KIRJALLINEN KYSYMYS E-1692/00

esittäjä(t): Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) komissiolle

(29. toukokuuta 2000)

Aihe: Veden uimakelpoisuuden tutkiminen Ruotsin kunnissa

Aikooko komissio ryhtyä toimiin niitä Ruotsin kuntia vastaan, jotka eivät raportoi ajoissa veden uimakelpoisuudesta tai eivät ota vesinäytteitä oikealla tavalla? Onko Ruotsin kuntien raportoitava uimavesinäytteistä direktiivin mukaisesti, vaikka direktiivissä ei ole otettu huomioon Skandinavian sääoloja?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(9. lokakuuta 2000)

Uimaveden laadusta 8. joulukuuta 1975 annetussa neuvoston direktiivissä 76/160/ETY(1) velvoitetaan jäsenvaltiot ottamaan näytteitä uimavesistä ja tarkastamaan uimarantoja uimakauden aikana vähintään direktiivissä säädetyin väliajoin (yleensä 14 päivän välein). Näytteet analysoidaan laboratorioissa, jolloin määritetään niiden sisältämien pilaantumista osoittavien indikaattoreiden (parametrien) määrä.

Veden laatua arvioidessaan komissio ottaa huomioon kaksi mikrobiologista parametria (kokonaiskolibakteerit ja suolistokolibakteerit) ja kolme fysikaalis-kemiallista parametria (mineraaliöljyt, pinta-aktiiviset aineet ja fenoli). Direktiivissä säädetään näille parametreille näytteenoton vähimmäistiheys ja pakolliset arvot, jotka eivät saa ylittyä.

Ruotsin paikallisviranomaisten on raportoitava uimaveden laadusta Ruotsin ympäristösuojeluvirastolle, joka tulokset tarkistettuaan toimittaa tiedot komissiolle julkaistavaksi uimaveden laatua koskevassa vuotuisessa kertomuksessa. Komissio julkaisee vuosittain uimaveden laatua koskevan raportin direktiivin 76/160/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna eräiden ympäristöä koskevien direktiivien täytäntöönpanoon liittyvien kertomusten standardoinnista ja järkeistämisestä 23. joulukuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/692/ETY(2) 3 artiklalla, 13 artiklan mukaisesti. Mainitussa artiklassa velvoitetaan jäsenvaltiot ilmoittamaan komissiolle laboratoriotulosten ja tarkastusten tulokset.

Jäsenvaltiot ovat saattaneet direktiivin 91/692/ETY osaksi kansallista lainsäädäntöään. Jos direktiiviä ei noudateta (esimerkiksi siinä säädettyjä vaatimuksia ei täytetä, näytteitä ei oteta riittävän usein tai saatuja tuloksia ei ilmoiteta), komissio ei epäröi käynnistää tarvittaessa EY:n perustamissopimuksen 226 artiklassa (entinen 169 artikla) määrättyjä menettelyjä.

Komissio on kuitenkin tietoinen siitä, että vuoden 1976 uimavesidirektiivi ei ole enää ajan tasalla, mitä tulee sen teknis-tieteelliseen perustaan ja hallinnointimenettelyihin. Tämän vuoksi komissio antoi jo vuonna 1994 ehdotuksen mainitun direktiivin tarkistamisesta. Ehdotus ei kuitenkaan sittemmin ole ollut yhdenkään neuvoston puheenjohtajavaltion esityslistalla muun muassa siksi, että on haluttu ensin saada päätökseen poliittiset keskustelut vesipolitiikan puitteita koskevasta direktiivistä. Näin ollen vuonna 1994 annettu ehdotus ei ole sekään enää ajan tasalla.

Komissio on aloittanut valmistelutyöt uimavesien laatua koskevan uuden direktiivin antamiseksi. Yhteisön vesipolitiikan puitteita koskeva direktiivi on annettu syyskuussa 2000, minkä jälkeen komissio aikoo laatia ehdotuksen uudeksi direktiiviksi uimavesien laadusta ottaen huomioon viimeisimmät tekniset ja tieteelliset tiedot ja hallinnointimenettelyt. Komission ehdotuksen laadinnassa noudatetaan samanlaista avointa menettelyä kuin vesipolitiikan puitteita koskevan direktiivin laadinnassakin. Tämä tarkoittaa sitä, että työhön osallistuvat kaikki asianosaiset osapuolet (jäsenvaltiot, alue- ja paikallisviranomaiset, tiedeyhteisö, matkailuala, veden käyttäjät ja tärkeinä osapuolina myös kuluttajajärjestöt ja hallituksista riippumattomat ympäristöalan organisaatiot). Seuraava vaihe on komission uimavesiä koskeva tiedonanto, joka on määrä antaa ennen vuoden 2000 loppua, mitä seuraa laaja-alainen kuuleminen. Yksi kuulemismenettelyn keskeisiä tapahtumia on Ruotsin puheenjohtajakaudella järjestettävä uimavesikonferenssi. Kuulemismenettelyn tulosten pohjalta komissio antaa ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi uimaveden laadusta.

(1) EYVL L 31, 5.2.1976.

(2) EYVL L 377, 31.12.1991.