KIRJALLINEN KYSYMYS P-0010/03

esittäjä(t): Alexander de Roo (Verts/ALE) komissiolle

(10. tammikuuta 2003)

Aihe: Euroopan vesiviranomainen

Jäsenvaltiot ponnistelevat korkean vedenpinnan ja tulvien vuoksi yhä useammin etenkin Tonavalla, Elbellä, Reinillä, Maas- ja Schelde-joilla.

Ongelma johtuu osittain kokonaisvaltaisen vesihallinnon riittämättömyydestä. Kyse ei ole ensisijaisesti veden laadusta. Veden laadun alalla on viimeksi kuluneiden vuosikymmenien aikana edistytty huomattavasti, etenkin 22. joulukuuta 2003 voimaan tulevalla yhteisön vesipolitiikan puitteista annetulla direktiivillä (2000/60/EY(1)). Direktiivin mukaan (liite I) veden määrä on rekisteröitävä, mutta siitä ei tarvitse laatia säännöksiä.

Veden laadun valvontaa varten on samanaikaisesti luotu kansainvälisiä elimiä, kuten Reinin ja Tonavan suojelukomissiot. Olemassa olevilla kansainvälisillä vesihallintoelimillä ei ole kuitenkaan veden määrää koskevia valtuuksia. Veden määrää valvovat liian monet alueelliset ja paikalliset vastuussa olevat viranomaiset, jotka ottavat liian vähän huomioon tarpeen luoda ja ottaa uudelleen käyttöön luonnollisia patoaltaita ja jotka eivät varmista riittävästi jokien vesijättömaiden hyvää hallintaa ja patoja koskevaa kestävää politiikkaa. Näiden laiminlyöntien seurauksena alajuoksulla tapahtuu usein tuhoa, kuten Elbellä ja Tonavalla vuonna 2002 ja melkein vuosittain Reinillä, Maasilla ja Scheldellä.

Onko komissio samaa mieltä kanssani, että veden määrän hallinta rajoja ylittävillä jokialueilla on rajat ylittävä ongelma, johon voidaan puuttua tehokkaasti vain Euroopan tasolla?

Onko komissio valmis lyhyellä aikavälillä varmistamaan, sisältyykö perussopimuksien määräyksiin riittävää oikeusperustaa, jotta perustettaisiin viimeinkin suuria rajat ylittäviä jokia valvova eurooppalainen viranomainen, joka voisi Elben, Reinin, Maasin ja Schelden tilanteesta aloittaen ryhtyä toimiin kansainvälisten veden määrä koskevien ongelmien vuoksi?

Jos komissio katsoo, että nykyinen lainsäädäntö ei ole riittävä, onko se valmis ilmoittamaan, mihin toimiin olisi ryhdyttävä sellaisen oikeusperustan luomiseksi, jolla voidaan puuttua rajat ylittävien suurten eurooppalaisten jokien veden määrää koskeviin ongelmiin?

(1) EYVL L 327, 22.12.2000, s. 1.

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(6. helmikuuta 2003)

Vesipolitiikan puitedirektiivissä(1) käsitellään tiettyjä veden määrään liittyviä seikkoja, kuten sitä, että veden määrä on välttämätön osa pohjaveden hyvää tilaa. Puitedirektiivissä säädetään myös nykyisten vesivarojen ja niiden käytön välisestä kestävästä pitkän aikavälin tasapainosta. Direktiivillä pyritään osaltaan lieventämään tulvien ja kuivuuden vaikutuksia (vrt. 1 artiklan e kohdassa), mutta siinä ei sinänsä aseteta toimintatavoitteita tulvien ehkäisylle ja niiltä suojautumiselle. Tässä kohden viitataan etenkin EY:n perustamissopimuksen 175 artiklan 1 kohdan oikeusperustaan.

Kysyjän mainitsemien kansainvälisten vesihallintoelimien (Rein, Elbe, Schelde, Maas) virallisiin tavoitteisiin kuuluu tulvien ehkäisy, ja niiden perustana olevilla yleissopimuksilla pyritään aktiivisesti edistämään tulvien ehkäisyä ja niiltä suojautumista(2). Komissio edustaa yhteisöä näissä hallintoelimissä ja edistää mainittua toimintaa myös ennakoivasti.

Komissio, jäsenvaltiot ja ehdokasvaltiot ovat vuonna 2002 aloittaneet laajan tulvia koskevan yhteistyön. Vesipolitiikan puitedirektiivin virallisten vaatimusten lisäksi vaihdetaan tietoa ja kokemuksia tulvien ehkäisystä ja niiltä suojautumisesta, ja tämän vuoksi vuoden 2003 aikana julkaistaan yhteinen asiakirja tulvien ennustamiseen, ehkäisyyn ja lieventämiseen liittyvistä parhaista käytännöistä. Samaan aikaan komissio valmistelee monialaista aloitetta, joka koskee ympäristöriskejä (metsäpaloja, maanjäristyksiä, tulviin liittyviä tapahtumia ja teknologiariskejä), ja sen on tarkoitus antaa asiasta tiedonanto vuoden 2003 ensimmäisen puoliskon kuluessa. Tiedonantoa koskevan keskustelun ja parhaiden käytäntöjen keruun perusteella komissio selvittää, onko tarvetta säätää asiaa koskevia lakeja, sekä niiden mahdollista sisältöä. Samanaikaisesti komission yhteinen tutkimuskeskus on kehittänyt Oderin vesistöalueelle tulvien ennustamis- ja mallintamisvälineen. Välinettä ryhdytään nyt käyttämään myös Elben ja Tonavan vesistöalueilla.

