KIRJALLINEN KYSYMYS E-0987/01 esittäjä(t): Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) komissiolle. Valaskuolemat.



Virallinen lehti nro 340 E , 04/12/2001 s. 0139 - 0140



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0987/01 esittäjä(t): Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) komissiolle (30. maaliskuuta 2001) Aihe: Valaskuolemat Vuosittain kymmeniä tuhansia valaita menehtyy kalastusverkkoihin eurooppalaisilla vesillä. Jopa noin 4 prosenttia lahtivalaista kuolee vuosittain kalastusverkkoihin. Kansainvälinen valaanpyyntikomissio arvioi, että jos kuolleisuus on yhden prosentin luokkaa, pitkällä aikavälillä valaat ovat vaarassa kuolla sukupuuttoon. Kun otetaan huomioon, että vuoden 1992 Rion huippukokouksen 15 periaatteessa ja YK:n ympäristöohjelman vuotta 1999 koskevassa kertomuksessa korostetaan erityisesti monenvälisten ympäristösopimusten noudattamista ympäristön saastumisen vähentämiseksi, mitä komissio aikoo tehdä tämän vakavan ongelman ratkaisemiseksi? Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus (8. kesäkuuta 2001) Kaikki valaslajit on erityisesti suojeltu luontotyyppidirektiivillä(1). Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet valaiden suotuisan suojelun tason varmistavan tiukan suojelujärjestelmän käyttöönottamiseksi. Tämän direktiivin perusteella sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston uhanalaisten lajien kansainvälistä kauppaa koskevan yleissopimuksen(2) (CITES) mukaisesti kaikenlainen valaanpyynti ja valaiden myyminen on kiellettyä Euroopan yhteisössä. Mitä kalastukseen tulee, yhteisö on myös useaan otteeseen käsitellyt valaiden satunnaista pyydyksiin jäämistä ja antanut asiasta säännöksiä, jotka perustuvat sekä sisäisiin että monenvälisiin sitoumuksiin. Yhteisön kalastuslainsäädännöllä rajoitetaan jo ajoverkkojen kokoa, ja siihen kuuluu säännöksiä niiden käytön kieltämisestä vuoden 2002 alusta, minkä odotetaan vaikuttavan myönteisesti valaskantoihin(3). Monenvälisistä toimista on mainittava kansainvälistä delfiinien suojeluohjelmaa koskeva sopimus(4), jota on sovellettu yhteisössä 1. kesäkuuta 1999 alkaen sen jälkeen, kun neuvosto hyväksyi sen. Yhteisö on soveltanut siitä lähtien sopimuksen määräyksiä valaiden suojelemisesta Tyynenmeren tonnikalan kalastusalueilla.(5) Kaiken kaikkiaan komissio on hyvin tietoinen siitä, että merten biologisen monimuotoisuuden suojeleminen ja meriluontotyyppien turmeltumisen ehkäiseminen edellyttävät yhtenäistä strategiaa. Tällaisen strategian laatimista pidetäänkin ensisijaisena(6). Koska yhteisö pyrkii edistämään aiempaa kestävämpää kalastusta, on tarkasteltava myös sellaisia pyydyksiä, jotka vähentävät muiden kuin varsinaisten kohdelajien jäämisen kiinni tai estävät sen kokonaan(7). Kummassakin tapauksessa jäsenvaltioiden kanssa tehtävässä yhteistyössä on parantamisen varaa samoin kuin keskustelussa, jota käydään kansainvälisten järjestöjen ja muiden asian koskemien maiden kanssa. (1) Neuvoston direktiivi 92/43/ETY, annettu 21 päivänä toukokuuta 1992, luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta, EYVL L 206, 22.7.1992. (2) Täytäntöönpantu neuvoston asetuksella (ETY) N:o 3626/82, annettu 3 päivänä joulukuuta 1982, luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston uhanalaisten lajien kansainvälistä kauppaa koskevan yleissopimuksen soveltamisesta yhteisössä, EYVL L 384, 31.12.1982. (3) Neuvoston asetus (EY) N:o 1239/98, annettu 8 päivänä kesäkuuta 1998, tietyistä kalavarojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä annetun asetuksen (EY) N:o 894/97 muuttamisesta, EYVL L 171, 17.6.1998. (4) Neuvoston päätös 1999/386/EY, tehty 7 päivänä kesäkuuta 1999, EYVL L 147, 12.6.1999. (5) Neuvoston asetus (EY) N:o 850/98, annettu 30 päivänä maaliskuuta 1998, kalavarojen säilyttämisestä nuorten meren eliöiden suojelemiseksi toteutettavien teknisten toimenpiteiden avulla, EYVL L 125, 27.4.1998. (6) Komission tiedonanto kuudennesta ympäristöä koskevasta Euroopan yhteisön toimintaohjelmasta, KOM(2001) 31 lopullinen. (7) Komission tiedonanto biologista monimuotoisuutta koskevista toimintasuunnitelmista kalastuksen alalla, KOM(2001) 162 lopullinen.