KIRJALLINEN KYSYMYS E-2700/98

esittäjä(t): Amedeo Amadeo (NI) komissiolle

(1. syyskuuta 1998)

Aihe: Italian ja Euroopan komission välinen kiista suun tauteja ja hampaiden oikomista koskevista hoidoista

Ennen vuotta 1980, jolloin ensimmäiset hammaslääketieteen yliopistollisen tutkinnon kurssit tiukkoine valintaperusteineen aloitettiin ja jolloin EY-direktiivit tulivat voimaan, hammaslääketiede erikoisalana oli lääketieteellisessä tiedekunnassa lapsipuolen asemassa. Nyt vaikuttaa kuitenkin siltä, että kaikki hammaslääkäreiden rekisteriin Italiassa kirjoittautuneet (noin 30 000 henkilöä) on poistettava siitä sillä perusteella, että he eivät täytä yhteisön direktiivien edellytyksiä.

Viittaan ns. "lääkäridirektiiveihin" eli direktiiveihin 75/362/ETY(1) ja 75/363/ETY(2), joissa säädetään lääkäreiden tutkintotodistusten vastavuoroisesta tunnustamisesta ja sijoittautumisvapaudesta ja mm. suun sairauksien hoidon harjoittamisesta erikoisalana, ja kysyn komissiolta, tarkoitetaanko tässä lainopilliselta kannalta jotakin muuta kuin suun ja hampaiden sairauksia koskevien hoitojen harjoittamista kenen tahansa lääkärin toimesta?

Arvostaisin täsmällistä vastausta, koska tämän asian tulkinta Italiassa voi aiheuttaa epämiellyttäviä ammattiin liittyviä ongelmia ja sillä voi olla haitallisia oikeudellisia vaikutuksia.

Voisiko komissio lisäksi kertoa, onko ns. "hammaslääkäridirektiiveillä" eli 25. heinäkuuta 1978 annetuilla direktiiveillä 78/686/ETY(3) ja 78/687/ETY(4) juridinen valta suoraan tai epäsuorasti säännellä muiden lääkärien toimintaa jäsenvaltioissa?

(1) EYVL L 167, 30.6.1975, s. 1.

(2) EYVL L 167, 30.6.1975, s. 14.

(3) EYVL L 233, 24.8.1978, s. 1.

(4) EYVL L 233, 24.8.1978, s. 10.

Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta

antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiinE-2698/98, E-2699/98 ja E-2700/98

(27. lokakuuta 1998)

Komission käytettävissä olevien tietojen mukaan Espanja on Italian lisäksi ainoa jäsenvaltio, missä hammaslääkäreitä koskevien direktiivien 78/686/ETY ja 78/687/ETY sovellusalaan kuuluvat hammaslääkärin ammatin harjoittajat ("licenciados en odontología") ja suutauteihin erikoistuneet lääkärit kuuluvat samaan ammatilliseen järjestöön ("Colegio de Odontólogos y Estomatólogos"). Komissio haluaa kuitenkin painottaa, että Espanjan ja Italian tilanteet eivät ole verrattavissa, sillä Espanjassa suutauteihin erikoistuneet lääkärit kuuluvat yksinomaan yllä mainittuun ammatilliseen järjestöön, ja toisaalta lääkärit, joilta puuttuu erikoislääkärin pätevyys, eivät ole voineet päätoimisesti harjoittaa hammaslääkärin ammattia, sillä maan laki kieltä tämän. Ranskan ja Luxemburgin lainsäädännön osalta komissio ei ole tietoinen sellaisista säännöksistä, joihin arvoisa parlamentin jäsen viittaa.

