FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/325

(2004/C 78 E/0343)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-3810/03

esittäjä(t): Mogens Camre (UEN) komissiolle

(5. joulukuuta 2003)

Aihe: Terveiden kalojen poisheittämistä koskevat EU:n säännökset

Jäsenvaltioiden kalastusta koskevat EU:n kiintiösäännökset pakottavat tanskalaiset kalastajat heittämään vuosittain n. 500 000 tonnia ensimmäisen laatuluokan kaloja kuolleina takaisin Pohjanmereen. Rahassa mitattuna niiden arvo on 25 miljoonaa euroa. Turskan osuus poisheitetyistä kaloista on 45 000 tonnia, mikä vastaa noin 14 miljoonaa ensimmäisen laatuluokan turskaa.

Juuri näinä viikkoina Kattegatin Tanskan puoleisilla vesialueilla heitetään pois 40 tonnia merianturoita. Yhteen laskettuna EU:n jäsenvaltioiden kalastuslaivastot heittävät voimassa olevien säännösten vuoksi Pohjanmereen niin paljon terveitä kaloja, että niiden yhteisarvo nousee lähes miljardiin euroon. Turskan ja merianturan lisäksi tämä koskee myös suuria määriä hummereita, piikkikampeloita ja punakampeloita.

Ensimmäiseksi on todettava, että poisheittäminen merkitsee elintarvikkeiden epämoraalista haaskaamista. Toiseksi kuolleiden kalojen poisheittäminen saastuttaa ympäristöä ja kolmanneksi se tekee kalakantojen hyödyntämisen rajoittamista koskevat EU:n pyrkimykset järjettömiksi. Kalat painuvat pohjaan, mikä vahingoittaa kantoja ja vaikeuttaa niiden lisääntymistä.

Jos kalavarojen hyödyntämistä on pakko rajoittaa, voitaisiinko tämä toteuttaa rajoittamalla kalastajien nk. merelläolopäiviä, kun he ovat purkaneet maihin kohtuulliseksi saaliiksi katsottavan määrän?

Samaan aikaan tämän kalakantojen mielettömän tuhoamisen kanssa EU sallii sen, että norjalaiset ja toistaiseksi EU:n ulkopuolella olevien Itämeren maiden kalastajat saavat purkaa Tanskan satamissa maihin huomattavia määriä kaloja. Tietojen mukaan näiden EU:n ulkopuolisten kalastusalusten tarkastukset ovat paljon leväperäisempiä kuin tanskalaisten kalastusalusten saaliin purkamisten tarkastukset.

EU:n harrastelijamaiset pyrkimykset rajoittaa kalastusta aiheuttavat laajaa koko EU:hun kohdistuvaa suuttumusta ja luovat kuvan byrokraattisista ylilyönneistä, joiden vaikutus on täydellisesti asetettujen tavoitteiden vastainen.

Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä estääkseen kalojen haaskaamisen ja kalastuselinkeinon tuhoutumisen terveiden kalojen poisheittämisen vuoksi?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(8. tammikuuta 2004)

Komissio yhtyy parlamentin jäsenen huoleen poisheitettyjen kalojen ongelman merkityksestä kalatalouden hyvälle hallinnolle. Komissio on tehnyt asiasta useita selontekoja ja tutkimuksia sekä antanut hiljattain asiasta tiedonannon (1). Tiedonannossa korostetaan ongelman laajuutta, mutta myös sen syiden moninaisuutta: sellaiset arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemat tilanteet, joissa säännöt velvoittavat kalojen poisheittämiseen, ovat vain pieni, vaikkakaan ei merkityksetön osa ongelmasta verrattuna sellaiseen kalojen poisheittämiseen, joka on seurausta kalastajien tekemistä taloudellisista valinnoista. Tiedonannossa osoitetaan myös, että poisheitettyjen kalojen määrää voidaan laskea useilla keinoilla, joista mikään ei yksin tarjoa ratkaisua koko ongelmaan. Komissio on yhtä mieltä arvoisan parlamentin jäsenen kanssa, että yksi tehokas keino on kalakantojen hyödyntämisen parempi hallinta. Kuitenkin myös muita välineitä voidaan ja tulee pohtia.

Toteamusten hyödyllisyydestä huolimatta komissio ei halua tyytyä vain niihin, vaan se on vahvasti päättänyt ryhtyä toimenpiteisiin, jotta poisheitettyjen kalojen määrää saataisiin merkittävästi laskettua. Komissio on siis sitoutunut yksilöimään ne kalastukset, joiden osalta ryhdytään konkreettisiin toimenpiteisiin. Kyseisille kalastuksille koituvien toivottujen hyötyjen lisäksi näin voidaan myös saada konkreettisia kokemuksia erilaisten poisheitettyjen kalojen määrän vähentämiseen tähtäävien keinojen tuloksista. Kalastuksen pääosasto käy parhaillaan laajoja neuvotteluja konkreettisten ja tarkkojen hankkeiden määrittelemiseksi.

Komissio on myös tietoinen, että yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen voidaan katsoa aiheuttavan velvoitteita alan ammattilaisille, mutta se ei yhdy arvoisan parlamentin jäsenen näkemykseen, että nämä säännöt olisivat sekä liian rajallisia että tarpeettoman byrokraattisia. Komissio päinvastoin ajaa mahdollisimman voimakkaita toimenpiteitä, vaikka muut yhteisen kalastuspolitiikan toimijat eivät aina noudatakaan sen ehdotuksia. Samanaikaisesti komissio pyrkii mahdollisuuksien mukaan yksinkertaistamaan sääntöjä rajaamalla niiden sisällön ehdottoman välttämättömään. Uusi tämänsuuntainen hanke on valmisteilla ja se saataneen päätökseen tulevan Alankomaiden puheenjohtajuuskauden aikana. Kuitenkin etenkin nykyisessä tärkeiden voimavarojen liikakäytön ja pyyntikapasiteettien ylijäämien kontekstissa tehokas hallinto edellyttää erilaisia mm. pyyntimääriin kohdistuvia rajoituksia. Näiden seurauksena asetetut kiintiöt voivat johtaa kalojen poisheittämiseen etenkin, jos toimenpiteisiin ei ryhdytä eri lajien kiintiöiden kulutuksen hallinnoimiseksi. Tämän asian osalta komissio toivoo, etteivät jäsenvaltioiden viranomaiset jää odottamaan mainittujen komission pilottihankkeiden tuloksia, vaan ryhtyvät yhdessä asianomaisten ammattilaisten kanssa toimenpiteisiin, jotka mahdollistavat poisheitettyjen kalojen määrän vähentämisen. Näihin toimenpiteisiin kuuluvat eri lajien kiintiöiden kulutuksen parempi hallinnointi ja kalakantojen hyödyntämisen parempi ajallinen ja alueellinen jako.

Mitä tulee yhteisön ulkopuolisten alusten saaliiden purkamisen valvontaan tanskalaisissa satamissa, kalastuksen valvontaan liittyvät määräykset antavat tanskalaisille viranomaisille mahdollisuuden rangaista ankarasti kansainvälisesti tunnustettujen ja sekä Norjan että Baltian maiden tunnustamien sääntöjen vastaisesti mahdollisesti pyydettyjen saaliiden purkamista, eikä komission mielestä mikään viittaa siihen, etteivät tanskalaiset viranomaiset käyttäisi hyväkseen yhteisen kalastuspolitiikan heille antamia valtuuksia asiassa.

(1) KOM(2002) 656 lopullinen.