KIRJALLINEN KYSYMYS P-3092/00 esittäjä(t): Piia-Noora Kauppi (PPE-DE) komissiolle. Sakotuskäytännöt EU:ssa.



Virallinen lehti nro 136 E , 08/05/2001 s. 0179 - 0180



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3092/00 esittäjä(t): Piia-Noora Kauppi (PPE-DE) komissiolle (25. syyskuuta 2000) Aihe: Sakotuskäytännöt EU:ssa Suomessa sakon määrä on suhteutettu sakotetun maksukykyyn siten, että päiväsakko on tietty osa rangaistavan päiväansiosta. Päiväsakon rahamäärä on yksi kuudeskymmenesosa sakotettavan nettotuloista. Nettotuloksi katsotaan viimeksi toimitetun verotuksen mukaan laskettu keskimääräinen kuukausitulo, josta on vähennetty asetuksella määriteltävät verot ja maksut sekä kiinteä peruskulutusvähennys. Sakko tuomitaan päiväsakkoina, joiden vähimmäismäärä on yksi ja enimmäismäärä 120. Sakon kokonaisrahamäärä on päiväsakkojen lukumäärä kerrottuna päiväsakon rahamäärällä. Laissa ei ole mainintaa sakon enimmäismäärästä. Käytännössä sallitun nopeuden ylitys noin 30 kilometrillä tunnissa voi johtaa jopa satojen tuhansien markkojen sakkoihin. Tämän suuruusluokan sakot eivät ole missään suhteessa esimerkiksi väkivaltarikoksista oikeuskäytännössä tuomittuihin rahasummiin. Väkivaltarikoksissa on kyse toisen ihmisen fyysisen koskemattomuuden loukkauksesta. Tilanteessa, jossa ylinopeutta ajamalla ei törkeästi vaaranneta liikennettä, tulee rikkomuksen ja siitä langetettavan rangaistuksen olla toisiinsa nähden kohtuullisessa suhteessa. Euroopan unionin maiden osalta on käytössä erilaisia sakotuskäytäntöjä. Joissakin maissa on selkeästi määrätty, mikä on enimmäispäiväsakkomäärä sekä yhden päiväsakon enimmäisrahamäärä. Päiväsakkoja määrättäessä otetaan huomioon esim. sakotettavan tulot, omaisuus sekä huoltovelvollisuus. Onko komissio tietoinen kansalaisten epätasa-arvoisesta kohtelusta ylinopeussakkoasioissa suhteessa muihin rikoksiin? Onko komissio selvittänyt jäsenmaiden erilaisia sakotuskäytäntöjä? Miten komissio suhtautuu suhteettoman suuriin sakkoihin? Onko komissiolla suunnitelmissa yhtenäistää rangaistuskäytäntöjä ylinopeusrikosten osalta? António Vitorinon komission puolesta antama vastaus (23. lokakuuta 2000) Komissio on periaatteessa sitä mieltä, että sakkojen olisi oltava oikeassa suhteessa siihen rikokseen, josta niitä määrätään. Kuitenkin on myönnettävä, että yksittäistapauksissa on hyvin vaikeaa määritellä, toteutuuko oikeasuhteisuus. Eri jäsenvaltioissa saatetaan arvottaa asioita eri tavalla, ja se mitä yhdessä jäsenvaltiossa pidetään oikeasuhteisena ei sitä toisessa jäsenvaltiossa olekaan. Komissio on tietoinen, että eri jäsenvaltioissa määrättävien ylinopeussakkojen välillä on huomattavia eroja. Sakkojen enimmäismäärää koskevaa unionin lainsäädäntöä ei ole. Neuvoston 17. kesäkuuta 1998 hyväksymässä unionin yleissopimuksessa ajokiellosta(1) ei yhdenmukaisteta tieliikennerikkomuksista määrättäviä seuraamuksia. Kyseessä on siis täysin jäsenvaltioiden omaan päätösvaltaan kuuluva asia. Tampereella pidettiin lokakuussa 1999 Eurooppa-neuvoston erityisistunto vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen perustamisesta. Siellä määriteltiin rikokset, joiden seuraamuksia olisi ensisijaisesti yhdenmukaistettava. Päätelmien 23 kohdassa kehotetaan laatimaan lainsäädäntöä, jossa säädetään ankarista seuraamuksista niitä vastaan, jotka harjoittavat ihmiskauppaa ja käyttävät maahanmuuttajia taloudellisesti hyväkseen. Päätelmien 48 kohdan mukaan pyrkimyksissä sopia yhteisistä seuraamuksista olisi keskityttävä ensimmäisessä vaiheessa vain joihinkin erityisen tärkeisiin aloihin. Ylinopeussakot eivät kuulu näihin. (1) EYVL C 216, 10.7.1998.