ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2797/01

esittäjä(t): Carmen Fraga Estevez (PPE-DE) komissiolle

(9. lokakuuta 2001)

Aihe: Ferrettara-verkon käyttö

Yhteisön lainsäädännön soveltamista ajoverkkojen käyttöön vuonna 2002 koskevasta komission kertomuksesta käy ilmi, että osa Italian spadare-laivastosta on siirtynyt käyttämään ferrettara-verkkoa. Komission kertomuksen mukaan tämän pyydyksen silmäkoko on vielä pienempi kuin spadare-pyydyksen (180 mm vs. 350 mm). Lisäksi Italian lainsäädännön mukaan 1. tammikuuta 2002 sitä pitää pienentää 100 millimetriin. Kertomuksen mukaan 2002 lähtien epämääräinen joukko aluksia kalastaa jopa 2 kilometrin pituisilla 100 millimetrin verkoilla 3 meripeninkulman rannikkovyöhykkeellä.

Voiko komissio selvittää missä määrin asiaa koskeva Italian lainsäädäntö on yhteisön säännösten mukainen? Voiko komissio ilmoittaa, mikä on rannikkoalueilla 2 kilometrin pituisilla 100 millimetrin verkoilla kalastavan laivaston vaikutus kalavaroihin ja kestävään kehitykseen?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(30. lokakuuta 2001)

Ferrettara-verkon käytön sallimista voidaan harkita tietyistä kalavarojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä 29 päivänä huhtikuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 894/97(1), sellaisena kuin sen on muutettuna 8 päivänä kesäkuuta 1998 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1239/98(2), mukaisesti 31. joulukuuta 2001 saakka. Asetukseen (EY) N:o 1239/98 ei itse asiassa sisälly kaikentyyppisten ajoverkkojen kieltoa 1. tammikuuta 2002 lähtien, vaan siihen sisältyy ainoastaan sellaisten ajoverkkojen kielto, joilla pyydetään tiettyjä lajeja, kuten tonnikalaa, tonnikalan lähilajeja, miekkakalaa, pääjalkaisia ja joitakin pelagisia hailajeja.

Ferrettara-verkko on periaatteessa tarkoitettu rannikkoalueilla elävien pienten pelagisten ja puolipelagisten lajien pyyntiin. Sen teknisen luonteen ja kalastustavan vuoksi ei kuitenkaan voida taata, että sillä ei saada muita lajeja, jotka sisältyvät asetuksen (EY) N:o 894/97 liitteeseen VIII. Näitä lajeja ovat erityisesti pienet tonnikalan lähilajit, kuten sarda, tunniinot, auksidit, dolfiinit ja nuori tonnikala. Nämä saaliit katsotaan kuitenkin sivusaaliiksi.

Komissio ei kykene arvioimaan ferrettara-verkon vaikutusta pyydystettäviin lajeihin, koska suurinta osaa niiden kannoista ei arvioida säännöllisesti. Poikkeuksena on sardelli, jota joutuu ajoverkkokalastuksessa saaliiksi kuitenkin hyvin vähän ja jonka kalastus on hyvin vähäistä.

Sen osalta, onko tämä pyydys kestävän kehityksen periaatteen mukainen, voidaan todeta, että ei ole vielä selvää, vaikuttaako tämä pyydys suojeltuihin lajeihin. Komissio kuitenkin aikoo ensisijaisena toimenpiteenä perustaa kaikkien vielä vuonna 2002 sallittujen ajoverkkojen erityisvalvontajärjestelmän, jolloin tämän pyydyksen vaikutuksia voidaan arvioida paremmin.

(1) EYVL L 132, 23.5.1997.

(2) EYVL L 171, 17.6.1998.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2260/01 esittäjä(t): Piia-Noora Kauppi (PPE-DE) komissiolle. Unionin ulkorajoilla sijaitsevien kuntien kuulematta jättäminen komission tiedonannon valmistelussa.



