KIRJALLINEN KYSYMYS P-4069/98

esittäjä(t): Yvonne Sandberg-Fries (PSE) komissiolle

(4. tammikuuta 1999)

Aihe: Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin välisen kauppakiistan seuraukset

Maailman kauppajärjestö suositteli jo viime vuonna Euroopan unionille, että se tarkistaisi banaanien tuontiin soveltamiaan sääntöjä GATTin yhteydessä tehtyjen sitoumusten, ns. lisensiointisopimuksen ja GATSin mukaisesti. Meneillään olevalla kauppakiistalla on ollut arvaamattomia, banaanien tuontia, jakelua ja markkinointia laaja-alaisempia seurauksia.

Tilanne on synnyttänyt suurta epävarmuutta niiden yritysten keskuudessa, joihin Yhdysvaltojen mahdolliset kaupalle asettamat pakotteet kohdistuvat. Esimerkiksi ruotsalaiset puuleikkikalut voivat joutua sadan prosentin rangaistustullien alaisiksi. Monien unionissa toimivien yritysten on jo nyt pakko miettiä, millaiset edellytykset niillä on jatkaa USA:n kauppaansa. Myös Ruotsissa yritykset ovat jo varoittaneet työntekijöitään mahdollisista irtisanomisista. Kyse ei ole pelkästään sellaisista yrityksistä, joiden viennistä suuri osa suuntautuu USA:han, vaan myös niiden alihankkijoista.

Haluaisin tietää, miten komissiossa suhtaudutaan seurauksiin, joita Yhdysvaltain kauppakiistalla voi olla tietyille tullinimikkeille, ja mihin toimiin aiotaan ryhtyä niiden estämiseksi?

Komission jäsenen Sir Leon Brittaninkomission puolesta antama vastaus

(27. tammikuuta 1999)

Yhteisö pani Maailman kauppajärjestön (WTO) riitojenratkaisuelimen banaanikiistassa 25. syyskuuta 1997 antamat suositukset täytäntöön toteuttamalla tarvittavat toimenpiteet yhteisön banaanijärjestelyn yhdenmukaistamiseksi WTO:n sääntöjen kanssa. Neuvosto antoi 20. heinäkuuta 1998 asetuksen (EY) 1637/98 banaanialan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun neuvoston asetuksen (ETY) 404/93 muuttamisesta(1). Komissio antoi puolestaan 28. lokakuuta 1998 asetuksen (EY) 2362/98 neuvoston asetuksen (ETY) 404/93 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä banaanien tuontia yhteisöön koskevan järjestelmän osalta(2). Nämä toimenpiteet toteutettiin hyvissä ajoin ennen täytäntöönpanolle asetetun määräajan päättymistä 1. tammikuuta 1999.

Yhdysvaltojen kannan mukaan nämä toimenpiteet eivät ole WTO:n sääntöjen mukaisia. Yhteisö on vastannut, että WTO:n riitojen ratkaisusta annettuja sääntöjä ja menettelyjä koskevan sopimuksen 21 artiklan 5 kohdassa määrätään, että jos on erimielisyyttä riitojenratkaisuelimen antamien suositusten täyttämiseksi toteutettujen toimenpiteiden yhdenmukaisuudesta WTO:n sääntöjen kanssa, tällaiset riidat ratkaistaan WTO:n paneelimenettelyllä. Yhdysvallat vastustaa kuitenkin riidan ratkaisemista WTO:n menettelyjen mukaisella päätöksellä, ja väittää, että sillä on oikeus päättää yksipuolisesti, että yhteisön toteuttamat toimenpiteet eivät ole WTO:n sääntöjen mukaisia.

Komissio on samaa mieltä siitä, että tilanne on hyvin vakava ei ainoastaan sen takia, että Yhdysvaltojen yksipuoliset pakotteet vaikuttavat kielteisesti Euroopan vientiin ja työllisyyteen vaan myös sen takia, että ne voivat vahingoittaa vakavasti WTO:n riitojenratkaisumenettelyä. Komissio pyrkii tekemään kaikkensa WTO:n sääntöjen puitteissa Yhdysvaltojen yksipuolisten pakotteiden välttämiseksi. Yhteisö on jo pyytänyt sellaisen paneelin perustamista, joka käsittelee yhteisön täytäntöönpanotoimenpiteiden yhdenmukaisuutta WTO:n sääntöjen kanssa. Se on myös aloittanut riitojenratkaisumenettelyn Yhdysvaltojen kauppalain 301 artiklaa vastaan. Kyseinen artikla on kansallinen oikeusperusta Yhdysvaltojen suunnittelemille pakotteille. Komission kanta Genevessä on, että WTO:n riitojenratkaisuelin ei voi antaa Yhdysvalloille lupaa keskeyttää etuuskohtelua ennen kuin paneeli tai valituselin on antanut kertomuksen, jossa yhteisön täytäntöönpanotoimenpiteet tuomitaan.

Komission pyrkimyksenä on tässä vaiheessa estää yksipuolisten pakotteiden voimaantulo ja se, että WTO antaa lopullisen virallisen päätöksen yhteisön viimeaikaisen järjestelyn yhdenmukaisuudesta WTO:n sääntöjen kanssa.

(1) EYVL L 210, 28.7.1998.

(2) EYVL L 293, 31.10.1998.