FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/583

(2004/C 84 E/0660)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-0416/04

esittäjä(t): Dorette Corbey (PSE) komissiolle

(9. helmikuuta 2004)

Aihe: Hanhenmetsästys Zeelandissa

Zeelandin maakunta on myöntänyt vapautuksen hanhenmetsästyskiellosta. Vapautus koskee alueita, jotka eivät kuulu lintudirektiivin soveltamisalaan, ja tässä yhteydessä on perustettu 200—700 metrin suojavyöhyke. Alueella esiintyy useita hanhilajeja, jotka mainitaan lintudirektiivin liitteessä II/2, muun muassa sepelhanhi (Branta Bernicla). Alankomaita ei mainita jäsenvaltiona, joka saa myöntää luvan sepelhanhien metsästykseen direktiivin 7 artiklan 3 kohdan nojalla. Sama koskee lyhytnokkahanhea (Anser brachyr-hynchus) ja tundrahanhea (Anser albifrons), joita niitäkin tavataan usein Zeelandissa. Metsästyskiellosta poikkeaminen on sallittua direktiivin 9 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaan vain vakavien ongelmien, kuten viljelmille koituvien vakavien vahinkojen, estämiseksi, jollei muita tyydyttäviä ratkaisuja ole. Paikallislehdissä vapautusta metsästyskiellosta käsitellään taloudellisena kysymyksenä: maakuntahallitus ei halua maksaa korvauksia hanhivahingoista.

1. Onko korvauksen maksaminen maanviljelijöille viljelmien vahingoittumisesta direktiivin 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tyydyttävä ratkaisu?

2. Katsooko komissio, että metsästyskiellosta myönnettävä vapautus rikkoo lintudirektiiviä? Jos rikkoo, mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä?

3. Ovatko säädetyt suojavyöhykkeet riittävät suojelluilla alueilla oleskelevien lintujen suojaamiseksi?

4. Voiko komissio selvittää, missä määrin Zeelandin maakunta on hyödyntänyt mahdollisuuksia tukea maatalouden ympäristönsuojelua?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(16. maaliskuuta 2004)

Arvoisa parlamentin jäsen viittaa lyhytnokkahanheen (Anser brachyrhynchus), tundrahanheen (Anser Albifrons) ja sepelhanheen (Branta bernicla), jotka kaikki mainitaan luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2 päivänä huhtikuuta 1979 annetun neuvoston direktiivin 79/409/ETY (1) liitteessä II olevassa 2 osassa. Direktiivin 7 artiklan 3 kohdan mukaan liitteessä II olevassa 2 osassa mainittuja lajeja saa metsästää vain niissä jäsenvaltioissa, joiden yhteydessä näin mainitaan. Liitteessä II olevassa 2 osassa ilmoitetaan, että Alankomaat voi sallia tundrahanhen metsästyksen.

Mitä tulee kahteen muuhun lajiin, arvoisan jäsenen tieto antaa ymmärtää, että Alankomaat on sallinut näiden lajien metsästyskiellosta poikkeamisen syistä, jotka liittyvät lintujen aiheuttamiin viljelmille koituviin vahinkoihin. Periaatteessa Alankomaiden on mahdollista direktiivin 9 artiklan 1 kohdan a alakohdan perusteella lainvoimaisesti poiketa 7 artiklan säännöksistä ”viljelmille, kotieläimille, metsille, kalavesille ja vesistöille koituvan vakavan vahingon estämiseksi”.

Direktiivin 9 artiklan 3 ja 4 kohdan perusteella Alankomaat on velvollinen antamaan komissiolle säännöllisesti raportin 9 artiklan soveltamisesta. Komissio ei ole vielä saanut raporttia vuoden 2003 poikkeuksista, ja sen on määrä saapua vasta vuoden 2004 lopussa. Näissä olosuhteissa ei ole selvää, rikkooko Alankomaat välttämättä direktiiviä. Saatuaan raportin komissio tutkii sitä huolellisesti ja mikäli se on välttämätöntä, ryhtyy toimiin varmistaakseen, etteivät poikkeukset ole direktiivin vastaisia. Komissio haluaisi korostaa, että jäsenvaltioiden on noudatettava 9 artiklan säännöksiä siten kuin tuomioistuin ne tulkitsee. Tuomioistuin esimerkiksi määräsi, että poikkeaminen artiklan 7 yleisestä metsästyskiellosta on sallittua ainoastaan toimenpiteillä, jotka viittaavat riittävän yksityiskohtaisesti tekijöihin, jotka määritellään 9 artiklan 1 ja 2 kohdassa (katso esim. asia C-l18/94, WWF, tuomio 7. maaliskuuta 1996).

Mitä tulee maatalouden ympäristökustannuksiin, komissio ilmoittaa arvoisalle jäsenelle, ettei Alankomaiden kansalliseen maaseudun kehittämissuunnitelmaan sisälly yhtään erityistä maatalouteen ja ympäristöön liittyvää toimenpidettä, jonka tavoitteena olisi yllä mainittujen hanhien suojelu. Vuonna 2002 tehdyllä maaseudun kehittämissuunnitelman muutoksella, joka toimitettiin 2. huhtikuuta 2002, Alankomaiden tavoitteena oli ottaa käyttöön toimenpidepaketit, jotka koskivat aiheita ”talvimuuttajien niitty lyhytaikaiseen käyttöön”, ”talvimuuttajien niitty keskipitkän ajan käyttöön” ja ”talvimuuttajien niitty pitkäaikaiseen käyttöön”. Näiden pakettien tarkoituksena on suojata tundrahanhea ja sepelhanhea. Niihin ei sisälly lyhytnokkahanhen suojeleminen. Komissiolle kuitenkin ilmoitettiin kirjeitse 8. heinäkuuta 2003 toimenpidepakettien ”talvimuuttajien niitty lyhytaikaiseen käyttöön”, ”talvimuuttajien niitty keskipitkän ajan käyttöön” ja ”talvimuuttajien niitty pitkäaikaiseen käyttöön” vetämisestä pois vuoden 2002 muutoksista. Koska maaseudun kehittämissuunnitelman muutokset neuvotellaan kahdenvälisesti komission ja jäsenvaltion kesken, komission ei ole mahdollista arvioida, missä määrin Zeelandin maakunta on hyödyntänyt mahdollisuuksia tukea maatalouden ympäristönsuojelua.

Mikäli tuet ovat sovellettavissa, tukea maatalouden ympäristönsuojelulle mitä todennäköisimmin myönnettäisiin Alankomaiden maaseudun kehittämissuunnitelman 2000—2006 puitteissa. Rakennerahastojen tavoitteen 2 Etelä-alankomaiden ohjelma, joka kattaa myös osan Zeelandin maakunnasta, ei näytä olevan asianmukainen puitekehys tällaisten toimien toteuttamiselle.

Rahoitusta saa tämänhetkisen Interreg ΠΙΑ -ohjelman ”Euregio Scheidemond” -alaohjelman puitteissa ”Grensregio Vlaanderen-Nederlandin” tukemiseksi rajat ylittävä luonnonmukaisen viljelyn hanke (”Grenso-verschijdend biologisch boeren”), jossa on kaksi osapuolta Zeelandista.

(1) EYVL L 103, 25.4.1979.