KIRJALLINEN KYSYMYS E-3602/00

esittäjä(t): Luciano Caveri (ELDR) komissiolle

(22. marraskuuta 2000)

Aihe: Lentoliikenne Alppien yllä

Mont Blancin alue on ollut lentokoneiden kiintopiste aina lentoliikenteen alusta lähtien nykyiseen radiolaitteita hyödyntävän huipputekniikan aikakauteen asti. Useat lentoreitit ylittävät näin ollen jatkuvasti

Aostanlaakson. Laakson yli päivittäin lentävien koneiden määrän kasvu (vuorokaudessa arviolta 350 lentokonetta ylittää alueen ilmatilan) johtuu lentoliikenteen valtavasta kasvusta Euroopassa ja koko maailmassa.

Tällä huomattavalla keskittymisellä on pienelle alueelle epäsuotuisia vaikutuksia, kuten esimerkiksi ilmansaasteet ja melusaaste. Paikoitellen liikennettä on liikaa ja laakso on vaarassa muuttua yhtä ruuhkaiseksi alueeksi kuin suurten lentokenttien läheisyydessä sijaitsevat paikkakunnat. Tällainen kehitys taas on ristiriidassa alueen matkailuteollisuuden tavoitteiden kanssa. Tilanne huolestuttaa alueen asukkaita, koska lentokoneiden polttoaineen palamisjäännökset laskeutuvat laaksoon ja voivat aiheuttaa ympäristöongelmia sekä vaaratilanteita laaksossa purjelentoa harrastaville.

Olisiko mahdollista osittain siirtää lentoliikennettä tavoilla, jotka esittelemme seuraavaksi? Saronnosta Passeiryyn (Ranska) kulkeva reitti tekee mutkan kulkeakseen juuri Bankoksi (oik. Mont Blanc) kutsutun ilmoittautumispaikan yli, jossa merkintä vaihtuu B4:stä B37:ksi, ja kulkee siis koko Aostanlaakson yli. Mahdollinen suora reitti, joka yhdistäisi Saronnon ja Passeiryn antaisi mahdollisuuden nousta enemmän pohjoisen suuntaan ja koskettaisi vain vähän laakson koillisosaa. Silloin täytyisi määritellä uudet lentoväylät Malpensasta lähteville koneille, jotka suuntaavat länttä kohti ja jotka seuraavat nykyisin Romagnanon, Biellan ja Aostan reittiä tai jotka, raskaampien koneiden tapauksessa, lentävät Caselleen (D17 BLA) asti ja kääntyvät sitten kohti Aostaa ja jatkavat reitistä riippuen kohti Ranskan Passeirya tai Sveitsin St. Prexiä. Ainakin osa koneista voisi Biellaan päästyään suunnata kohti Adisoa (Gran Paradiso), missä ne voisivat siirtyä lentoväylälle A1, tai kohti Cervin (Cervino) ilmoittautumispaikkaa lentoväylällä B372, tai kohti Bibania lentoväylällä L612.

Mitä mieltä komissio on yllä esitetyistä huomioista? Lentoliikenteen järjestelyjähän tarkistetaan Euroopassa paremman tasapainon aikaansaamiseksi nykyiseen Alppien yli kulkevan lentoliikenteen järjestelmään?

Loyola de Palacion komission puolesta esittämä vastaus

(5. tammikuuta 2001)

Yhtenäistä eurooppalaista ilmatilaa koskevan analyysinsä yhteydessä komissio perusti vuonna 2000 Eurooppa-neuvoston tukemana korkean tason asiantuntijaryhmän, joka koostuu jäsenvaltioiden siviili- ja sotilasilmailualaa edustavista jäsenistä.

Ryhmän suorittamasta analyysistä käy ilmi, että ilmatilan hallinta valvonnan osa-alueiden ja lentoreittien osalta ei ole riittävän tehokasta. Tämä tehokkuuden puute on yksi keskeisin syy myöhästymisiin lentoliikenteessä ja johtuu siitä, että ilmatilan hallinnassa otetaan huomioon pikemminkin kansalliset kuin Euroopan laajuiset vaatimukset. Ryhmän päätelmissä esitetään, että ilmatilan olisi oltava yhteinen ja sitä olisi suunniteltava ja hallinnoitava todellisena yhtenäisenä eurooppalaisena ilmatilana aluksi ylemmän ilmatilan ja myöhemmin alemmankin ilmatilan osalta. Ilmatilan suunnittelussa ja hallinnoinnissa on otettava huomioon sekä siviili- että sotilasilmailun tarpeet.

Euroopan tasolla toteutettava sääntely vaatii erilaisten taloudellisten vaatimusten ja yleisen edun (turvallisuusnäkökohdat, ympäristövaikutukset) sovittamista yhteen. Parlamentin jäsenen esittämä kysymys koskee alempaa ilmatilaa kolmen Euroopan maan Ranskan, Italian ja Sveitsin alueella.

Toimivalta tässä asiassa kuuluu toistaiseksi jäsenvaltioille, jotka sopivat keskenään saapumisreitit lentoasemille ja poistumisreitit lentoasemilta olemassa olevien fyysisten rajoitusten mukaisesti. Tällaisia rajoituksia ovat vähimmäislentokorkeus Alppien yllä, maan pinnalla olevien navigointilaitteiden sijainti, liikennevirtoihin liittyvien konfliktien vähentäminen ja sotilasharjoituksiin varatun ilmatilan rajoittaminen.

Korkean tason ryhmän työn tarkoituksena on edistää uutta lähestymistapaa, jota sovelletaan ilmatilan suunnitteluun. Tarkoituksena on asettaa käyttäjien tarpeet etusijalle ja edistää monenvälistä koordinointia, jonka tarkoituksena on parantaa lentoliikenteen tehokkuutta ja säännöllisyyttä sekä samalla vähentää lentoliikenteen kielteisiä vaikutuksia, kuten melupäästöjä ja pilaantumista.

Komissio aikoo lähiaikoina toimittaa neuvostolle ja Euroopan parlamentille asiaa koskevan toimintasuunnitelman.