Virallinen lehti nro C 031 , 05/02/1999 s. 0010



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0991/98 esittäjä(t): Pieter Dankert (PSE) ja Jan Mulder (ELDR) komissiolle (2. huhtikuuta 1998) Aihe: Maatalousmenojen välityskomitea Komissio on perustanut 1. heinäkuuta 1994 tekemällään päätöksellä (EYVL L 182, 16.7.1994.) välityskomitean, jonka tehtävänä on toimia välittäjänä vastuuvapausmenettelyn yhteydessä Euroopan komission ja jäsenvaltioiden välillä rahoituskorjauksissa, joita tehdään jäsenvaltioiden ilmoittamiin Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston menoihin. 1. Onko komissio valmis antamaan tämän välityskomitean toimia välittäjänä kiistoissa, jotka koskevat rahoituskorjauksia jäsenvaltioiden ilmoittamiin menoihin momentin B2-51 budjettikohdissa (maatalousalan sisämarkkinoiden toteuttaminen)? 2. Jos ei ole, miten perustellaan tätä muutoksenhakukeinojen eroa? Eikö ole johdonmukaisempaa, että talousarvion kaikkiin maatalousmenoihin pätevät samat muutoksenhakukeinot? 3. Millä muulla tavalla jäsenvaltioille tarjotaan muutoksenhakukeino rahoituskorjauksiin, jotka koskevat momentin B2-51 budjettikohdan menoja (maatalousalan sisämarkkinoiden toteuttaminen)? 4. Missä määrin komissio katsoo toivottavaksi, että välitysmenettelyä sovelletaan tulevaisuudessa myös momentin B2-51 julistettuihin menoihin (maatalousalan sisämarkkinoiden toteuttaminen)? Jos katsoo, mihin toimiin se aikoo ryhtyä? Jos ei, niin minkä vuoksi ei? Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus (27. toukokuuta 1998) Yhteisen maatalouspolitiikan rahoittamisesta 21 päivänä huhtikuuta 1970 annetun neuvoston asetuksen (ETY) 729/70(1) 5 artiklan 2 kohdan c alakohdan kolmannessa luetelmakohdassa komissiolle ja jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus vedota erityiseen sovitteluelimeen, jonka tehtävänä on tutkia niiden näkemysten välisiä eroavuuksia. Edellä mainittu kohta koskee ainoastaan EMOTR:n tukiosastosta rahoitettuja menoja ja kaikkia muita maatalousmenoja, joihin kuuluvat myös talousarvion luvun B2-51 mukaiset maatalousmenot. Ottaen huomioon, että tukiosaston toimissa vuosittain liikkuvat summat ovat suuria, kyseisen välitysmenettelyn luomisen tarkoituksena oli mahdollisuuksien mukaan estää se, että yhteisöjen tuomioistuimelle esitettäisiin liikaa kanteita siinä tapauksessa, että komissio kieltäytyy hyväksymästä kokonaan jonkin jäsenvaltion esittämiä kuluja tai osaa niistä. Kuten sovitteluelimen perustamisesta 1 päivänä heinäkuuta 1994 tehdyn komission päätöksen 94/442/EY(2) 1 artiklassa todetaan, jäsenvaltiot voivat itse päättää sovitteluelimen puoleen kääntymisestä. Sovitteluelimen kanta ei vaikuta komission lopulliseen tukiosaston tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevaan päätökseen, joka voi poiketa sovitteluelimen esittämistä päätelmistä. Jäsenvaltion jonkin tietyn toimen menojen tukikelpoisuuden osalta on huomattava, että sekä ohjausosastosta rahoitetut menot että talousarvion luvusta B2-51 rahoitetut hyvin moninaiset menot perustuvat toisiin lakiteksteihin tai päätöksentekomenettelyihin. Näiden menojen siirtäminen tukiosaston piiriin parlamentin jäsenen esittämällä tavalla edellyttäisi sitä, että koko asianomainen lainsäädäntö tarkistettaisiin ja muutettaisiin täysin ja että neuvosto ja parlamentti käsittelisivät asiaa. Se on lisäksi ennenaikainen toimi, sillä Agenda 2000 -ohjelmaan(3) liittyvissä komission ehdotuksissa on kaavailtu tukiosastoon kuuluvia rahoituskorjauksia. Kuten jo mainittiin, sovitteluelimen koolle kutsuminen ei ole "muutoksenhakumenettely", ja siinä tapauksessa, että osapuolten kannat jonkin jäsenvaltion ehdottamien menojen tukikelpoisuudesta ovat yhteensovittamattomia - olivatpa kyseessä sitten tukiosaston, ohjausosaston tai talousarvion luvusta B2-51 tai jostakin muusta talousarviosta rahoitetut menot - sovelletaan laissa säädettyä tavanomaista ja yhdenmukaista menettelyä eli saatetaan asia tuomioistuimen käsiteltäväksi. Jäsenvaltioilla on aina mahdollisuus vedota tuomioistuimeen ja esittää sille julkisesti hallintoaan koskevat perustelut; myös komission on tällöin perusteltava julkisesti kielteisen vastauksensa syyt. (1) EYVL L 94, 28.4.1970. (2) EYVL L 182, 16.7.1994. (3) KOM(97) 2000 lopullinen.