Virallinen lehti nro 093 E , 18/04/2002 s. 0091 - 0092



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2260/01 esittäjä(t): Piia-Noora Kauppi (PPE-DE) komissiolle (31. heinäkuuta 2001) Aihe: Unionin ulkorajoilla sijaitsevien kuntien kuulematta jättäminen komission tiedonannon valmistelussa Nizzan huippukokouksen päätelmissä edellytettiin, että komissio valmistelee ohjelman EU:n ulkorajoilla sijaitsevien alueiden kilpailukyvyn vahvistamiseksi. Komissio onkin valmistellut tiedonantoa, jossa käsitellään laajentumisen vaikutuksia näillä alueilla ja esitellään komission ehdotuksia. Tiedonanto julkistettaneen heinäkuussa. Se sisältänee seuraavia elementtejä: raja-alueiden tila ja laajentumisen vaikutukset tietyillä sektoreilla, olemassa olevien yhteisön instrumenttien arviointi, ehdotukset yhteisön toimiksi raja-alueilla (perusrakenneinvestoinnit TEN:n puitteissa, EIP:n luotot, pk-yritysten tuet ja erityisesti rajat ylittävä yhteistyö, Phare/cbc:n ja Interregin koordinaation parantaminen, tiedotuksen vahvistaminen ja koulutusohjelmien parempi hyödyntäminen sekä raja-alueiden Task forcen perustaminen komissioon. Ehdotukset saatetaan neuvoston käsittelyyn vasta, kun on kuultu ao. jäsenvaltioiden reaktiot. Kyseessä on tärkeä ohjelma, joka koskettaa läheisesti unionin ulkorajoilla sijaitsevia kuntia. Tästä huolimatta niiden kantoja ei kuultu ohjelman valmistelussa. Miksi komissio on valmistelussaan sivuuttanut paikallistason kuulemisen? Günther Verheugenin komission puolesta antama vastaus (28. syyskuuta 2001) Komissio antoi 25. heinäkuuta 2001 laajentumisen vaikutusta ehdokasmaiden naapuriseutuina oleviin raja-alueisiin koskevan tiedonannon, joka sisältää raja-alueita koskevan yhteisön toimintaohjelman(1). Tiedonanto perustuu raja-alueiden perusteelliseen analyysiin ja koskee erityisesti seuraavia kolmea alaa: - raja-alueiden sosiaalis-taloudellinen tilanne ja laajentumisen todennäköiset vaikutukset, - raja-alueille nykyisin annettava yhteisön tuki, - mahdolliset toimenpiteet raja-alueiden kilpailukyvyn vahvistamiseksi. Komission tiedonannossa keskitytään olemassa olevien yhteisön politiikkojen parantamiseen ja edistämiseen vuoteen 2006 ulottuvien rahoitusnäkymien asettamissa rajoissa, kuten Berliinin Eurooppa-neuvostossa (24. ja 25. maaliskuuta 1999) sovittiin. Laatiessaan raja-alueita koskevaa yhteisön toimintaohjelmaa komissio otti asianmukaisesti huomioon asianomaisten alueiden kauppakamareiden sekä kyseisten jäsenvaltioiden esittämät yksityiskohtaiset tiedot raja-alueita koskevista vaatimuksista. Lisäksi komissio otti huomioon eri asiakirjoissa esitetyt ja raja-alueiden edustajien kanssa käydyissä kahdenvälisissä keskusteluissa ilmaistut paikallisten ja alueellisten viranomaisten näkemykset. (1) KOM(2001) 437 lopullinen.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2350/01 esittäjä(t): Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) komissiolle. Ispran yhteinen tutkimuskeskus.



