KIRJALLINEN KYSYMYS P-1410/01 esittäjä(t): Rosemarie Müller (PSE) komissiolle. Luonnollisen kaltaiset uimalammet.



Virallinen lehti nro 340 E , 04/12/2001 s. 0224 - 0225



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1410/01 esittäjä(t): Rosemarie Müller (PSE) komissiolle (3. toukokuuta 2001) Aihe: Luonnollisen kaltaiset uimalammet Viime vuosina on yhä useammin suunniteltu luonnollisen kaltaisia uimalampia luonnollisten uimavesien ja uima-altaiden vaihtoehdoksi. Niihin kuuluu tavallisesti uimalampi ja siitä syrjässä sijaitseva kirkasvesilampi, jonka veden puhdistamiseen käytetään vesi- ja rantakasveja. Markkinoijat viittaavat toisaalta valvottavissa olevaan ja parempaan vedenlaatuun kuin monissa teollisuuden saastuttamissa luonnonvesissä ja toisaalta mahdollisuuteen luopua kloorauksesta, jota käytetään perinteisissä uima-altaissa. Kloorauksesta luopumisen ansiosta saavutettavien terveydellisten etujen lisäksi veden puhdistaminen kasveilla on edullisempaa. Näyttää kuitenkin siltä, että säännösten puuttuminen estää uimalampiin tehtäviä investointeja. Lisäksi on epäselvää, koskeeko tällä hetkellä voimassa oleva uimaveden laatua koskeva direktiivi (76/160/ETY(1)) luonnollisen kaltaisia uimalampia ja kuinka vapaasti jäsenvaltiot voivat asettaa korkeampia hygieniavaatimuksia uimalammille kuin perinteisten uima-altaiden klooratulle vedelle. Kysynkin komissiolta, koskeeko tällä hetkellä voimassa oleva uimaveden laatua koskeva direktiivi uimalampia, ja jos tästä on epäselvyyttä, sisällyttääkö komissio luonnollisen kaltaiset uimalammet lähitulevaisuudessa annettavan uimaveden laatua koskevan tarkistetun direktiivin soveltamisalaan? (1) EYVL L 31, 5.2.1976, s. 1. Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus (5. kesäkuuta 2001) Kuvatut luonnollisen kaltaiset uimalammet on yleensä keinotekoisesti eristetty pohjavedestä ja muista vesistä, joten lampien vesi ei pääse sekaantumaan muiden vesien kanssa. Tässä mielessä niitä voidaan verrata keinotekoisiin uima-altaisiin eivätkä ne sen vuoksi kuulu uimaveden laadusta annetun direktiivin(1) soveltamisalaan. Uimaveden laadusta annetut yhteisön lainsäädännön säännökset perustuvat Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 175 artiklaan (entiseen 130 s artiklaan). Jäsenvaltiot voivat siten toteuttaa tiukempia kansallisia suojatoimenpiteitä myös uimaveden laadun osalta, mikäli kyseiset toimenpiteet ovat sopusoinnussa perustamissopimuksen kanssa (perustamissopimuksen 176 artikla (entinen 130 t artikla). Komissio ehdottaa mahdollisimman tarkkaa määritelmää käsitteelle uimavesi tulevassa ehdotuksessaan uudeksi uimaveden laatua koskevaksi direktiiviksi. Tämä on yhtenä tavoitteena myös vesipolitiikkaa koskevan komission tiedonannon(2) mukaisessa parhaillaan toteutettavassa kuulemismenettelyssä, jonka yhteydessä on pidetty mm. uimaveden laatua käsittelevä konferenssi 24.-26. huhtikuuta 2001. Ei ole kuitenkaan todennäköistä, että kysymyksessä kuvatut luonnollisen kaltaiset uimalammet yleisesti sisällytettäisiin ehdotuksen soveltamisalaan. (1) Uimaveden laadusta 8.12.1975 annettu neuvoston asetus 76/160/ETY, EYVL L 31, 5.2.1976. (2) Komission tiedonanto 21.12.2000 Euroopan parlamentille ja neuvostolle uuden uimavesipolitiikan laatimisesta, KOM(2000) 860, lopullinen.