ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 325 , 12/11/1999 s. 0069



KIRJALLINEN KYSYMYS P-0103/99 esittäjä(t): Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) komissiolle (22. tammikuuta 1999) Aihe: Velvoite kääntyä kansainvälisen tuomioistuimen puoleen New Yorkissa vuonna 1995 tehtyä hajallaan olevia ja laajasti vaeltavia kalakantoja käsittelevää sopimusta koskevien kiistojen rauhanomaiseksi ratkaisemiseksi Komission jäsen Emma Bonino vastasi suulliseen kysymykseeni H-1189/98(1) 12. tammikuuta 1999 pidetyssä täysistunnossa. Vastauksessaan hän totesi, että mikäli EU ratifioisi New Yorkissa vuonna 1995 tehdyn hajallaan olevia ja laajasti vaeltavia kalakantoja käsittelevän sopimuksen, merkitsisi se, että sopimuksessa määrätty pakollinen kiistojen ratkaisujärjestelmä estäisi epäilemättä Kanadaa sanoutumasta irti tuomioistuimen oikeudenkäyttövallasta kuten se teki vuosina 1994-1995. Voiko komissio kertoa, minkä lainsäädännön perusteella se katsoo, että Kanadan olisi pakko alistua kansainvälisen tuomioistuimen käsittelyyn kyseistä sopimusta koskevien EU:n ja Kanadan välisten kiistojen ratkaisemiseksi molempien ollessa New Yorkissa vuonna 1995 tehdyn sopimuksen osapuolia ja sopimuksen ollessa voimassa? Komission jäsenen Emma Boninonkomission puolesta antama vastaus (4. maaliskuuta 1999) Sitovasta riitojenratkaisuvelvoitteesta on tullut Yhdistyneiden Kansakuntien vuoden 1995 hajallaan olevia kalakantoja ja laajasti vaeltavia kalakantoja koskevan sopimuksen kulmakivi. Tämä periaate sisältyy sopimuksen IX osassa olevaan 30 artiklaan, jossa viitataan vuoden 1982 YK:n merioikeusyleissopimuksen XV osassa oleviin määräyksiin riitojenratkaisumenettelystä. Tässä yhteydessä sitovalla riitojenratkaisuvelvoitteella tarkoitetaan sitä, että valtiot saavat vapaasti valita näitä sopimuksia koskevien kansainvälisten riitojen ratkaisemiseksi käytettävät keinot, mutta valitun menettelyn lopputuloksena on oltava riidan osapuolia sitova päätös. Tämä järjestely tekee käytännössä mahdottomaksi varaukset tai rajoitukset eikä se vastaa tässä suhteessa kansainvälisen tuomioistuimen perussäännön 36 artiklassa tarkoitettua oikeudellisten riitojen ratkaisua valinnaisia oikeuskeinoja noudattaen. Sitovan riitojenratkaisuvelvoitteen soveltaminen vuoden 1995 sopimuksen mukaisesti ei ole mahdollista ennen kyseisen sopimuksen voimaantuloa. Silloinkin se koskee vain sen ratifioineita valtioita. (1) Euroopan parlamentin täysistuntokeskustelut (tammikuu 1999).
Virallinen lehti nro C 370 , 21/12/1999 s. 0166



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1104/99 esittäjä(t): Patricia McKenna (V) komissiolle (21. huhtikuuta 1999) Aihe: Tiibetin autonomia Miten komissio valvoo Tiibetin ihmisoikeustilannetta? Kuinka komissio aikoo edistää Kiinan ja Tiibetin välisiä rauhanneuvotteluita, joiden yhteydessä Tiibet saisi autonomian? Onko komissio sitä mieltä, että on tekopyhää jatkaa kauppaa Kiinan kanssa, koska maa harjoittaa tiibettiläisten etnistä puhdistusta? Komission jäsenen Sir Leon Brittaninkomission puolesta antama vastaus (4. toukokuuta 1999) Komissio on ottanut Tiibetin kysymyksen esiin joka kerta, kun Kiina ja Euroopan yhteisö ovat käyneet vuoropuhelua ihmisoikeusasioista. Osana tätä vuoropuhelua yhteisön puheenjohtajatroikan suurlähettiläät ovat vierailleet Tiibetissä moneen otteeseen, viimeksi toukokuussa 1998, arvioidakseen ihmisoikeustilannetta paikan päällä. Yhteisö kannattaa voimakkaasti Tiibetiä koskevien erimielisyyksien ratkaisemista rauhanomaisesti suoran, Pekingin ja Dalai Laman edustajien välisen vuoropuhelun kautta ja kehottaa jatkuvasti Kiinaa hyväksymään Dalai Laman tarjouksen aloittaa tällainen vuoropuhelu. Komissio uskoo, että Kiinan integroiminen maailmantalouteen nykyistä tiiviimmin edistäisi mielekkäällä tavalla avoimen, oikeusvaltioon perustuvan yhteiskunnan rakentamista.