Virallinen lehti nro 093 E , 18/04/2002 s. 0117 - 0117



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2350/01 esittäjä(t): Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) komissiolle (3. elokuuta 2001) Aihe: Ispran yhteinen tutkimuskeskus Isprassa sijaitsevan yhteisen tutkimuskeskuksen entinen työntekijä Augusto Fichtner laati vuonna 1999 muistion keskuksessa ennen vuotta 1997 tapahtuneista vakavista väärinkäytöksistä. Muistio toimitettiin OLAFiin. Voiko komissio kertoa täsmällisesti, mihin toimiin se on ryhtynyt tapauksen tutkimiseksi? Onko nykyinen tai sitä edeltävä komissio tehnyt omia tutkimuksiaan korruptiota ja huonoa hallintoa koskevista väitteistä? Voiko komissio vahvistaa, että yhteisen tutkimuskeskuksen korkea-arvoinen virkamies oli samanaikaisesti useiden pohjoisitalialaisten yritysten pääjohtaja? Onko tällainen toiminta henkilöstösääntöjen mukaista? Maksettiinko yhteisen tutkimuskeskuksen sopimuskumppaneille ajallaan, ja ilmaistiinko keskuksen sopimuksella suorittamien tutkimusten tuloksia missään vaiheessa kolmansille osapuolille? Philippe Busquinin komission puolesta antama vastaus (26. lokakuuta 2001) Yhteisen tutkimuskeskuksen (YTK) pääosastossa on tehty hallinnollinen tutkimus, jolla on pyritty tarkastamaan, pitävätkö arvoisan parlamentin jäsenen tarkoittamassa asiassa esitetyt väitteet paikkansa. Kyseistä YTK:n korkeata virkamiestä kohtaan, jonka epäiltiin hoitaneen luvatta ulkopuolisia tehtäviä pohjoisitalialaisissa yrityksissä, oli aloitettu kurinpitomenettely jo ennen tapausta koskevan muistion esittämistä, ja menettelyn aikana ilmeni, että kyseinen korkea virkamies todella hoiti komission ulkopuolisia tehtäviä ilman lupaa. Kurinpitomenettelyn aikana komission työterveyshuolto ilmoitti nimittävälle viranomaiselle, että henkilön terveydentila ei sallinut hänen osallistua henkilöstösäännöissä määrättyyn kuulemiseen. Henkilö kuoli pian tämän jälkeen. Muista esille tuoduista seikoista (muistion laatija mainitsee mm. virkamiehen käytöksestä johtuneet viivästykset laskujen maksamisessa) todettiin hallinnollisessa tutkimuksessa, että ne eivät muodostaneet riittävää perustetta toiminnalle. YTK:n tekemän hallinnollisen tutkimuksen jälkeen tehdyn arvioinnin tulokset toimitettiin Euroopan petostentorjuntavirastolle OLAFille. OLAF on ilmoittanut, että aineiston tutkimisen johdosta ei aloiteta selvitystä.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1974/01 esittäjä(t): Imelda Read (PSE) komissiolle. Osteoporoosi.



Virallinen lehti nro 093 E , 18/04/2002 s. 0041 - 0042



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1974/01 esittäjä(t): Imelda Read (PSE) komissiolle (5. heinäkuuta 2001) Aihe: Osteoporoosi David Byrne ilmoitti komission puolesta 8. syyskuuta 2000 kirjalliseen kysymykseen E-2102/00(1) antamassaan vastauksessa, että valmisteilla on parhaillaan ehdotus osteoporoosia käsitteleväksi neuvoston suositukseksi ja että komissio aikoo toimittaa ehdotuksen neuvostolle vuoden 2000 loppupuolella. Voiko komissio tarkentaa, mihin toimiin tämän asian suhteen on ryhdytty ja miksi kyseistä ehdotusta ei ole toimitettu neuvostolle tähän päivään mennessä? (1) EYVL C 81 E, 13.3.2001, s. 144. David Byrnen komission puolesta antama vastaus (9. lokakuuta 2001) Komissio julkaisi vuonna 1998 tieteellisen raportin, joka koskee osteoporoosin ilmenemistä ja ehkäisemistä Euroopan yhteisössä(1). Raportissa analysoidaan yksityiskohtaisesti osteoporoosin taudinkuvaa. Raportti kattaa myös osteoporoosin kliinisen hoidon, ja sen päätelmissä painotetaan sairauden ennaltaehkäisyä. Osteoporoosin ehkäisemistoimet tai hoitomenettelyt eivät ole muuttuneet raportin julkaisemisen jälkeen. Komissio katsoo tästä syystä, että jatkossa olisi korostettava raportin suositusten täyttämistä. Lisäksi se katsoo, että jäsenvaltioiden olisi voitava käyttää raporttia viitteellisenä apuna parhaiden käytäntöjen kehittämiseksi. Uusi yhteisön kansanterveysalan ohjelma(2), jota Euroopan parlamentti ja neuvosto parhaillaan tarkastelevat, sisältää kolme päälinjaa, jotka ovat terveyteen liittyvän tiedon kohentaminen, nopeat toimenpiteet terveysuhkiin ja terveyteen vaikuttaviin tekijöihin puuttuminen. Siinä ei aikaisemmasta käytännöstä poiketen mainita yksittäisiä tauteja koskevia toimia. Uuden ohjelman tavoitteet ovat kohdennetumpi lähestymistapa ja parempi yhteisvaikutus eri toimien välillä. Niiden avulla on tarkoitus luoda parhaisiin käytäntöihin perustuva, kattava hoito- ja ehkäisystrategia. Muut vuonna 1998 annetun raportin tieteellisiin päätelmiin perustuvat toimet voitaisiin sisällyttää nykyiseen terveydenedistämisohjelmaan, mutta jatkossa terveydenedistämistoimet kuuluvat uuteen kansanterveysalan ohjelmaan. (1) Raportti Osteoporoosi Euroopan yhteisössä Osteoporoosin ehkäiseminen. Euroopan komissio, työllisyyden, työmarkkinasuhteiden ja sosiaaliasioiden pääosasto, 1998. (2) KOM(2000) 285 lopullinen 2000/0119/(COD).
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2200/01 esittäjä(t): Chris Davies (ELDR) komissiolle. Astma ja elintarvikkeiden lisäaineet.