Mitä tulee yhteisön myöntämään rahoitukseen, Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR) vuosia 20002006 koskeva Interreg III -yhteisöaloite voi toiminnallisella tasolla osaltaan tukea tämänhetkistä kansainvälistä tulvien ehkäisyä ja niiltä suojautumista edistävää toimintaa. Erityisesti aloitteen ohjelmalohko B, joka koskee valtioiden välistä yhteistyötä, edistää yhtenäiseen aluesuunnittelupolitiikkaan perustuvaa luonnonvarojen ja erityisesti vesivarojen hyvää hoitoa.

Kansainväliset ohjelmat koskevat valtioiden rajat ylittäviä vesistöalueita, joita ovat esimerkiksi Rein-Maas (Luoteis-Euroopan ohjelma), Tonava ja Oder-Neisse (Keski-Eurooppaa, Adrianmerta ja Kaakkois-Eurooppaa koskeva Cadses-ohjelma) ja alppiseudut kattava Alppien alue. Näiden ohjelmien painopisteisiin kuuluvat luonnononnettomuuksia, esimerkiksi tulvia, ehkäisevät toimet.

Kansainvälisesti voidaan rahoittaa seuraavantyyppisiä toimia:

- yhteisten riskinhallintastrategioiden laadinta alueille, jotka ovat alttiita tulville

- sellaisten yhtenäisten strategioiden ja toimien suunnittelu ja laadinta, joilla voidaan estää tulvat valtioiden välisillä vedenkeruualueilla

- infrastruktuurin kehitysinvestoinnit, joilla esimerkiksi luodaan alueita, joilla tulvavettä voidaan pidättää tai jonne se voidaan laskea, tai joilla sivujoet palautetaan luontaisiin uomiinsa tai tulvaveden laskualueet entiselleen

- havainnoinnin, ennusteiden, tietojenvaihdon, seurannan ja riskinhallinnan parantaminen sekä uuden teknologian (esim. simulointimallien, ilmatieteellisen seurannan jne.) testaus eri mittakaavoissa

- sellaisten uusien ja entistä tehokkaampien suunnitteluvälineiden (vaaravyöhykesuunnitelmien, mallien) kehittäminen, joilla ehkäistään luonnononnettomuuksia tulville alttiilla alueilla

- sellaisten tietojärjestelmien kehittäminen, joilla voidaan levittää tietoa parhaalla mahdollisella tavalla väestön suojaamiseksi tulvilta ja näin parantaa yleistä tietoisuutta vaaroista

- nykyisten ennustus-/varoitusjärjestelmien parantaminen; parhaiden käytäntöjen tukeminen ja toteuttaminen, esim. seuranta-, varoitus- ja suojelujärjestelmien parantaminen.

Näiden ohjelmien yhteydessä toteutetaan jo useita mainittuihin ongelmiin puuttuvia hankkeita, joilla yhdistetään eri toimijoita ja pyritään yhteistyössä parantamaan tulvien ehkäisyä.

Jo rakennerahastojen edellisellä ohjelmakaudella (19971999) IRMA-aloitteella (Interreg Rein-Maas -toiminta) rahoitettiin Reinin-Maasin vesistöalueen tulvien ehkäisyä (yli 130 miljoonaa euroa EAKR:n kautta. Kokonaisrahoitus oli yli 400 miljoonaa euroa).

Kuluvalla ohjelmakaudella, vuosina 20002006, Luoteis-Euroopan ohjelmassa on varattu selvästi suurimmat varat tulvien ehkäisyyn sen toimintalinja Tulvavahinkojen ehkäisy on kokonaisbudjetiltaan noin 92,3 miljoonaa euroa, mistä 46,2 miljoonaa saadaan EAKR:n kautta. Cadses-alueen Interreg-ohjelman painopistealueella Ympäristönsuojelu on varattu noin 28,5 miljoonaa euroa ympäristönsuojelun, riskinhallinnan ja yhtenäisen vesien hoidon aloilla mahdollisesti toteutettaviin toimiin. Mainittakoon lopuksi, että Alppien alueen ohjelman toimintalinjaan Luonnononnettomuuksiin liittyvä yhteistyö on varattu kaikkiaan 17 miljoonaa euroa, mistä EAKR:n osuus on 8,5 miljoonaa.

(1) Parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/60/EY, annettu 23. lokakuuta 2000, yhteisön vesipolitiikan puitteista.

(2) Rein: tulvasuojelun toimintasuunnitelma hyväksytty, toteutus meneillään; Elbe: tulvasuojelustrategia hyväksytty, vuoden 2002 tulvien aiheuttama toimintasuunnitelman tarkistus meneillään, hyväksyttäneen vuoden 2003 lopulla; Tonava: tulvien vaikutusten minimointi osana hyväksyttyä toimintaohjelmaa, seuranta-arviointi meneillään; Maas ja Schelde: tulvien ehkäisy ja niiltä suojautuminen on olennainen osa äskettäin allekirjoitettuja uusia yleissopimuksia.