KIRJALLINEN KYSYMYS E-3133/98

esittäjä(t): Raimo Ilaskivi (PPE) komissiolle

(16. lokakuuta 1998)

Aihe: Ajoneuvolainsäädännön globaali harmonisointi

Alunperin ajoneuvolainsäädännöllä pyrittiin parantamaan autojen teknisiä ominaisuuksia ja siten edistämään liikenneturvallisuutta. Kaikkein pisimmälle ajoneuvoja koskeva lainsäädäntö ja normisto kehittyivät niissä maissa, joissa oli omaa autotuotantoa. Autojen valmistajat ovat perinteisesti olleet erittäin mustasukkaisia omista markkina-alueistaan ja monesti onkin vedottu kansallisiin etuihin kun on haluttu lainsäädännön ja normiston avulla estää kilpailijoiden pääsy markkinoille.

Autoalan erilaiset säännökset eri maanosissa eivät toimi yksinomaan kaupan esteinä, vaan ne ovat samalla varsin huomattava kustannuserä. Onhan jokaiselle markkina-alueelle tuotettava juuri sille markkina-alueelle sallitut mallit, mikä on tuotantoteknisesti erittäin kallista, puhumattakaan sertifiointikustannuksista.

Mitä Euroopan unionin komissio aikoo tehdä ajoneuvolainsäädännön globaalin harmonisoinnin toteuttamiseksi?

Komission jäsenen Martin Bangemanninkomission puolesta antama vastaus

(27. marraskuuta 1998)

Vuonna 1958 Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomissiossa (UN/ECE) tehtiin sopimus, jonka tarkoitus on sopia pyörillä varustettuihin ajoneuvoihin ja niihin asennettaviin tai niissä käytettäviin varusteisiin ja osiin sovellettavien yhdenmukaisten teknisten vaatimusten hyväksymisestä sekä näiden vaatimusten mukaisesti annettujen hyväksymisten vastavuoroisesta tunnustamisesta. Pyrkimyksenä on helpottaa ja vapauttaa moottoriajoneuvojen kauppaa sopimuspuolten välillä, mikä hyödyttää yhtä lailla valmistajia ja kuluttajia.

Sopimuksen tarkistuksen yhteydessä yhteisölle avautui mahdollisuus liittyä sopimukseen erillisenä oikeushenkilönä, ja neuvoston päätöksellä 97/836/EY(1) yhteisö liittyikin sopimukseen maaliskuussa 1998. Vuoden 1958 sopimuksessa on tällä hetkellä 30 sopimuspuolta, mukaan luettuina 14 yhteisön jäsenvaltiota ja yhteisö itse, Japani (24. marraskuuta 1998 lähtien) ja Venäjän federaatio. Tähän mennessä sopimuksen perusteella on hyväksytty yli sata teknistä moottoriajoneuvoihin liittyvää asetusta.

Kesäkuun 25 päivänä 1998 tehtiin uusi rinnakkainen YK:n Euroopan talouskomission sopimus, jonka tarkoituksena oli mahdollistaa sellaisten maiden, esimerkiksi Yhdysvaltojen, osallistuminen, jotka eivät jostain syystä tahdo liittyä vuoden 1958 sopimukseen. Myös uusi sopimus koskee autoalan teknisten vaatimusten kansainvälistä yhdenmukaistamista, ja sen olisi oltava yhdenmukainen vuoden 1958 sopimuksen kanssa, mutta hyväksymisten vastavuoroinen tunnustaminen jää sopimuksen ulkopuolelle. Toistaiseksi sopimuksen on allekirjoittanut ainoastaan Yhdysvallat. Yhteisö allekirjoittaa rinnakkaissopimuksen kun sen sisäiset menettelyt on saatettu päätökseen. Näihin kuuluu myös parlamentin hyväksyntä, joka olisi saatava ennen vuoden 1999 kesäkuuta, jotta yhteisö voisi osallistua sopimuksen alaan kuuluvien kysymysten käsittelyyn heti alusta alkaen. Rinnakkaissopimus tulee voimaan aikaisintaan vuoden 1999 lokakuussa.

Kumpikin sopimus pannaan täytäntöön YK:n Euroopan talouskomission toiminnan yhteydessä ja hyödyntäen sen työryhmiä. Tästä Genevessä sijaitsevasta organisaatiosta on vuosien varrella tullut moottoriajoneuvojen kansainvälisen harmonisoinnin maailmanlaajuinen foorumi. Jotta yhteisö voisi osallistua tehokkaasti tämän tärkeän elimen työskentelyyn ja säädösten laatimiseen, kaikkien yhteisön toimielinten olisi varmistettava, että neuvoston päätöksen 97/836/EY samoin kuin rinnakkaissopimuksen hyväksymisestä tehtävän tulevan päätöksen mukaiset menettelyt toteutetaan viivytyksettä.

(1) EYVL L 346, 17.12.1997.