Virallinen lehti nro 093 E , 18/04/2002 s. 0078 - 0078



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2200/01 esittäjä(t): Chris Davies (ELDR) komissiolle (23. heinäkuuta 2001) Aihe: Astma ja elintarvikkeiden lisäaineet Onko komissio tietoinen siitä, että elintarvikkeissa yleisesti säilöntäaineena käytetyn natriummetabisulfiitin (E223) pelätään aiheuttavan joillekin ihmisille astmakohtauksia? Rahoittaako komissio mahdollisesti kyseistä asiaa koskevia tutkimuksia? David Byrnen komission puolesta antama vastaus (5. syyskuuta 2001) Komissio on hyvin tietoinen siitä, että sulfiittien, kuten natriummetabisulfiitin, käyttö voi aiheuttaa astmakohtauksen joillekin henkilöille. Elintarvikealan tiedekomitea tutki natriummetabisulfiitin ja muiden sulfiittien vaikutuksia viimeksi vuonna 1994(1). Lausunnossaan komitea totesi, että sulfiitit eivät muodosta terveysvaaraa suurimmalle osalle ihmisistä, mutta että astmaatikoille ne voivat olla erittäin vaarallisia. Komitea suositteli, että sulfiittien käyttö olisi rajoitettava niihin elintarvikkeisiin, joiden osalta sulfiittien käytölle on esitettävissä hyvät teknologiset perusteet, ja että elintarvikkeisiin lisätyt sulfiitit on merkittävä niiden lopullisesta määrästä riippumatta. Ihmisten herkistymistä sulfiiteille käsiteltiin elintarvikkeiden ja elintarvikkeiden ainesosien aiheuttamia vastareaktioita käsittelevässä elintarvikealan tiedekomitean raportissa, joka julkaistiin syyskuussa 1995. Sulfiittien käyttö ruoka-aineiden lisäaineina sallitaan elintarvikkeiden muista lisäaineista kuin väri- ja makeutusaineista annetun direktiivin 95/2/EY(2) liitteen 3 B osassa. Sulfiitit ovat tehokkaita antimikrobiaineita, jotka torjuvat hiivaa, homeita ja bakteereita. Sulfiitit torjuvat myös entsymaattista tummentumista sekä tummentumista, joka ei ole entsymaattista. Teknologinen tarve käyttää sulfiitteja näissä ruoka-aineissa todettiin ennen sulfiittien käytön sallimista elintarvikkeiden lisäaineista annettujen kriteerien perusteella. Elintarvikkeissa käytettävien sulfiittien, kuten kaikkien muidenkin lisäaineiden, merkinnästä säädetään myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetulla direktiivillä 2000/13/EY(3). Lisäksi komissio aikoo pian antaa ehdotuksen direktiivin muutoksesta, jolla allergeenien, mukaan luettuna sulfiittien, merkitseminen tehtäisiin pakolliseksi. Ehdotuksella sulfiittien merkitseminen laajennetaan myös alkoholijuomiin, joihin ei ole aikaisemmin tarvinnut merkitä valmistusaineita. Tämän ansiosta sulfiiteille herkät kuluttajat voivat välttää ruoka-aineita, joissa niitä käytetään. (1) Lausunto rikkidioksidin ja muiden sulfiittien käytöstä ravinnon säilöntäaineina, 25. helmikuuta 1994. (2) EYVL L 61, 18.3.1995. (3) EYVL L 109, 6.5.2000.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2122/01 esittäjä(t): Mihail Papayannakis (GUE/NGL) komissiolle. Siviili-ilmailun onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkinta.



