KIRJALLINEN KYSYMYS E-3523/00

esittäjä(t): Cristiana Muscardini (UEN), Mauro Nobilia (UEN), Raffaele Costa (PPE-DE) ja Guido Podestà (PPE-DE) komissiolle

(13. marraskuuta 2000)

Aihe: Italiaa vastaan käynnistetty määräysten rikkomisesta johtuva menettely direktiivin 97/67/EY puutteellisesta täytäntöönpanosta

Komissio toteaa vastauksessaan P-2132/00(1), että Italiaa vastaan käynnistetyn määräysten rikkomisesta johtuvan menettelyn tarkoituksena on taata kilpailu Italian postipalvelumarkkinoilla ennen asetuksen 261/99 voimaantuloa. Oikeusperusta, johon komissio perustaa syytöksensä, vaikuttaa kuitenkin hyvin kyseenalaiselta.

Markkinoilla vapaasti tarjottavat tuotteet erotetaan sellaisista tuotteista, jotka voidaan poistaa markkinoilta takaamalla samalla kaikille kuitenkin yleispalvelu kohtuulliseen hintaan, käyttämällä perusteena hintarajaa, jonka avulla määritellään tällaiseen erotteluun oikeuttava tuotteen lisäarvo. Tämä yhteisön lainsäädännössäkin mainittu peruste on hyväksytty kaikissa jäsenvaltioissa, mutta komissio on jättänyt sen täysin huomiotta.

1. Onko komissio edellä esitetystä väitteestä samaa mieltä?

2. Voiko komission mielestä erikoispalvelun käsite, jota ei ole vielä sisällytetty yhteisön lainsäädäntöön, olla perusteena määräysten rikkomisesta johtuvan menettelyn käynnistämiselle? Kun käsite sisältyy vasta ehdotukseen toiseksi direktiiviksi, miten menettely voidaan käynnistää sen perusteella? Onko mahdollista asettaa joku vastuuseen sellaisten säännösten soveltamatta jättämisestä, joita ei ole vielä edes annettu?

3. Onko komissio valmis antamaan tietoja Hollannin postioperaattori TPG:lle mahdollisesti myöntämää tukea koskevan selvityksen tuloksista?

(1) EYVL C 81 E, 13.3.2001, s. 155.

Mario Montin komission puolesta antama vastaus

(25. tammikuuta 2001)

Komissio päätti arvoisan parlamentin jäsenen mainitseman menettelyn 21. joulukuuta 2000 tekemällä EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 3 kohdan mukaisen päätöksen (IP/00/1522). Italian antaman asetuksen nro 261/99 4 artiklan 4 kohdan nojalla yleinen kirjepostimonopoli on ilman objektiivista perustelua laajennettu multikirjelähetyksiin, jotka toimitetaan perille tiettynä päivänä tai tietyn aikataulun mukaisesti joko paperikirjeenä tai sähköisessä muodossa. Kyseessä on lähimarkkinat, joilla on kilpailua. Päätöksessään komissio katsoo, että monopolin laajentaminen on sellaisenaan kiellettyä EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 1 kohdan ja 82 artiklan nojalla.

Komissio on soveltanut erittäin huolellista harkintaa ja määritellyt mahdollisimman tarkoin sellaisten jakelupalvelujen markkinat, joihin sisältyy perilletoimitus tiettynä päivänä tai tietyn aikataulun mukaisesti. Komissio erottelee toisistaan perinteisten jakelupalvelujen markkinat sekä sellaisten jakelupalvelujen markkinat, joissa taataan toimituspäivä tai toimitusaikataulu. Perinteisten jakelupalvelujen perilletoimitustavoitteet ovat yleisiä, eikä niissä määritellä koskaan toimituspäivää tai -aikataulua. Tiettynä aikana tai tietyn aikataulun mukaisesti toteutettavat toimitukset ja perinteiset jakelupalvelut eivät siten ole toisiaan korvaavia. Toimituspäivän tai toimitusaikataulun takaavien jakelupalvelujen lisäarvo voi periaatteessa näkyä perushintaa korkeampana hintana. Tämä ei kuitenkaan merkitse, että kyseisen jakelupalvelun hinnan olisi oltava vähintään viisi kertaa korkeampi kuin perushinta.

Kyseiseen palveluun ei ole objektiivista perustetta soveltaa monopolihintarajaa. Kilpailu tiettynä päivänä tai tietyn aikataulun mukaisesti perilletoimituksen takaavien jakelupalvelujen kanssa ei vaaranna julkisen postitoiminnanharjoittajan talouden tasapainoa. Koska julkinen postitoiminnanharjoittaja ei tällä hetkellä tarjoa tietyn toimituspäivän tai toimitusaikataulun takaavia palveluja, se ei menetä tuloja kyseisillä markkinoilla. Lisäksi tällaisten palvelujen kysyntä on erittäin erikoistunutta. Se liikevaihdon lisäys, johon voitaisiin päästä toimittamalla erityisesti täsmällistä toimitusta edellyttäviä kirjelähetyksiä tiettynä päivänä tai tietyn aikataulun mukaisesti, on vähäinen niihin investointeihin verrattuna, jotka ovat tarpeen tällaisen jakelupalvelun perustamiseksi. Lisäksi täsmällistä toimitusta edellyttävät kirjelähetykset ovat uusi palvelu, joka lisää kuljetettavan postin määrää. Näin ollen ne eivät korvaa eivätkä muuta perinteisen (varatun)

jakelupalvelun kysyntää eivätkä vähennä perinteisten jakelumuotojen tarvetta tai julkisen postitoiminnanharjoittajan varatulla alueella saamaa liikevaihtoa. Komissio katsoo, että sen päätöksessä on löydetty asianmukainen tasapaino, joka täyttää sekä julkisen postitoiminnanharjoittajan tarpeen varmistaa taloutensa tasapaino että italialaisten yritysten tarpeen käyttää täsmällisyyteen perustuvia kirjelähetyksiä.

Komission 21. joulukuuta 2000 tekemä päätös koskee yksinomaan kilpailuoikeuden soveltamista eikä postipalveludirektiiviä. Päätöksessä käsitellään erityisiä kilpailuun liittyviä näkökohtia, jotka koskevat Italian antamaa asetusta nro 261/99. Komissio on velvoitettu toteuttamaan tarpeellisiksi katsomansa toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kilpailusääntöjä noudatetaan (ks. esim. asia T-266/97 Vlaamse Televisie Maatschappij NV, 75 kohta), sanotun kuitenkaan rajoittamatta uudesta postipalveludirektiivistä parlamentissa ja neuvostossa käytävää poliittista keskustelua.

Komissio on aloittanut asian muodollisen tutkimisen esittämällä Alankomaiden viranomaisille tietopyynnön. Viranomaiset ovat toimittaneet komissiolle sen pyytämät tiedot. Komissio tutkii parhaillaan näitä tietoja. Tutkimuksessa keskitytään erityisesti varatulla alueella saavutettuun taloudelliseen tulokseen ja yleispalvelun tarjoamiseen liittyviin lisäkustannuksiin.