KIRJALLINEN KYSYMYS E-1583/01 esittäjä(t): Anne Jensen (ELDR) komissiolle. Urkuja koskevat EU:n tarjouskilpailut.



Virallinen lehti nro 340 E , 04/12/2001 s. 0240 - 0241



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1583/01 esittäjä(t): Anne Jensen (ELDR) komissiolle (1. kesäkuuta 2001) Aihe: Urkuja koskevat EU:n tarjouskilpailut Tanskalaiset urkujenvalmistajat elävät vaikeissa taloudellisissa olosuhteissa mm. siksi, että he joutuvat kilpailemaan erilaisin ehdoin. Tanskan kansankirkon on nimittäin järjestettävä EU-tarjouskilpailu urkujen hankinnasta, kun sitä vastoin Ruotsin ja Saksan kirkkojen ei tarvitse sitä tehdä. Tanskan kansankirkon urkujen osto rahoitetaan osittain kirkon jäsenten maksamalla erityisellä kirkollisverolla, jonka määrä vahvistetaan kirkon taloudellisten tarpeiden perusteella kyseisessä rovastikunnassa. Kunnalliset veroviranomaiset vastaavat verojen kannosta, ja varat jaetaan sitten eri seurakunnille. Käytännössä urkujen hankinnasta päättävät ja huolehtivat paikallisesti valitut kirkkoneuvostot viranomaisten niille antamien valtuuksien rajoissa (esim. historiallisten arvojen huomioon ottaminen). Periaatteessa käytäntö on sama Saksassa ja Ruotsissa. Myös niissä peritään kirkollisveroa, jonka kannosta huolehtivat veroviranomaiset ja varat jaetaan sitten yksittäisille seurakunnille, jotka vastaavat urkujen ostosta. EU-tarjouskilpailun käyttämisen vuoksi tanskalaiset urkujenrakentajat eivät useinkaan voi jättää tarjouksia Ruotsissa ja Saksassa, mutta joutuvat sitä vastoin kilpailemaan kotimarkkinoilla ulkomaalaisten tuottajien kanssa, joiden kotimarkkinoilla vapaata kilpailua ei ehkä ole. Onko tämä komission mielestä EU:n sisämarkkinoiden hengen mukaista? Voiko komissio selittää, mihin tällainen eriarvoinen kohtelu perustuu? Aikooko komissio tehdä aloitteita yhtäläisten kilpailuehtojen takaamiseksi tällä alalla? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (18. heinäkuuta 2001) Se, sovelletaanko tietyn kynnysarvon ylittäviin urkujen hankintasopimuksiin julkisia tavaranhankintoja koskevien sopimustentekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annettua neuvoston direktiiviä 93/36/ETY(1) (jäljempänä direktiivi), määräytyy sen mukaan, myöntääkö sopimukset hankintaviranomainen, joka useimmiten on direktiivissä tarkoitettu julkisoikeudellinen laitos. Julkisoikeudellisella laitoksella tarkoitetaan direktiivissä laitosta, - joka on nimenomaisesti perustettu tyydyttämään yleisen edun mukaisia tarpeita ja joka ei harjoita teollista tai kaupallista toimintaa, ja - joka on oikeushenkilö, ja - jonka rahoituksesta suurin osa on peräisin valtiolta, alueellisilta tai paikallisilta viranomaisilta taikka muilta julkisoikeudellisilta laitoksilta tai jonka johto on näiden laitosten valvonnan alainen taikka jonka hallinto-, johto- tai valvontaelimen jäsenistä valtio, alueellinen tai paikallinen viranomainen taikka muu julkisoikeudellinen laitos nimittää enemmän kuin puolet. Tanskan kansankirkon (Folkekirken) oikeudellisen ja rahoituksellisen aseman perusteella voidaan todeta, että kirkko selvästi täyttää hankintaviranomaiselle asetetut edellytykset. Kuten määritelmästä käy ilmi, yksikön saama julkinen rahoitus ei yksinään riitä perusteeksi direktiivin soveltamiseen, vaan on osoitettava, että tämän rahoitus muodostaa suurimman osan kokonaisrahoituksesta, ks. asia C-380/98, Cambridge, tuomio 3. lokakuuta 2000. Jos edellä mainittu ehto ei täyty, on vielä tarkistettava, täyttyvätkö määritelmän kolmannen luetelmakohdan kaksi muuta vaihtoehtoista ehtoa. Komissiolla ei Saksan osalta ole käytettävissä riittävästi tietoja, jotta se pystyisi arvioimaan, kuuluvatko Saksassa toimivat kirkot direktiivin soveltamisalaan. Tarvittavat tiedot pyydetään ja arvioidaan mahdollisimman pian. Ruotsin osalta on todettava, että kirkon ja valtion suhde on Ruotsissa muuttunut ja että Ruotsissa voimassaolevaa julkisia hankintoja koskevaa lakia on tämän seurauksena jokin aika sitten muutettu siten, että kirkot ovat lain mukaan hankintaviranomaisia vain silloin, kun ne tekevät hankintoja hautaustoiminnasta vastaavana viranomaisena. Tätä lain muutosta arvioidaan parhaillaan. Komissio tiedottaa arvoisalle parlamentin jäsenelle edellä mainittujen toimien tuloksista. Tarjouspyyntötietokannasta tehdyn haun perusteella voidaan kuitenkin todeta, että niiden tarjouskilpailuilmoitusten määrä, joissa on nimenomaisesti viitattu urkujen hankintaan (tai rakentamiseen) ja joita ovat julkaisseet kirkot tai muut laitokset, oli vuosina 1995-2000 yhteensä 24 kappaletta: kymmenen Suomesta, neljä Tanskasta, kolme Ranskasta, kaksi Itävallasta ja kaksi Ruotsista sekä yksi Saksasta, yksi Portugalista ja yksi Yhdistyneestä kuningaskunnasta. Näistä 24 ilmoituksesta yhdeksän julkaistiin vuonna 2000 (neljä Suomesta, kolme Tanskasta, yksi Ranskasta ja yksi Yhdistyneestä kuningaskunnasta). Näiden lisäksi on voinut olla myös muita sopimusmenettelyjä, joihin on liittynyt urkujen toimittaminen mutta jotka eivät sisälly hakutulokseen esimerkiksi sen vuoksi, että urkujen toimittaminen on ollut osa laajempaa sopimusta, joka koskee kirkon rakentamista tai kunnostamista. (1) EYVL L 199, 9.8.1993.