KIRJALLINEN KYSYMYS E-0382/01

esittäjä(t): Jeffrey Titford (EDD) komissiolle

(15. helmikuuta 2001)

Aihe: Ehdotus direktiiviksi sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta

Miksi Euroopan komissio ajaa eteenpäin sähkö- ja elektroniikkalaiteromua koskevaa direktiiviehdotusta, joka edellyttäisi sähkölaitteiden jälleenmyyjiä tarjoamaan kuluttajille mahdollisuutta palauttaa vanhat sähkölaitteet ilmaiseksi? Ehdotetulla direktiivillä olisi seuraavia haittavaikutuksia:

1. Se pakottaisi pienet ja keskisuuret yritykset käyttämään kalliita neliöitä sähkölaiteromun varastointiin.

2. Asiakkaiden olisi käytännössä vaikeaa kuljettaa laitteita myyntipisteisiin.

3. Myymälöiden henkilökunnan terveys ja turvallisuus vaarantuisivat, kun he joutuisivat käsittelemään erilaisia kuluttajan palauttamia vaarallisia, likaisia, rasvaisia tai mahdollisesti saastuneita laitteita.

4. Pienille ja keskisuurille yrityksille aiheutuisi erittäin suuria ylimääräisiä kustannuksia niiden joutuessa ottamaan mukaansa vanhat tuotteet uusien toimituksien yhteydessä.

5. Pienten ja keskisuurten alan yritysten olisi haettava jätteiden käsittelyyn lupaa, jonka saaminen edellyttäisi henkilöstön lähettämistä kalliille kursseille.

6. Pieniä ja keskisuuria yrityksiä rankaistaisiin rikoksesta, jos ne myisivät sähkölaitteita ilman lupaa tämä olisi jälleen kerran Euroopan unionista aiheutuva rikos (kuten brittihallituksen äskettäinen yritys katsoa rikolliseksi toiminnaksi muiden kuin kiinteiden tuotteiden myyminen brittikuluttajille Ison-Britannian painoja ja mittoja käyttäen).

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(6. huhtikuuta 2001)

Sähkö- ja elektroniikkalaiteromua koskevassa komission direktiiviehdotuksen(1) 4 artiklassa säädetään muun muassa, että jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että perustetaan järjestelmät, joiden avulla loppukäyttäjät ja jakelijat voivat palauttaa kotitalouksien sähkö- ja elektroniikkalaiteromun maksutta. Täyttääkseen tämän velvollisuuden jäsenvaltioiden on varmistettava, että keräyspisteitä on riittävästi väestötiheyteen nähden ja että ne ovat helposti käytettävissä Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimittaessaan uuden tuotteen jakelijat tarjoutuvat ottamaan kotitalouksilta takaisin maksutta samanlaisen sähkö- ja elektroniikkalaitteen edellyttäen, että laitteessa ei ole saastuttavia aineita (ei myöskään radioaktiivisia ja biologisia saasteita). Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kaikki mainitun artiklan mukaisesti kerätty sähkö- ja elektroniikkalaiteromu siirretään valtuutettuihin esikäsittelylaitoksiin.

Perusperiaatteena on, että loppukäyttäjät ja jakelijat voivat palauttaa sähkölaitteet maksutta. Komission mielestä tämä periaate ei välttämättä merkitse sitä, että käytöstä poistetut sähkölaitteet olisi konkreettisesti kuljetettava takaisin myyntipisteisiin. Kokemukset alueilla, joissa tällainen jätehuolto jo toimii, päinvastoin osoittavat, että laitteiden kuljetus purku- ja käsittelypaikkoihin voidaan järjestää aiheuttamatta merkittävää lisäkuormitusta myyntipisteille tai kuluttajille. Komissio on kuullut vähittäiskauppiasjärjestöjen edustajia, jotka ovat vahvistaneet, että komission ehdottama laitteiden maksuton vastaanotto kuuluu jo monissa tapauksissa kuluttajalle tarjottavaan palveluun.

Jos tästä kuitenkin aiheutuu lisäkustannuksia, komissio on vakuuttunut siitä, että ne on ympäristön edun nimissä maksettava. Tässä yhteydessä on syytä todeta, että kustannusten sisällyttäminen tuotteiden hintoihin on yksi kestävän kehityksen perusperiaatteista. Kuten ehdotusten perusteluissa mainitaan, sähkö- ja elektroniikkalaiteromua koskevat kokeiluhankkeet osoittavat selvästi, että käsittelymaksun periminen kuluttajilta laitetta palautettaessa heikentäisi keräystuloksia. Lisäksi on arvioitu ehdotuksen vaikutuksia liiketoimintaan, erityisesti pk-yrityksiin. Tämä arviointi, jonka komissio on julkaissut sähkö- ja elektroniikkalaiteromua koskevan direktiiviehdotuksen perustelujen liitteessä II, toteutettiin kuulemalla järjestöjä (vähittäiskauppiaat mukaan luettuina); eikä siinä todettu merkittäviä kielteisiä vaikutuksia pk-yrityksiin.

Jätteidenkäsittelyluvan hakemisesta komissio toteaa, että jätteistä 15. heinäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY(2) (12 artiklan) mukaan jätteitä keräävältä laitokselta ei edellytetä toimilupaa, niiden on ainoastaan ilmoitettava toiminnastaan toimivaltaiselle viranomaiselle. Lähtökohtaisesti kaikki kaupallista toimintaa harjoittavat laitokset ovat jo tehneet ilmoituksen toiminnastaan toimivaltaisille viranomaisille. Sähkö- ja elektroniikkalaiteromua koskeva direktiiviehdotus ei tuo muutosta tähän tilanteeseen.

Yhteisön lainsäädännössä ei nykyisellään säädetä mahdollisista rangaistuksista. Koska yhteisön ympäristönsuojelulainsäädäntöön kuitenkin edelleen usein kohdistuu vakavia laiminlyöntejä, komissio on hyväksynyt direktiiviehdotuksen, joka koskee ympäristönsuojelua rikosoikeudellisin keinoin(3). Tällä direktiivillä on tarkoitus ottaa käyttöön sellaisten rikosten tunnusmerkistöjä koskevat vähimmäisvaatimukset, joilla rikotaan yhteisön ympäristönsuojelulainsäädäntöä.

(1) EYVL C 365 E, 19.12.2000.

(2) EYVL L 194, 25.7.1975.

(3) KOM(2001) 139 lopullinen.