KIRJALLINEN KYSYMYS P-3239/00

esittäjä(t): Dorette Corbey (PSE) komissiolle

(12. lokakuuta 2000)

Aihe: Legionella-tartunnat

Hiljattain kerrottiin alankomaalaisessa sanomalehdessä, että Euroopan terveysviranomaisten tiedossa on jo vuosia ollut noin sata hotellia ja huoneistoa, joissa on useita kertoja esiintynyt legionella-tartuntatapauksia, mutta että viranomaiset eivät julkista näiden nimiä. Komissio antoi 7. syyskuuta 2000 raportin yhteisön tartuntatautien epidemiologisen seurannan ja valvonnan verkoston toiminnasta (KOM(2000) 471 lopull.), jossa se totesi, että muun muassa Belgiassa, Ranskassa, Espanjassa ja Yhdistyneessä Kuningaskunnassa on tavattu suuri joukko uusia legionella-tartuntatapauksia.

1. Katsooko komissio, että jäsenvaltioiden viranomaisten toteuttamat toimet legionellan torjumiseksi ovat olleet riittävät?

2. Antavatko uudet tartunnat komission mielestä aiheen uusille ehdotuksille yhteisön toimiksi? Jos antavat, niin mitä toimia komissio harkitsee?

3. Katsooko komissio, että kansallisten viranomaisten päätös olla julkistamatta niiden hotellien ja huoneistojen nimiä ja osoitteita, joissa on tavattu legionellaa useita kertoja, on sopusoinnussa sen yhteisön politiikan kanssa, joka pyrkii lisäämään kuluttajien luottamusta kokonaisvaltaisen ja riittävän tiedottamisen avulla? (vrt. kuluttajapolitiikasta ja kuluttajien terveyden suojelusta vastaavan pääosaston toiminta-ajatus).

4. Katsooko komissio, että niiden hotellien ja muiden lomanviettoasumusten nimet ja osoitteet, joissa on esiintynyt legionellaa, on julkistettava? Jos vastaus on myönteinen, onko kerrottava legionellan esiintymisestä tietyssä lomanviettopaikassa, vai sen epäillyistä tartuntatapauksista?

5. Onko komissio valmis itse osallistumaan kyseiseen toimintaan ja esimerkiksi ottamaan käyttöön sähköisiä viestintävälineitä?

6. Mihin muihin toimiin komissio aikoo ryhtyä ja mitä toimenpiteitä komissio kehottaa jäsenvaltioita toteuttamaan, jotta kuluttajille tiedotetaan legionellan ihmisten terveydelle muodostamasta uhasta EU:ssa?

David Byrnen komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin P-3211/00, E-3233/00 ja P-3239/00

(30. marraskuuta 2000)

Hollantilaisessa sanomalehdessä mainitut tiedot, joiden sanottiin olevan peräisin Legionellan aiheuttamia tartuntoja käsittelevän eurooppalaisen EWGLI-työryhmän seurantajärjestelmästä, olivat itse asiassa virheellisiä päätelmiä, jotka oli tehty EWGLI:n verkkosivuilla olevista tiedoista. Matkailuun liittyvien legionelloositapausten todellinen, EWGLI-seurantajärjestelmän varmistama lukumäärä on yksi kymmenesosa lehdessä mainitusta määrästä. Asianmukaiset tiedot ovat saatavilla seuraavasta osoitteesta: http://www.ewgli.org/.

Yhteisön verkoston toimintaraportissa(1) mainitut matkailuun liittyvät legionelloositapaukset, joita koskevat tiedot on saatu Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksessä N:o 2119/98/EY säädetystä varhaisvaroitus- ja reagointijärjestelmästä 22 päivänä joulukuuta 1999 tehdyn komission päätöksen 2000/57/EY(2) mukaisesti järjestelmän ensimmäisenä toimintavuonna, eivät kuvasta legionelloosin lisääntymistä. EWGLI-seurantajärjestelmä on tiedottanut tautitapauksien keskittymistä verkostonsa kautta vuodesta 1987, jolloin verkosto aloitti toimintansa. Seuranta osoittaa, että matkailuun liittyvän legionelloosin tautitapausten keskittymien osalta Euroopassa asuvia henkilöitä koskevien tapausten lukumäärä on itse asiassa vähentynyt viime vuosina.

Komission rahoittaman, Legionellaa koskevan EWGLI-seurantajärjestelmän päätehtävänä on valvoa matkailuun liittyviä tapauksia. Näin voidaan havaita tautitapauksien keskittymiä, joita ei välttämättä havaittaisi pelkästään kansallisessa seurannassa, ryhtyä tarkempiin tutkimuksiin ja toteuttaa ennaltaehkäiseviä toimia. Tapausten yhdistäminen tiettyyn kohteeseen, joka on tunnistettu seurantajärjestelmän kautta, on lähtökohta paikallisviranomaisten tutkimuksille, eikä tarkoituksena ole luokitella kohdetta todelliseksi tartuntalähteeksi.

Jotta asianmukaista tietoa olisi saatavilla mahdollisimman nopeasti, valvontajärjestelmän sääntöjen mukaan tietoja on pidettävä luottamuksellisina ja osallistujat voivat käyttää tietoja riskinarviointien tekemiseen ja ennaltaehkäisyyn. Tietojen antaminen suurelle yleisölle voisi olla harhaanjohtavaa, sillä suuri osa tiedoista on väistämättä epäselviä ja vahvistamattomia. Jos tietoja ei käsiteltäisi luottamuksellisina, saataisiin todennäköisesti vähemmän tietoja, mikä rajoittaisi seurantaverkoston tehokkuutta ennaltaehkäistä tautia. Komissio kuitenkin kannatta suurelle yleisölle tiedottamisen parantamista.