Virallinen lehti nro C 320 , 06/11/1999 s. 0134



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0320/99 esittäjä(t): John McCartin (PPE) komissiolle (19. helmikuuta 1999) Aihe: Naudanlihan vienti Irlannista Voiko komissio ilmoittaa, kuinka paljon Irlannista on viety naudanlihaa EU:n ulkopuolelle nykyisenä (WTO:n) vuotena tähän päivään mennessä ja kuinka paljon tästä naudanlihasta on maksettu vientitukea? Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus (9. maaliskuuta 1999) Komissiolla ei ole lopullisia tietoja viennistä, jota on harjoitettu tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen (GATT-sopimus) kuluvan soveltamisvuoden alusta (heinäkuu 1998). Ulkomaankauppaa koskevat tullitilastot sisältävät tietoja marraskuuhun 1998 asti. Näiden tilastojen mukaan Irlanti vei vuoden 1998 heinäkuun ja marraskuun välisenä aikana yhteisön ulkopuolisiin maihin 108 000 tonnia naudanlihaa (teuraspainona ilmoitettuna). Tarkempia tietoja saadaan jäsenvaltioiden tiedonannoista, jotka koskevat vientilisenssihakemuksia. Niiden perusteella Irlannissa haettiin lisenssejä (1. heinäkuuta 1993-31. tammikuuta 1999) 144 133,5 tonnille (teuraspainona ilmoitettuna). Vastaava vientituen määrä oli 162 227 890,6 euroa.
Virallinen lehti nro C 325 , 12/11/1999 s. 0104



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0315/99 esittäjä(t): Patricia McKenna (V) komissiolle (19. helmikuuta 1999) Aihe: Irlannin BSE-tapaukset Onko komissio tietoinen siitä, että Portugalin maatalousministeriön äskettäin julkaiseman selvityksen mukaan Irlannissa on havaittu 232 BSE-tapausta ja että Irlannin maatalousosaston omat luvut paljastavat 14 uutta BSE-tapausta tässä kuussa? Irlantia enemmän BSE-tapauksia on havaittu ainoastaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Kun otetaan huomioon tämä vakava tilanne ja se, että Portugali on tällä hetkellä määrätty naudanlihan vientikieltoon maan 168 BSE-tapauksen vuoksi, eikö komissio pidä Irlannin tilanteen tarkempaa tutkimista erittäin kiireellisenä, jos halutaan taata Euroopan unionin kansalaisten terveys. Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus (19. maaliskuuta 1999) Komission mielestä naudan spongiformisen enkefalopatian (BSE) valvontaa ja kansanterveyden suojelua koskevien toimenpiteiden olisi perustuttava arviointiin, jossa kiinnitetään huomiota paitsi taudin esiintymiseen (BSE-tapausten määrä 1 000 000 täysikasvuista eläintä kohden) myös kyseisellä alueella sovellettaviin riskinhallintatoimenpiteisiin. Jonkin jäsenvaltion BSE-tapausten kokonaislukumäärä ei yksinään anna edustavaa kuvaa taudin tosiasiallisesta esiintymisestä kyseisessä jäsenvaltiossa, koska siinä ei oteta huomioon maan koko karjan määrää. Komissio lähettää arvoisalle parlamentin jäsenelle ja parlamentin sihteeristölle taulukot näistä tiedoista. Portugalin tapauksessa BSE-tapausten suuri määrä (nykyisin yli 160 tapausta 1 000 000 täysikasvuista eläintä kohden) yhdistettynä tiettyihin puutteisiin BSE-riskitekijöiden valvontatoimenpiteiden täytäntöönpanossa on saanut komission ehdottamaan viennin rajoittamista ja vaatimaan suojatoimenpiteiden täytäntöönpanon tehostamista Portugalin sisällä. Irlannin vastaava määrä BSE-esiintymiä on noin 20 tapausta 1 000 000 täysikasvuista eläintä kohden, ja komission tarkastuskäyntien yhteydessä ei ole havaittu sellaisia riskinhallinnan ongelmia, joiden vuoksi olisi perusteltua harkita toimenpiteitä yhteisön tasolla. Vuodesta 1996 Irlannin tilanne näyttäisi pysyneen vakaana eli tapauksia on 1 000 000 täysikasvuista eläintä kohden ollut noin 20 vuosittain. Sen sijaan Portugalissa tapausten määrä lisääntyi vuonna 1998 nopeasti vuoden 1997 lopun noin 60 tapauksesta yli 150 BSE-tapaukseen 1 000 000 täysikasvuista eläintä kohden vuoden 1998 lopussa. Komissio seuraa tarkasti BSE-tilanteen kehittymistä niin Irlannissa kuin muissakin jäsenvaltioissa ja se ehdottaa viipymättä lisätoimenpiteitä, jos kansanterveyden tai eläinten terveyden suojelu niin edellyttää.
