KIRJALLINEN KYSYMYS E-0360/03 esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle. Rooman kaupunkisuunnitelma.



Virallinen lehti nro 242 E , 09/10/2003 s. 0121 - 0122



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0360/03 esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle (12. helmikuuta 2003) Aihe: Rooman kaupunkisuunnitelma Rooman kaupunginhallitus hyväksyi 18. kesäkuuta 2002 uuden yleisen kaupunkisuunnitelman, jossa on kaupungin kehittämis- ja elvyttämisjärjestelyjen sijaan kyse jälleen kerran pikemminkin maan väärinkäytöstä ja ympäristön vahingoittamisesta. Kaupunkisuunnitelman mukaan rakentaminen lisääntyy 20 prosentilla, mikä edellyttää 70 miljoonan betonikuutiometrin käyttöä. Tämä on vastoin kuutiotilavuuden ja väestön välistä suhdetta koskevaa sääntöä sekä rakentamisen kannustinten ja palveluvalmiuksien välistä suhdetta. Pääkaupungin väkimäärä on 2,4 miljoonaa asukasta (vuoden 2001 väestölaskennassa), eikä 5 miljoonaa asukasta, kuten kaupunkisuunnitelmassa esitettiin. Tästä huolimatta ei aikomuksena ole kunnostaa asianmukaisella tavalla jo ennestään huonokuntoisia infrastruktuureja, kuten viemäriverkkoja, putkistoja, vedentoimitusta, valaistusta ja julkista liikennettä. Haitallisempi seikka tuntuu olevan kaupungin ympäröivien alueiden laajamittainen osallistuminen suunnitelmaan ja tässä tarkoituksessa laajojen maa-alueiden hankkiminen Rooman ympäröivältä maaseudulta rakennusmaaksi, mistä seuraa historiallis-arkeologisen kulttuuriperinnön rappeutuminen. Suunniteltuun betonin käytön kasvuun on lisättävä myös ne betonimäärät, jotka liittyvät jo olemassa olevaan pysäköintitalojen rakennushankkeeseen. Hanke oli ympäristövaikutustensa vaarallisuuden vuoksi edellisen kysymykseni (25. heinäkuuta 2000) ja sitä koskevan komission vastauksen (P-2518/00(1)) aiheena. Komissio painotti vastauksessaan tarvetta ottaa huomioon eri hankkeiden mahdolliset kumulatiiviset vaikutukset. Tähän liittyen on syytä painottaa yhteisöjen tuomioistuimen äskettäinen oikeuskäytäntö (esimerkiksi C 319/01, komissio v. Belgia ja C 348/01, komissio v. Ranska) huomioonottaen, että Roomassa toteutetaan parhaillaan toista korkean ympäristöriskin suunnitelmaa, joka koskee kaupunkiliikennettä. Vielä yksi osoitus kaupunkisuunnitelman sääntöjenvastaisuudesta liittyy kansalaisten kuulemiseen ja osallistumiseen. Kansalaisilla olisi direktiivin 2001/42/EY(2) 3 artiklan 7 kohdan ja 6 artiklan 5 kohdan mukaisesti oltava aina mahdollisuus osallistua toimivaltaisten viranomaisten kanssa ympäristövaikutuksia koskevaan päätöksentekoon. Rooman kunnat sen sijaan saivat suunnitelmaa koskevat asiakirjat vasta kymmenen päivää suunnitelman hyväksymisen jälkeen, jolloin kunnilla oli ainoastaan muutama viikko aikaa tutustua suunnitelmaan, muotoilla ehdotuksia sekä arvioida suunnitelmaa asianmukaisesti ja käydä siitä keskustelua. Voiko komissio edellä esitetyn sekä äskettäisen, direktiivin 90/313/ETY(3) muuttamista koskevan ja sovittelukomitean 8. marraskuuta 2002 hyväksymän yhteisen tekstin (PE-CONS 3667/2002) perusteella vastata seuraaviin kysymyksiin: 1. Liittyykö komission mielestä kyseisen kaupunkisuunnitelman ympäristövaikutusten arviointiin huomattavaa sääntöjenvastaisuutta? 2. Rikotaanko suunnitelmassa yleisön tiedottamista ja kuulemista koskevaa lainsäädäntöä? 3. Voiko komissio antaa asiaa koskevan lausunnon? (1) EYVL C 103 E, 3.4.2001, s. 170. (2) EYVL L 197, 21.7.2001, s. 30. (3) EYVL L 158, 23.6.1990, s. 56. Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus (14. maaliskuuta 2003) Parlamentin jäsenen antamien tietojen perusteella ei ole mahdollista päätellä, voidaanko Rooman yleistä kehittämissuunnitelmaa (PRG-suunnitelmaa) pitää hankkeena, joka kuuluu tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27. kesäkuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY(1), sellaisena kuin se on muutettuna 3. maaliskuuta 1997 annetulla neuvoston direktiivillä 97/11/EY(2) (YVA-direktiivi), soveltamisalaan. Parlamentin jäsentä pyydetään tutustumaan vastaukseen, jonka komissio on antanut Roberta Angelillin tekemään kirjalliseen kysymykseen E-3921/2002(3). Mitä tulee eri hankkeiden kumulatiivisiin vaikutuksiin, on korostettava, ettei niillä ole merkitystä, mikäli tapaukseen ei sovelleta YVA-direktiiviä. (1) EYVL L 175, 5.7.1985. (2) EYVL L 73, 3.4.1997. (3) EUVL C 222 E, 18.9.2003, s. 129.