KIRJALLINEN KYSYMYS E-3841/02

esittäjä(t): Walter Veltroni (PSE) komissiolle

(9. tammikuuta 2003)

Aihe: CD-levyihin sovellettava arvonlisävero

Audiovisuaalisten teosten ja multimediavälineiden markkinat kärsivät edelleen liiallisesta verotuksesta.

Tästä on seurauksena erilaisia ketjureaktioita ja näiden välineiden, etenkin musiikkilaitteiden, liian kalliit hinnat heikentävät kysyntää. Kysynnän heikentyminen vaikuttaa tekijänoikeusmaksuihin, haittaa luovaa toimintaa sekä markkinoita, jotka olisivat muussa tapauksessa paljon dynaamisemmat ja kannattavammat, koska myytyjen kopioiden määrä kasvaisi.

Tämä tilanne saa monet potentiaaliset asiakkaat käyttämään laittomin keinoin saatuja välineitä.

Levyjen piraattiäänitteiden markkinat sekä musiikin tarjonta Internetissä, joka on tullut erityisesti mahdolliseksi ns. peer-to-peer-järjestelmien myötä, haittaavat myyntiä, koska ne tarjoavat CD-levyjen potentiaalisille ostajille rinnakkaistuotteita, jotka voivat myös olla joskus hyvälaatuisia. Tämän lisäksi on syntynyt laittomia ja vaihtoehtoisia markkinoita, jotka hyödyntävät usein laittomaan maahanmuuttoon perustuvia myyntiverkostoja.

Ottaen huomioon komissiolle usein esitetyt pyynnöt, jotka koskevat kevyemmän verotuksen soveltamista sellaisiin multimediavälineisiin, kuten CD-levyt, CD-ROMit, DVD-levyt sekä kulttuurialan toimintaan ja audiovisuaalisiin laitteisiin laajemmassa merkityksessä, tiedustelisin komissiolta, aikooko se arvonlisäveroa koskevan direktiivin 77/388/ETY(1) tarkistamisen yhteydessä ehdottaa direktiivin järkiperäistämistä ja näin ollen keventää kulttuurituotteiden ja kulttuuripalvelujen verotusta ratkaisevasti sisällyttämällä liitteeseen H (johon sisältyy jo muita ns. kulttuurituotteita, kuten kirjat) myös CD-levyt, jotta kulttuurin levittämiseen tarkoitettuja välineiden tehokasta käyttöä voitaisiin tukea kaikkialla Euroopassa ja etenkin lakkauttaa laittomat rinnakkaismarkkinat?

(1) EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1.

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(28. helmikuuta 2003)

Kuudennessa arvonlisäveroa koskevassa direktiivissä(1) säädetään nykyään, että CD-levyihin voidaan kaikissa jäsenvaltioissa soveltaa vain tavanomaista verokantaa. Tämä tilanne varmistaa jo sinänsä kyseisten tuotteiden verotason tietyn yhdenmukaisuuden yhteisössä (tavanomainen verokanta vaihtelee itse asiassa jäsenvaltioittain 15 %:sta 25 %:iin). Tässä yhteydessä on muistettava, että jäsenvaltiot voivat vapaehtoisesti noudattaa alennettua verokantaa ja että tällaisen mahdollisuuden käyttöönottaminen CD-levyjen osalta lisäisi vain yhteisössä noudatettavien verokantojen kirjavuutta.

Alv-kannan alentaminen tuodaan usein esiin keinona ratkaista musiikkialan vakavat ongelmat, jotka johtuvat erityisesti luvattomista kopioista sekä laittomista ja rinnakkaismarkkinoista. Tilanne on viime vuosina pahentunut kaikkialla maailmassa.

On kuitenkin muistettava, että alv-kannan alentamisella ei mahdollisesti torjutakaan tehokkaasti maailmanmarkkinoilla järjestäytynyttä luvattomien äänitteiden kauppaa.

On käynyt ilmi, että alv-kannan alentaminen vaikuttaa usein vain osittain kuluttajahintoihin. Lisäksi silloinkin, kun vaikutus kuluttajahintoihin on merkittävämpi, kyseessä on vain ohimenevä ilmiö, joka katoaa ajan myötä. Lopultakin vaikka alennus tuntuisi täysimääräisenä kuluttajahinnoissa, ne olisivat kuitenkin mustan pörssin hintoja korkeammat.

Alv-kannan alentamisella ei pystytä estämään kuluttajia edelleen kopioimasta laittomasti äänitteitä imuroimalla niitä Internetistä. Kopiointivälineet ovat vapaasti kaupan ja kyseistä käyttäytymistä voidaan muuttaa ainoastaan toimenpiteillä, joilla on todellinen pelotevaikutus. Tässä mielessä laitteisiin ja tyhjiin CD-levyihin sovellettavalla erityisellä verotuksella, jota noudatetaan tietyissä maissa äänikasetteihin, olisi luultavasti tehokkaampi vaikutus ja sillä voitaisiin toisaalta korvata tekijänoikeuksien menettäminen ja toisaalta rangaista kopioiden tekijöitä.

Komissio ei ole vielä päättänyt lopullisesti, mitä se aikoo asiassa tehdä. Kun arviointikertomus alennettujen arvonlisäverokantojen soveltamisesta tiettyihin erityisen työvaltaisiin palveluihin on saatu valmiiksi, komissio esittää vuoden 2003 ensimmäisen vuosineljänneksen lopulla kokonaisraportin ja ehdotuksen direktiiviksi alennettujen verokantojen soveltamisalasta.

(1) Neuvoston kuudes direktiivi 77/388/ETY, annettu 17. toukokuuta 1977 ja viimeksi muutettu neuvoston direktiivillä 2002/93/EY, 3. joulukuuta 2002, luvan antamismahdollisuuden jatkamiseksi jäsenvaltioille soveltaa alennettuja arvonlisäverokantoja tiettyihin erityisen työvaltaisiin palveluihin, EYVL L 331, 7.12.2002.