KIRJALLINEN KYSYMYS E-0393/02

esittäjä(t): Piia-Noora Kauppi (PPE-DE) komissiolle

(21. helmikuuta 2002)

Aihe: Tasapuoliset kilpailumahdollisuudet julkisten hankintojen yhteydessä

Kotikaupungissani Oulussa tehtiin vuonna 2001 pieneläinten tilapäisen hoidon järjestämistä ja noutopalvelua koskeva hankintapäätös. Kyseinen kaupunki kilpailutti kunnallisesti Suomen eläinsuojelulakiin perustuvaa pieneläinten tilapäisen hoidon järjestäjää.

Eläinkuljetuksia on kaupungissa vuoden aikana varsin paljon, noin 400/vuosi (368 maksullista ja muut joista maksua ei ole peritty). Päädyttiin kuitenkin ratkaisuun, jossa kaupunki valitsi pieneläinten hoidon järjestäjäksi yleishyödyllisen eläinsuojelujärjestön.

Yleishyödyllinen järjestö kykeni huomattavasti edullisempaan tarjoukseen kuin alan yksityiset yrittäjät vapaaehtoistyövoiman laajan käytön sekä lahjoitusvarojensa vuoksi. Lahjoitusvarat voidaan rinnastaa julkisiin tukiin ja lahjoitusvarojen vaikutukset tulisi ottaa samalla tavalla huomioon kuin suorien tukien.

Huomionarvoista on, että edellä mainittu yleishyödyllinen järjestö veloitti kaupungilta kaikki suorittamansa palvelut.

Yleishyödyllinen järjestö ei tietojemme mukaan noudattanut toiminnassaan Suomen lainsäädännön ja EY-direktiivin vähimmäisvaatimuksia (Suomen eläinsuojelulaki 30 § ja neuvoston direktiiviin 95/29/EY(1) perustuva Suomen lain asetus 491/96 eläinkuljetuksesta). Järjestöllä ei esimerkiksi ole käytössään EU-lainsäädännön normit täyttävää, eläinkuljetusluvan saanutta ajoneuvoa. Edellä mainittu järjestö pystyi siis myös tämän vuoksi halvempaan tarjoukseen, koska se ei sijoittanut varoja eläinhoidon järjestämiseen lain vaatimusten mukaisesti.

1. Miten komissio suhtautuu tilanteisiin, joissa yleishyödylliset järjestöt voivat laajan vapaaehtoistyövoiman käytön, lahjoitusvarojen ja julkisten tukiensa ansiosta saada tietyillä aloilla kilpailuetuja suhteessa vapaisiin alan yrittäjiin, jotka joutuvat toiminnassaan luonnollisesti ottamaan huomioon taloudelliset kannattavuusvaatimukset?

2. Miten komissio aikoo varmistaa, ettei julkisten hankintojen yhteydessä yleishyödyllisen järjestön statusta väärinkäytetä kilpailuedun saamiseksi pohjimmiltaan kaupalliselle toiminnalle?

3. Miten komissio aikoo varmistaa, että EY-lainsäädännön noudattaminen on yksi peruskriteereistä julkisia hankintapäätöksiä tehtäessä?

(1) EYVL L 148, 30.6.1995, s. 52.

Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(8. huhtikuuta 2002)

1. Jos julkisten varojen myöntäminen yleishyödylliselle järjestölle täyttää EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan ehdot, siitä on ilmoitettava komissiolle, jotta se voi varmistaa, että varojen myöntäminen soveltuu yhteismarkkinoille.

On huomattava, että valtiontuen kielto koskee näiltä osin vain valikoivia etuja, joihin ei liity vastasuoritusta. Kielto ei siis koske tapauksia, joissa valtio hankkii tavaroita tai palveluita markkinahintaan tai joissa valtio korvaa yritykselle lisäkustannuksia, joita sille koituu julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä.(1)

EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa valtiontuella tarkoitetaan valtion suoraan tai epäsuorasti rahoittamia toimenpiteitä. Yleishyödyllisille organisaatiolle koituvat kilpailuedut eivät tämän vuoksi kuulu EY:n perustamissopimuksen valtiontukea koskevien määräysten piiriin, jos rahoitus on peräisin yksityisiltä lahjoittajilta.

EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa kielletään valtiontuki vain siltä osin, kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kilpailuun ja kauppaan. Voidaan kysyä, vaikuttavatko yleishyödyllisten ja täysin paikallisesti toimivien järjestöjen saamat tuet jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, ja jos vaikuttavat, missä määrin. Lisäksi EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen 12. tammikuuta 2001 annetun komission asetuksen (EY) N:o 69/2001(2) mukaisesti tukitoimenpiteiden ei katsota kuuluvan EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan piiriin, jos ne ovat suuruudeltaan korkeintaan 100 000 euroa kolmen vuoden aikana.

2. Yhteisöjen tuomioistuin on 7. joulukuuta 2000 asiassa C-94/99 (Arge Gewässerschutz vs. Bundesministerium für land und Forstwirtschaft) ilmaissut näkemyksensä tapauksista, joissa julkista tukea saavat tahot osallistuvat tarjouskilpailuun julkisia palveluhankintoja koskevasta sopimuksesta.

Tuomioistuimen mukaan ei ole tasa-arvoisen kohtelun vastaista, jos hankintaviranomaiset antavat tukea saavien elinten osallistua tarjouskilpailuun julkisia palveluhankintoja koskevasta sopimuksesta tarjoushinnoilla, jotka ovat selvästi alhaisempia kuin tukea vaille jäävien tarjouksentekijöiden hinnat. Tuomioistuin katsoi, että jos yhteisön lainsäädännössä olisi pyritty siihen, että sopimusviranomaisten olisi suljettava julkista tukea saavat tarjouksentekijät tarjouskilpailun ulkopuolelle, tämä olisi ilmaistu yksiselitteisesti. Tuomioistuin katsoi myös, että sopimusviranomaiset voivat vain tietyissä erityistapauksissa ottaa huomioon tuet ja erityisesti EY:n perustamissopimuksen vastaisen tuen sulkeakseen tarvittaessa tällaisen tuen saajat tarjouskilpailun ulkopuolelle. Tällainen tilanne on kyseessä esim. silloin, kun saatu tuki on ollut EY:n perustamissopimuksen vastaista ja tuen takaisin maksaminen vaarantaisi tarjouksen tekijän rahoitusaseman.

3. Julkisten hankintojen osalta direktiivit sitovat jäsenvaltioita vain tapauksissa, joissa tietyt, sovellettavan direktiivin mukaiset kynnysarvot ylittyvät. Tästä huolimatta kaikissa julkisissa hankinnoissa, myös kynnysarvojen alle jäävissä hankinnoissa, on yleisesti noudatettava EY:n perustamissopimuksen perussääntöjä ja erityisesti syrjimättömyyttä kansallisuuden perusteella. Sopimusviranomaiset ovat yhteisössä toimivia oikeushenkilöitä, joiden on noudatettava kaikkea EY:n perustamissopimuksesta johdettua lainsäädäntöä ja siihen liittyviä täytäntöönpanosääntöjä. Näitä ovat mm. eläinten suojelemisesta kuljetuksen aikana annetun direktiivin 91/628/ETY muuttamisesta 29. kesäkuuta 1995 annettu neuvoston direktiivi 95/29/EY.

EY:n perustamissopimuksen 211 artiklan mukaisesti komission tehtävänä on valvoa, että yhteisön lainsäädäntöä sovelletaan oikein jäsenvaltioissa. Tämä tapahtuu eri tavoin, esim. omien tutkimusten tai yritysten ja yksityishenkilöiden tekemien valitusten pohjalta.

(1) Tuomioistuimen 22. marraskuuta 2001 antama tuomio, Ferring SA ja ACOSS, asia C-53/00.

(2) EYVL L 10, 13.1.2001.