KIRJALLINEN KYSYMYS E-3989/00

esittäjä(t): Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) komissiolle

(21. joulukuuta 2000)

Aihe: Ruotsin julkisia hankintoja koskevan lain suhde EY:n direktiiviin

Useat kunnallispoliitikot ja kuntien sisäänostajat kapinoivat tällä hetkellä Ruotsin julkisia hankintoja koskevaa lakia vastaan. Monet kunnat katsovat, että laki estää kuntia asettamasta yrityksille yhteiskunnallisia vaatimuksia, esimerkkinä ympäristöpoliittiset vaatimukset.

Julkisia hankintoja koskeva laki säädettiin vuonna 1994, ja se johtui sopeutumisesta EU:n jäsenyyteen. Monet ruotsalaiset kunnallispoliitikot katsovat kuitenkin, että Ruotsi ei tarvitse nykyisen kaltaisia tiukkoja määräyksiä. Äskettäin julkaistussa tutkimuksessa todettiin, että Ruotsissa on voimassa koko Euroopan tiukin julkisia hankintoja koskeva laki.

Onko komissio tutkinut eri jäsenvaltioiden julkisia hankintoja koskevaa lainsäädäntöä ja yhtyykö komissio mainitun selvityksen analyysiin, jonka mukaan Ruotsi on tulkinnut asiaa koskevaa direktiiviä tarpeettoman tiukasti, ja jonka mukaan Ruotsi voi lieventää julkisia hankintoja koskevaa lakiaan?

Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(13. helmikuuta 2001)

Jäsenvaltiot ovat velvollisia ryhtymään kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin noudattaakseen yhteisön oikeutta ja erityisesti saattaakseen yhteisön direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä. Komission tehtävänä perustamissopimusten noudattamisen vartijana on valvoa direktiivien voimaan saattamiseksi toteutettavia kansallisia toimenpiteitä. Tällöin komissio varmistaa vain sen, että kaikki yhteisön säännökset on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä oikein. Tässä tapauksessa komissio valvoo ennen kaikkea, että sekä tarjouksentekijöiden että julkisten hankintayksiköiden oikeuksia koskevat säännökset on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä oikein.

Komissio haluaa muistuttaa arvoisaa parlamentin jäsentä siitä, että julkistia hankintoja koskevien direktiivien säännökset eivät muodosta yhtenäistä yhteisön säännöstöä, vaan tiettyjen direktiiveissä säädettyjen velvoitteiden osalta jäsenvaltioilla on valtuudet päättää itse sekä kenoista, joilla toimenpiteet toteutetaan, että toimenpiteiden soveltamisalasta. Lisäksi yhteisöjen tuomioistuin on asiassa 31/87 (Beentjes, 20 kohta) 20. syyskuuta 1988 antamassaan tuomiossa vahvistanut, että jäsenvaltiot voivat edelleen pitää voimassa tai antaa julkisia hankintoja koskevia aineellisia ja -menettelysääntöjä edellyttäen, että kaikkia yhteisön oikeuden säännöksiä noudatetaan, erityisesti EY:n perustamissopimuksen palveluiden vapaata tarjontaa koskevista periaatteista johdettuja kieltoja. Sen vuoksi esimerkiksi tietyt jäsenvaltiot, kuten Ruotsi, ovat sisällyttäneet lainsäädäntöönsä yhdeksi valintaperusteeksi ympäristökysymykset. Se ei ole sellaisenaan vastoin julkisia hankintoja koskevia direktiivejä(1) ja EY:n perustamissopimusta, jos valintaperuste liittyy suoraan hankintakohteeseen ja siitä on taloudellista hyötyä hankintaviranomaiselle. Vastaavasti jäsenvaltioilla on oikeus antaa kynnysarvot alittavia säännöksiä edellyttäen, että yhteisön oikeutta noudatetaan.

Komissio ei ole tutustunut parlamentin jäsenen mainitsemaan tutkimukseen. Jos parlamentin jäsen katsoo, että Ruotsin julkisia hankintoja koskeva laki on edellä esitetystä huolimatta yhteisön oikeuden vastainen, komissio on valmis tutkimaan syitä siihen.

Erityisesti mitä tulee ympäristönsuojelun ja sosiaalisten kysymysten huomioon ottamiseen julkisia hankintoja koskevassa lainsäädännössä, komissio pyytää parlamentin jäsentä kiinnittämään huomiota 11. maaliskuuta 1998 annettuun komission tiedonantoon(2), jossa komissio on esittänyt useita erilaisia mahdollisuuksia ottaa tällä hetkellä huomioon asianomaiset seikat julkisten hankintojen alalla. Komissio on sitoutunut antamaan kaksi tulkitsevaa tiedonantoa: ensimmäisen ympäristötavoitteiden ja toisen sosiaalisten tavoitteiden huomioon ottamisesta julkisten hankintojen alalla. Komissio aikoo antaa ympäristötavoitteita koskevan tiedonannon vuoden 2001 ensimmäisen kolmanneksen aikana ja sosiaalisia asioita koskevan tiedonannon vuoden 2001 ensimmäisen puolivuotiskauden aikana ja niissä on tarkoitus selventää edellytyksiä, joiden mukaan tavoitteet voidaan ottaa huomioon yhteisön oikeuden mukaisesti.

(1) Neuvoston direktiivi 92/50/ETY, annettu 18. kesäkuuta 1992, julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta, EYVL L 209, 24.7.1992, neuvoston direktiivi 93/36/ETY, annettu 14. kesäkuuta 1993, julkisia tavarahankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyistä, EYVL L 199, 9.8.1993; neuvoston direktiivi 93/37/ETY, annettu 14. kesäkuuta 1993, julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyistä, EYVL L 199, 9.8.1993 ja parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/52/EY, annettu 13. lokakuuta 1997, direktiivien 92/50/ETY, 93/36/ETY ja 93/37/ETY muuttamisesta, EYVL L 328, 28.11.1997.

(2) KOM(98) 143 lopullinen.