Ehdotetussa yhteisön kansanterveyttä koskevassa ohjelmassa yksi kolmesta pääosiosta koskee tiedotuksen ja tietämyksen parantamista kansanterveyden kehittämiseksi. Siihen sisältyy terveysriskeistä tiedottaminen suurelle yleisölle. Tässä yhteydessä komissio harkitsee, miten luottamuksellisuus ja avoimuus voidaan parhaiten sovittaa yhteen.

EWGLI-seurantajärjestelmä laittaa julkiselle verkkosivulleen (http://www.ewgli.org) legionelloosia ja matkustusta koskevan yhteenvedon sekä ennaltaehkäisyä koskevia tietoja suurta yleisöä ja hotellinpitäjiä varten.

Vuonna 1999 Alankomaissa kukkanäyttelyssä ja Belgiassa kauppamessuilla ilmenneiden tapausten jälkeen komissio on toiminut yhdessä jäsenvaltioiden asiantuntijoiden ja yhteisön verkoston kanssa, joka on perustettu tartuntatautien epidemiologisen seurannan ja valvonnan verkoston perustamisesta yhteisöön 24 päivänä syyskuuta 1998 tehdyllä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 2119/98/EY(3). Tarkoituksena on ollut selvittää, onko tarpeen toteuttaa jatkossa legionelloosia ehkäiseviä toimia Euroopan tasolla. Yhteisön verkoston piiriin Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 2119/98/EY mukaisesti asteittain otettavista tartuntataudeista 22 päivänä joulukuuta 1999 tehdyn komission päätöksen 2000/96/EY(4) mukaisesti legionelloosi on jo etusijalla yhteisön epidemiologisen seurannan ja valvonnan verkostossa. Komissio on tukenut legionelloosin eurooppalaisen seurannan kehittämistä ulottamalla sen myös muihin kuin matkailuun liittyviin yhteisössä esiintyviin tautitapauksiin. Lisäksi se on tukenut eurooppalaisia aloitteita, joilla kehitetään teknisiä ohjeita legionelloosin ennaltaehkäisystä ja valvonnasta. Komissio keskustelee aiheesta lisää yhteisön verkoston komitean kokouksessa joulukuussa 2000 ja ehdottaa mahdollisesti lisätoimia.

Juomaveden osalta yhteisössä sovelletaan juomaveden laadusta 15 päivänä heinäkuuta 1980 annettua neuvoston direktiiviä 80/778/ETY(5). Siinä säädetään, että ihmisten käyttöön tarkoitetussa vedessä ei saa olla patogeenisia organismeja. Ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laadusta 3 päivänä marraskuuta 1998 annettu neuvoston direktiivi 98/83/EY(6) on saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä 25. päivään joulukuuta 2000 mennessä, ja se on pantava täytäntöön 25. päivään joulukuuta 2003 mennessä. Kyseisen direktiivin 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa asetetaan jäsenvaltioille velvollisuus varmistaa, että ihmisten käyttöön tarkoitettu vesi ei sisällä pieneliöitä tai loisia tai mitään aineita sellaisina määrinä tai pitoisuuksina, joista voi olla vaaraa ihmisten terveydelle. Komissio katsoo, että juomaveden laatua koskeva yhteisön lainsäädäntö tarjoaa riittävän suojan. On syytä muistaa, että syy legionelloosin puhkeamiseen Alankomaissa ei ollut juomaveden huono laatu vaan saastunut paloletku, jolla vesi kuljetettiin näyttelyn käyttöön.

Mitä tulee parasta käytettävissä olevaa tekniikka koskevan viiteasiakirjan luonnokseen(7), joka liittyy ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi 24 päivänä syyskuuta 1996 annettuun neuvoston direktiiviin 96/61/EY(8), siinä luetellaan viisi toimenpidettä, jotka teollisten märkäjäähdytysjärjestelmien toimijoiden olisi toteutettava biologisen kasvun vähentämiseksi näissä järjestelmissä. Suositellaan, että luvanantoviranomaiset ottavat huomioon nämä periaatteet myöntäessään lupia kaikille mainitun direktiivin soveltamisalaan kuuluville laitoksille. Vielä ei ole löydetty yleisesti sovellettavaa käsittelyä, joka samalla noudattaisi ympäristöä ja terveyttä koskevia vaatimuksia, ja siksi tarvitaan lisää tutkimuksia. Tällä hetkellä ei ole myöskään mahdollista ehdottaa pesäkkeitä muodostavien yksiköiden (CFU,

yksikkö, jolla bakteerien määrää mitataan) erityistä tasoa, joka liittyisi tiettyyn riskitasoon. Näin ollen komissio on sitä mieltä, että pitäisi edelleen olla toimivaltaisen viranomaisen vastuulla keskustella tästä ongelmasta laitoksen toiminnanharjoittajan kanssa. Samoin on toimivaltaisen viranomaisen vastuulla tarkentaa yksityiskohtaisemmin, miten edellä mainitut toimenpiteet olisi pantava täytäntöön paikalliset tekijät, kuten laitoksen sijainti ja ilmasto-olosuhteet huomioon ottaen.

(1) Raportti yhteisön tartuntatautien epidemiologisen seurannan ja valvonnan verkoston toiminnasta, KOM(2000) 471 lopullinen. http://europa.eu.int/comm/health/ph/others/network/net03_en.pdf.

(2) EYVL L 21, 26.1.2000.

(3) EYVL L 268, 3.10.1998.

(4) EYVL L 28, 3.2.2000.

(5) EYVL L 229, 30.8.1980.

(6) EYVL L 330, 5.12.1998.

(7) http://eippcb.jrc.es/.

(8) EYVL L 257, 10.10.1996.