ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2612/99

esittäjä(t): Brigitte Langenhagen (PPE-DE) komissiolle

(12. tammikuuta 2000)

Aihe: Viljan interventioperusteiden tiukentaminen

Kosteuspitoisuuden raja oli vuosikymmenten ajan 16 % ja nyt sitä aiotaan laskea vielä 15 %:sta 14,5 %:iin. Merellisessä rannikkoilmastossa, jossa ilmankosteus on jatkuvasti korkea, 16 % kosteuspitoisuuteen päästään tavallisissa sääolosuhteissa vain muutamana kesäpäivänä satokaudella. Kun tarkastellaan viimeisten vuosien satokausien olosuhteita, olisi viljaa voitu näillä ehdoilla myydä vain poikkeuksellisten kesien aikana. Viimeisenä seitsemänä vuotena sato olisi ilman koneellista kuivatusta saatu markkinoille vain kolme kertaa. Voiko komissio vastata seuraaviin kysymyksiin:

Missä vaiheessa asiaa koskeva menettely on?

Mistä syystä komissio tiukentaa interventioperusteita entisestään?

Onko komissio tietoinen, että ilmastollisesti epäsuotuisilla alueilla, esimerkiksi rannikkoalueilla, interventioperusteita voidaan noudattaa ainoastaan käyttämällä apuna kuivatustekniikkaa, mikä aiheuttaa maanviljelijöille huomattavasti korkeampia tuotantokustannuksia?

Onko komissio tietoinen, että interventioperusteiden tiukentaminen aiheuttaa edellä mainittujen alueiden maanviljelijöille jatkuvia haittoja ja tulonmenetyksiä, vaikka heidän tuotteensa ei millään lailla ole laadullisesti huonompi?

Aikooko komissio laatia alueellisen porrastusjärjestelmän tai ilmastollisesti ankaria alueita koskevan järjestelyn säästä johtuvien haittojen kompensoimiseksi?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(7. helmikuuta 2000)

Komissio käynnisti keskustelun interventio-ostoihin tarkoitetun viljan vähimmäislaadusta, jotta varastoitu vilja vastaisi paremmin kysynnän vaatimuksia etenkin viennissä. Keskustelu alkoi lokakuussa 1999 ja jatkuu edelleen.

Viljan kosteuspitoisuuden säätelyllä pyritään varmistamaan, että vilja säilyy tyydyttävässä kunnossa suhteellisen pitkän interventiovarastoinnin ajan. Siksi kosteuspitoisuuden yläraja on tällä hetkellä 14,5 prosenttia. Viime markkinointivuosien aikana tähän on sallittu 15 prosentin poikkeuksia.

Vapailla markkinoilla edellytetään yleensä pienempiä kosteuspitoisuuksia sekä sisä- että vientimarkkinoilla, koska vaarana on, että laatu huononee toksiinien kehittymisen vuoksi.

Markkinoilla hyväksytään korkeampi kosteuspitoisuus vain, jos vilja on tarkoitettu välittömästi käytettäväksi tai jos sen hintaa alennetaan kuivattamisen vuoksi. Ei ole mitään syytä, miksi tätä ei voitaisi soveltaa myös interventioon. Sehän ei ole itse tarkoitus vaan pelkkä julkisin varoin kustannettu välivaihe.

Tuottaja voi löytää viljalleen markkinat tuotantoalueesta tai sadonkorjuun aikana vallitsevista sääoloista riippumatta, jos vilja täyttää markkinoiden laatuvaatimukset. Tämä saattaa edellyttää viljan kuivattamista, jos kosteuspitoisuus on liian suuri. Kysymys on vain siitä, että otetaan huomioon ilmastolliset epävarmuustekijät, jotka ovat ominaisia kaikelle kasvintuotannolle.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2222/99 esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle. Työhalukkuuden testaamisen pääperiaatteet.



