KIRJALLINEN KYSYMYS E-2324/98

esittäjä(t): Jannis Sakellariou (PSE) neuvostolle

(28. heinäkuuta 1998)

Aihe: Lähi-idän rauhanprosessi

1. Mitä mieltä neuvosto on näkemyksistä, että Israelin ja sen naapurivaltioiden välillä saavutetaan rauha seuraavien kahden vuoden aikana?

2. Onko EU yhä sitä mieltä, että pysyvä rauha Israelin ja sen naapureina olevien arabimaiden välillä voidaan saavuttaa vain jos Israel palauttaa vuonna 1967 ja 1982 Jordanin länsirannalta, Golanilta ja Etelä-Libanonista valtaamansa alueet?

3. Millä tavoin EU voi tukea rauhanprosessia aikaisempaa tehokkaammin? Mikä on sille sopiva asema Yhdysvaltain rinnalla?

4. Onko neuvoston mielestä rauhanprosessin erikoislähettilään tehtävää jatkettava? Kuinka paljon tämä tehtävä on tullut maksamaan eurooppalaisille veronmaksajille vuoden 1997 alusta lähtien, jolloin virka perustettiin? Ovatko nämä kulut sopivassa suhteessa saavutettuihin tuloksiin? Mitä konkreettista erikoislähettiläs on saanut aikaan kuluneiden kahden vuoden aikana?

Vastaus

(9. marraskuuta 1998)

Jos kaikki asianosaiset osoittavat rohkeutta, kaukonäköisyyttä ja riittävää poliittista tahtoa, Lähi-Itään voidaan varmasti saada oikeudenmukainen ja kestävä rauha. Tämä pätee niin Palestiinaan kuin Syyriaan ja Libanoniinkin. Neuvosto katsoo, että ollakseen kestävä osapuolten välisen ratkaisun on perustuttava YK:n turvallisuusneuvoston asiaa koskeviin päätöslauselmiin ja Madridissa ja Oslossa sovittuihin periaatteisiin, mukaan lukien olemassa olevien sitoumusten täysimääräinen täytäntöönpano. Neuvosto pitää "maata rauhan vastineeksi" -periaatetta Lähi-Idän rauhan kulmakivenä. Kahden viime vuoden Eurooppa-neuvostoissa annetut päätelmät ja neuvoston samana ajanjaksona antamat lukuisat rauhanprosessia koskevat julkilausumat tuovat selvästi esiin neuvoston kannan asiassa.

Neuvosto tunnustaa Yhdysvaltojen ratkaisevan aseman rauhanprosessissa. Se pitää lisäksi meneillään olevia USA:n välityspyrkimyksiä parhaina mahdollisuuksina löytää ratkaisu Israelin ja palestiinalaisten väliseen lukkiutuneeseen tilanteeseen. Neuvosto on näin ollen omaksunut USA:n asemaa tukevan ja täydentävän aseman. USA:n välityspyrkimyksien tuloksista riippumatta Washington pysyy tärkeimpänä ulkoisena tekijänä rauhanprosessissa. Tästä syystä tiivis yhteistyö ja koordinointi USA:n kanssa on edelleen EU:n osallistumisen keskeinen piirre ja tehostaa sinällään unionin pyrkimyksiä.

Samalla kun EU tukee ja täydentää USA:n pyrkimyksiä, sillä on oma erillinen ja myönteinen, rauhanprosessia edistävä tehtävänsä. Merkittävä taloudellinen ja humanitaarinen tuki palestiinalaisille, Israelin kanssa käytävä, Palestiinan taloutta koskeva vuoropuhelu, EU:n ja palestiinalaishallinnon turvallisuusyhteistyö ja alustava työ, joka koskee erityisesti sellaisia lopulliseen asemaan liittyviä kysymyksiä kuin vesi ja pakolaiset, ovat vain esimerkkejä EU:n viime vuoden toiminnasta.

Suurlähettiläs Moratinoksen nimitys liittyy yhteiseen toimintaan, joka tuli voimaan 25. marraskuuta 1996. Erikoislähettilään toimiston määrärahat ajalle 25. marraskuuta 1996-25. marraskuuta 1997 olivat 2 137 miljoonaa ecua ja ajalle 25. marraskuuta 1997-25. marraskuuta 1998 2 051 miljoonaa ecua. Komissio vastaa talousarvion toteuttamisesta.

Erikoislähettilään nimittäminen Lähi-Idän rauhanprosessia varten on epäilemättä osaltaan vahvistanut EU:n asemaa kyseisessä prosessissa. Kaikki rauhanprosessin osapuolet pitävät suurlähettiläs Moratinosta tärkeänä keskustelukumppanina, ja tässä asemassa esittämillään ajatuksilla, käsitteillä ja ehdotuksilla hän on auttanut osapuolia ratkaisemaan ongelmiaan. Se että paikalla on täydet toimivaltuudet omaava lähettiläs, joka voi käyttää kaiken tarmonsa ja taitonsa rauhanprosessiin, merkitsee, että unioni on entistä enemmän prosessissa läsnä. Se on tärkeä kanava, jonka avulla unionin näkemykset ja kannat voivat vaikuttaa alueella ja jonka avulla neuvosto voi pysyä paremmin perillä alueen päätöksen tekijöiden katsantokannasta. Erikoislähettiläs on lisäksi selvästi lisännyt EU:n näkyvyyttä rauhanprosessissa.

Puheenjohtajavaltio aikoo siten ehdottaa, että neuvosto virallisesti jatkaa erikoislähettilään toimeksiantoa marraskuun 1998 jälkeenkin.