Virallinen lehti nro C 348 , 03/12/1999 s. 0119



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0704/99 esittäjä(t): José García-Margallo y Marfil (PPE) komissiolle (26. maaliskuuta 1999) Aihe: Rakennerahastot Alueet, joiden tulotaso asukasta kohti jää alle 75 prosenttia yhteisön keskiarvosta, luokitellaan tavoite 1 -alueiksi ja ne saavat merkittävää Euroopan yhteisön tukea. Laskettaessa ylittyykö tämä raja vai ei, ehdotuksessa neuvoston asetukseksi KOM(98) 131 lop.(1), jossa vahvistetaan rakennerahastoja koskevat yleiset määräykset, esitetään, että on käytettävä niiden kolmen viimeisimmän vuoden lukuja, joista on tiedot EUROSTAT:issa. Euroopan yhteisöjen tilastotoimiston (EUROSTAT) pääjohtaja ilmoitti julkisesti Euroopan parlamentin rahapoliittisen alivaliokunnan istunnossa 17. helmikuuta 1999 "että varainhoitovuosia 1994, 1995 ja 1996 koskeviin tilastotietoihin oli jo sisällytetty harmaan talouden osuus tutkituilla alueilla", vaikka hän ei kertonutkaan mitä perusteita oli käytetty harmaan talouden arvioimiseksi. Kuinka suuri osa Kantabrian alueen tuloista kuuluu "harmaaseen talouteen" ja kuinka suuri "viralliseen talouteen" näinä vuosina? (1) EYVL C 176, 9.6.1998, s. 1.
Virallinen lehti nro C 297 , 15/10/1999 s. 0154



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0290/99 esittäjä(t): Paul Rübig (PPE) neuvostolle (17. helmikuuta 1999) Aihe: Eurooppalaisen graniittiteollisuuden suojelu Eurooppalaisilla graniittiteollisuuden pk-yrityksillä on ollut viime vuosina huomattavia sopeutumisvaikeuksia. Kilpailu sisämarkkinoilla ja kolmansien maiden kanssa on johtanut keskimäärin 30-40 prosenttia alhaisempiin hintoihin ja jättänyt graniittialaan syvän jäljen. Viimeisin kehitys alalla asettaa sen uusien haasteiden eteen ja edellyttää komissiolta ja jäsenvaltioilta päättäväistä toimintaa. Kiinasta tulee suuria graniittimääriä teiden, siltojen sekä asuntojen rakentamiseen ja hautakivimateriaalia tuodaan Intiasta. Näiden tuontitavaroiden hinnat ovat erilaisten palkkakustannusten takia oleellisesti alhaisemmat kuin vastaavien tuotteiden hinnat Euroopassa. Nämä kolmannet maat myöskin osittain suojelevat itseään vientitullein, jotka estävät raaka-aineen viemisen jalostamistarkoitukseen. Mitä mahdollisuuksia neuvostolla on polkumyynnin vastaisten toimien ja suojatullien alueella, jotta se voi reagoida tähän konkreettiseen tilanteeseen kestävällä tavalla? Kuinka nopeasti neuvosto voi yhdessä komission kanssa puuttua tilanteeseen ja ryhtyä tavoitteellisiin toimenpiteisiin? Vastaus (26. huhtikuuta 1999) 1. Palautetaan mieliin, että institutionaalisten tehtävien jakamisesta polkumyynnin vastaisessa toiminnassa annetun neuvoston asetuksen (EY) 384/96 mukaan(1) ainoastaan Euroopan komissiolla on valtuudet antaa alustavia päätelmiä ja hyväksyä tilapäisiä toimenpiteitä polkumyyntikomiteaa kuultuaan. Lopullisten toimenpiteiden toteuttaminen kuuluu neuvoston toimivaltaan komission ehdotuksen pohjalta. 2. Mitä tulee nykyisten tullien mahdolliseen korottamiseen, sen mahdollistaa asetus 3286/94 (kaupan esteistä)(2), jonka mukaan komissio voi tehdä ehdotuksia kaikkien kyseisessä asetuksessa määrityteltyjen ehtojen ja menettelyjen mukaisesti. 3. Tässä vaiheessa komissio ei ole vielä esittänyt neuvostolle ehdotuksia polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden osalta eikä kaupan esteiden asetuksen puitteissa. (1) EYVL L 56, 6.3.1996, s. 1. (2) EYVL L 349, 31.12.1994, s. 71.