Virallinen lehti nro 093 E , 18/04/2002 s. 0064 - 0064



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2122/01 esittäjä(t): Mihail Papayannakis (GUE/NGL) komissiolle (13. heinäkuuta 2001) Aihe: Siviili-ilmailun onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkinta Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on viime aikoina tuominnut Kreikan siitä, että se on viivästynyt siviili-ilmailun onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkinnan perusperiaatteista annetun yhteisön direktiivin 94/56/EY(1) siirtämisessä osaksi kansallista lainsäädäntöä, hyläten riittämättöminä Kreikan hallituksen esittämät perustelut. Kun otetaan huomioon Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätös sekä se, että kyseisen direktiivin tavoitteena on ilmailun turvallisuuden parantaminen ja onnettomuuksien ja vaaratilanteiden ehkäiseminen vastaisuudessa, voisiko komissio kertoa: Missä vaiheessa kyseisen direktiivin täytäntöönpano on Kreikassa ja muissa jäsenvaltioissa? (1) EYVL L 319, 12.12.1994, s. 14. Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus (6. syyskuuta 2001) Siviili-ilmailun onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkinnan perusperiaatteista 21. marraskuuta 1994 annettu neuvoston direktiivi 94/56/EY hyväksyttiin 21. marraskuuta 1994. Jäsenvaltioiden oli ilmoitettava komissiolle direktiivin edellyttämät toimenpiteet viimeistään 21. marraskuuta 1996. Komissio aloitti Kreikkaa ja Luxemburgia vastaan direktiivin täytäntöönpanon laiminlyömisestä johtuvat menettelyt, joissa molemmat jäsenvaltiot tuomittiin. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin toteaa 5. huhtikuuta 2001 antamassaan tuomiossa, että Kreikka ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan jättäessään hyväksymättä ja määrätyssä ajassa ilmoittamatta säädökset, joilla direktiivi 94/56/EY saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä. Tämän seurauksena Kreikan hallitus on äskettäin antanut lain 2912/2001, jolla direktiivi on saatettu osaksi Kreikan lainsäädäntöä, ja lähettänyt komissiolle kyseisen lain tekstin, joka on julkaistu virallisessa lehdessä 9. toukokuuta 2001. Ainoastaan Luxemburg ei vielä ole ilmoittanut komissiolle direktiivin 94/56/EY täytäntöönpanotoimia. Yhteisöjen tuomioistuimen 16. joulukuuta 1999 antaman tuomion jälkeen Luxemburg tiedotti komissiolle edistyksestä direktiivin täytäntöönpanotoimien toteuttamisessa. Näiden tietojen mukaan säädökset, joilla direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, annetaan tämän vuoden loppuun mennessä. Tällöin kaikki jäsenvaltiot ovat saattaneet direktiivin osaksi kansallista lainsäädäntöään ja soveltavat sitä, vaikkakaan kaikki jäsenvaltiot eivät ole aina toimittaneet komissiolle tutkintakertomuksia kuten direktiivissä säädetään. Komissio valvoo tämän lainsäädännön asianmukaista soveltamista.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3073/01 esittäjä(t): Mihail Papayannakis (GUE/NGL) komissiolle. Arkkitehtien tutkintotodistusten tunnustaminen.



