KIRJALLINEN KYSYMYS E-0350/02 esittäjä(t): Helena Torres Marques (PSE) komissiolle. Portugalilaisiin maahanmuuttajiin kohdistuvat väkivaltarikokset Etelä-Afrikassa.



Virallinen lehti nro 092 E , 17/04/2003 s. 0004 - 0005



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0350/02 esittäjä(t): Helena Torres Marques (PSE) komissiolle (12. helmikuuta 2002) Aihe: Portugalilaisiin maahanmuuttajiin kohdistuvat väkivaltarikokset Etelä-Afrikassa Väkivaltarikokset ovat lisääntyneet huolestuttavasti Etelä-Afrikassa viime vuosina. Pelkästään vuonna 2000 noin 21 000 ihmistä surmattiin väkivaltaisesti. Tähän lukuun sisältyy eteläafrikkalaisten lisäksi myös monia eurooppalaisia, etenkin englantilaisia, kreikkalaisia, hollantilaisia ja portugalilaisia. Valitettavasti tämä ongelma ei ole poistumassa, pikemminkin päinvastoin: esimerkiksi viime vuonna 30 portugalilaista menetti henkensä Etelä-Afrikassa, kun vuosina 1999 ja 2000 tehtiin keskimäärin 20 henkirikosta. Pelkästään tämän vuoden tammikuussa kolme Portugalin kansalaista on murhattu. Portugalilaiset ovat suurimpia ulkomaalaisia väestöryhmiä Etelä-Afrikassa (150 000 virallisten tietojen mukaan, mutta tosiasiallinen luku voi olla suurempi). Siten tämä väestöryhmä joutuu kärsimään eniten rikollisuuden räjähdysmäisestä kasvusta, johon ongelmaan Etelä-Afrikan viranomaiset eivät näytä löytävän ratkaisua omin voimin. Voiko komissio näin ollen ilmoittaa, miten se aikoo tukea Etelä-Afrikkaa ja sen viranomaisia ratkaisun löytämiseksi väkivaltarikollisuuden aiheuttamiin ongelmiin ja sen syiden tunnistamiseksi? Mihin toimiin komissio on ryhtynyt tai aikoo ryhtyä maassa oleskelevien eurooppalaisten turvallisuuden takaamiseksi? Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus (9. huhtikuuta 2002) Komissio on tietoinen Etelä-Afrikan korkeasta rikollisuusasteesta ja viranomaisten ponnisteluista vähentää rikollisuutta toistaiseksi ilman merkittäviä tuloksia. Komissio katsoo, että tilanne on erittäin huolestuttava, sillä väkivalta uhkaa maan kaikkien asukkaiden henkeä mukaan luettuina unionin kansalaiset ja heidän joukossaan portugalilaiset. Väkivalta on myös vaikuttanut itse yhteiskunnan rakenteeseen. Lisäksi se heikentää maan mainetta ulkomailla sekä vähentää ulkomaisia sijoituksia, ja sillä on vahingollinen vaikutus koko talouteen. Komissio on toistuvasti esittänyt tämän näkemyksen Etelä-Afrikan viranomaisille. Se katsoo, että Etelä-Afrikan viranomaiset ovat tietoisia ongelmasta ja näyttää siltä, että ne pyrkivät ratkaisemaan sen parhaan kykynsä mukaan, kun otetaan huomioon Etelä-Afrikan kohtaamat suuret haasteet ja lukuisat ensisijaiset tavoitteet. Komissio uskoo, että paras tapa auttaa ongelman ratkaisussa on tukea Etelä-Afrikan hallituksen ponnisteluja. Komissio katsoo kuitenkin, että sen toimivaltaan ei kuulu toteuttaa erityisiä toimenpiteitä Etelä-Afrikassa oleskelevien eurooppalaisten turvallisuuden takaamiseksi, eikä tämä myöskään ole sen mahdollisuuksien rajoissa. Vaikka nykyisessä monivuotisessa alustavassa ohjelmassa ei keskitytä ensisijaisesti rikosten ehkäisemiseen, komissio on rahoittanut kaksi ohjelmaa, joilla tuetaan Etelä-Afrikan poliisivoimia. Se tukee oikeusministeriön kapasiteetin kehittämistä ja rahoittaa myös traumakeskuksia, jotka käsittelivät aikaisemmin apartheidin ja laitoksissa harjoitettavan väkivallan seurauksia mutta nyt yhä enemmän myös rikollisen väkivallan seurauksia. Lisäksi komissio on vakuuttunut siitä, että Etelä-Afrikan väkivaltarikollisuuden perussyyt ovat seurausta apartheidista, tärkeän väestönosan suuresta hädästä ja maan varallisuuden erittäin epätasa-arvoisesta jakautumisesta. Komission Etelä-Afrikan kehitysyhteistyöohjelman tarkoitus on käsitellä näitä ongelmia.