Virallinen lehti nro 225 E , 08/08/2000 s. 0075 - 0076



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2222/99 esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle (1. joulukuuta 1999) Aihe: Työhalukkuuden testaamisen pääperiaatteet Voiko komissio ilmoittaa, mitä hallinnollisia ohjeita eri jäsenvaltiot antavat työvoimaviranomaisille, jotka vastaavat työhalukkuuden testaamisesta ja sen toteamisesta, etsiikö hakija työtä ennen työttömyyskorvauksen myöntämistä. Voiko komissio ystävällisesti ilmoittaa kunkin jäsenvaltion testaamisjärjestelmän pääperiaatteet ja erityisesti sen, minkä prosentuaalisen ansiotason aikaisempaan ansiotasoon verrattuna työtön työnhakija voi torjua; sen toteamisen periaatteet, onko työnhakija etsinyt työtä; sekä työhalukkuuden testaamisen periaatteet? Lisäksi pyydän ilmoittamaan sen, minkä ajan kuluttua siitä, kun hakija on hyväksytty työttömyyskorvauksen saajaksi, mainitut menettelyt toistetaan. Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus (11. tammikuuta 2000) Sosiaalietuusjärjestelmien määrittäminen ja hallinta kuuluvat jäsenvaltioiden vastuulle ja oikeudelliseen toimivaltaan. Komissio on yhdessä jäsenvaltioiden kanssa ottanut tehtäväkseen analyysin laatimisen jäsenvaltioiden työmarkkinapolitiikan uudistuksista ja toiminnasta työllisyysstrategian yhteydessä. Työhalukkuuden testaamiseen ja työntekijöiden käytettävissä olon selvittämiseen liittyvien hallintomenettelyjen määrittelyn ja täytäntöönpanon pitäisi vastata työllisyyssuuntaviivoissa omaksuttua ennaltaehkäisevää ja aktiivista toimintatapaa(1). Julkisilla työnvälityspalveluilla on merkittävä rooli yleisen ennaltaehkäisevän ja työllisyyttä lisäävän politiikan hallinnassa ja kehittämisessä. Kussakin jäsenvaltiossa on työhalukkuuden testaamisessa käytettävissä lukuisia erilaisia säännöksiä ja hallintomenettelyjä. Yleiskatsaus joistakin työhalukkuuden testaamisessa käytettyjen erilaisten käytänteiden keskeisistä piirteistä joissakin jäsenvaltioissa on esitetty taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) tuoreessa raportissa Making work pay: the role of eligibility criteria for unemployment benefits (1999). Myös komission ja jäsenvaltioiden yhteinen Euroopan työllisyyden seurantakeskus ja sen MISEP (Mutual information system on employment policies, jäsenvaltioiden keskinäinen työllisyyspolitiikan tietojärjestelmä) ja SYSDEM (Community system of documentation on employment, yhteisön työllisyyden dokumentointijärjestelmä(2)) -verkostojen säännölliset julkaisut ovat käyttökelpoinen lähde, josta saa yksityiskohtaista tietoa jäsenvaltioiden työmarkkinoita ja niihin liittyviä sosiaalietuuksia koskevien nykyisten säännösten ja poliittisten uudistusten keskeisistä piirteistä. (1) EYVL C 69, 12.3.1999. (2) http://www.ias-berlin.de/ias/first/1english.htm.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2682/99 esittäjä(t): Luis Berenguer Fuster (PSE) komissiolle. Päätös valtiontukia koskevasta asiasta.



