KIRJALLINEN KYSYMYS E-3464/97 komissiolle esittäjä(t): Allan Macartney (ARE) (31. lokakuuta 1997)

Aihe: Kiinasta, Egyptistä, Intiasta, Pakistanista ja Turkista tuotavia valkaisemattomia puuvillakankaita koskevat polkumyynnin vastaiset toimet

21. helmikuuta 1996 Euroopan komissio käynnisti tutkimukset Eurocotonin valitettua yllämainittujen maiden tuotteiden polkumyynnistä. Ehdollinen polkumyyntitulli asetettiin 20. marraskuuta 1996, jotta tutkimukset voitaisiin saattaa loppuun. Komissio totesi toukokuussa 1997 etteivät toimenpiteet olleet aiheellisia, ja polkumyynnin vastaisista toimista 20. marraskuuta 1996 lähtien kertyneet rahat palautettiin takaisin maahantuojille. Sitten Eurocoton jätti toisen, samanlaisen valituksen.

Onko EU:n sisällä olemassa mekanismia, jolla voidaan vastustaa komission aiheelliseksi katsomaa valitusta sillä perusteella, että valitus on hyvin samanlainen, ellei jopa identtinen, toisen äskettäin tutkitun valituksen kanssa?

Mitkä olivat Eurocotonin alkuperäisen valituksen tutkimisesta, käsittelystä ja hallinnoimisesta koituneet kustannukset?

Koskien Eurocotonin jättämää toista valitusta, aikooko Euroopan komissio toistaa kaikki äskettäin käsitellyn tapauksen toimenpiteet?

Komission jäsenen Sir Leon Brittanin komission puolesta antama vastaus (4. joulukuuta 1997)

Komissio haluaa ensinnäkin huomauttaa, että lopullista kannanmäärittelyä varten se päätyi aiemmassa tutkimuksessaan toteamukseen, että kyseiset viejämaat harjoittivat vahingollista polkumyyntiä. Neuvostolle ehdotettiinkin näin ollen, että yhteisön edun mukaista olisi ottaa käyttöön lopulliset toimenpiteet. Koska suurin osa jäsenvaltiosta kuitenkin vastusti komission ehdotusta, lopullista polkumyynnin vastaista tullia ei asetettu ja väliaikaiset toimenpiteet jäivät pois käytöstä. Pian tämän jälkeen valituksen tekijä Eurocoton jätti uuden valituksen.

Tämän uuden valituksen jälkeen komissio päätti aloittaa uuden polkumyyntiä koskevan menettelyn 11. heinäkuuta 1997. On muistettava, että komission velvollisuutena on yhteisön polkumyynnin vastaisen lainsäädännön mukaisesti aloittaa polkumyynnin vastainen menettely silloin, kun tarpeeksi edustava joukko yhteisön tuottajia tekee valituksen ja kun polkumyynnistä sekä siitä koituvasta vahingosta on ensi käden todisteita. Koska näin oli asian laita, komission oli lain velvoittamana aloitettava menettely. Itse asiassa kyseinen lainsäädäntö ei sisällä säännöksiä, jotka oikeuttaisivat komission hylkäämään riittävästi perustellun valituksen, vaikka neuvosto ei hyväksynytkään komission ehdotusta lopullisen tuontitullin määräämiseksi edellisessä menettelyssä, jonka ajankohta ei ollut sama.

Nykyinen menettely noudattaa yhteisön polkumyynnin vastaisen lainsäädännön asettamaa normaalia menettelytapaa, jossa tutkitaan tapaukseen liittyvää polkumyyntiä, sen aiheuttamaa vahinkoa, syitä ja yhteisön etuun liittyviä näkökantoja.

Asianomaiset osapuolet voivat oikeuksiaan käyttäessään ilmaista mielipiteensä kaikista menettelyn kohdista. Jos tutkimus paljastaa, että nämä huomautukset ovat hyvin perusteltuja, komissio ottaa ne asianmukaisesti huomioon tehdessään väliaikaisia tai lopullisia määrityksiä.

Tietoa kaikista Eurocotonin tekemän alkuperäisen valituksen tutkimisesta, käsittelystä ja hallinnoimisesta aiheutuneista kustannuksista ei ole saatavissa, sillä komissio ei laske yksittäisten tapausten kustannuksia ja henkilöstökustannukset ovat nähtävissä komission henkilöstöä koskevassa kokonaisbudjetissa. Voidaan kuitenkin taata, että tapaus saatettiin asianmukaisesti loppuun tiukkoihin, sääntömääräisiin määräaikoihin mennessä ja näin ollen tehokkaalla ja kustannuksiin nähden kannattavalla tavalla.