KIRJALLINEN KYSYMYS E-0741/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(11. maaliskuuta 2003)

Aihe: Italialaisen tomaattisäilykkeen väärentäminen

Euroopan suurimman maatalousalan yrittäjien järjestön Coldirettin helmikuussa 2003 tekemässä tutkimuksessa paljastui, että vuonna 2002 Italiassa tuotetusta 396 000 tonnista tomaattisäilykettä 82 000 tonnia oli tuotu Kiinasta. Jos tiedot pitävät paikkansa, se tarkoittaisi, että osa italialaissäilykkeistä sisältää Kiinasta peräisin olevaa tomaattitiivistettä. Näin ollen on ilmeistä, että eräät alan yritykset saattavat markkinoille säilykkeitä, joissa on käytetty italialaisen ja kiinalaisen tuotteen sekoitusta, mainitsematta sitä kuitenkaan selvästi tuoteselosteessa. Tällaisessa tapauksessa kyse on elintarvikkeiden väärentämisestä, sillä tuotteiden merkinnöissä ei ilmoiteta lainkaan niiden alkuperää, vaan ainoastaan jalostus- ja pakkauspaikka ja näin käytetään hyväksi perinteisten italialaisten tomaatinviljelyseutujen hyvää mainetta. Tämä on italialaisten kuluttajien harhauttamista, sillä he ovat ostohetkellä täysin suojattomia, eivätkä saa oikeaa tietoa tuotteen todellisesta alkuperästä.

Sen johdosta pelkästään italialaista raaka-ainetta käyttävät yritykset, joihin kohdistetaan vielä tullimaksujakin, menettävät valtavan määrän voittoja. Italia on USA:n jälkeen maailman suurin tuottaja, joten tilanne vääristää kilpailua.

1. Onko tällainen tilanne EY:n perustamissopimuksen kuluttajansuojaa koskevien 30 ja 153 artiklan ja kilpailua koskevien 85 ja 86 artiklan vastainen?

2. Onko tilanne myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 2000/13/EY(1) ja etenkin sen johdanto-osan 6 ja 8 kappaleen ja 2, 3, 5, ja 7 artiklan vastainen?

3. Onko tilanne mm. elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista annetun asetuksen N:o 178/2002(2) ja etenkin sen johdanto-osan 1, 2, 8, 10 ja 22 kappaleen, 1 artiklan 1 kohdan, 5 artiklan 1 kohdan ja 7 artiklan 1 kohdan sekä 8, 11, 16, 17 ja 18 artiklan mukainen,

4. Mitä säännöksiä se aikoo hyväksyä lopettaakseen yhteisön lainsäädännön nykyisen jatkuvan rikkomisen?

(1) EYVL L 109, 6.5.2000, s. 29.

(2) EYVL L 31, 1.2.2002, s. 1.

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(30. huhtikuuta 2003)

Tomaattivalmisteiden (tiivisteet, soseet, kuoritut soseutetut tomaatit jne.) kokonaistuonti yhteisöön oli vuonna 2002 noin 155 000 tonnia. Siitä 125 000 tonnia oli peräisin Kiinasta ja noin 125 000 tonnia tuli sisäisen jalostusmenettelyn kautta. Italia on näiden tuotteiden suurin tuoja: tuonti oli 126 000 tonnia, josta 110 000 tonnia oli peräisin Kiinasta ja 120 000 tonnia sisäisen jalostusmenettelyn kautta. Sisämarkkinoille tarkoitettuihin tuotteisiin käytettäviä, kiinalaista alkuperää olevia tiivisteitä tuotiin Italiaan vain 3 400 tonnia. Nämä luvut osoittavat, että pääosa Kiinasta Italiaan tuoduista tomaattivalmisteista on tarkoitettu vientiin yhteisön ulkopuolisiin maihin, etupäässä Afrikan markkinoille.

Komissio korostaa, että EY:n perustamissopimuksen 30 artiklassa käsitellään tavaroiden vapaata liikkumista jäsenvaltioiden välillä. Perustamissopimuksen 153 artiklassa säädetään periaatteista ja toimintatavoista, jotka koskevat yhteisön toimenpiteitä kuluttajansuoja-asioissa.

Näin ollen ne eivät muodosta oikeusperustaa, jota voitaisiin käyttää suoraan hyväksi arvioitaessa sitä, ovatko italialaisten tomaattisäilykkeiden merkinnöissä kuluttajille annetut tiedot riittämättömiä tai epätäydellisiä.