Virallinen lehti nro 225 E , 08/08/2000 s. 0191 - 0192



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2682/99 esittäjä(t): Luis Berenguer Fuster (PSE) komissiolle (12. tammikuuta 2000) Aihe: Päätös valtiontukia koskevasta asiasta Espanjan lehdistössä on kerrottu teollisuusministeriön tiedotteessa Boletín de Energía Eléctrica julkaistuista tiedoista, joiden mukaan sähköyhtiöt ovat jo saaneet 387 223 miljoonaa pesetaa valtion tukia. Espanjan kuluttajat maksavat tästä korkeampina sähkön hintoina. Vastauksessaan esittämääni kysymykseen komissio ilmoitti, että se ei ole pitänyt aiheellisena päättää tukien maksamisen keskeyttämisestä, koska komission mielestä ei ole aikaisempaa toimintamallia, koska asia on monimutkainen ja koska asiasta käydään neuvotteluja. Samalla kuluttajat maksavat valtiontuista, joita pidetään periaatteessa laittomina ja yritykset ovat saaneen noin 30 prosenttia tukien kokonaismärästä. Maksettuja tukia on vaikea saada takaisin, jos asiasta tehdään siihen velvoittava päätös. Onko komission mielestä jo aika tehdä päätös tukien maksamisen keskeyttämistä? Mario Montin komission puolesta antama vastaus (8. helmikuuta 2000) Komissio katsoo, että tarvittaessa se voisi periä jo maksetut tuet takaisin Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999(1) 14 artiklan mukaisesti. Niistä syistä, jotka on esitetty vastauksessa parlamentin jäsenen kirjalliseen kysymykseen E-2681/99(2), komissio on toistaiseksi sitä mieltä, että mainitun asetuksen (EY) N:o 659/1999 11 artiklan mukaisten toimenpiteiden toteuttaminen ei tässä tapauksessa ole tarpeellista. (1) EYVL L 83, 27.3.1999. (2) Katso sivu 191.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2593/99 esittäjä(t): Daniel Hannan (PPE-DE) neuvostolle. Asekauppoja koskeva käytännesääntö.



Virallinen lehti nro 280 E , 03/10/2000 s. 0078 - 0079



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2593/99 esittäjä(t): Daniel Hannan (PPE-DE) neuvostolle (3. tammikuuta 2000) Aihe: Asekauppoja koskeva käytännesääntö Toimintaohjeiden 4 kohta aseiden vientiä koskevissa EU:n menettelysäännöissä määrää, että jäsenvaltiot pitävät menettelysääntöjen mukaiset neuvottelut luottamuksellisina. Britannian hallitus tulkitsee tähän sisältyviksi myös kyseisten neuvottelujen tulokset (Virallinen kertomus, 25. marraskuuta 1999, columni 738). Onko neuvosto asiasta yksimielinen, vai onko joillakin jäsenvaltioilla erilaisia käytäntöjä kyseisten neuvottelujen tulosten julkistamisen suhteen? Mikäli näin on, minkälaisia käytäntöjä on olemassa? Onko olemassa luetteloa siitä, mitä aseita toinen jäsenvaltio on vienyt sen jälkeen, kun ensimmäinen jäsenvaltio oli kieltäytynyt antamasta vientilisenssiä? Vastaus (13. maaliskuuta 2000) On jäsenvaltioiden asia päättää siitä, kuinka luottamuksellisuutta koskevia käytännesääntöjen määräyksiä tulkitaan, ottaen huomioon sen, että kieltäytymistapauksessa käytännesääntöjen nojalla toimitettujen ilmoitusten olisi pysyttävä luottamuksellisina ja että neuvotteluprosessin pohjimmiltaan kahdenvälistä luonnetta on kunnioitettava. Ei ole neuvoston asia kommentoida jäsenvaltioiden käytäntöä tässä suhteessa.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2749/99 esittäjä(t): Gérard Deprez (PPE-DE) komissiolle. Euroopan laajuinen kampanja naisiin kohdistuvaa väkivaltaa vastaan.



