KIRJALLINEN KYSYMYS E-2293/01

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(31. heinäkuuta 2001)

Aihe: Itä-Euroopan epävakauden torjuminen suojelua sallimalla ja kehittämällä ajoissa vaihtoehtoja nopealle EU:hun liittymiselle

1. Pitääkö komissio mahdollisena, että tulevina vuosina ehdokasvaltioissa tulee esiintymään huomattavaa epävakautta, koska äänestäjät tulevat vaaleissa rankaisemaan niitä hallitus- ja oppositiopuolueita, jotka suurista keskinäisistä poliittisista eroista huolimatta kannattivat EU:hun liittymistä, ja jättävät äänestämättä niitä pettymystä aiheuttaneiden kokemusten ja odotusten vuoksi?

2. Millaisena komissio näkee sen mahdollisuuden, että äänestäjien tyytymättömyys nykyisiin hallituspuolueisiin ja tärkeimpiin oppositiopuolueisiin johtaa sellaisten kansallisten voimien valtaanpääsyyn, jotka ajavat kansallisen itsenäisyyden säilyttämistä, kansallisen identiteetin korostamista ja maan talouden suojaamista?

3. Miten komissio aikoo osaltaan auttaa, jotta pettymyksiä ei aiheutuisi ja tällaista epävakautta ei syntyisi?

4. Onko komissio jo harkinnut vaihtoehtoja, joiden avulla tällaiset valtiot voisivat liittyä EU:hun pikaisesti, kuten siirtymäkautta, jossa sovelletaan laajamittaista, aikaisempien Euroopan vapaakauppaliiton kanssa tehtyjen sopimusten kaltaista yhteistyösopimusta Vysegrad-maiden ja Baltian maiden kanssa?

5. Pitääkö komissio sellaista ratkaisua mahdollisena ja hyväksyttävänä, jossa nämä valtiot saavat yhteistyösopimuksen perusteella oikeuden saada varoja EU:n koheesiorahastosta niin, että kuitenkin suojellaan näiden maiden asukkaiden elinkeinoja sillä tavoin, että kyseisissä valtioissa maa- ja yritysostoja suojataan vahvemman talouden maiden asukkailta ja myös näistä maista tulevaa vientiä säännellään?

6. Kuinka nopeasti 4 ja 5 kysymyksissä tarkoitetut vaihtoehdot voidaan esittää Euroopan parlamentille ja ehdokasvaltioiden parlamenteille siinä tapauksessa, että uusien jäsenvaltioiden liittyminen EU:hun epäonnistuu?

Günter Verheugenin komission puolesta antama vastaus

(17. lokakuuta 2001)

1., 2. ja 3. Komissio muistuttaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että kuten se vahvisti vuoden 2000 strategia-asiakirjassa, joka esitettiin parlamentille ja neuvostolle marraskuussa 2000 yhdessä ehdokasvaltioiden edistymistä liittymisvalmisteluissa koskevien määräaikaiskertomusten kanssa, komission arvion mukaan Keski- ja Itä-Eurooppaan on kehittynyt vakaita demokratioita, joiden järjestelmät ovat jo niin vakaalla pohjalla, että minkäänlaista vaaraa autoritaariseen järjestelmään palaamisesta ei enää ole. Keski- ja Itä-Euroopan ehdokasvaltioiden poliittinen vakaus perustuu koko Euroopalle yhteisiin arvoihin, joita ovat demokratia, oikeusvaltio, ihmisoikeuksien kunnioittaminen ja vähemmistöjen suojelu. Nämä arvot on kirjattu Kööpenhaminassa 21. ja 22. kesäkuuta 1993 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston vahvistamiin jäsenyyden arviointiperusteisiin ja myöhemmin Amsterdamin sopimukseen.

Poliittinen vakaus on Keski- ja Itä-Euroopan ehdokasvaltioiden kansalaisten ansiota, ja EU:n laajentumisprosessi tukee sitä osaltaan. Tämä prosessi itsessään on myös paras keino taata poliittisen vakauden säilyminen jatkossakin.

Se että Keski- ja Itä-Euroopan ehdokasvaltioissa esiintyy tiettyjä kansallismielisiä voimia, joilla on arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemia tavoitteita, on normaali piirre demokraattisessa järjestelmässä. Komissio täsmentää, että Euroopan yhdentymisen perusarvoja kunnioittaen laajentumisprosessi ei heikennä mitenkään uusien jäsenten kansallista identiteettiä.

Komissio on vahvasti sitä mieltä, että jäsenvaltioiden ja ehdokasvaltioiden kansalaisille on pyrittävä kaikin keinoin antamaan oikeata tietoa laajentumisen seurauksista ja vaikutusalasta. Tässä tarkoituksessa komissio on laatinut tiedotusstrategian, jota se panee parhaillaan täytäntöön.

4., 5. ja 6. Komissio korostaa, että sen mielestä laajentumisprosessia on jatkettava nykyisissä puitteissa eli liittymistä valmistelevan strategian ja liittymisneuvottelujen mukaisesti. Vaihtoehtoisia ratkaisumalleja ei ole suunnitteilla. Komissio huomauttaa myös, että yhteisö ja sen jäsenvaltiot ovat jo tehneet ehdokasvaltioiden kanssa hyvin laaja-alaisia assosiaatiosopimuksia ja että koheesiorahastoon sekä maaomaisuuden myyntiin liittyviä kysymyksiä käsitellään neuvottelujen yhteydessä.