KIRJALLINEN KYSYMYS P-1805/02

esittäjä(t): Gabriele Stauner (PPE-DE) komissiolle

(19. kesäkuuta 2002)

Aihe: Komission jäsenten laittomat tulojenlisäykset

Komission varapuheenjohtaja Neil Kinnock vahvisti kirjalliseen kysymykseeni P-1233/02(1) komission puolesta antamassaan vastauksessa, että jotkin komission jäsenet ovat jo vuosien ajan hyötyneet tulojenlisäyksistä korjauskertoimiin perustuvien lisien muodossa, kun osa heidän palkastaan on maksettu muihin Euroopan unionin jäsenvaltioihin eikä virkapaikkakunnalla Brysselissä oleville tileille. Lisäksi komissio vahvisti, että asiaan sovellettavaan neuvoston asetukseen N:o 422/67/ETY(2) komission jäsenten sekä yhteisön palkkajärjestelyistä ei sisälly säännöstä, joka mahdollistaisi tällaisen käytännön.

Komissio perustelee käytäntöä korjauskertoimien soveltamisesta rahoja toiseen maahan siirrettäessä sillä, että parlamentti on joka tapauksessa myöntänyt vuosittain talousarviossa edellä mainitun kaltaisiin rahansiirtoihin tarvittavat lisävarat.

Eikö komissio ole sitä mieltä, että se on parlamentille esittämissään talousarvioesityksissä ilmoittanut harhaanjohtavia tietoja sekä antanut väärin perustein ymmärtää, että tapaukseen sovellettavan asetuksen 4 a artikla mahdollistaisi korjauskertoimien soveltamisen?

Yhteisöjen tuomioistuin on todennut 12. toukokuuta 1998 antamassaan tuomiossa (asia C-106/96), että menoerän toteuttaminen edellyttää periaatteessa sitä vastaavan määrärahan talousarvioon ottamisen lisäksi niin kutsuttua perussäädöstä, johon tämä meno perustuu. Määrärahan varaaminen talousarviossa ei siis sinällään ole riittävä peruste määrärahan toteuttamiselle. Ovatko komission jäsenet valmiita maksamaan takaisin tämän tuomion jälkeen saamansa tulojenlisäykset?

Voiko komissio toimittaa minulle luettelon, josta käy ilmi, ketkä komission jäsenet ovat saaneet tulojenlisäyksiä ja kuinka paljon?

(1) EYVL C 277 E, 14.11.2002, s. 162.

(2) EYVL 187, 8.8.1967, s. 1.

Neil Kinnockin komission puolesta antama vastaus

(13. syyskuuta 2002)

Arvoisan parlamentin jäsenen kysymyksessään esittämä olettamus, että korjauskertoimella tapahtuvat palkkasiirrot olisivat laittomia, on väärä. Myöskään se, että ne olisivat tulonlisäystä, ei pidä paikkaansa.

Komissio on jo tehnyt selväksi, etteivät tällaiset siirrot ole milloinkaan olleet laittomia, ja sama pätee edelleen. Kuten yhteisöjen tuomioistuin vahvisti kysyjälle 15. heinäkuuta 2002, henkilöstösäännöissä määriteltyä korjauskertoimella tapahtuvaa siirtojärjestelmää sovelletaan myös komission, tilintarkastustuomioistuimen ja yhteisöjen tuomioistuimen jäseniin.

Ei myöskään pidä paikkaansa, että korjauskertoimella tapahtuvat siirrot olisivat tulonlisäystä. Kyseessä on osa palkasta, joka voidaan maksaa muuhun jäsenvaltioon kuin siihen, jossa komission tai muun toimielimen jäsen työskentelee. Kyseiseen palkan osaan sovelletaan korjauskerrointa, joka vastaa elinkustannusten välistä eroa asemapaikassa ja sen sijaintimaan ulkopuolisessa maassa, jossa toimielimen jäsenellä on edelleen taloudellisia sitoumuksia huolimatta siitä, että hänen edellytetään asuvan asemapaikassaan. Järjestelmän tarkoituksena on varmistaa tietyissä rajoissa kaikkien komission ja muiden toimielinten jäsenten tasavertainen ostovoima riippumatta heidän alkuperämaastaan.