Virallinen lehti nro 280 E , 03/10/2000 s. 0122 - 0123



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2749/99 esittäjä(t): Gérard Deprez (PPE-DE) komissiolle (18. tammikuuta 2000) Aihe: Euroopan laajuinen kampanja naisiin kohdistuvaa väkivaltaa vastaan Voiko komissio selvittää vuonna 1997 naisiin kohdistuvasta väkivallasta annettua Euroopan parlamentin päätöslauselmaa (A4-0250/97(1)) seuranneita Daphne-aloitetta ja Euroopan laajuista, naisiin kohdistuvan väkivallan vastaista kampanjaa koskien: 1. Mitä hankkeita on tuettu vuonna 1999, erityisesti Belgiassa? 2. Uskooko komissio, että nämä hankkeet ovat tosiasiallisesti vaikuttaneet naisiin kohdistuvaan väkivaltaan? 3. Mitä komissio aikoo mahdollisesti tehdä parantaakseen näiden kahden aloitteen tehokkuutta? 4. Mitä hankkeita on jo laadittu ja hyväksytty osaksi tätä kampanjaa vuotta 2000 varten? (1) EYVL C 304, 6.10.1997, s. 55. Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus (2. maaliskuuta 2000) Naisiin kohdistuvaa väkivaltaa koskevan yhteisön yleisen tiedotuskampanjan yhteydessä komissio on tukenut Belgiassa valtakunnallista neuvontapalvelua ranskankielisille naisille sekä naisten etujärjestön kansainvälistä hanketta. Komission on mahdotonta tässä vaiheessa arvioida näiden hankkeiden vaikutuksia, koska hankkeiden toteutus on vielä kesken. Euroopan laajuinen tiedotuskampanja käynnistyi maaliskuussa 1999 ja päättyy toukokuussa 2000. Kampanjan päättävä konferenssi järjestetään yhdessä puheenjohtajavaltiona toimivan Portugalin kanssa Lissabonissa 4.6. toukokuuta 2000. Konferenssissa esitetään kampanjan arviointiraportti. Raportin tulokset otetaan huomioon alan muiden toimien suunnittelussa. Komissio muistuttaa arvoista parlamentin jäsentä siitä, että Daphne-aloitteen yhteydessä (19971999) komissio on osallistunut 150 aloitteeseen, joita toteuttavat naisiin kohdistuvaa väkivaltaa vastustavat järjestöt. Näistä aloitteista useita toteutettiin myös Belgiassa. Komissio jatkaa toimintaa Daphne-ohjelman yhteydessä (20002003). Luettelo kampanjaan hyväksytyistä hankkeista lähetetään parlamentin jäsenelle sekä Euroopan parlamentin pääsihteeristölle.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2684/99 esittäjä(t): Carlos Ripoll y Martínez de Bedoya (PPE-DE) komissiolle. Lentoliikenne.



Virallinen lehti nro 225 E , 08/08/2000 s. 0192 - 0192



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2684/99 esittäjä(t): Carlos Ripoll y Martínez de Bedoya (PPE-DE) komissiolle (12. tammikuuta 2000) Aihe: Lentoliikenne Mitä ehtoja alueellisten saarten välisten lentojen on komission mielestä täytettävä julkisen palvelun velvoitetta koskevaa julistusta varten? Mitä on komission yleinen kanta tällaisiin julistuksiin? Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus (1. helmikuuta 2000) Yhteisön lentoliikenteen harjoittajien pääsystä yhteisön sisäisen lentoliikenteen reiteille 23 päivänä heinäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2408/92(1) 4 artiklan säännösten mukaan jäsenvaltio voi alueellaan asettaa julkisen palvelun velvoitteen syrjäistä tai kehitysaluetta palvelevalle lentoasemalle suuntautuvalle säännölliselle lentoliikenteelle tai alueelliselle lentoasemalle suuntautuvalle vähäliikenteiselle reitille, jos näitä reittejä pidetään ehdottoman välttämättöminä lentoaseman sijaintialueen taloudelliselle kehitykselle. Koska saaret ovat usein syrjäisiä tai kehitysalueita, nämä säännökset sopivat niihin erityisen hyvin. Lisäksi niiden kohdalla on usein kyse vähäliikenteisistä reiteistä, jotka ovat yleensä myös ehdottoman välttämättömiä näiden saarien taloudelliselle kehitykselle. Espanja, Ranska, Portugali ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat näiden säännösten perusteella asettaneet julkisen palvelun velvoitteita useille reiteille, jotka palvelevat Atlantilla tai Välimerellä sijaitsevia saaria. (1) EYVL L 240, 24.12.1992.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2855/99 esittäjä(t): Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) komissiolle. Eläinten ruokintaa koskeva uusi laki.



