KIRJALLINEN KYSYMYS P-0343/01 esittäjä(t): Antonio Di Pietro (ELDR) komissiolle. Koron periminen korolta.



Virallinen lehti nro 235 E , 21/08/2001 s. 0182 - 0183



KIRJALLINEN KYSYMYS P-0343/01 esittäjä(t): Antonio Di Pietro (ELDR) komissiolle (6. helmikuuta 2001) Aihe: Koron periminen korolta Komissiolla on kaksijakoinen asenne Italiassa harjoitettavaa pankkitoimintaa kohtaan. Yhtäältä se pitää 30. marraskuuta 2000 antamassaan tiedonannossa perusteettomana Gianni Colangelon pankki- ja rahoituspalvelujen käyttäjien yhdistyksen (ADUSBEF) nimissä esittämää vetoomusta nro 234/2000, joka koskee italialaisten pankkien harjoittamaa koronkoron perintää. Komission näkemys perustuu kuitenkin joihinkin virheellisiin käsityksiin. Ensimmäinen väärinkäsitys koskee Italian siviilioikeuskokoelman 1283 artiklaa, jonka väitetään sääntelevän koronkoron perimistä Italiassa. Todellisuudessa kyseinen artikla ei sääntele vaan kieltää koronkoron perinnän normaalissa pankkitoiminnassa. Koronkoron periminen on 12. joulukuuta 1986 tehdyn päätöksen N:o 87/103/ETY(1) ja Italian pankin 3. joulukuuta 1994 tekemän päätöksen nro 12 mukaan seurausta pankkien kartellisopimuksesta. Toinen väärinkäsitys koskee 4. elokuuta 1999 annetun lakiasetuksen nro 342/99 25 artiklaa. Siinä siviilioikeuskokoelman 1283 artiklassa kielletty koronkoron perintä laillistetaan, mikä päinvastoin kuin komissio väittää hyödyttää ainoastaan pankkeja. Tämä on selvästi luettavissa asetuksen säännöksistä. Toisaalta komissio hyväksyy Italian pankkiyhdistyksen (ABI) ja Italian ulkomaalaisten pankkien yhdistyksen (AIBE) komissiolle 15. joulukuuta 2000 esittämän (pöytäkirja 15860) valituksen laista nro 108/96, jossa koronkoron periminen kielletään. Kyseinen laki ei ole kuitenkaan vastoin EY:n perustamissopimuksen määräyksiä ja direktiivien 89/646/ETY(2) ja 89/647/ETY(3) säännöksiä, vaan lain tarkoituksena on taata kuluttajansuoja, jota pankit rikkovat kartellisopimuksellaan. Kartellisopimus kun estää kuluttajia maksamasta etuajassa kiinteäkorkoisia lainasopimuksia tai käymästä niistä uusia neuvotteluja. Voiko komissio edellä mainitun perusteella tarkistaa asennettaan ja ryhtyä toimiin Italian valtiota vastaan 4. elokuuta 1999 annetun lakiasetuksen nro 342/99 sekä 29. joulukuuta 2000 annetun lakiasetuksen nro 393 hyväksymisen vuoksi, koska kyseiset asetukset ovat ristiriidassa EY:n perustamissopimuksen 3, 10, 81, 82 ja 86 artiklan kanssa, sekä Italian pankkiyhdistystä (ABI) vastaan, koska sen toiminta on vastoin perustamissopimuksen 82 artiklaa? (1) EYVL L 43, 13.2.1987, s. 51. (2) EYVL L 386, 30.12.1989, s. 1. (3) EYVL L 386, 30.12.1989, s. 14. Mario Montin komission puolesta antama vastaus (22. maaliskuuta 2001) Arvoisan parlamentinjäsenen esittämien kysymysten osalta voidaan huomauttaa seuraavaa. Komissio haluaa ensinnäkin todeta tavanneensa Associazione Difesa Utenti Servizi Bancari Finanziari Postali Assicurativi -yhdistyksen (ADUSBEF) edustajan keskustellakseen koronkorkoa koskevista ongelmista ja muista Italian pankkien väitetyistä määräysten vastaisista käytännöistä. Kyseisen tapaamisen yhteydessä komissiolle jätettiin vetoomus/kantelu sekä lukuisia liitteitä. Vaikka kyseiseen vetoomukseen/kanteluun sisältyy monia kohtia, joita käsiteltiin aikaisemmassa vetoomuksessa nro 234/00, siinä on lisätietoja, joita voidaan käyttää arvioitaessa, onko ABI (Associazione Bancaria Italiana) mahdollisesti rikkonut EY:n perustamissopimuksen kilpailumääräyksiä. Komissio on tämän vuoksi aloittanut tutkimuksen selvittääkseen, onko näitä määräyksiä rikottu. Tutkimuksen tuloksista riippuu, johtaako tutkimus rikkomisesta johtuvan menettelyn aloittamiseen ABIa ja/tai Italian valtiota vastaan. Korkolakia 108/96 koskevien vetoomusten hyväksymisen osalta komissio haluaa huomauttaa, että Italian hallitukselle on lähetetty kommentoitavaksi jäljennös parlamentinjäsenen mainitsemasta ABIn ja AIBEn (Associazione Italiana Banche Estere) tekemästä kantelusta sekä jäljennös Euroopan unionin pankkiyhdistysten liiton tekemästä vetoomuksesta. Tämä on tavanomainen käytäntö tällaisten kanteluiden kohdalla. Kyseinen menettely ei välttämättä johda hyväksymistä koskevaan päätökseen, vaan komissio pyytää hallituksia esittämään huomautuksensa kantelusta aina silloin, kun asia kuuluu komission toimivaltaan. Kirjeessä, jonka liitteenä oli Euroopan unionin pankkiyhdistysten liiton vetoomus, komissio pyysi Italian hallitusta selventämään 20. helmikuuta 2001 mennessä 29. joulukuuta 2000 annetun asetuksen nro 394 sisältöä ja sen perusteluja. Mainittua aikarajaa (20. helmikuuta 2001) on jatkettu kuukaudella, jotta voidaan ottaa huomioon 28. helmikuuta 2001 annetulla lailla nro 24 hyväksytyt uudet säännöt.