Virallinen lehti nro C 325 , 12/11/1999 s. 0106



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0329/99 esittäjä(t): Alexander Falconer (PSE) komissiolle (23. helmikuuta 1999) Aihe: EU:n tietopalvelukustannukset Mitkä ovat komission laatimassa asiakirjassa CB-58-90-425-EN-C lueteltujen kaikkien noin 50 tietokannan ja tiedonvälitysjärjestelmien (kuten MIDAS, MIDAS-NET, CELEX ja CELEX2 sekä CELEXiä korvaavat järjestelmät) vuosi- ja kokonaiskustannukset Euroopan unionille hankkeiden aloittamisesta alkaen, mukaan lukien henkilöstön työaika, tutkimus, kehitys, ohjelmointi, laitteistot (jakelijoiden ja käyttäjien), mainostus, koulutus ja matkat sekä juoksevat kustannukset? Komission jäsenen Erkki Liikasenkomission puolesta antama vastaus (29. huhtikuuta 1999) Komissio kerää parhaillaan tietoja, joita se tarvitsee vastatakseen kysymykseen. Se ilmoittaa tuloksistaan mahdollisimman pian.
Virallinen lehti nro C 341 , 29/11/1999 s. 0053



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0110/99 esittäjä(t): Florus Wijsenbeek (ELDR) komissiolle (2. helmikuuta 1999) Aihe: Muiden kuin ranskalaisten ammattikuljettajien syrjintä Ranskassa 1. Voisiko komissio ilmoittaa, milloin valmistuu ja julkaistaan 17. lokakuuta 1997 annetuissa vastauksissa E-2607/97 ja E-2930/97(1) ilmoitetut selvitykset syrjivistä määräyksistä kansallisessa lainsäädännössä, kun kyseessä on ulkomaalaisten kuljetusliikkeiden valvonta? 2. Onko komissio tietoinen, että Ranskassa ammattikuljettajiin kohdistuvien valvontatoimien yhteydessä on maksettava käteisellä maksuja, jotka ovat määrältään 20 000-24 000 Ranskan frangia, ja tästä kieltäydyttäessä ajoneuvot viedään pois? 3. Katsooko komissio myös, että Ranskan tieliikenneasetuksen 26 artikla, jonka perusteella näitä maksuja vaaditaan, vastaa täysin sitä belgialaista määräystä, jonka Euroopan yhteisöjen tuomioistuin totesi syrjiväksi? Tulisiko Ranskaa tästä syytä kehottaa mukauttamaan lainsäädäntöään edellä mainitun erikseen tehtävän selvityksen lisäksi? Komission jäsenen Neil Kinnockinkomission puolesta antama vastaus (25. maaliskuuta 1999) 1. Komissio valmistelee neuvostolle kertomusta sen valvonnan tehokkuudesta ja yhdenmukaisuudesta, jota jäsenvaltiot suorittavat yhdenmukaisista menettelyistä pantaessa täytäntöön tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta annettu asetus (ETY) 3820/85 ja tieliikenteen valvontalaitteista annettu asetus (ETY) 3821/85 23. marraskuuta 1988 annetun neuvoston direktiivin 88/599/ETY(2) täytäntöönpanemiseksi. Kertomuksessa käsitellään myös kyseeseen tulevia seuraamuksia. Jotta kertomus valmistuisi, jäsenvaltioiden on toimitettava toistaiseksi puuttuvat osuutensa; komissio on lähettänyt niille asiasta muistutuksen. Niitä odotellessa komissio tarkastelee tietoja, jotka se on saanut asetuksen (ETY) 3820/85(3) täytäntöönpanoa vuosina 1995-1996 koskevaa kertomusta varten etsiessään näyttöä mahdollisista syrjivistä menettelyistä. 