KIRJALLINEN KYSYMYS P-0102/00

esittäjä(t): Pietro-Paolo Mennea (ELDR) komissiolle

(18. tammikuuta 2000)

Aihe: Amatööriurheilun erityislaadun tunnustaminen

Urheilulla on suuri sosiaalinen merkitys ja rooli. Se on tänä päivänä tärkeä osa yhteisön jäsenvaltioiden kulttuuria. Urheilulla on kasvatuksellista, sosiaalista, kulttuurista ja kilpailullista merkitystä, mikä tunnustetaan myös Amsterdamin sopimuksessa. Kun otetaan huomioon millaisia ovat Euroopan urheilun organisatorinen rakenne, sen erityispiirteet ja sen viimeaikainen kehitys, että ammattiurheilu (yritysten tukemaa) ja amatööriurheilu (voittoatavoittelemattomien yhdistysten toiminta) erotetaan toisistaan jäsenvaltioissa, että kansallisten urheilujärjestöjen määräysten ja kansallisten olympiakomiteoiden vahvistamien sääntöjen mukaan jäsenvaltiossa harjoitettava urheilu voidaan luokitella amatööriurheiluksi vasta useiden kansallisilta urheilujärjestöiltä saatujen lausuntojen perusteella ja

että ammatti- ja amatööriurheilu erotetaan toisistaan jäsenvaltioiden monenlaisten kansallisten määräysten ja eri urheilujärjestöjen sääntöjen perusteella, haluaisin kysyä, onko mahdollista tarkistaa Amsterdamin sopimusta siten, että siinä tunnustettaisiin tämän jäsenvaltioiden kansallisessa lainsäädännössä ja urheilujärjestöjen säännöissä amatööriurheiluksi kutsutun urheilun osa-alueen erityislaatu?

Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus

(18. helmikuuta 2000)

Komissio on todennut, että urheilu on olennainen yhteiskunnallisen integraation ja kasvatuksen väline(1) eurooppalaisessa yhteiskunnassa. Komissio suosittelee urheilumaailman eri toimijoiden urheilujärjestöjen, kansallisten viranomaisten ja yhteisön toimielinten välistä uutta yhteistyökumppanuutta liikunta- ja urheilutoiminnan yhteiskunnallisten arvojen säilyttämiseksi ja vahvistamiseksi.

Komissio korostaa, että urheilun organisoimisessa on suuria eroja jäsenvaltioiden välillä. Kaikissa jäsenvaltioissa ei ole urheilua koskevaa lainsäädäntöä. Lisäksi ammattilais- ja amatööriurheilun eroja ei aina ole määritelty selkeästi ja tarkasti. Julkisasiamies Cosmas korosti asiassa Deliège antamissaan päätelmissä(2), että urheilijan toiminnan kaupallisuutta tai ei-kaupallisuutta on tarkasteltava toimintaa määrittelevien konkreettisten elementtien perusteella eikä urheiluliittojen julistusten perusteella. On siis tuomioistuinten ei urheiluliittojen asia määritellä, onko tietyllä urheilutoiminnalla kaupallinen ulottuvuus.

Lisäksi komissio arvioi, että yhteisön lainsäädännössä otetaan jo nyt huomioon tietyt urheilulle (esimerkiksi amatööriurheilulle) ominaiset erityispiirteet. Lainsäädännössä esimerkiksi tunnustetaan, että on olemassa tiettyjä juuri urheiluun liittyviä toimintoja, joihin urheilun säännöt ja urheilujärjestöjen itsesääntelymahdollisuudet vaikuttavat mutta joihin ei voida soveltaa kilpailulainsäädäntöä. Tämän vuoksi komissio ei pidä tässä vaiheessa tarpeellisena muuttaa perustamissopimuksia amatööriurheilun erityisluonteen tunnustamiseksi.

(1) Komission selvitys Eurooppa-neuvostolle nykyisten urheiluun liittyvien rakenteiden turvaamisesta ja urheilun yhteiskunnallisen tehtävän säilyttämisestä Euroopan yhteisössä Urheilua koskeva selvitys Helsingissä kokoontuvalle Eurooppa-neuvostolle, KOM(1999) 644 lopullinen.

(2) Julkisasiamies Cosmasin päätelmät yhdistetyissä asioissa C-51/96 ja C-191/97.