KIRJALLINEN KYSYMYS E-3288/00

esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle

(25. lokakuuta 2000)

Aihe: Strategiset öljyvarastot

Yhteisön lainsäädännön mukaan jäsenvaltioiden tulee pitää vähimmäismäärä raakaöljyä ja/tai öljytuotteita varastossa. Kyseisen EU:n velvoitteen täyttämiseksi jäsenvaltioiden hallitukset määräävät öljy-yhtiöitä pitämään aina 90 päivän kulutusta vastaavat strategiset varastot. Hallitukset maksavat öljyteollisuusalalle korvauksen kyseisen strategisen varaston ylläpitämisestä. Esimerkiksi Belgiassa kyseinen tuki on suuruudeltaan noin 3 miljardia frangia vuodessa.

Lehtitietojen mukaan ovat öljy-yhtiöt viime kuukausina, jolloin öljyn hinta on noussut voimakkaasti, myyneet suuria määriä öljyä strategisista varastoista ja saaneet siitä erittäin huomattavat myyntivoitot.

Voiko komissio kertoa, onko sillä tarkkoja tietoja strategisten varastojen ylläpitämistä koskevan velvoitteen noudattamatta jättämisestä ja harkitseeko se lainsäädäntöaloitteita i) tehokkaiden seuraamusten käyttöönottamiseksi kyseisenlaisissa tapauksissa, joissa velvoitetta ei noudateta sekä ii) estääkseen sen, että halpojen hintojen aikana ostettuja ja varastoituja polttoaineita myydään hinnoilla, jotka ovat moninkertaiset niiden todellisiin, alkuperäisiin hintoihin verrattuina vapauttamalla myyntivoiton vuoksi kyseisiä varastoja, sen sijaan, että niin tehtäisiin hinnannousun pysäyttämiseksi?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(8. joulukuuta 2000)

ETY:n jäsenvaltioiden velvollisuudesta ylläpitää raakaöljy- ja/tai öljytuotevarastojen vähimmäistasoa 20. joulukuuta 1968 annetussa neuvoston direktiivissä 68/414/ETY(1), sellaisena kuin se on muutettuna 14. joulukuuta 1998 annetulla neuvoston direktiivillä 98/93/EY(2), asetetaan jäsenvaltioille velvoite pitää kaikkien kolmen pääasiallisen energiatarpeisiin käytettävän öljytuoteluokan(3) varastot jatkuvasti vähintään 90 päivän keskimääräistä kulutusta vastaavalla tasolla, jotta niiden saannin keskeytyessä varastoja voidaan käyttää korvaamaan puuttuva öljyn tarjonta kokonaan tai osittain. Jäsenvaltiot voivat valita hyvin joustavasti, miten ne panevat täytäntöön kyseiset direktiivit. Varastoinnin käytännön järjestelyt ja rahoitustapa vaihtelevat paljon eri jäsenvaltioissa. Jotkin jäsenvaltiot ovat esimerkiksi perustaneet virastoja, joiden tehtävänä on hallita varastoja kokonaan tai osittain, mutta näin ei ole kaikissa jäsenvaltioissa. Arvoisa parlamentin jäsen viittaa Belgian tilanteeseen. Belgialla ei ole öljyn varastointivirastoa, joten yhteisön asettaman varastointivelvoitteen noudattamisesta vastaavat Belgian teollisuuden varastot, sillä Belgian valtio on asettanut teollisuudelle kyseisen velvoitteen. Varastoinnin kustannuksista huolehtii teollisuus eikä Belgian valtio(4).

Belgia täyttää nykyään yhteisön sille asettaman varastointivelvoitteen (sillä on yli 90 päivän kulutusta vastaavat varastot) kahden tuoteluokan osalta. Sen sijaan tuoteluokan II eli keskitisleiden varastot eivät vastaa yhteisön asettamaa 90 päivän tarvetta(5). Tämä tilanne johtuu suurilta osin siitä, että kansainväliseen ilmailuun käytettävän polttoaineen ei Belgiassa aikaisemmin katsottu kuuluvan varastointivelvoitteen piiriin(6). Vaikka tämänhetkinen tilanne öljymarkkinoilla ei ole otollinen ongelman ratkaisemiseen, komission olisi kuitenkin tutkittava asia EY:n perustamissopimuksen 226 artiklassa (entisessä 169 artiklassa) tarkoitetun menettelyn mukaisesti.

Arvoisa parlamentin jäsen ottaa esille myös ongelman, että varastot on hankittu hintojen ollessa halpoja ja ne myydään myöhemmin kalliimpaan hintaan. Pakollisiin öljytuotevarastoihin kuuluvia öljyvaroja ei voida myydä ilman valtionhallinnon antamia ohjeita(7).

(1) EYVL L 308, 23.12.1968.

(2) EYVL L 358, 31.12.1998.

(3) Raakaöljyn varastointi öljytuotteiden sijasta on sallittua, jos tiettyjä sääntöjä noudatetaan.

(4) Koska Belgia on yksi niistä harvoista jäsenvaltioista, joissa vielä sovelletaan enimmäishintaa joillekin öljytuotteille, näissä ohjelmasopimuksessa määritetyissä enimmäishinnoissa otetaan huomioon varastointikustannukset.

(5) Belgiassa tuoteluokan I varastot vastasivat 31.7.2000 määrältään 101 päivän kulutusta, tuoteluokan II varastot 83 päivän kulutusta ja tuoteluokan III varastot 223 päivän kulutusta.

(6) Keroseenityyppisen lentopetrolin varastot vastasivat 31.7.2000 määrältään 27 päivän kulutusta (muiden tuoteluokan II tuotteiden varastot vastasivat 91 päivän kulutusta).

(7) Yhteisön direktiivien mukaan siinä tapauksessa, että jäsenvaltion käyttämässä järjestelmässä varastojen pitäminen on annettu teollisuuden tehtäväksi, valtion on pantava toimeen mekanismi, jossa velvoitteen täyttyminen varmistetaan säännöllisesti ja velvoitteen rikkomisesta aiheutuu seuraamuksia. Belgian järjestelmän nojalla tuomittiin eräs belgialainen toimija ensimmäisessä oikeusasteessa joulukuussa 1998 ja muutoksenhakutuomioistuimessa lokakuussa 1999.