2. Komissio on tietoinen, että Ranskan lain mukaan vakavissa rikkomustapauksissa, kuten asiakirjojen väärentäminen ja ajopiirturin manipulointi merkittävissä määrin, voidaan määrätä jopa 200 000 Ranskan frangin suuruinen sakko, jonka maksamatta jättäminen johtaa ajoneuvon haltuunottoon. Koska sakot voidaan määrätä ainoastaan erittäin vakavista rikkeistä, ne vastaavat yhteisön politiikkaa, jonka mukaan seuraamusten on oltava tehokkaita, suhteutettuja ja varoittavia ehkäiseviä. 3. Helmikuussa 1995 annetun Ranskan lain N:o 95-96 26 artikla eroaa täysin arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemasta 12. heinäkuuta 1989 annetun Belgian kuninkaallisen asetuksen säännöksestä, joka koskee tiettyjen tieliikennerikkomusten havaitsemisen yhteydessä perittävää, takauksen muodossa maksettavaa rahasummaa. Ranskan laki koskee kuljettajien velvollisuutta kantaa mukanaan document de suivi -nimistä asiakirjaa; säännöstä ei nykyisin kuitenkaan sovelleta kansainvälisiin kuljetuksiin. (1) EYVL C 117, 16.4.1998, s. 28. (2) EYVL L 325, 29.11.1988. (3) EYVL L 370, 31.12.1985.
Virallinen lehti nro C 370 , 21/12/1999 s. 0032



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0378/99 esittäjä(t): Viviane Reding (PPE) komissiolle (1. maaliskuuta 1999) Aihe: Kissojen ja koirien julma teurastaminen Aasiassa Saksassa on esitetty viime aikoina tv-reportaaseja siitä, kuinka thaimaalaisissa, kiinalaisissa ja filippiiniläisissä teurastamoissa hirtetään kissoja ja koiria kivuliaasti ja hitaasti niiden lihan ja erityisesti turkin takia. Suurin osa turkeista viedään todistettavasti Eurooppaan, jossa niistä jalostetaan takinkauluksia, lompakoiden päällyksiä tai lämpöpeitteitä reumapotilaille. Onko komissio tietoinen maahantuotujen kissan- ja koiranturkkien oikeasta alkuperästä? Mitä komissio aikoo tehdä asialle? Harkitseeko komissio kissan- ja koiranturkkien sekä nahkatuotteiden tuontikieltoa näistä maista? Eikö kuluttajienkin pitäisi saada tietää, mistä nämä turkit ja nahkatuotteet ovat peräisin? Tämä saataisiin aikaan esimerkiksi siten, että tuotteisiin olisi merkittävä niiden alkuperä. Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus (29. huhtikuuta 1999) Komissio kehottaa arvoisaa parlamentin jäsentä tutustumaan Johanna Maij-Weggenin tätä aihetta koskevaan kirjalliseen kysymykseen E-40/99 annettuun vastaukseen(1). Yhteisössä ei ole sääntöjä, jotka koskevat kissan- ja koiranturkkien tai niistä valmistettujen tuotteiden merkitsemistä. (1) EYVL C 348, 3.12.1999, s. 14.