Virallinen lehti nro 303 E , 24/10/2000 s. 0120 - 0120



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2855/99 esittäjä(t): Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) komissiolle (18. tammikuuta 2000) Aihe: Eläinten ruokintaa koskeva uusi laki Ruotsin lain tiukentaminen EU:n direktiivin mukaisesti on johtanut siihen, että eläinpuistot eivät saa ruokkia eläimiä lihalla, jota ei ole tarkastettu. Eläinpuistojen eläimille ei näin ollen voida enää tarjoilla hiiriä tai kananpoikia. Kaikille lihaa syöville eläinpuistojen eläimille on sen sijaan annettava virallisesti hyväksyttyjen tuottajien tuottamaa paloiteltua ja eläinlääkärin tarkastamaa lihaa. Käärmeiden ruokintaan on kuitenkin myönnetty poikkeus tästä määräyksestä. Myös eläinpuistojen hoitaakseen ottamat sairaat huuhkajat ja pöllöt tarvitsevat ruoansulatuksensa takia ravinnokseen kokonaisia eläimiä nahkoineen ja karvoineen. Tämän on kuitenkin katsottu olevan Ruotsin lain ja tämän lain perustana olevan EU-direktiivin vastaista. Onko komissio asiasta samaa mieltä? Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus (9. helmikuuta 2000) Luonnonvaraisten eläinten pitämisestä eläintarhassa 29. maaliskuuta 1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/22/EY(1) nojalla jäsenvaltioilla on velvollisuus huolehtia siitä, että kaikki eläintarhat tarjoavat eläimilleen korkeatasoisen hoidon huolellisesti laaditun ruokintaohjelman pohjalta. Kyseisessä direktiivissä ei kuitenkaan eritellä ruokavalioiden yksityiskohtia, vaan se on jäsenvaltioiden tehtävä. (1) EYVL L 94, 9.4.1999.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2310/99 esittäjä(t): Carmen Fraga Estévez (PPE-DE) komissiolle. Tonnikalafileiden tuonti EU:hun.



Virallinen lehti nro 225 E , 08/08/2000 s. 0095 - 0096



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2310/99 esittäjä(t): Carmen Fraga Estévez (PPE-DE) komissiolle (13. joulukuuta 1999) Aihe: Tonnikalafileiden tuonti EU:hun Thaimaan viranomaiset esittivät äskettäin pyynnön, että EU myöntäisi uuden 8000 tonnin tuontikiintiön tullikoodiin 1604.14.00 kuuluville tuotteille (tonnikalafileet ja säilykkeet). EU:n tonnikalafileemarkkinoille saadaan aivan riittävästi raaka-ainetta yhteisön sisäisen tuotannon ja yhteiseen tullietuusjärjestelmään kuuluvista Andien liiton jäsenvaltioista sekä AKT-maista peräisin olevan tuonnin ansiosta ja tarvittaessa näiden maiden tuontikiintiöitä voidaan nostaa. Siksi ei ole tarpeen etsiä raaka-aineen toimittajia muista maista. Kuten viime kuukausina on käynyt selväksi, sekä EU:n että yhteiseen tullietuusjärjestelmään kuuluvien Andien liiton jäsenvaltioiden ja AKT-maiden tuottajat pystyvät toimittamaan tonnikalafileitä EU:n jalostusteollisuudelle maailmanmarkkinahintaan, ja siksi on erittäin vaikea ymmärtää uuden kiintiön myöntämistarvetta thaimaalaisille tuotteille. Voiko komissio toimittaa - luettelon thaimaalaisista yrityksistä, jotka ovat tuoneet tonnikalafileitä EU:hun kahden viimeksi myönnetyn kiintiön puitteissa; - tiedot jokaisen niistä EU:hun tuomista määristä; - luettelon, josta ilmenevät näitä eriä ostaneet EU:n yritykset, ja se, missä jäsenvaltiossa ne toimivat? Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (21. tammikuuta 2000) Komissio ei voi toimittaa arvoisan parlamentin jäsenen pyytämiä tietoja. Kysymys on yksityisten yritysten kaupallista toimintaa koskevista tiedoista, joita jäsenvaltioiden tulliviranomaiset eivät ilmoita komissiolle. Komissio toimittaa kysyjälle ja parlamentin sihteeristölle luettelon thaimaalaisista yrityksistä, joilla on lupa viedä kalastustuotteita Euroopan yhteisöön.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2687/99

esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle

(12. tammikuuta 2000)

Aihe: Komission puheenjohtajan tiedotusryhmän kokoonpano ja rahoitus

Komission puheenjohtaja turvautuu kokonaisen tiedotusryhmän apuun saadakseen poliittisen viestinsä julki. Tällainen lähestymistapa muistuttaa, eikä varmaankaan sattumalta, Ison Britannian pääministerin omaksumaa tyyliä. Eräiden tietojen mukaan Tony Blairin lehdistösihteeri on Prodin neuvonantajien joukossa.