Virallinen lehti nro 093 E , 18/04/2002 s. 0215 - 0216



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3073/01 esittäjä(t): Mihail Papayannakis (GUE/NGL) komissiolle (8. marraskuuta 2001) Aihe: Arkkitehtien tutkintotodistusten tunnustaminen Tietooni on äskettäin tullut sellaisten henkilöiden esittämiä syytöksiä, jotka ovat jo rekisteröityneet Ranskan ja Saksan tekniikkakamareihin ja jotka ovat turhaan yrittäneet liittyä myös Kreikan tekniikkakamarin (TEE) jäseniksi. Syytösten mukaan heidän hakemuksiaan joko ei puolleta tai niihin ei vastata lainkaan. On ilmeistä, että tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroisesta tunnustamisesta arkkitehtuurin alalla sekä toimenpiteistä sijoittautumisoikeuden ja palvelujen tarjoamisen vapauden tehokkaan käyttämisen helpottamiseksi annettua direktiiviä 85/384/ETY(1) sovelletaan virheellisesti huolimatta siitä, että se sisällytettiin Kreikan kansalliseen lainsäädäntöön 7.4.1993 annetulla presidentin asetuksella. Voisiko komissio tutkia, missä määrin nämä syytökset ovat perusteltuja ja soveltavatko Kreikan asiasta vastaavat viranomaiset kyseistä direktiiviä asianmukaisesti? (1) EYVL L 223, 21.8.1985, s. 15. Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (17. joulukuuta 2001) Komissio on tietoinen arvoisan parlamentin jäsenen esille tuomasta ongelmasta. Tämän vuoksi komissio onkin aloittanut asiassa rikkomisesta johtuvan menettelyn vuonna 1997. Virallinen ilmoitus lähetettiin 30. kesäkuuta 1998 (vastaus 26. lokakuuta 1998) ja täydentävä virallinen ilmoitus, johon ei ole saatu vastausta, lähetettiin 9. heinäkuuta 1999. Perusteltu huomautus annettiin tiedoksi 24. helmikuuta 2000. Kreikka on vastannut kahdella kirjeellä, 8. toukokuuta 2000 ja 13. marraskuuta 2000. Ateenassa kesäkuussa 2001 komission kanssa pidetyn kokouksen jälkeen Kreikan viranomaiset lähettivät Kreikan tekniikkakamarille (TEE) yleiskirjeen, jossa ne muistuttivat tätä velvollisuudesta noudattaa presidentin asetusta 107/93 ja ottaa jäseniksi unionin kansalaisia, joilla on muussa jäsenvaltiossa hankittu tutkintotodistus arkkitehtuurista. Komissio arvioi parhaillaan tämän yleiskirjeen konkreettisia seurauksia voidakseen päättää, viekö se mahdollisesti asian yhteisöjen tuomioistuimeen.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3324/01

esittäjä(t): Patricia McKenna (Verts/ALE) komissiolle

(30. marraskuuta 2001)

Aihe: Metsänviljelyaineiston rekisteröinti ja suojelu

Aikooko komissio ryhtyä toimiin suojellakseen sellaisia yhteisön metsiköitä, jotka on rekisteröity metsänviljelyaineiston pitämisestä kaupan annettujen direktiivien 66/404/ETY(1), 71/161/ETY(2) tai 1999/105/EY(3) mukaisesti ja joita voidaan nykyisin hakata ilman asianmukaista arviointia?

Irlannin metsähallitus (Coillte Teo) on hakannut yli 1 474 hehtaaria rekisteröityjä siemenkeräysmetsiköitä ilman minkäänlaisia lisenssisopimuksia, mikä edellyttäisi tapauskohtaista arviointia, vaikka koko rekisteri kattaa vain 3 715 hehtaaria ja vain 20 prosenttia Irlannin metsänviljelyaineistosta on peräisin kotimaisista lähteistä. Lisäksi direktiivin edellyttämän kansallisen metsänviljelyaineistorekisterin laatimisen antaminen maan suurimman puutavaranhakkaajan Coillte Teon tehtäväksi ei ole edellä mainittujen direktiivien mukaista, koska näissä nimenomaan kielletään oikeushenkilöitä tai jonkin valtion vastuulla olevia pitämästä yllä tällaisia rekistereitä, jos nämä saavat taloudellista etua direktiivien mukaisten toimenpiteiden seurauksena.

Aikooko komissio tämän vuoksi ryhtyä toimiin sen varmistamiseksi, että jokaisessa EU-tukea metsänistutuksia varten saavassa jäsenvaltioissa, myös Irlannissa, kansallisten siemenkeräysmetsiköiden direktiivin mukaisesta rekisteröinnistä vastaavat vain riippumattomat pätevät tahot ja että rekisteröinnin jälkeen metsiköitä ei saa hakata, ellei asianmukaista arviointia ole tehty ja tarvittavia edellytyksiä direktiivin noudattamiseksi ole täytetty?

