KIRJALLINEN KYSYMYS P-1981/98

esittäjä(t): Anna Karamanou (PSE) komissiolle

(15. kesäkuuta 1998)

Aihe: Ympäristönsuojelutoimet otsonikerroksen ohenemisen estämiseksi

Maailman otsonitietokeskuksen mukaan otsonikerros on pienentynyt 10 % Kreikan yläpuolella viimeisten kahdeksan vuoden aikana, ja samana ajanjaksona ultraviolettisäteily on voimistunut 15-20 %. Maailman ilmatieteellinen järjestö on varoittanut, että prosentin suuruinen otsonikerroksen oheneminen aiheuttaa todennäköisesti ihosyöpätapausten 3-4 %:n kasvun. Näiden tietojen perusteella Greenpeace on arvioinut, että maapallolla 1 600 000 ihmistä saa vuosittain harmaakaihin ja 400 000 ihosyövän. Voiko komissio ilmoittaa, mihin toimiin se on ryhtynyt suojellakseen ihmisten terveyttä ja luontoa maapalloa ympäröivän otsonisuojankilven tuhoutumisen seurauksilta, ja noudatetaanko Euroopan unionissa Montrealin pöytäkirjaa?

Komission jäsenen Ritt Bjerregaardinkomission puolesta antama vastaus

(16. heinäkuuta 1998)

Ilmakehän otsonikerroksen heikkeneminen on uhkana ihmisten terveydelle ja ympäristölle. Otsonin vähentyessä ilmakehästä entistä suurempi määrä auringosta peräisin olevaa haitallista ultraviolettisäteilyä (UV-B) pääsee maan pinnalle asti. Tämä taas saattaa lisätä ihosyöpää ja harmaakaihia ihmisillä sekä vahingoittaa maanpinnan ja vesistöjen ekosysteemejä.

Jotta vaaraa voitaisiin vähentää ja otsonikerroksen korjaantumista nopeuttaa, komissio neuvottelee yhteisön puolesta Montrealin pöytäkirjan muiden osapuolten kanssa toimista otsonikerrosta ohentavien aineiden käytön lopettamisen nopeuttamiseksi. Montrealissa viime vuonna pidetyssä kokouksessa sovittiin otsonikerrosta heikentävän metyylibromidin käytön lopettamisen aikataulusta sekä tiukennettiin kaupan rajoituksia. Valitettavasti komissio ei saanut muita osapuolia hyväksymään osittain halogenoituja kloorifluorihiilivetyjä (HCFC) koskevia entistä tiukempia rajoituksia.

Yhteisön sisällä komissio on jatkuvasti ajanut otsonikerrosta heikentävien aineiden käytön mahdollisimman pikaista lopettamista sitä mukaa kuin käytettävissä on teknisesti ja taloudellisesti käyttökelpoisia vaihtoehtoja. Otsonikerrosta heikentävistä aineista annetulla neuvoston asetuksella (EY) 3093/94(1) lopetettiin täysin halogenoitujen kloorifluorihiilivetyjen (CFC) tuotanto ja käyttö vuonna 1995, vuotta ennen Montrealin pöytäkirjan sitoumusten voimaantuloa, ja säädettiin HCFC-yhdisteiden käytön lopettamisen aikataulusta sekä näiden yhdisteiden käyttöä koskevista rajoituksista. Komissio antoi 1. heinäkuuta 1998 ehdotuksen kyseisen asetuksen tarkistamisesta. Ehdotuksessa muun muassa tiukennetaan HCFC-yhdisteitä ja metyylibromidia koskevia rajoituksia, kielletään CFC-yhdisteiden ja halonien myynti ja niiden käytön jatkaminen sekä otetaan käyttöön entistä kattavampi otsonikerrosta heikentävien aineiden kauppaa koskeva lupa- ja seurantajärjestelmä.

Yhteisön asetus koskee suoraan jäsenvaltioita, mutta Euroopan yhteisön perustamissopimuksen mukaan jäsenvaltiot itse toteuttavat valvontatoimenpiteet ja huolehtivat riittävistä seuraamuksista ja rangaistuksista. Komissiolle ilmoitetaan harvoin virallisesti Montrealin pöytäkirjan rikkomuksista yhteisössä, mutta sen tietoon on tullut tapauksia, joissa CFC-yhdisteitä ja muita kiellettyjä otsonikerrosta heikentäviä aineita on mahdollisesti salakuljetettu yhteisön markkinoille. Komissio tutkii tapaukset, ja näiden tutkimusten perusteella yksi jäsenvaltio käynnisti viime vuonna tuloksellisesti oikeustoimet tällaisessa tapauksessa. Tätä työtä jatketaan. Komissio on myös järjestänyt jäsenvaltioiden ympäristö- ja tulliviranomaisten tapaamisia, joissa on vaihdettu tietoja siitä, miten laiton kauppa olisi parhaiten estettävissä. Lisäksi komissio tulee ehdottamaan markkinoille saattamista ja käyttöä koskevaa kieltoa tiettyjen otsonikerrosta heikentävien aineiden osalta, joita epäillään kaupattavan laittomasti.

Näiden otsonikerroksen suojelutoimenpiteiden lisäksi komissio on tiedottanut jäsenvaltioille, että olisi tärkeää järjestää tiedotuskampanjoita yhteisön kansalaisten tiedon lisäämiseksi auringon säteilylle altistumisen vaaroista. Lisäksi on levitetty tietoa UV-indeksistä sekä keskusteltu siitä, miten suurelle yleisölle voitaisiin antaa tehokkaammin tietoa UV-säteilyn vaaroista sekä asianmukaisista toimenpiteistä.

(1) EYVL L 333, 22.12.1994.