KIRJALLINEN KYSYMYS P-0567/02

esittäjä(t): Werner Langen (PPE-DE) komissiolle

(25. helmikuuta 2002)

Aihe: Erot kasvinsuojeluaineiden hyväksynnässä EU:ssa

Kasvinsuojeluaineiden käyttöä hedelmien ja vihannesten viljelyssä säädellään eri tavoin EU:n eri jäsenvaltioissa.

Monet näistä aineista ovat kiellettyjä Saksassa, mutta sallittuja sen naapurijäsenvaltioissa. Ilmeisesti kuluttajansuoja- ja ympäristönsuojelunäkökohtia koskevia direktiivejä ja asetuksia tulkitaan eri tavoin eri jäsenvaltioissa, mikä vääristää kilpailua EU:ssa.

Mitä mieltä komissio on yleisesti tästä asiasta?

Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä näiden kilpailun vääristymien korjaamiseksi?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(26. maaliskuuta 2002)

Kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta annetussa neuvoston direktiivissä 91/414/ETY säädetään yhdenmukaisesta tehoaineiden arviointijärjestelmästä yhteisön tasolla sekä tehoaineita sisältävien kasvinsuojeluaineiden arviointi- ja lupajärjestelmästä kansallisella tasolla. Direktiivin liitteessä VI on kasvinsuojeluaineiden arvioimista koskevat yhdenmukaiset periaatteet, joita jäsenvaltioiden on noudatettava. Direktiivissä säädetään myös siirtymäkauden toimista, joita jäsenvaltiot voivat toteuttaa siihen asti, kunnes yksittäisistä tehoaineista annetaan yhteisön arvioita ja komission päätöksiä. Jäsenvaltiot voivat siirtymäkauden aikana jatkaa kansallisten perusteiden soveltamista lupamenettelyyn sillä edellytyksellä, että direktiivin turvallisuusvaatimukset täyttyvät.

Kasvinsuojelutuotteiden käyttö ja lupamenettelyt vaihtelevat jäsenvaltioittain. Tämä johtuu muun muassa siitä, että kyseisiä tuotteita valmistavien yritysten markkinointistrategiat (yritykset saattavat esimerkiksi päättää olla hakematta lupaa tuotteilleen tietyissä jäsenvaltioissa), viljakasvit, tuholaistilanne ja ympäristöolot ovat erilaisia eri jäsenvaltioissa. Lisäksi jäsenvaltio saattaa lupahakemuksia arvioidessaan noudattaa kansallista ympäristön- tai työsuojelun tasoa, joka voi olla direktiivissä mainittua tasoa korkeampi. Komission mielestä tämä tilanne ei ole aiheuttanut merkittävää kilpailun vääristymää saksalaisille maanviljelijöille.

Direktiivin liitteessä I lueteltuihin aineisiin sovelletaan direktiivin 10 artiklaa, jossa säädetään, että jäsenvaltioiden on tunnustettava vastavuoroisesti tuotteet, jotka on arvioitu yhdenmukaisten periaatteiden mukaisesti ja jotka sisältävät ainoastaan liitteessä I lueteltuja tehoaineita, ja että jäsenvaltiot voivat asettaa työterveyttä ja työturvallisuutta koskevia ehtoja yhteisön lainsäädännön mukaisesti. Lisäksi artiklassa otetaan huomioon ravintoon, ympäristöön, maatalouteen ja kasvien terveyteen liittyvät tekijät. Jos jäsenvaltio hylkää vastavuoroiseen tunnustamiseen perustuvan luvan edellä mainittujen tekijöiden vuoksi, asiasta on ilmoitettava komissiolle ja tehtävä päätös direktiivissä mainittuja komiteamenettelyitä noudattaen sen määrittelemiseksi, oliko jäsenvaltiolla aihetta hylätä lupa alkuperäisen luvan antaneen jäsenvaltion ja vastavuoroista tunnustamista hakeneen jäsenvaltion välisten olosuhteiden erilaisuuden perusteella. Siitä lähtien, kun direktiiviä voidaan soveltaa täysimääräisesti (eli silloin, kun kaikkia liitteessä I lueteltuja tehoaineita ja yhdenmukaisia periaatteita sovelletaan täysimääräisesti), jäsenvaltiot eivät enää voi kieltäytyä antamasta lupaa muutoin kuin objektiivisten erojen perusteella.

Edellä mainittua tapausta lukuun ottamatta komissiolla on toimivalta puuttua asiaan ainoastaan, jos direktiiviä ei noudateta, eikä komissiolla ole todisteita, että näin olisi tässä tapauksessa. Komissio aikoo ehdottaa neuvostolle ja parlamentille direktiivin muuttamista vuoden 2002 lopulla. Mahdollista markkinoiden vääristymistä voitaisiin käsitellä direktiivin muuttamisen jälkeen.