KIRJALLINEN KYSYMYS E-2287/99 esittäjä(t): Karin Riis-Jørgensen (ELDR) komissiolle. Oikeus liikkua vapaasti ja tanskalaiset veromääräykset.



Virallinen lehti nro 225 E , 08/08/2000 s. 0087 - 0088



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2287/99 esittäjä(t): Karin Riis-Jørgensen (ELDR) komissiolle (13. joulukuuta 1999) Aihe: Oikeus liikkua vapaasti ja tanskalaiset veromääräykset Kun tanskalainen muuttaa Espanjaan, jolloin hänen asuinpaikkansa ja mielenkiintonsa keskus on Espanjassa, kyseisen henkilön eläkettä verotetaan espanjalaisten määräysten mukaisesti, mutta jos sama tanskalainen päättää asettua Portugaliin, hänen eläkettään verotetaan tanskalaisten veromääräysten mukaisesti. Vapaa liikkuvuus kuuluu perustamissopimuksen perusperiaatteisiin. Voiko komissio tämän johdosta ilmoittaa, onko tanskalaisten liikkumavapauden puutteellisuus eläkkeiden verotuksen osalta yhdenmukainen perustamissopimuksen vapaata liikkuvuutta koskevan perustavalaatuisen ja yleisen periaatteen kanssa? Vaikka EU:n tasolla ei olekaan annettu eläketulojen verottamisoikeutta koskevaa yhteisön lainsäädäntöä, eikö tällöin käytännössä ole edellä esitettyyn tapaan vaarana, että kansalliset veromääräykset loukkaavat perustavalaatuista EU:n määräystä vapaasta liikkuvuudesta? Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (6. tammikuuta 2000) Koska luonnollisen henkilön tuloverotusta ei ole vielä yhdenmukaistettu, Euroopan Unionin kansalaiset törmäävät erilaisiin verosäännöksiin muuttaessaan asumaan toiseen jäsenvaltioon. Erilainen verojärjestelmä merkitsee myös erilaista verotasoa, joka voi joissakin tapauksissa vaikuttaa asuinvaltion muuttamista koskevaan päätökseen. Jäsenvaltiot ovat enimmäkseen sopineet verotusoikeuden jakamisesta kahdenvälisin veroyleissopimuksin tilanteissa, joissa verotus ei ole puhtaasti valtion sisäinen asia. Verotusoikeus jaetaan valtioiden välillä kahdenvälisten neuvottelujen tulosten mukaan näiden tehtyjen veroyleissopimusten avulla. Usein noudatetaan Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestö OECD:n suosittelemaa kahdenvälisen sopimuksen mallia. Sopimusmallin 18 artikla sisältyy sellaisenaan Tanskan ja Espanjan 3 päivänä heinäkuuta 1972 tekemään sopimukseen. Siinä määrätään kyseisessä sopimuksen tehneessä valtiossa asuvalle henkilölle aikaisemman työskentelyn perusteella maksettujen eläkkeiden ja muiden vastaavien korvausten osalta, että niitä verotetaan vain kyseisessä jäsenvaltiossa, koska nämä henkilöt ovat erilaisten julkisia korvauksia ja eläkkeitä koskevien määräysten alaisia. Sama artikla sisällytettiin myös Tanskan ja Portugalin 3 päivänä maaliskuuta 1972 tekemään sopimukseen. Tanska kuitenkin julisti tämän sopimuksen rauenneeksi 1. tammikuuta 1995 lukien, joten Tanska ei ole enää velvollinen myöntämään Portugalille sinne muuttaneiden asukkaidensa Tanskasta saamien eläkkeiden yksinomaista verotusoikeutta. Vaikka soveltuvaa veroyleissopimusta ei ole, kyseisiä jäsenvaltioita sitoo EY:n perustamissopimuksen vapaan liikkuvuuden periaatteen mukainen velvollisuus välttää ja poistaa kaksinkertainen verotus ainakin ottamalla toisessa jäsenvaltiossa maksettu vero huomioon omassa verotuksessaan. Komissio on saanut tiedon tapauksista, joissa Portugali todella on pidättynyt soveltamasta verosäännöksiään Tanskasta saatuihin ja siellä jo verotettuihin eläkkeisiin.