Toimittaja Dorien Presser kuvaili De Volkskrant -lehdessä tätä työtapaa propagandistiseksi seuraavalla tavalla: Hän [Ison Britannian pääministeri] vähät välittää parlamentista tai toimittajien kritiikistä. Demokratia on Tony Blairille lähinnä propagandan keino. Hän hallitsee tämän keinon tavalla, josta Göbbelskin olisi ollut ylpeä. Hän kääntyy oveline tiedotusstrategioineen suoraan kansan puoleen.

1. Mistä lähtien komission puheenjohtajan tukena on ollut tiedotusryhmä?

2. Ketkä ovat tiedotusryhmän jäseniä, neuvonantajia?

3. Kuka on vastuussa tiedotusryhmän operatiivisesta johtamisesta?

4. Mikä on tiedotusryhmän sisällä vallitseva työnjako ja organigrammi?

5. Miten tiedotusryhmän jäsenet on liitetty Euroopan komissioon?

6. Toimiiko tiedotusryhmä komission lehdistöpalvelun alaisuudessa?

7. Mikä on tiedotusryhmän vuosittainen budjetti?

8. Mitkä olivat tiedotusryhmän toimintasuunnitelmassaan esittämät tavoitteet?

Romano Prodin komission puolesta antama vastaus

(21. helmikuuta 2000)

Komissiolla ja sen puheenjohtajalla ei ole käytössään muuta tiedotusryhmää kuin lehdistö- ja viestintäpalvelu, jonka organisaatiokaavio toimitetaan arvoisalle parlamentin jäsenelle ja parlamentin pääsihteeristölle. Kyseisen yksikön palveluksessa ei ole Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerin entistä tai nykyistä neuvonantajaa.

Lehdistö- ja viestintäpalvelu, joka kokoaa yhteen komission entisen tiedotusosaston sekä joitakin entisen tiedotuksen, viestinnän, kulttuurin ja audiovisuaalialan pääosaston toimintoja, on pääosasto muiden komission pääosastojen tapaan. Sitä johtaa toimialajohtaja, ja se toimii komission puheenjohtajan alaisuudessa samaan tapaan kuin yksikköön kuuluva komission lehdistöpäällikkö.

Lehdistö- ja viestintäpalvelun rahoitus on peräisin yhteisön talousarvion A-osasta. Sitä koskevat samat budjettisäännöt kuin muitakin komission pääosastoja.

Lehdistö- ja viestintäpalvelun tehtävänä ei ole missään tapauksessa propagandan levittäminen, vaan kattava ja avoin tiedottaminen komission toiminnasta.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2356/99 esittäjä(t): Riitta Myller (PSE) komissiolle. Laajentumisen ympäristövaikutukset.



