FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/928

(2004/C 78 E/0982)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-0083/04

esittäjä(t): Dirk Sterckx (ELDR) komissiolle

(14. tammikuuta 2004)

Aihe: Flaamilaisten matkanjohtajien vapaata liikkuvuutta koskevat rajoitukset ulkomailla

Eräiden tietojen mukaan kohtaavat flaamilaiset matkanjohtajat, jotka vievät vapaaehtoisina matkailijaryhmiä kulttuurimatkoille Italiaan, Espanjaan, Ranskaan ja Kreikkaan, suuria ongelmia tilanteissa, joissa he haluavat opastaa ryhmäänsä paikan päällä hollanniksi. He ovat vaarassa saada paikallisilta viranomaisilta sakkoja tai jopa joutua pidätetyiksi, koska paikallisten sääntöjen mukaan ulkomaalaiset eivät saa toimia kyseisessä kaupungissa oppaana. Tässä on kuitenkin kyse oppaista, jotka huolimatta siitä, että he toimivat vapaaehtoispohjalta, ovat ammattinsa ja koulutuksensa puolesta (esimerkiksi taidehistoria) epäilemättä riittävän päteviä ollakseen asiantuntevia oppaita ryhmilleen.

Eikö komissio katso, että kyseisenlaiset paikalliset säännöt, jotka kieltävät ulkomaisia oppaita toimimasta matkailijaryhmien oppaina ja johtajina julkisilla paikoilla, ovat vastoin perustamissopimuksessa vahvistettua henkilöiden vapaata liikkuvuutta?

Jos vastaus on myönteinen, voiko komissio ryhtyä aiheellisiin toimiin kyseisten rikkomusten lopettamiseksi ja suunnitella, ammattipätevyyksien tunnustamista koskevan uuden direktiiviehdotuksen mallin mukaan, myös tälle pätevien vapaaehtoisten muodostamalle ryhmälle asianmukaisen säädöksen, jotta he voivat jatkossakin johtaa omia ryhmiään ulkomailla luontevasti ja omakielisesti ilman, että heitä uhkaa rangaistus?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(11. helmikuuta 2004)

Ensinnäkin komissio haluaa muistuttaa, että kysymyksen kannalta merkityksellisissä perussopimusten määräyksissä eli EY:n perustamissopimuksen 49 artiklassa palvelujen tarjoamisen vapaudesta kyseessä on ainoastaan kaupallinen toiminta. Arvoisan parlamentin jäsenen antamien tietojen perusteella on epäselvää, voidaanko matkaoppaiden, jotka seuraavat vapaaehtoisina muista jäsenvaltioista tulevien matkailijaryhmien mukana Kreikkaan, Espanjaan, Ranskaan ja Italiaan, katsoa harjoittavan asian kannalta merkityksellisissä EY:n perustamissopimuksen artikloissa tarkoitettua kaupallista toimintaa.

Yhteisön oikeudessa tarkoitettua kaupallista toimintaa koskevat seuraavat perustelut: Yhteisöjen tuomioistuin on todennut asioissa C-180/89, C-154/89 ja C-198/89 26. helmikuuta 1991 antamissaan tuomioissa matkaoppaan ammattiin liittyvien palvelujen tarjoamisen vapaudesta, että ”yleinen etu, joka liittyy historian rikkauksien arvoon saattamiseen sekä maan taiteellista ja kulttuuriperintöä koskevien tietojen mahdollisimman laajaan levittämiseen”, saattaa olla sellainen pakottava syy, jonka vuoksi palvelujen tarjoamisen vapauden rajoittaminen on perusteltua.

Suhteellisuusperiaatteen mukaisesti kansallisia sääntöjä on kuitenkin sovellettava asianmukaisesti toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneisiin palveluntarjoajiin sääntöjen tavoitteen saavuttamiseksi, ja soveltamisen on rajoituttava siihen, mikä on välttämätöntä tavoitteen saavuttamiseksi (ks. asiassa C-76/90 25. heinäkuuta 1991 annettu yhteisöjen tuomioistuimen tuomio). Komissio on käytettävissä olevien tietojen perusteella analysoinut kansallisia sääntöjä, jotka saattavat rajoittaa sellaisten matkaoppaiden palvelujen tarjoamisen vapautta, jotka seuraavat muusta jäsenvaltiosta tulevan suljetun matkailijaryhmän mukana, EY:n perustamissopimuksen ja erityisesti sen 49 artiklan ja yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella. Tämän vuoksi komissio on lähettänyt Italialle 19. joulukuuta 2003 virallisen ilmoituksen EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan nojalla.

Komissio on valmis tutkimaan tilanteen muissa jäsenvaltioissa arvoisalta parlamentin jäseneltä mahdollisesti saatavien lisätietojen perusteella.

Ehdotuksessa ammattipätevyyden tunnustamisesta annettavaksi parlamentin ja neuvoston direktiiviksi (1) säädetään, että jäsenvaltiot eivät voi ammattipätevyyteen liittyvistä syistä rajoittaa kotijäsenvaltion ammattinimikkeellä toteutettavaa palvelujen vapaata tarjontaa, jos edunsaaja on laillisesti sijoittautunut toiseen jäsenvaltioon. Ehdotus osaltaan yksinkertaistaa palvelujen tarjoamiseen sovellettavia vaatimuksia sijoittautumiseen verrattuna ja selkeyttää palvelujen tarjoamisen käsitettä. Näin ollen tämän ehdotuksen hyväksyminen toisi lisävarmuutta ja lisätakeita matkaoppaille, jotka tarjoavat muihin jäsenvaltioihin suuntautuvia palveluja.

(1) EYVL C 181 E, 30.7.2002.