KIRJALLINEN KYSYMYS E-1573/02 esittäjä(t): Reinhard Rack (PPE-DE) komissiolle. Vainajien kotiuttaminen Euroopan yhteisössä.



Virallinen lehti nro 309 E , 12/12/2002 s. 0138 - 0139



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1573/02 esittäjä(t): Reinhard Rack (PPE-DE) komissiolle (4. kesäkuuta 2002) Aihe: Vainajien kotiuttaminen Euroopan yhteisössä Vainajien kotiuttamista jäsenvaltiosta toiseen säätelevät vuoden 1937 Berliinin sopimus ja Euroopan neuvoston vuoden 1973 Strasbourgin yleissopimus. Nämä sisämarkkinoita edeltävänä aikana luodut säännökset aiheuttavat omaisille turhia ongelmia eivätkä vaikuta muutenkaan kovin järkeviltä. Ensinnäkin niissä edellytetään rajatarkastuksia, eikä niissä oteta huomioon, että nykyään on olemassa Euroopan talousalue. Lisäksi ne tulevat kalliiksi, mikä johtuu monimutkaisista muodollisuuksista ja tuotteita koskevista määräyksistä (sinkkiarkku). On todellakin käsittämätöntä, että vainajan kuljettaminen Wienistä Bregenziin (510 km) ei edellytä sinkkiarkkua, mutta sen sijaan sitä edellytetään kuljetuksessa Salzburgista Freilassingiin (10 km). Tätä ei voida perustella millään teknisillä argumenteilla (hygienia tai turvallisuus). Onko komission mielestä mahdollista tehdä lainsäädäntöehdotuksia ja saada aikaan yhtenäinen säännöstö, jonka nojalla vainajien kotiuttaminen yhteisön jäsenvaltiosta toiseen olisi yhtä yksinkertaista kuin kotiuttaminen jäsenmaan sisällä? Onko asiasta jo olemassa konkreettisia suunnitelmia? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (1. heinäkuuta 2002) Komissio viittaa yhdistettyyn vastaukseen, jonka se antoi äskettäin esitettyihin kirjallisiin kysymyksiin E-0923/02 (esittäjä Raschhofer), E-0935/02 (esittäjä Rübig), E-1122/02 (esittäjä Bösch) ja E-1133/02 (esittäjä Marínos)(1). Komission kanta on siis seuraava: Komissio myöntää, että toisessa jäsenvaltiossa kuolleen henkilön ruumiin siirtäminen kotijäsenvaltioon on vaikea ja arkaluontoinen asia, joka saattaa aiheuttaa suurta kärsimystä vainajan perheelle. Komissio on tietoinen joistakin yksittäistapauksista erityisesti koska viime aikoina on esitetty kirjallisia kysymyksiä tapauksista, joissa vainajan siirtäminen jäsenvaltiosta toiseen on ollut ongelmallista. Komissiolla ei kuitenkaan ole tietoja tai tilastoja, joista saisi yleiskuvan mahdollisesta ongelmasta ja sen laajuudesta. Tällaiset seikat herättävät mahdollisesti kysymyksiä, joista osa koskee yhteisön politiikan eri aloja, kuten liikennettä, terveyttä ja vapaata liikkuvuutta. Näyttää kuitenkin siltä, että yhteisöllä ei ole selkeää toimivaltaa, joka kattaa kaikki nämä aspektit. Ruumiiden kuljettamisesta määrätään kansainvälisessä Berliinin sopimuksessa (1937, nro 4391 Kansainliiton sopimussarja) ja Euroopan neuvoston syyskuussa 1973 tekemässä ruumiiden kuljettamista koskevassa sopimuksessa. Joka tapauksessa on muistettava, että vainajien kuljetusta sääntelevien jäsenvaltioiden on yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti sovellettava kaikkia vaatimuksia syrjimättömällä tavalla. Myös kaikkien kansanterveyteen perustuvien poikkeusten on noudatettava tuomioistuimen oikeuskäytäntöä. Edellä esitetyn perusteella komissio seuraa asiaa tarkasti, muttei toistaiseksi aio ryhtyä erityisiin toimenpiteisiin. (1) Katso sivu 59.