuaisen käyttö karjaeläinten ravinnossa on tilapäisesti kielletty komission asetuksella EY/1326/2001(1). Tämän tilapäisen kiellon voimassaoloaika päättyy 1. heinäkuuta 2003.

Voiko komissio ilmoittaa, aikooko se pidentää (asetuksessa ETY/1774/2002(2) määritellyn) luokkaan 3 kuuluvan liha-luujauhon käyttöä sikojen ja kanojen ruokinnassa koskevan kiellon voimassaoloaikaa ja miten se aikoo sen tehdä?

Voiko komissio ilmoittaa, mitä tieteellisiä perusteita luokkaan 3 kuuluvan eläinjauhon käyttöä koskevan kiellon jatkamiselle on?

Voiko komissio ilmoittaa, mitä seurauksia eläinjauhon käyttöä koskevasta kiellosta ja sen johdosta aiheutuvista jäteongelmista on ympäristölle?

Voiko komissio ilmoittaa kuinka paljon kustannuksia luokkaan 3 kuuluvan eläinjauhon kieltämisestä aiheutuu ja on aiheutunut?

Katsooko komissio, että luokkaan 3 kuuluvan eläinjauhon käyttöä sikojen ja kanojen ruokinnassa koskevan kiellon voimassaoloaikaa voidaan jatkaa vain, jos on olemassa tieteellisiä perusteita olettaa, että kiellon kumoaminen vaarantaisi elintarviketurvallisuuden?

(1) EYVL L 177, 30.6.2001, s. 60.

(2) EYVL L 273, 10.10.2002, s. 1.

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(20. maaliskuuta 2003)

Nykyinen kielto käyttää rehussa eläimistä saatavia sivutuotteita, jotka kuuluvat luokkaan 3, ei perustu sivutuotteisiin liittyvään BSE-riskiin vaan niiden valvontaongelmiin. Rehussa käytetyn lihaluujauhon alkuperää ei voida tarkastaa, koska käytössä ei ole sopivia välineitä sen analysoimiseksi. Komissio harkitsee rehukiellon löyhentämistä vain, jos löyhentäminen on tieteellisesti perusteltua ja jos saatavilla on asianmukaisia validoituja analyysimenetelmiä turvallisten proteiinien erottamiseksi mahdollisesti saastuneista proteiineista. Lisäksi komissio haluaa varmistua siitä, että muiden kuin

ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläimistä saatavien sivutuotteiden terveyssäännöistä 3. lokakuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1774/2002 säännöksiä, mukaan luettuna lajinsisäinen uudelleenkäyttö, sovelletaan oikein, ennen kuin se on valmis ehdottamaan rehukiellon löyhentämistä.

Komissio harkitsee nykyisen rehukiellon voimassaolon pidentämistä vielä 30. kesäkuuta 2003 jälkeen, koska joitakin kiellon käyttöönoton taustalla olevia valvontaongelmia ei ole vielä ratkaistu. Säännösten voimassolon pidentämisen sijaan voitaisiin kuitenkin harkita niiden sisällyttämistä tiettyjen tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisyä, valvontaa ja hävittämistä koskevista säännöistä 22. toukokuuta 2001 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen (EY) N:o 999/2001(1), jolloin ne eivät enää olisi siirtymätoimenpiteitä. Tämä selkiyttäisi oikeudellista tilannetta.

Tämänhetkinen pääasiallinen eläinten sivutuotteiden hävittämiskeino on polttaminen tai kaatopaikalle vieminen. Asetuksessa (EY) N:o 1774/2002, jota sovelletaan 1. toukokuuta 2003 lähtien, otetaan käyttöön vaihtoehtoja eläinten sivutuotteiden hävittämiselle tai hyödyntämiselle, kuten biokaasun tuotanto ja käyttö lannoitustarkoituksessa.

Unionissa tuotetaan eläinten sivutuotteita arviolta 16,1 miljoonaa tonnia, josta 14,3 miljoonaa tonnia on peräisin eläimistä, jotka on luokiteltu ihmisravinnoksi kelpaaviksi (luokka 3). Hävittämisestä koituu jäsenvaltioille arviolta 100300 euron suuruiset kokonaiskustannukset sivutuotetonnia kohden. 14,3 miljoonaa tonnia luokan 3 sivutuotetta vastaa noin 3 miljoonaa tonnia lihaluujauhoa.

(1) EYVL L 147, 31.5.2001.