Kuten parlamentin jäsen mainitsee, tässä tapauksessa sovelletaan tosiasiassa elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20. maaliskuuta 2000 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviin 2000/13/EY säännöksiä.

Direktiivin 3 artiklassa säädetään erityisesti elintarvikkeiden alkuperää tai lähtöpaikkaa koskevasta merkinnästä, että merkintä on pakollinen ainoastaan silloin, jos sen ilmoittamatta jättäminen saattaisi johtaa kuluttajaa olennaisesti harhaan elintarvikkeen todellisesta alkuperästä tai lähtöpaikasta.

Tästä seuraa, että jos kuluttaja voi jonkin tiedon perusteella saada virheellisen käsityksen elintarvikkeen täsmällisestä alkuperästä tai lähtöpaikasta, elintarvikkeen todellinen alkuperä tai lähtöpaikka on ilmoitettava. Näin estetään 2 artiklan periaatteen mukaisesti se, että merkinnät tai tavat, joilla ne on tehty, eivät johda kuluttajaa harhaan.

Komissio ei voi tähän mennessä saamiensa tietojen perusteella päätyä tällaisen tilanteen kannalle italialaisia tomaattisäilykkeitä koskevassa asiassa.

Komissio ei usko, että esille tulleessa tapauksessa voitaisiin soveltaa edellä mainitun direktiivin myyntinimitykseen ja ainesosien määrän ilmoittamiseen liittyviä 5 ja 7 artiklaa.

Mitä tulee elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä 28. tammikuuta 2002 annetun asetuksen (EY) N:o 178/2002 sovellettavuuteen, on tärkeä muistaa, että asetuksessa säädetään elintarvikelainsäädännön yleisistä tavoitteista ja määritelmistä sekä yleisistä periaatteista.

Asetuksen 8 artiklan mukaiset periaatteet soveltuvat toki vilpillisiin menettelyihin, koska artiklan mukaan elintarvikelainsäädännön on pyrittävä suojaamaan kuluttajia ja ehkäisemään vilpilliset menettelyt. Artiklassa asetetaan kuitenkin velvoite lainsäätäjälle eikä toimijoille. Sitä paitsi, kuten jo todettiin, tähän tapaukseen sovellettavana lainsäädäntönä on pidettävä direktiiviä 2000/13/EY, ja tämä direktiivi täyttää jo 8 artiklassa määritellyt tavoitteet.

Muista asetuksen (EY) N:o 178/2002 artikloista, joihin on viitattu, on ensiksi todettava, että 11, 16, 17 ja 18 artiklaa sovelletaan vasta 1. tammikuuta 2005 lähtien. Kyseisissä artikloissa säädetään elintarvikkeiden tuontia, esillepanoa, tarkastuksia ja jäljitettävyyttä koskevista yleisperiaatteista. Näin ollen niitä ei voida suoraan soveltaa esille tulleeseen tapaukseen. Muut mainitut artiklat taas eivät sovellu tähän. Mainitussa 1 artiklassa todetaan vain, että asetuksessa säädetään perusta ihmisten terveyden sekä kuluttajien etujen korkeatasoiselle suojelulle, joten sitä ei voida suoraan soveltaa. Samoin 5 artiklan

1 kohdassa asetetaan kehys lainsäätäjälle, koska siinä säädetään, että elintarvikelainsäädännöllä on pyrittävä yhteen tai useampaan muun muassa kuluttajien etuja koskevaan yleiseen tavoitteeseen. Ennalta varautumisen periaatteeseen liittyvän 7 artiklan 1 kohdassa käsitellään tilannetta, jossa käytettävissä olevien tietojen arvioinnin perusteella terveyshaitan mahdollisuus tunnistetaan, mutta asiasta ei vielä ole tieteellistä varmuutta. Käsillä olevassa tapauksessa ei tuon tyyppistä tilannetta ole.

Komissio on arvioinut voimassa olevaa kaikkiin elintarvikkeisiin yleisesti sovellettavia merkintäsääntöjä koskevaa lainsäädäntöä, erityisesti direktiiviä 2000/13/EY, tarkoituksenaan laatia myöhemmin parhaiten soveltuvia mukautusehdotuksia, jotta kuluttajien saama tieto olisi paras mahdollinen.