KIRJALLINEN KYSYMYS E-1167/02

esittäjä(t): Rolf Berend (PPE-DE) komissiolle

(23. huhtikuuta 2002)

Aihe: Sähkön ja maakaasun sisämarkkinat

1. Onko mahdollista, että komission ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä annetun direktiivin 96/92/EY(1) ja maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä annetun direktiivin 98/30/EY(2) (nykyisessä muodossaan) muuttamiseksi saattaa johtaa siihen, että verkon käytöstä peritään eri maksut

a) maaseudulla ja taajama-alueilla

b) Itä- ja Länsi-Saksassa?

2. Voisiko verkkojen hoidon antaa omille yhtiöilleen, kuten Euroopan parlamenttikin jo vuosia on vaatinut? Näin taattaisiin se, että verkon ylläpidossa ei ilmene syrjintää, ja mainitunlaisiin huoliin ei olisi aihetta.

3. Miten komissio tässä yhteydessä suhtautuu Euroopan parlamentin energiaverkkojen omistussuhteiden selkeyttämistä koskevaan vaatimukseen?

4. Onko komissiolla tietoja sähkön ja kaasun hintakehityksestä taajama-alueilla ja maaseudulla?

(1) EYVL L 27, 30.1.1997, s. 20.

(2) EYVL L 204, 21.7.1998, s. 1.

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(14. kesäkuuta 2002)

1. Direktiivi, johon parlamentin jäsen viittaa, avaa sähkö- ja kaasualan kilpailulle. Kilpailu parantaa tehokkuutta ja kustannusvastaavuutta. Saksa on päättänyt avata sähkön ja kaasun markkinat kokonaan kilpailulle, jolloin kaikilla asiakkailla on periaatteessa vapaus vaihtaa sähköntoimittajaa, jos he löytävät muualta edullisempia hintoja, parempaa palvelua tai paremman tuotteen kuin heidän nykyisen toimittajansa tarjoamat.

Saksassa energiayhtiöillä on vapaus säätää hintojaan asiakkaiden mukaan. Ne voivat siis käytännössä periä erilaisia hintoja asiakkailta, joilla on samanlainen kulutusprofiili, oli sitten kysymys yritys- tai yksityisasiakkaista. Direktiivien toimeenpano voisi siis Saksassa johtaa erilaiseen hinnoitteluun samanlaisille asiakkaille. Tämä voisi tapahtua toimittajien reaktiona siihen uhkaan, että asiakkaat vaihtavat toimittajaa, tai vastineena tietyille asiakkaille tapahtuvien toimitusten korkeampiin tai alhaisempiin kustannuksiin. Saksassa on jo käytännössä eri toimittajien hintaeroja, jotka johtuvat lähinnä eroista siirtokuluissa eri alueiden ja eri verkkojen välillä.

2. Nykyisen sähködirektiivin (Euroopan parlamentin ja neuvoston 19. joulukuuta 1996 sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä antama direktiivi 96/92/EY) mukaan verkkojen ylläpito on suoritettava erillään muista toiminnoista, kuten sähkön tuotannosta ja myynnistä, ja näiden toimintojen kirjanpidot on pidettävä erillisinä. Kaasualalla voimassa oleva direktiivi rajaa verkkoyhtiöiden toimintojen eriyttämisen erilliseen kirjanpitoon.

Näistä kahdesta direktiivistä saadut kokemukset ovat osoittaneet, että pelkkä hallinnon ja kirjanpidon eriyttäminen eivät riitä takaamaan verkkojen ylläpitäjien riippumatonta käytöstä. Tästä syystä komissio vastaa parlamentin ja kyseisten markkinoiden toimijoiden ylivoimaisen enemmistön pyyntöön esittämällä siirto- ja jakelujärjestelmien ylläpitäjien oikeudellista eriyttämistä sekä kaasu- että sähköalalla.

3. Komissio uskoo, että oikeudellinen eriyttäminen yhdessä ehdotetun kaltaisen toiminnallisen eriyttämisen kanssa riittää estämään syrjinnän pääsyssä verkkoihin. Komissio seuraa eriyttämisen tehokkuutta säännöllisin raportein.

4. Komissio ei ole tarkastellut hintojen kehitystä taajama-alueilla ja maaseudulla. Eurostat julkaisee yhteisön suurimpien kaupunkien hintavertailuja. Nämä tiedot ovat saatavilla Eurostatin Internet-sivuilla(1). Komissio on äskettäisessä kertomuksessaan sähkö- ja kaasudirektiivien täytäntöönpanosta julkaissut hintavertailuja ja kehitystietoja jäsenvaltioista.

(1) http://europa.eu.int/comm/energy/en/elec_single_market/index_en.html.