Virallinen lehti nro C 370 , 21/12/1999 s. 0122



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0836/99 esittäjä(t): Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) komissiolle (7. huhtikuuta 1999) Aihe: Liuskekiven tuonti EU:hun Vastauksena kirjalliseen kysymykseeni E-1580/98(1) komissio julkaisi kehitysmaista EU:hun tuotua liuskekiveä koskevat luvut vuodelta 1996. Voiko komissio antaa luettelon kaikista maista, jotka toivat liuskekiveä EU:hun vuosina 1997 ja 1998, sekä kertoa, mikä oli näiden maiden viennin määrä ja jokaisesta yhteisöön tuodusta lastista maksettujen tullien arvo? Voiko komissio kertoa, mitä merkitystä on sillä, että tuonti luokitellaan tukikelpoiseksi ja etuuskohteluun oikeutetuksi? Komission jäsen Marínin vastaus komission puolesta (6. toukokuuta 1999) Liuskekiveä (yhdistetyn nimikkeistön koodit 6803 00 10 ja 6803 00 90; komission 26. lokakuuta 2261/98, jolla muutetaan tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun neuvoston asetuksen (ETY) 2658/87 liitettä(2)) tuotiin yhteisöön kolmansista maista vuonna 1997 yhteensä 30 263 tonnia eli 13,6 miljoonan [fmxeuro]:n arvosta. Yksityiskohtainen luettelo mainitusta tuonnista vientimaittain on toimitettu suoraan arvoisalle parlamentin jäsenelle sekä parlamentin pääsihteeristöön. Yhteisön ulkopuolisista maista tuotavasta liuskekivestä maksettavien täysien tullien määrä vuonna 1997 oli 2,5 % (vuonna 1998 2,1 % ja vuonna 1999 1,7 %). Osana yleistä tullietuusjärjestelmää, monivuotisen yleisen tullietuusjärjestelmän soveltamisesta vuosina 1995-1998 tiettyihin kehitysmaista peräisin oleviin teollisuustuotteisiin 19. joulukuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) 3281/94(3) perusteella liuskekiveä pidetään ei-arkana tuotteena (asetuksen osan IV liite I), johon sovellettavat yhteisen tullitariffin tullit on kokonaan suspendoitu (asetuksen 2 artikla, 4 kohta), jos ne ovat peräisin GSP-kohtelua nauttivista maista (asetuksen liite III). Näiden tuotteiden alkuperä määräytyy neuvoston 12 päivänä lokakuuta 1992 antaman asetuksen (ETA) N:o 2913/92 mukaan, jolla otettiin käyttöön yhteisön tullikoodeksi(4). GSP-kohteluun oikeutetut maat, jotka vievät liuskekiveä yhteisön maihin ovat Etelä-Afrikka, Argentiina, Bhutan, Brasilia, Kiina, Egypti, Hong Kong, Intia, Indonesia, Venäjä, Syyria, Thaimaa. On huomattava, että asteittaisen vähentämismenettelyn seurauksena (GSP-asetuksen 5 artikla, 1 kohta), Kiinan lisäetuusmarginaali poistettiin 1. tammikuuta 1996 lähtien, ja kuitenkin se näkyy soveltaa kolmansien maiden tulleja. 5,87 miljoonan [fmxeuro]:n arvoiseen tuontiin voitiin soveltaa tullietuuksiaGSP-asetuksen mukaisesti. Tästä tuonnista 3,49 miljoonan [fmxeuro]:n arvoinen osa oli todellisuudessa tuotu GSP-menettelyn nojalla. Niihin maihin, joita koskevat muut kuin GSP:hen perustuvat tullietuussopimukset (Norja, Tsekin tasavalta, Sveitsi, Syyria, Bulgaria, Egypti, Puola, Turkki) sovellettava etuustulli on 0 %. GSP-kohtelun ulkopuolella, näiden maiden tuontitilastoissa ei eroteta tullietuuskohteluun oikeutettujen tuotteiden tuontia niiden tuotteiden tuonnista, joista kannetaan täysi tulli. (1) EYVL C 402, 22.12.1998, s. 145. (2) EYVL L 292, 30.10.1998. (3) EYVL L 348, 31.12.1994. (4) EYVL L 302, 19.10.1992.
