KIRJALLINEN KYSYMYS E-2292/01 esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle. Jatkuva taloudellinen jälkeenjääneisyys Itä-Euroopassa, mikä liittyy historialliseen tehtäväjakoon sisämarkkinoilla.



Virallinen lehti nro 115 E , 16/05/2002 s. 0055 - 0057



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2292/01 esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle (31. heinäkuuta 2001) Aihe: Jatkuva taloudellinen jälkeenjääneisyys Itä-Euroopassa, mikä liittyy historialliseen tehtäväjakoon sisämarkkinoilla 1. Katsooko komissiokin, että uusien jäsenvaltioiden liittyminen Euroopan unioniin tulee olemaan ongelmattominta, jos näiden maiden elintaso on suurin piirtein samalla tasolla nykyisten maiden keskimääräisen bruttokansantuotteen kanssa ja jos suotuisat liikenneyhteydet helpottavat uusiutuvien yritysten houkuttelemista ja kehitystä, kuten useimmissa aikaisemmissa laajentumisissa tapahtui? 2. Millä tavoin komissio aikoo estää sen, että tuleville itäisille jäsenvaltioille osoitetaan jatkuvasti niiden perinteinen asema, jossa ne olivat ennen 1940-lukua, jolloin ne olivat lännen köyhä takapiha, joka vei halpoja maatalous- ja kaivostuotteita ja jonka täytyi tuoda kalliita edistyneitä teollisuustuotteita? 3. Johtaako komission mielestä paluu edellä mainitun kaltaiseen tehtäväjakoon siihen, että elintaso idässä pysyy yhä eri tasolla kuin lännessä, mistä syystä näissä maissa tarve suojella oman teollisuuden säilymistä ja kehitystä kasvaa? 4. Kuinka monta työpaikkaa on hävinnyt vuodesta 1990 niistä jäsenvaltioista, joiden liittyminen on todennäköistä lyhyellä aikavälillä (Viro, Liettua, Latvia, Puola, Tekin tasavalta, Slovakia, Unkari, Slovenia)? 5. Kuinka paljon työllisyyttä tulee supistaa näissä valtioissa yhteisön ympäristölainsäädännön noudattamiseksi? 6. Kuinka monta työpaikkaa häviää näistä valtioista sisämarkkinoihin liittymisen seurauksena? 7. Kuinka monta työpaikkaa häviää näistä valtioista yhteisvaluutan, joka helpottaa ulkolaisten tuotteiden ostoa, käyttöönoton myötä? Günter Verheugenin komission puolesta antama vastaus (19. lokakuuta 2001) 1. Ehdokasmaat ovat sitoutuneet unionin suhteen lähentymisprosessiin (prosessia voidaan arvioida tutkimalla henkilöä kohden lasketun bruttokansantuotteen ostovoimapariteetti-indeksin kehitystä). On selvää, että ehdokasmaiden integroituminen unioniin on sitä helpompaa, mitä lähempänä ehdokasmaiden kehitystaso on unionin kehitystasoa. Kuitenkin liittymisen ainoat taloudelliset vaatimukset ovat elinvoimaisen markkinatalouden olemassaolo ja kyky kestää kilpailua liittymishetkellä. Unioni on lisäksi kehittänyt ja sittemmin vahvistanut liittymistä valmistelevaa politiikkaansa, jolla pyritään edistämään lähentymispyrkimyksiä. 2. Unionin ja lähes kaikkien ehdokasmaiden välisissä bilateraalisissa kauppasuhteissa vallitsee tällä hetkellä kauppataseen epätasapaino (ehdokasmailla vaje). Tämä on normaalia kyseisten valtioiden taloudellisessa kehitysvaiheessa, joka on niin kutsuttu käynnistysvaihe: kyseisillä mailla on suuri tuonnin tarve, erityisesti tuotantohyödykkeiden osalta. Vastaavanlaisia tilanteita on ollut aiemminkin laajentumisien yhteydessä. On tärkeää, että kyseinen alijäämä olisi kestävä (maksutaseen termein ilmaistuna). Tähän mennessä näin on ollut lähes kaikissa tapauksissa. Niiden valtioiden osalta, joilla on ollut jossain määrin vaikeuksia muutaman vuoden aikana, tilanne on voitu myöhemmin korjata nopeasti. Unionin sisäisestä kaupan integraatiosta saadut kokemukset osoittavat, että tuotannossa tapahtuu mitä todennäköisimmin erikoistumista, mutta että suurin osa kaupankäynnistä tapahtuu saman taloudellisen segmentin sisällä. 3. Rakenne- ja koheesiorahastojen avulla tulevien jäsenmaiden tulisi voida ottaa käyttöön kehitysstrategioita ja uudistaa talouttaan. Näin on tällä hetkellä tilanne niissä jäsenvaltioissa ja niillä alueilla, jotka saavat tukea kyseisistä rahastoista (vrt. yhteenkuuluvuudesta 31. tammikuuta 2001 annettu komission toinen raportti). Kyseisen prosessin tulisi edistää suorien ulkomaisten investointien virran ylläpitämistä, minkä avulla kyseisten maiden tuottavuus saatettaisiin unionin tasoa vastaavalle tasolle. 4. Kuten yhteenkuuluvuudesta annetun toisen raportin kappaleessa sosiaalinen yhteenkuuluvuus todettiin, Keski-Euroopan ehdokasvaltioissa työllisyysaste on laskenut lähes viidenneksen vuosien 1988 ja 1997 välisenä aikana. Jyrkintä työllisyysasteen lasku oli siirtymäkauden ensimmäisten vuosien aikana. Tilanne on sittemmin tasoittunut useissa ehdokasmaissa, ja työttömyysaste on jopa laskenut osassa näistä maista. 5. Unionin ympäristöä koskevien vaatimusten noudattamisella voi olla vaikutusta työllisyyteen erityisen saastuttavilla teollisuuden aloilla, mutta vaatimusten noudattamisen toteuttamiseksi luodaan myös lukuisia työpaikkoja ympäristönsuojeluun liittyville talouden sektoreille. Kyse on erityisesti tulevaisuuden aloista. 6. ja 7. Se, että valtio kuuluu yhteismarkkina-alueeseen tai tietyllä aikavälillä siirtyy käyttämään yhteisvaluuttaa, sitten kun ehdokasmaat ovat ottamassa euroa käyttöön, ei ole kokonaisuutta arvioiden työpaikkoja tuhoavaa. Päin vastoin, tämä edistää työpaikkojen syntymistä, sillä varat sidotaan tarkemmin käyttötarkoitukseensa ja saadaan tuottavuusetua, mikä näin ollen mahdollistaa tuottavien talouden sektoreiden kehittämisen.