Koska virkamiesten tilanne on selkeästi samanlainen, toimielinten jäsenten palkkajärjestelyistä annetussa neuvoston asetuksessa säädetään hyvin samankaltaisesta palkkarakenteesta ja vahvistetaan palkkajärjestelmän oikeusperusta. Asetuksen myöhemmissä muutoksissa säädetään palkan ilmaisemisesta prosenttilukuna määritellyn virkamiehen peruspalkasta(1). Muuttaessaan henkilöstösääntöjä virkamiesten palkkojen vuosittaiseksi tarkistamiseksi, johon sisällytettiin tilapäiseksi maksuksi kutsuttu rakenteellinen vähennys, neuvosto sovelsi täsmälleen samaa käytäntöä myös toimielinten jäseniin erityisesti sillä perusteella, että toimielinten jäsenet ovat verrattavissa virkamiehiin(2). Siten toimielinten jäsenten palkkoihin sovellettiin samaa suhteellista vähennystä kuin virkamiestenkin palkkoihin, koska heidän katsottiin olevan kutakuinkin samassa asemassa. Neuvostolla ja parlamentilla ei ollut minkäänlaisia ongelmia ehdotuksen tai sen perusteluiden kanssa. Sen vuoksi onkin vaikea käsittää, millä perusteella kysyjä olettaa, että samaa periaatetta ei sovellettaisi, vaikka tilanne ei ole muuttunut millään tavalla.

Kuten kysyjä tietää, nämä samat toimielimet ovat myös budjettivallan käyttäjiä, minkä vuoksi on aivan luonnollista, että ne siinä ominaisuudessa talousarviota hyväksyessään selkeästi kannattivat kyseisen, tarkoitukseltaan yksiselitteisen ja vankasti perustellun budjettikohdan lisäämistä. Näin tehdessään ne sovelsivat toimielinten jäsenten ja virkamiesten vastaavuusperiaatetta, joka sisältyy selkeästi asetukseen ja on siten asianmukainen oikeusperusta talousarviomäärärahoille.

Komissio haluaa lisäksi huomauttaa, että sama budjettivallan käyttäjä on hyväksynyt samalla tavalla kyseiset määrärahat myös kysyjän tarkoittaman vuonna 1998 annetun tuomion jälkeen.

Olettamuksessa, että kyseiset määrät olisivat laittomia ja että ne olisi maksettava takaisin, ei oteta huomioon asetuksessa vahvistettua vastaavuusperiaatetta. Siitä saa myös sellaisen käsityksen, että kysyjän mielestä talousarvion hyväksymisellä ei olisi mitään merkitystä. Komissio on yllättynyt siitä, että budjettivallan käyttäjää edustavan Euroopan parliamentin jäsen esittää tällaisia näkemyksiä.

Edellä sanotun perusteella voidaan todeta, että komissio ei ole ennen vuotta 1998 eikä myöskään sen jälkeen antanut parlamentille harhaanjohtavia tietoja, että kaikki määrät on aina maksettu laillisesti ja ettei ole mitään pätevää syytä periä niitä takaisin tai perusteita laatia luetteloita komission tai muiden toimielinten jäsenistä, jotka ovat tehneet ilmeisen laillisia siirtoja.

Kysyjälle aikaisemmin toimitettujen tietojen mukaisesti asianomaiset toimielimet tarkastelevat uudelleen korjauskertoimella tapahtuvia siirtoja ja pohtivat, olisiko selkeyden vuoksi vahvistettava eksplisiittinen oikeusperusta, jota sovellettaisiin erityisesti komission, tuomioistuimen ja tilintarkastustuomioistuimen jäseniin.

Mikäli näiden pohdintojen tuloksena päätetään ehdottaa erityistä oikeusperustaa, ehdotuksen olisi luonnollisesti tultava neuvostolta eikä suinkaan komissiolta, koska komissio ei tee omien jäsentensä tai muiden toimielinten jäsenten palkkajärjestelyjen muuttamista koskevia ehdotuksia.

(1) Ks. esim. neuvoston asetus (EY, Euratom, EHTY) N:o 840/95, annettu 10 päivänä huhtikuuta 1995, tilintarkastustuomioistuimen palkkajärjestelyistä annetun neuvoston asetuksen (ETY, Euratom, EHTY) N:o 2290/77 muuttamisesta, EYVL L 85, 19.4.1995.

(2) Neuvoston asetus (ETY, Euratom, EHTY) N:o 1084/92, annettu 28 päivänä huhtikuuta 1992, komission puheenjohtajan ja jäsenten sekä yhteisön tuomioistuimen presidentin, tuomarien, julkisasiamiesten ja kirjaajan samoin kuin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin, jäsenten ja kirjaajan palkkajärjestelyistä annetun asetuksen N:o 422/67/ETY, N:o 5/67/Euratom, sekä tilintarkastustuomioistuimen jäsenten palkkajärjestelyistä annetun asetuksen (ETY, Euratom, EHTY) N:o 2290/77 muuttamisesta, EYVL L 117, 1.5.1992.