Virallinen lehti nro 303 E , 24/10/2000 s. 0052 - 0053



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2356/99 esittäjä(t): Riitta Myller (PSE) komissiolle (13. joulukuuta 1999) Aihe: Laajentumisen ympäristövaikutukset Euroopan unionin laajentuminen toteutuu lähivuosina. Neuvotteluja käydään paraikaa kuuden maan kanssa, ja Helsingin huippukokouksen jälkeen ne laajenevat koskemaan kaikkiaan 12 hakijamaata. Neuvotteluprosessin aikana tulevien jäsenten on saatettava hallintonsa ja lainsäädäntönsä vastaamaan unionin säädöksiä. Suuri ja taloudellisesti merkittävä haaste on eteneminen ympäristön tilan parantamisessa ja kestävän kehityksen mukaisen ympäristöpolitiikan omaksumisessa. Kysyn komissiolta, miten se aikoo toimia, jotta ympäristö otetaan huomioon yhtenä neuvottelujen prioriteettina, ja miten komissio aikoo suhtautua siirtymäaikoihin ympäristökysymyksissä. Günter Verheugenin komission puolesta antama vastaus (18. helmikuuta 2000) Komissio on arvoisan parlamentin jäsenen kanssa yhtä mieltä siitä, että ehdokasvaltioiden ympäristön tilan parantaminen ja näiden valtioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen yhteisön ympäristöalan säännöstön kanssa ovat merkittäviä haasteita. Ympäristökysymykset ovat yksi liittymisprosessin tärkeimmistä kysymyksistä. Kyproksen, Puolan, Slovenian, Tekin, Unkarin ja Viron kanssa käytävien neuvottelujen aloittamisen yhteydessä esitetyssä unionin neuvottelukannassa mainitaan nimenomaan korkeatasoisen ydinturvallisuuden ja ympäristösuojelun tavoitteet. Komission eri toimilla taataan ympäristönäkökohtien asianmukainen huomioon ottaminen. Toimiin kuuluu muun muassa rahoitustuki (erityisesti liittymistä edeltävä rakennepolitiikan väline ISPA) ja ympäristölainsäädännön lähentämisen asettaminen etusijalle liittymiskumppanuuksissa. Lisäksi komissio julkaisee käytännön oppaita, jotka koskevat lainsäädännön lähentämistä yhteisön ympäristöalan säännöstöön sekä yhteisön säännöstön täytäntöönpanoa. Siirtymäkausien suhteen komissio totesi seuraavaa 13. lokakuuta 1999 antamassaan yhteenvedossa(1), joka liittyi kunkin ehdokasmaan liittymisvalmistelujen edistymistä koskeviin määräaikaiskertomuksiin: Yhtenäismarkkinoiden laajenemiseen liittyvillä aloilla sääntelytoimenpiteet voitaisiin panna täytäntöön nopeasti. Siirtymäkausia olisi tästä syystä oltava vähän, ja niiden olisi oltava lyhyitä. Niillä yhteisön säännöstön aloilla kuten ympäristö-, energia- ja infrastruktuurialoilla, jotka edellyttävät huomattavia mukautuksia ja toimia sekä huomattavia rahavaroja, siirtymäkauden järjestelyt voitaisiin ulottaa koskemaan tiettyä lopullista ajanjaksoa, edellyttäen että ehdokasmaat pystyvät osoittamaan, että yhdenmukaistaminen on käynnissä ja että ne sitoutuvat yksityiskohtaisiin ja realistisiin yhdenmukaistamissuunnitelmiin ja tarvittaviin investointeihin. (1) KOM(1999) 500 lopullinen.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2819/99 esittäjä(t): Helle Thorning-Schmidt (PSE) komissiolle. Ranskan ja Kanadan välinen asbestikiista WTO:ssa.



Virallinen lehti nro 303 E , 24/10/2000 s. 0116 - 0116



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2819/99 esittäjä(t): Helle Thorning-Schmidt (PSE) komissiolle (18. tammikuuta 2000) Aihe: Ranskan ja Kanadan välinen asbestikiista WTO:ssa Mitä tietoja komissio voi antaa siitä, minkä päätöksen WTO on tehnyt Ranskan asbestikieltoa koskevassa Ranskan ja Kanadan riita-asiassa, mukaan lukien tiedot siitä, mihin toimiin komissio on ryhtynyt tässä asiassa? Pascal Lamyn komission puolesta antama vastaus (4. helmikuuta 2000) Maailman kauppajärjestön (WTO) 25. marraskuuta 1998 Kanadan pyynnöstä perustama ja yhteisön vastustama erikoisryhmä, joka käsittelee Ranskan asbestin ja asbestia sisältävien tuotteiden tuontikieltoa, ei ole päättänyt työtään. Koska kyseessä olevat tieteelliset tiedot ovat monimutkaisia, työ on viivästynyt merkittävästi. Itse asiassa erikoisryhmän ja asiantuntijoiden tapaaminen sekä toinen oikeuskäsittely olivat vasta tammikuussa 2000, joten erikoisryhmän raporttia voidaan odottaa aikaisintaan toukokuussa. Kyseinen viivästyminen ilmentää kuitenkin sitä, että yhteisön esille tuomat tieteelliset todisteet tämän riidan yhteydessä ovat korkealaatuisia. Tämä on ollut tarpeen kyseessä olevien terveysriskien vuoksi.