(1) EYVL B 125, 11.7.1966, s. 2326.

(2) EYVL L 87, 17.4.1971, s. 14.

(3) EYVL L 11, 15.1.2000, s. 17.

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(18. tammikuuta 2002)

Komissio on pyytänyt asianomaiselta jäsenvaltiolta tietoja niistä tosiseikoista, joihin kunnianarvoisa jäsen on viitannut. Komissio ilmoittaa hänelle näistä tiedoista.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0580/01

esittäjä(t): Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) komissiolle

(1. maaliskuuta 2001)

Aihe: Televisio ilman rajoja

Vuonna 1997 annettua televisio ilman rajoja -direktiiviä pitää tarkistaa vuonna 2002, ja jo nyt ollaan hahmottelemassa uutta suunnitelmaa keskeisistä näkökohdista, jotka pitää ottaa huomioon tässä tarkastelussa. Sellainen on esimerkiksi eurooppalaisten tv-ohjelmien jakelun ja tuotannon tukeminen.

Usean EU-maan yhteistyönä tuotettuihin tv-ohjelmiin on kiinnitetty varsin vähän huomiota. Tämän vuoksi on ehdotettu, että myönnetään varoja, jotta tuottajat voisivat helpottaa julkisten ja yksityisten tv-kanavien sekä näyttelijöiden ja muiden tv-ohjelmien tekemiseen osallistuvien ammattilaisten yhteistyötä.

Voiko komissio ilmoittaa ovatko tv-ohjelmien tuottajat tehneet alustavia yhteydenottoja aidosti eurooppalaisten tv-ohjelmien edistämiseksi niin, että niiden tekemiseen osallistuisivat yhteistyössä eri EU-maiden tv-kanavat tuottajina ja muut alan ammattilaiset?

Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus

(11. toukokuuta 2001)

Komissio haluaa kiinnittää arvoisan parlamentin jäsenen huomion Media- ja Media II -ohjelmiin sekä Media Plus -ohjelmaan, joka käynnistyi 1. tammikuuta 2001. Yksi Media-ohjelman tavoitteista on edistää eurooppalaisten televisio-ohjelmien tuottamista ja levittämistä. Media-ohjelmasta tuetaan eurooppalaisia televisio-ohjelmia (fiktio, asiaohjelmat ja piirretyt filmit), joissa on mukana vähintään kaksi lähetystoiminnan harjoittajaa (mielellään useampia) useista jäsenvaltioista, jotka osallistuvat ohjelmaan tai toimivat yhteistyössä ja jotka kuuluvat eri kielialueisiin. Erityistavoitteena on edistää itsenäisten yritysten tuottamien eurooppalaisten televisio-ohjelmien levitystä yhteisön alueella ja sen ulkopuolella rohkaisemalla yhteistyöhön yhtäältä ohjelmantuottajia ja toisaalta itsenäisiä eurooppalaisia levittäjiä.

Media II -ohjelman aikana (19962000) yhteisö tuki yhteensä 353 eurooppalaista yhteistuotantoa yhteensä 39 421 400 eurolla.

Ammattimaisia tuottajia ja lähetystoiminnan harjoittajia edustavia pääasiallisia järjestöjä on aina kuultu, kun komissio on valmistellut eri Media-ohjelmiin (Media, Media II ja Media Plus) liittyviä ehdotuksia.

Televisio ilman rajoja -direktiivin säännösten uudelleentarkastelua on suunniteltu vuoden 2002 loppupuolelle. Sitä odottaessa komissio jatkaa edelleen avoimesti asianosaisten osapuolien kuulemista. Äskettäin käynnistettiin tutkimus, jossa arvioidaan televisio-ohjelmien tuotannon ja levityksen edistämiseen liittyvien toimien vaikutusta audiovisuaalisella alalla Euroopassa. Tutkimuksen yhteydessä järjestetään kaksi julkista keskustelua, jotta kaikki asiasta kiinnostuneet voisivat ilmaista kantansa. Lisäksi komissio julkaisee vuoden 2002 alussa kuulemisasiakirjan, joka perustuu muun muassa tutkimustuloksiin. Komissio kehottaa kaikkia asianosaisia toimittamaan sille kirjalliset kommenttinsa ja järjestää useita kuulemistilaisuuksia vuonna 2002.