Virallinen lehti nro C 341 , 29/11/1999 s. 0129



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0557/99 esittäjä(t): Joaquín Sisó Cruellas (PPE) komissiolle (12. maaliskuuta 1999) Aihe: Alkoholinkulutus Espanjan kansallisessa huumausaineiden torjumista koskevassa suunnitelmassa todetaan, että huumausaineista riippuvaiset henkilöt ovat nykyisin yhteiskuntaan integroituneita nuoria, opiskelijoita ja työntekijöitä, jotka käyttävät erilaisia huumaavia aineita (psykostimulantit, alkoholi, tupakka ja kokaiini) intensiivisellä tavalla viikonloppuisin. Suunnitelmassa korostetaan erilaisten huumeiden joukossa erityisesti alkoholin kulutusta; tilastojen mukaan 35 prosenttia väestöstä on aloittanut alkoholinkäytön ennen kuin on täyttänyt 16 vuotta. Lisäksi 1,1 prosenttia väestöstä ilmoittaa päihtyvänsä joka päivä ja 2,1 prosenttia kerran viikossa. Jos perustaksi otetaan tottuneet käyttäjät, kyseisten tilastojen mukaan 39 prosenttia kuluttaa alkoholijuomia työpäivinä ja 67 prosenttia viikonloppuisin. On myös havaittu, että naisten keskuudessa alkoholinkulutus on lisääntynyt ennennäkemättömästi vastaten ensimmäistä kertaa miesten alkoholinkulutuksen määrää ja että 15-18 vuotiaiden keskuudessa naiset ovat jo saavuttaneet ykköstilan. Lisäksi 15-18 vuotiaista 70,4 prosenttia käyttää jonkin tyyppisiä alkoholijuomia viikonloppuisin. Suunnitelmassa pidetään erityisen huolestuttava sitä, että yhteiskunta suhtautuu kyseisen aineen nauttimiseen sallivasti. Voiko komissio mahdollisesti esittää vastaavia tietoja muista jäsenvaltioista? Komission jäsenen Yves-Thibault de Silguynkomission puolesta antama vastaus (19. huhtikuuta 1999) Komissio on tietoinen alkoholin kulutuksen kasvusta nuorten ja nuorten aikuisten keskuudessa. Useimmissa jäsenvaltioissa on kerätty tietoa alkoholin kulutuksesta kansallisissa terveystutkimuksissa tehdyillä kysymyksillä. Suurimmassa osassa jäsenvaltioita on myös toteutettu alkoholinkäyttöä kartoittavia erikoistutkimuksia, joissa asiaa on kysytty suoraan nuorilta ja nuorilta aikuisilta. Jäsenvaltioiden keräämien tietojen vertailtavuutta haittaa kuitenkin se, että tiedot on kerätty eri ajankohtina sekä se, että määrittelyissä ja tutkimusmenetelmissä on ollut huomattavia eroja. Tuoreimpia tietoja vertailevaa analyysia tehdään parhaillaan seuraavien yhteisön ohjelmien puitteissa: yhteisön tilasto-ohjelma vuosiksi 1998-2002 (päätös 99/126/EY)(1) ja erityisesti terveystilanteen seurantaa koskeva yhteisön toimintaohjelma (päätös 1400/97/EY)(2). Lisäksi Biomed 2 ohjelmassa on käynnistetty hanke, jolla pyritään kehittämään yhteistä tutkimusvälinettä alkoholin kulutuksen tutkimiseksi. (1) EYVL L 42, 16.2.1999. (2) EYVL L 193, 22.7.1997.
Virallinen lehti nro C 348 , 03/12/1999 s. 0056



KIRJALLINEN KYSYMYS P-0372/99 esittäjä(t): Yvonne Sandberg-Fries (PSE) komissiolle (17. helmikuuta 1999) Aihe: Eurooppalaiset asuntomessut On suunniteltu, että Malmössä Ruotsissa pidetään eurooppalaiset asuntomessut vuonna 2001. Messut toteutetaan Ruotsin ja Tanskan välisellä yhteistyöllä, ja molempien maiden hallitukset tukevat niitä. Asumisesta vastaavat eurooppalaiset ministerit kehottivat Grazissa lokakuussa 1998 pitämässään kokouksessa komissiota tukemaan messuja. He korostivat erityisesti messujen merkitystä rakennusalan yhteisten markkinoiden luomisessa, mikä edistäisi Euroopan työllisyyttä. Messujen tärkein osa on siksi nk. "eurooppalainen kaupunki". Siinä kaikki Euroopan maat pystyttävät oman ihannetalonsa, joka noudattaa EU:n direktiivejä. Tanskassa, Ruotsissa, jäsenvaltioiden asiantuntijoiden keskuudessa sekä komissiossa on tehty paljon työtä näiden tärkeiden messujen toteuttamiseksi. Toistuvista kyselyistä huolimatta komissio ei ole vielä antanut mitään selvää tietoa siitä, miten se aikoo tukea eurooppalaisia asuntomessuja. Päätöksen viipymisestä voi nyt aiheutua vakava ongelma, koska kutsut Euroopan maille pitäisi lähettää viimeistään tämän vuoden helmi-maaliskuun vaihteessa. Onko komissio valmis ilmoittamaan pian, miten se aikoo tukea eurooppalaisia asuntomessuja, jotka suunnitellaan pidettäviksi Malmössä Ruotsissa vuonna 2001?