KIRJALLINEN KYSYMYS E-1982/99

esittäjä(t): Cristiana Muscardini (UEN) komissiolle

(5. marraskuuta 1999)

Aihe: Kaupunkien turvallisuus

Yleisesti ollaan sitä mieltä, että monissa Euroopan kaupungeissa turvallisuuden taso on laskemassa. Tämä pelottaa ja huolestuttaa niiden asukkaita.

Kyseessä ei suoranaisesti ole yhteisön toimivaltaan kuuluva asia, mutta

1. kykeneekö komissio antamaan tilastotietoja ilmiöstä?

2. voisiko komissio ehdottaa jäsenvaltioille, että kaduilla työskentelevät valtion työntekijät ja yleishyödyllisiä palveluja tarjoavat yksityiset kuten taksinkuljettajat yhdistettäisiin telemaattisesti (teknologiahan on kaikkien käytettävissä) yleisestä turvallisuudesta vastaavaan viranomaisen puhelinkeskukseen, jotta vaarallisesta tai uhkaavasta tilanteesta voisi ilmoittaa välittömästi vaikkapa vain yhdellä napin painalluksella, ja näin varmistaa nopea väliintulo?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(3. joulukuuta 1999)

1. Kuten arvoisa parlamentin jäsen toteaa, Amsterdamin sopimuksessa ei erikseen anneta yhteisölle toimivaltaa kaupunkien turvallisuuden alalla. Eurooppa-neuvoston Tampereen kokouksessaan valtion- ja hallitusten päämiehet kuitenkin ilmaisivat halukkuutensa kehittää kansallisia ohjelmia rikollisuuden torjumiseksi. Ohjelmia laadittaessa voitaisiin vaihtaa parhaita toimintatapoja ja vahvistaa yhteistyöverkostoja. Yhteistyön painopisteitä voisivat olla nuorisorikollisuus, kaupunkirikollisuus ja huumausaineisiin liittyvä rikollisuus. Tätä tarkoitusta varten Eurooppa-neuvosto pyysi tutkimaan mahdollisuutta kehittää yhteisön rahoittamasta ohjelma.

Rikollisuutta koskevat tilastotiedot kerätään jäsenvaltioissa, jotka hoitavat asian itsenäisesti ja omien kriteeriensä ja oman lainsäädäntönsä mukaisesti. Tämän vuoksi käytettävissä olevat tiedot eivät ole keskenään vertailukelpoisia eikä niitä voida suhteuttaa toisiinsa. Komission mielestä asialle on tehtävä jotain ja parhaillaan ollaankin laatimassa ehdotusta EUCLID-nimiseksi ohjelmaksi. Ohjelman tarkoituksena on antaa unionille väline, joka mahdollistaa poliisin ja oikeuslaitoksen rikollisuustilastojen vertailun. Jos neuvosto parlamentin kuulemisen jälkeen hyväksyy ohjelman, sitä on tarkoitus kehittää tulevina vuosina läheisessä yhteistyössä kansallisten poliisi- ja oikeuslaitosten sekä Eurostatin ja Europolin kanssa.

2. Komissio panee merkille arvoisan parlamentin jäsenen esittämän ajatuksen turvallisuudesta vastaavien kansallisten viranomaisten yhdistämisestä yhteiseen puhelinkeskukseen, jonne rikokset voitaisiin ilmoittaa heti niiden tapahduttua. Komissio haluaa kuitenkin muistuttaa, että kaikissa jäsenvaltioissa on jo yksi yhteinen hälytysnumero (112) ja yksi poliisinumero. Parlamentin jäsenen ehdotus tietyille ammattiryhmille varattavasta erityisestä numerosta edellyttää perusteellista tutkimusta siihen liittyvien etujen ja haittojen selvittämiseksi.

Aluksi lienee kuitenkin syytä tutustua joissain jäsenvaltioissa jo saatuihin kokemuksiin ja mahdollisesti tehdä ehdotuksia paikallistasolla toteutettavista toimenpiteistä, joista kaikki osapuolet ovat sopineet yhdessä. Tällaisten toimenpiteiden arviointi voisi tapahtua yhteisön Oisin-ohjelman puitteissa. Tämän jälkeen komissio voisi päättää, voitaisiinko vastaavia toimenpiteitä toteuttaa laajemmassa mittakaavassa osana yleistä rikollisuudentorjuntaa.