KIRJALLINEN KYSYMYS E-3527/01 esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle. Investointi- ja juoksevat menot.



Virallinen lehti nro 160 E , 04/07/2002 s. 0135 - 0136



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3527/01 esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle (8. tammikuuta 2002) Aihe: Investointi- ja juoksevat menot 1. Miten komissio kohtelee nykyään esimerkiksi yksityisten investointialoitteiden ja julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyön nojalla tapahtuvaa investointi- ja juoksevia menoja, kun ne kirjataan julkisille tileille Maastrichtin vertailutarkoituksia varten? 2. Miten tämä vaikuttaa juokseviin tileihin ja pääomatileihin (jos pääomat lasketaan mukaan)? 3. Onko komissio muuttanut kohtelua viime aikoina? 4. Aikooko komissio muuttaa kohtelua? Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus (19. maaliskuuta 2002) 1. Julkisen sektorin ja yksityisten yritysten väliset kumppanuustyyppiset järjestelyt voidaan toteuttaa monella eri tavalla. Julkisilla yrityksillä voi olla käytössään yksityistä omaisuutta, ja yksityisen sektorin asiantuntemusta tai rahoitusta voidaan käyttää hyödyntämään julkisten varojen kaupallista potentiaalia. On myös järjestelyjä, joissa julkinen sektori tekee palvelujen pitkäaikaista hankintaa koskevan sopimuksen hyötyäkseen yksityissektorin asiantuntemuksesta, kun taas rahoitusriskin kantaminen ja tuoton hankkiminen pääomalle kuuluvat yksityissektorille. Tällaiseen palveluun saattaa kuulua tarpeellisen infrastruktuurin ylläpito, kehittäminen tai rakentaminen. Investointi- ja juoksevien menojen käsittelystä tilastoissa on annettu yleisohjeet Eurostatin julkaisussa ESA95 Manual on government deficit and debt. Avainkysymys on julkiselta sektorilta yrityssektorille siirtyvän riskin laajuus. Se auttaa määrittämään, mille sektorille infrastruktuurista aiheutuvat menot kuuluvat ja miten maksut merkitään näiden kahden sektorin välillä. Yleisesti ottaen merkittävin vaikutus julkiseen talouteen on se, että monessa tällaisessa järjestelyssä pääomamenot (kiinteät investoinnit) ovat jakautuneet investointien käyttöajalle, jolloin julkinen talous välttyy korkeilta alkukustannuksilta. Vaikutustyyppiä on kuvailtu seuraavassa kysymykseen 2 annetussa vastauksessa. 2. Tällaisten järjestelyjen vaikutus rahoitusvirtoihin (jotka vaikuttavat julkiseen ali-/ylijäämään siten kuin se mitataan yhteisön menetelmillä) ja pääomaan (joka vaikuttaa julkiseen velkaan) on seuraava: Jos riski on pääasiassa yrityksellä, kiinteää investointia ei pitäisi merkitä julkishallinnolle, minkä seurauksena julkinen alijäämä pienenee. Järjestelyyn saattaa kuitenkin kuulua se, että julkishallinto maksaa yritykselle säännöllisiä palvelumaksuja, mikä puolestaan suurentaisi alijäämää kyseisten summien verran sopimusjakson aikana. Tavallisesti järjestely ei vaikuta julkiseen velkaan (vaikka suurempi alijäämä saattaa johtaa suurempaan velkaan). Rahoitusleasingin kaltaisissa tapauksissa, joissa julkishallinnon katsotaan kantavan suurimman riskin, velka aluksi kuitenkin kasvaa investoinnin määrän verran. 3. Tilastollinen käsittely ei ole viime aikoina muuttunut. 4. Tilastolliseen käsittelyyn ei ole suunnitteilla muutoksia. On kuitenkin mahdollista, että menetelmiä tarkennetaan edelleen.