KIRJALLINEN KYSYMYS E-3124/02

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(30. lokakuuta 2002)

Aihe: Kannettavien sähkölaitteiden käyttöä helpottavan paristojen ja sovittimien standardoinnin puuttuminen

Päivittäin ilmestyvän ilmaisjakelulehden Metro alankomaiden laitoksessa todettiin maanantaina 21. lokakuuta 2002, että nykyään kaikki se, mikä ennen sitoi ihmisiä kotiin, voidaan ottaa matkalle mukaan, kuten puhelin, digitaalinen videokamera, tietokone ja tulostin, ja että niiden yhteinen paino on samaa luokkaa kuin entisajan kannettavan kirjoituskoneen paino. Koska kullakin laitteella on kuitenkin oma akku/laturi-yhdistelmänsä virran lataamiseksi ja muuntamiseksi sähköverkosta, on matkalle otettava mukaan eri määrä näitä suhteellisen raskaita laitteita, jotta kyseisiä sähkövälineitä voidaan käyttää. Kirjailija Jack Nouws on tuonut julki hämmästyksensä siitä, että EU-tasolla ei vielä ole olemassa yhteistä standardia:

Kuinka paljon rahaa säästyisi, jos laissa olisi määrätty, että kaikissa matkapuhelimissa on oltava samanlainen pistoke, ja että sama pistoke on oltava kaikissa kannettavissa laitteissa, niin että yksi laturi käy kaikkiin ja kaikenmerkkisiin laitteisiin? Euroopan parlamentin jäsenet matkustavat paljon, eivätkä pelkästään Brysselin ja Strasbourgin välillä, joten on ihmeellistä, että yksikään ahkera virkamies ei vielä ole tuonut tätä ehdotusta esille.

Voiko komissio tämän johdosta vastata seuraaviin kysymyksiin:

1. Miksi ei 1980-luvulta lähtien, jolloin kannettavien sähkölaitteiden esiinmarssi alkoi, ole vieläkään standardoitu latureita, ei edes erityyppisten ja -merkkisten matkapuhelinten osalta?

2. Kuinka suuret ovat ne lisäkustannukset, jotka yksittäiset kuluttajat, järjestöt ja yritykset EU:n jäsenvaltioissa joutuvat maksamaan sähkövirran lataamiseksi ja muuntamiseksi tarkoitettujen eri laitteiden korvaamisesta, rinnakkain käyttämisestä ja matkalle mukaan ottamisesta?

3. Mitä on tähän mennessä tehty kiinteiden laitteiden käytettävyyden kaltaisen standardoinnin aikaansaamiseksi ja mikä on hidastanut kyseisen standardoinnin toteuttamista tai estänyt sen?

4. Mitä lisätoimia komissio harkitsee, jotta standardointi tulisi pian voimaan vähintäänkin EU:n tasolla ja mikäli mahdollista maailmanlaajuisesti sekä standardista poikkeavien laitteiden tuotannon, tuonnin ja myynnin estämiseksi? Milloin kyseiset toimet voivat tuottaa tulosta?

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(8. tammikuuta 2003)

Arvoisa parlamentin jäsen toteaa, että nykyisissä kannettavissa sähkölaitteissa olevat akut ja niiden laturit eivät aina ole keskenään vaihdettavissa. Siksi niiden käyttäjien on kannettava mukanaan erilaisia latureita matkustaessaan kannettavien laitteiden kanssa.

Vaikka käyttäjän kannalta olisi kätevää ladata kaikki kannettavat laitteet yhdellä laturilla, tietyt tekniset seikat ovat syynä siihen, että tätä ei ole vielä toteutettu.

Kannettavilla laitteilla on ensinnäkin erilaiset virtavaatimukset. Esimerkiksi sylimikroissa on oltava suurempi akkuyksikkö, koska ne kuluttavat huomattavasti enemmän virtaa kuin kämmentietokoneet (PDA:t), matkapuhelimet tai muuta kannettavat laitteet. Myös niiden toimintajännite on korkeampi. Tämän vuoksi kannettavien laitteiden akut eroavat kapasiteetiltaan, kooltaan ja jännitteeltään.

Paristo- ja laturitekniikka kehittyy lisäksi jatkuvasti. 1980-luvun ensimmäisen käyttökelpoisen tekniikan (nikkeli-kadmiumakut) tilalle ovat tulleet ensin nikkeli-metallihybridiparistot ja tämän jälkeen vieläkin tehokkaampi litium-ionitekniikka. Käyttäjät haluavat ladata akut nopeasti. Paras keino tähän on kuitenkin erilainen eri tekniikan mukaisesti.

Näistä syistä valmistajat ovat varustaneet kannettavat laitteensa erilaisin pistokkein, liitännöin ja latauslaittein ja näin pyrkineet turvaamaan laitteiden asianmukaisen toiminnan.

Komissio uskookin, että teknisten innovaatioiden nykyinen nopeus estää useissa tapauksissa Euroopan laajuisesti hyväksyttyjen standardien syntymistä tälle alalle.

Komissio haluaa myös muistuttaa arvoisaa parlamentin jäsentä siitä, että standardit ovat vapaaehtoisia ja että vaikka standardoinnilla on yleensä myönteinen vaikutus talouteen, viranomaisten olisi silti jätettävä standardeista sopiminen markkinoiden vastuulle ja kannustettava standardointiprosessia, kun siihen on selvä tarve. Komissio ei usko, että akkujen latureita koskevan standardoinnin puuttumisella olisi toistaiseksi ollut kielteisiä vaikutuksia ladattavien työkalujen markkinoihin.

Komissio on kuitenkin kysyjän tavoin huolissaan siitä, että matkapuhelinten latureille ei ole standardeja. Alustavassa tutkimuksessa kävi ilmi, että eri valmistajien matkapuhelimissa on eri liitännät ja että osa valmistajista vaihtaa liitäntöjä jopa omien tuotteidensa eri versioiden välillä. Näitä liitäntöjä käytetään myös oheislaitteiden kytkemiseen, mikä periaatteessa saattaa oikeuttaa tällaiset muutokset. Vaikuttaa kuitenkin siltä, että muutokset eivät aina ole teknisesti perusteltuja. Seurauksena on, että joitakin latureita, jotka ovat teknisesti sopivia tietyn matkapuhelimen akkujen lataamisen, ei voida käyttää tähän tarkoitukseen, koska niissä on väärä liitin. Sama koskee myös muita lisälaitteita (hands free -laitteita, näppäimistöjä jne.)

Komissio aikoo ottaa kysymyksen esille yhteyksissään alan yrityksiin, jotta voitaisiin selvittää, miksi näitä liitäntöjä ei ole yhdenmukaistettu yritysten vapaaehtoisuuden pohjalta ja mitä voidaan tehdä tilanteen parantamiseksi, esim. standardoinnin avulla. Komissio ei kuitenkaan edellä mainituista syistä edelleenkään halua määrätä standardien käytöstä.