KIRJALLINEN KYSYMYS E-0277/98 komissiolle esittäjä(t): Mihail Papayannakis (GUE/NGL) (13. helmikuuta 1998)

Aihe: Saasteet Erodaian laaksossa

Erodaian laaksoa pidetään Kreikassa yhtenä niistä alueista, jotka kärsivät vaikeimmista ilmansaasteista. Tämä johtuu alueella toimivista ligniittikaivoksista, höyryvoimalla toimivista valtion sähköntuotantolaitoksista ja nitraatintuotantolaitoksesta.

Pääsaastuttajat ovat ilmassa leijuva tuhka ja rikkidioksidi, jotka Tessalonikin Aristoteleen yliopiston äskettäisen tutkimuksen mukaan saavat aikaan, että kroonisen keuhkoputkentulehduksen sekä ylempien ja alempien hengitysteiden ja silmäsairauksien esiintymistiheys on korkea.

Kertoisiko komissio, noudatetaanko ilmassa leijuvia hiukkasia ja So2:ta koskevia yhteisön direktiivejä, ja mikäli näin ei ole, mihin toimenpiteisiin se aikoo ryhtyä varmistaakseen, että Kreikan asiasta vastaavat viranomaiset noudattavat yhteisön lainsäädäntöä ja suojelevat kansan terveyttä ja ympäristöä?

Komission jäsenen Ritt Bjerregaardin komission puolesta antama vastaus (25. maaliskuuta 1998)

Ilmanlaadun raja- ja ohjearvoista rikkidioksidille ja leijumalle 15 päivänä heinäkuuta 1980 annetussa neuvoston direktiivissä 80/779/ETY ((EYVL L 229, 30.8.1980. )) (muutettu direktiivillä 89/427/ETY ((EYVL L 201, 14.7.1989. ))) asetetaan raja-arvot ilmakehän rikkidioksidille ja leijumalle ihmisten terveyden ja ympäristön suojelemiseksi. Direktiivissä edellytetään, että jäsenvaltiot valvovat rikkidioksidin ja leijuman pitoisuuksia ilmakehässä sekä ryhtyvät tarvittaviin toimenpiteisiin varmistaakseen, että pitoisuudet eivät ylitä raja-arvoja. Jos raja-arvot ylittyvät, jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ylityksen syy ja sen toistumisen estämiseksi toteutetut toimenpiteet.

Ei ole todisteita siitä, että Kreikka olisi rikkonut direktiiviä 80/779/ETY. Komission tämän direktiivin soveltamisesta vuosittain julkaisema kertomus tullaan toimittamaan sekä kysyjälle että parlamentin pääsihteeristölle. Vuosista 1992-1993 vuosiin 1995-1996 ei ole raportoitu rikkidioksidin raja-arvon ylityksistä Kreikassa. Leijuman raja-arvo kuitenkin ylitettiin vuosien 1992-1993 ja 1995-1996 aikana kerran ja vuosina 1993-1994 sekä 1994-1995 kahdesti.

Yhteisö on parhaillaan uudistamassa ilmanlaatua koskevaa lainsäädäntöä. Ilmanlaadun arvioinnista ja hallinnasta 27 päivänä syyskuuta 1996 annetussa neuvoston direktiivissä 96/62/EY ((EYVL L 296, 21.11.1996. )) vahvistetaan kehys Euroopan ilmalaatupolitiikalle, jonka päämääränä on ihmisten terveydelle ja ympäristölle haitallisten vaikutusten välttäminen, ehkäiseminen ja vähentäminen. Direktiiviin sisältyy aikataulu komission ehdotuksille jatkolainsäädännöksi, jolla on tarkoitus vahvistaa ilmanlaatua koskevat vaatimukset kahdentoista epäpuhtauden osalta.

