KIRJALLINEN KYSYMYS E-2300/02

esittäjä(t): Guido Bodrato (PPE-DE) komissiolle

(25. heinäkuuta 2002)

Aihe: Liikkumisvapaus ja henkilöllisyystodistukset

Komissio vastasi parlamentin jäsenten Speronin ja Gobbon 22. lokakuuta 2001 esittämiin kysymyksiin (P-2996/01 ja P-3010/01(1)), että voimassa oleva passi ja henkilöllisyystodistus ovat ainoat asiakirjat, jotka kaikki jäsenvaltiot tunnustavat silloin kun unionin kansalainen matkustaa kotimaastaan toiseen jäsenvaltioon. Tältä osin kysymyksen esittäjällä ei ole mitään huomauttamista. Unionin kansalaisten mukaan kuitenkin syntyy ongelmia tilanteessa, jossa unionin kansalainen asuu vakituisesti jossakin jäsenvaltiossa, jonka kansalainen hän ei ole, ja on saanut kyseisen jäsenvaltion viranomaisilta henkilöllisyystodistuksen (oleskeluluvan) 15. lokakuuta 1968 annetun direktiivin 68/360/ETY(2) mukaisesti. Miksei kyseinen henkilöllisyystodistus riitä, kun kyseinen henkilö matkustaa toiseen jäsenvaltioon tai kulkee sen kautta, vaikka kyseessä on unionin kansalainen, jolla on liikkumisvapaus?

Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen 21. syyskuuta 1999 asiassa C-378/97 (Wijsenbeek) antaman tuomion mukaan jäsenvaltioilla on oikeus suorittaa henkilöllisyystarkastuksia sen varmistamiseksi, että tarkastuksen kohteena oleva henkilö on jonkin jäsenvaltion kansalainen, jolla on siten oikeus vapaasti liikkua jäsenvaltioiden alueella.

Koska yhteisön oikeus on ensisijainen suhteessa kansalliseen oikeuteen, miksi yhteisön lainsäädännön nojalla myönnetty virallinen asiakirja ei riitä henkilöllisyyden todistamiseen tapauksessa, jossa kyseinen henkilö, jolla on sen jäsenvaltion myöntämä henkilöllisyystodistus, jossa hän asuu vakituisesti, käy tilapäisesti jossakin toisessa jäsenvaltiossa esimerkiksi lomalla tai perhesyistä? Katsooko komissio, että liikkumisvapauden ja sen välillä on ristiriita, että jokin jäsenvaltio kieltäytyy hyväksymästä asiakirjaa, joka on myönnetty säädöksen nojalla, jossa säädetään liikkumisvapaudesta?

(1) EYVL C 115 E, 16.5.2002, s. 211.

(2) EYVL L 257, 19.10.1968, s. 13.

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(23. syyskuuta 2002)

Jokaisella henkilöllä, jolla on jonkin jäsenvaltion kansalaisuus, on oikeus liikkua ja oleskella vapaasti unionin jäsenvaltioiden alueella. Asianomainen tarvitsee henkilötodistuksen tai passin, joilla tämä oikeus voidaan osoittaa, ensisijaisesti vahvistaakseen unionin kansalaisuutensa.

Jokainen jäsenvaltio määrittää kansalaisuutensa saamisen ehdot ja myöntää omille kansalaisilleen henkilöllisyyden osoittavan asiakirjan, joka voi olla henkilötodistus tai voimassa oleva passi ja josta ilmenee kansalaisuus.

Oleskelulupa, joka myönnetään toisessa maassa asuvalle unionin kansalaiselle yhteisön oikeuden säännösten perusteella, ei ole asiakirja, jolla vahvistetaan luvan haltijan kansalaisuus vaan jossa todetaan, että hänellä on oikeus oleskella vastaanottavassa jäsenvaltiossa. Oleskeluluvan myöntäminen edellyttää henkilötodistuksen tai passin esittämistä; ne ovat ainoat asiakirjat, joilla asianomainen henkilö voi todistaa kansalaisuutensa ja siis oikeutensa etuuksiin, jotka hänelle kuuluvat EY:n perustamissopimuksen määräysten ja johdetun oikeuden säännösten nojalla.