KIRJALLINEN KYSYMYS E-0887/00

esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle

(22. maaliskuuta 2000)

Aihe: Belgian dioksiinikriisin arviointi

Belgian dioksiinikriisi on taas osoittanut ravintoketjun herkkyyden ja valvonnan vaikeuden. Arviointi, jollaisen esimerkiksi edustajainhuoneen nk. dioksiinivaliokunta on laatinut, voi helpottaa ongelmien ratkaisua. Sekä Euroopan unionilla että sen 15:llä jäsenvaltiolla on tässä tärkeä rooli.

Dioksiinivaliokunnan mietinnön 14-sivuisessa päätelmäosassa on muutama viittaus siihen, miten Euroopan unioni toimi Belgian liittovaltiossa esiintyneen dioksiinikriisin aikana. Sen mukaan Euroopan unionissa ei ole riittävän tehokasta rehuaineiden koostumusta ja saastuttavia aineita säätelevää lainsäädännöllistä kehystä, ilmoittamisvelvoitetta EU:n viranomaisille säätelevä lainsäädäntö ei ole riittävä ja EU lisäsi vielä ennestään kriisin kaoottista kehitystä.

Tunnustaako komissio, että Euroopan unionissa ei ole riittävän tehokasta rehuaineiden koostumusta ja saastuttavia aineita säätelevää lainsäädännöllistä kehystä, kuten dioksiinivaliokunnan mietinnössä todetaan?

a) Jos komissio ei ole yhtä mieltä, miten se perustelee yhteisön rehuaineiden koostumusta ja saastuttavia aineita säätelevän lainsäädännöllisen kehyksen kattavuutta, jonka dioksiinivaliokunta on kiistänyt?

b) Jos komissio on yhtä mieltä, onko se valmis tekemään muutoksia, jotta rehuaineiden koostumusta ja saastuttavia aineita säätelevä lainsäädännöllinen kehys olisi kattavampi?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(23. toukokuuta 2000)

Tämänhetkinen rehuja koskeva yhteisön sääntelykehys sisältää yleisesti ottaen riittävästi vaatimuksia rehuaineiden turvallisuuden takaamiseksi. Komissio haluaa kertoa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että tiukkoja sääntöjä on annettu rehuaineiden ja rehujen pitämisestä kaupan, pakkausmerkinnöistä, haitallisista aineista ja tuotteista eläinten ruokinnassa, rehuntuottajia koskevista edellytyksistä sekä tarkastuksista, joita on toteutettava rehujen turvallisuuden varmistamiseksi.

On ilman muuta selvää, että nämä vaatimukset on pantava asianmukaisesti täytäntöön, jotta ne olisivat tehokkaita, ja että lainsäädäntö ellei sitä ole pantu kunnolla täytäntöön ei koskaan estä kaikkia tapauksia tai vilpillisiä toimia, jotka vaikuttavat rehu- ja ravintoketjun turvallisuuteen. Sisäisen valvonnan (hyvät tuotantotavat, omavalvonta, varasuunnitelmat) ja jäljitysmekanismien puute antavat saastumiselle mahdollisuuden kehittyä ja levitä koko ravintoketjuun. Siksi tarvitaan asianmukaisia vaatimuksia ja tarkastuksia, joilla voidaan havaita ongelmat ajoissa ja vastata niihin nopeasti. On ilmennyt, että rehuja valmistavaa ja toimittavaa teollisuutta olisi säänneltävä ja valvottava tiukemmin. Siihen olisi sisällyttävä myös virallisen hyväksynnän vaatiminen kaikilta rehutuotantolaitoksilta. Lisäksi olisi vahvistettava virallisia tarkastuksia kansallisella ja yhteisön tasolla koskevia säännöksiä, eläinten ruokinnassa käytettäviä rehuaineita koskevia vaatimuksia sekä haitallisia aineita koskevia rajoja ja tarkastuksia.

Mahdollisuuksia parantaa nykyistä lainsäädännöllistä kehystä käsitellään yksityiskohtaisemmin elintarvikkeiden turvallisuutta koskevaan valkoiseen kirjaan(1) liittyvien jatkotoimien yhteydessä.

(1) KOM(1999) 719 lopullinen.