Komissio on tehnyt ehdotuksen johdannaisdirektiiviksi ((EYVL C 9, 14.1.1998. )), jossa asetetaan terveysseikkoihin perustuvat ilmanlaadun raja-arvot rikkidioksidin, typen oksidien, hiukkasten ja lyijyn pitoisuuksille sekä määräajat, joihin mennessä nämä rajat on saavutettava. Saastumisen ylittäessä tietyn tason jäsenvaltiota vaaditaan laatimaan ja panemaan täytäntöön yksityiskohtaisia toimintasuunnitelmia, joiden avulla raja-arvo pystytään saavuttamaan määräaikaan mennessä. On toivottavaa, että johdannaisdirektiivistä savutettaisiin yhteinen kanta Britannian puheenjohtajakaudella. Uusille raja-arvoille asetettuihin määräaikoihin asti sovelletaan direktiivin 80/779/ETY raja-arvoja.

Yhteisöllä on myös direktiivejä, joita sovelletaan teollisuuden päästöihin. Tiettyjen suurista polttolaitoksista ilmaan pääsevien epäpuhtauspäästöjen rajoittamisesta 24 päivänä marraskuuta 1988 annettua neuvoston direktiiviä 88/609/ETY ((EYVL L 336, 7.12.1988. )) sovelletaan energiaa tuottaviin polttolaitoksiin, joiden lämmöntuotto on yli 50 megawattia (MW). Tarkoituksena on vähentää näistä suurista polttolaitoksista tulevan rikkidioksidin ja typen oksidien sekä hiukkaspäästöjen määrää yhdistämällä nykyisten laitosten kokonaispäästöjä (ylärajat) ja uusille laitoksille asetettavia vaatimuksia (päästöjen raja-arvot) koskevia säännöksiä.

Nykyisiksi laitoksiksi on määritelty ennen 1. kesäkuuta 1987 käyttöön otetut laitokset. Niitä pidetään kussakin jäsenvaltiossa yhtenä kokonaisuutena, joille on asetettu rikkidioksidin ja typen oksidien kansallisen ylärajat. Näiden ylärajojen noudattamiselle on vahvistettu aikataulu (1993, 1998, 2003). Uusien laitosten osalta (alkuperäinen rakennus- tai käyttölupa annettu myöhemmin kuin 1. kesäkuuta 1987) rakennus- tai käyttölupaan on sisällyttävä edellytyksiä, jotka koskevat pääasiassa rikkidioksidin, typen oksidien ja hiukkasten päästörajojen noudattamista.

Ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämisestä 24 päivänä syyskuuta 1996 annettu neuvoston direktiivi 96/61/EY ((EYVL L 257, 10.10.1996. )) kattaa kaikki polttolaitokset, joiden lämmöntuotto on yli 50 MW, sekä typen oksidien, typpihapon ja typpilannoitteiden teollisen tuotannon. Kaivosteollisuutta ei mainita erikseen, mutta direktiivi koskee myös (sen liitteessä I mainittuihin toimintoihin) ¨suoranaisesti liittyvää toimintaa, joka on teknisesti sidoksissa paikalla suoritettuun toimintaan ja joka mahdollisesti vaikuttaa päästöihin ja pilaantumiseen¨.

Direktiivissä tavoitellaan yhtenäistä lähestymistapaa ympäristön pilaantumisen ehkäisemiseen ja vähentämiseen, ja siinä asetetaan teollisen toiminnan harjoittajia koskevaksi perusvaatimukseksi, että ¨kaikkiin asiaankuuluviin pilaantumista estäviin toimenpiteisiin on ryhdytty käyttäen parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa¨. Lokakuusta 1999 (uusien tai muutettujen laitosten osalta) ja lokakuusta 2007 (nykyisten laitosten osalta) alkaen lupamenettelyä sovelletaan kaikkiin kyseisen direktiivin soveltamisalaan kuuluviin laitoksiin. Lupiin sisältyvien edellytysten on päästöarvot mukaan lukien perustuttava parhaaseen käytettävissä olevaan tekniikkaan ¨siten, että otetaan huomioon kyseisen laitoksen tekniset ominaisuudet, sen maantieteellinen sijainti sekä paikalliset ympäristöolosuhteet¨. Tarvittaessa on toteutettava lisätoimenpiteitä yhteisön lainsäädännössä vahvistettujen ympäristön laatua koskevien vaatimusten noudattamiseksi.