Hammaslääkärin ammatin harjoittajista annetut direktiivit 78/686/ETY ja 78/687/ETY, joiden tarkoituksen on erottaa hammaslääkärin ammatti lääkärin ammatista, määrittelevät toiminnan, joka katsotaan hammaslääkärin ammattinimikkeeseen kuuluvaksi. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin tulkitsi näitä direktiivejä 1 päivänä kesäkuuta 1995 antamassaan tuomiossa asiasta C 40/93 komissio vastaan Italia(1). Tästä tuomiosta seuraa, että oikeus hammaslääkärin ammatin harjoittamiseen edellyttää, että henkilöllä on yksi direktiivin 78/686/ETY 2 artiklassa mainituista tutkinnoista, jollei nimenomaisesti voida soveltaa direktiivissä säädettyä poikkeusta - kuten Italian kohdalla 19 artiklaa - ja että jäsenvaltiot eivät missään tapauksessa voi perustaa sellaisia hammaslääkärin ammatin kategorioita, jotka eivät vastaa mitään yllä mainitussa direktiivissä säädetyistä kategorioista. Yhteisön tuomioistuin totesi, että siirtäessään 31 päivänä lokakuuta 1988 säädetyn lain 471 nojalla direktiivin 78/686/ETY 19 artiklassa säädettyä määräpäivää yliopiston lukuvuoteen 1984-1985 lääkärien ja kirurgien osalta Italia ei ole täyttänyt asianomaisten direktiivien nojalla sille kuuluvia velvoitteita. Kun direktiivit 78/686/ETY ja 78/687/ETY, joissa velvoitettiin Italia perustamaan erityinen hammaslääkärin ammatti, annettiin, lääkärit harjoittivat Italiassa hammaslääkärin ammattia. Direktiivin 78/686/ETY 19 artiklan nojalla lääkärit voivat kuitenkin poikkeuksellisesti jatkaa hammaslääkärin toimen harjoittamista ja muuttaa toisiin jäsenvaltioihin hammaslääkäreinä mikäli olivat aloittaneet lääkärin koulutuksensa ennen 28. tammikuuta 1980. Nykyisessä muodossaan yhteisön oikeus sallii vain sellaisten lääkäreiden, jotka ovat aloittaneet lääkärin koulutuksen Italiassa ennen 28. tammikuuta 1980, hyödyntää 19 artiklan tarjoamaa oikeutta (kyseisessä artiklassa määritellyin edellytyksin).

Direktiivissä 93/16/ETY(2), jossa koonnetaan direktiivit 75/362/ETY ja 75/363/ETY, ei määritellä täsmällisesti lääkärien toiminta-alaa, vaan siinä säädetään ainoastaan koulutuksen vähimmäisvaatimuksista. Myöskään hammaslääkäreitä koskevien direktiivien 78/686/ETY ja 78/687/ETY tarkoitus ei ole säännellä lääkärien toimintaa. Italian poikkeava tilanne ajankohtana, jona hammaslääkäreitä koskevat direktiivit hyväksyttiin, vaati kuitenkin tilapäisen siirtymätoimenpiteen toteuttamista (direktiivin 78/686/ETY 19 artikla). Niiden kysymysten osalta, jotka liittyvät ammatillisen järjestön jäsenyyteen, komissio kehottaa arvoisaa parlamentin jäsentä tutustumaan parlamentin jäsenen Cristiane Muscardinin esittämään kirjalliseen kysymykseen E-1522/96(3) annettuun vastaukseen. Lisäksi komissio kehottaa arvoisaa parlamentin jäsentä tutustumaan vastauksiin, jotka on annettu Muscardinin kirjallisiin kysymyksiin E-1324/95(4), 836/96(5), 3592/96(6), 3593/96(7) ja 1649/97, jotka kaikki liittyvät hammassairauksiin ja suutauteihin Italiassa.

(1) Kok. 1995, s. I-1319.

(2) EYVL L 165, 7.7.1993.

(3) EYVL C 356, 25.11.1996.

(4) EYVL C 277, 23.10.1995.

(5) EYVL C 280, 25.9.1996.

(6) EYVL C 186, 18.6.1997.

(7) EYVL C 391, 23.12.1997.