ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Komissio myöntää vuosittain ehdotuspyyntöjen perusteella toimintatukea eurooppalaisille kuluttajajärjestöille. Näin kuluttajajärjestöt voivat osallistua vahvemmin yhteisön toimintalinjoihin, mikä on yksi kolmesta ensisijaisesta tavoitteesta, jotka sisältyvät Euroopan parlamentin tukemaan kuluttajapoliittiseen strategiaan vuosiksi 2002—2006. Lisäksi tällaisella tuella on selkeä oikeusperusta, joka mahdollistaa kuluttajille suunnattujen toimien rahoituksen (1). Tuen kokonaismäärä voi olla enintään 50 prosenttia tukikelpoisten toimien kustannuksista. Yhteisön Euroopan kuluttajaliitolle myöntämän toimintatuen määrä on 1 172 790 euroa vuonna 2004. Lisäksi komissio myöntää säännöllisin väliajoin tarjouspyyntöjen perusteella tukea erityishankkeille, joiden tavoitteena on edistää kuluttajien etuja jäsenvaltioissa (ks. edellä alaviitteessä mainitun päätöksen N:o 283/1999/EY 2 artiklan c kohta ja 6 artikla sekä päätöksen N:o 20/2004/EY toimi 18). Syyskuussa 2002 julkaistun tarjouspyynnön (2) yhteydessä valittiin tuettavaksi Euroopan kuluttajaliiton esittämä European Consumer Law Group -hanke (haetun yhteisön tuen määrä oli 56 422,79 euroa). Myönnetyt tuet julkaistaan lähiaikoina terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosaston verkkosivustolla.
3.

Bacoma-verkonperän käyttöönottoa seuranneesta tuottavuuden laskusta voidaan myöntää korvausta niille aluksille, joiden tuottavuuteen tämä on vaikuttanut. Asetuksen (EY) N:o 2792/1999 16 artiklan 2 kohdassa otsikolla ”Toiminnan tilapäinen lopettaminen ja muut rahalliset korvaukset” määritellään tarkemmin, että ”jäsenvaltiot voivat myöntää kalastajille ja kalastusalusten omistajille rahallisen korvauksen, jos neuvoston päätöksestä aiheutuu teknisiä rajoituksia tiettyjen pyydysten ja pyyntimenetelmien käytölle; tuki on tarkoitettu kattamaan tekninen mukauttaminen ja sitä voidaan maksaa enintään kuusi kuukautta”. Jotta tällainen korvaus voidaan maksaa yllä määritellyllä tavalla 6 kuukauden enimmäisajaksi, Bacoma-verkonperän käyttöön ottaneen aluksen osalta on annettava vastuussa olevalle hallintoviranomaiselle näyttöä aiheutuneen tuottavuuden laskun suuruudesta ja kestosta.
1.

Waddenzee on alue, jota täytyy suojella erityissuojelualueena luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2 päivänä huhtikuuta 1979 annetun neuvoston direktiivin 79/409/ETY (2) mukaisesti ja erityisten suojelutoimien alueena luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21 päivänä toukokuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (3) mukaisesti. Komissio on tietoinen niistä monista tutkimuksista, joissa todetaan, että maakaasun pumppaamisella Waddenzeen maanalaisista kerroksista voi olla suoria ja epäsuoria kielteisiä vaikutuksia Waddenzeen ekosysteemiin, kuten esimerkiksi maaperän vajoaminen, vuoroveden vaikutuksen alaisten liejuisten rantamaiden ja soiden pinta-alan kasvaminen, muutokset sedimenttikerääntymissä, melu, näköhaitat ja saastumisriski. Alankomaiden toimivaltaiset viranomaiset ovat vastuussa sen arvioimisesta, onko toisten 40 miljardin maakaasukuutiometrin (m3) hyödyntämisen Waddenzeestä vaikutukseltaan todennäköisesti merkittävä vai ei. Jos ilmenee, että hyödyntämisestä aiheutuu todennäköisesti merkittäviä kielteisiä vaikutuksia, direktiivin 92/43/ETY 6 artiklan 3 kohdan mukaisesti on tehtävä asianmukainen arviointi. Toimivaltaiset kansalliset viranomaiset antavat hyväksyntänsä maakaasun lisähyödyntämiselle Wadden-zeestä vasta varmistuttuaan siitä, että suunnitelma tai hanke ei vaikuta kyseisen alueen koskemattomuuteen, ja kuultuaan tarvittaessa kansalaisia. Komissio on sitä mieltä, että ennalta varautumisen periaate on otettava huomioon tässä yhteydessä. Asiassa sovelletaan direktiivin 92/43/ETY 6 artiklan 4 kohdan säännöksiä, mikäli hankkeen alueelle aiheuttamien vaikutusten arvioinnin tulos on kielteinen.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/909

(2004/C 84 E/1004)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0906/04

esittäjä(t): Graham Watson (ELDR) komissiolle

(24. maaliskuuta 2004)

Aihe: Brittiläisten opettajien palkkakynnys Eurooppa-kouluissa

Viittaan kysymyksiini E-2583/03 (1) ja E-3295/03 (2) sekä komission vastauksiin ja kysyn, minkälaisia oikeudellisia lausuntoja komissio on saanut siitä, ovatko Yhdistyneen kuningaskunnan sopimukset yhteensopivia Eurooppa-koulujen perussäännöstä tehdyn sopimuksen 12 artiklan 4 kohdan a alakohdan säännösten kanssa?

Oikeustapauksessa C-6/89 (komissio vastaan Belgia, Kok. 1990, s. I-1595), komissio nosti kanteen Belgian hallitusta vastaan Eurooppa-koulujen perussäännön 12 artiklan rikkomisesta. Aikooko komissio harkita vastaavia toimia Yhdistyneen kuningaskunnan hallitusta vastaan, koska se ei ole myöntänyt oikeutta palkkakynnykseen?

Neil Kinnockin komission puolesta antama vastaus

(30. huhtikuuta 2004)

Komissio tarkastelee huolellisesti kysymystä, joka koskee Yhdistyneen kuningaskunnan palkkakynnyksen arviointijärjestelmän soveltamista niihin Yhdistyneen kuningaskunnan valtion palveluksessa oleviin britti-opettajiin, joilla on Yhdistyneen kuningaskunnan sopimus mutta jotka on lähetetty Eurooppa-kouluihin. Erityisesti oikeudellisten kysymysten tarkastelu on parhaillaan kesken.

(1) EUVL C 65 E, 13.3.2004, s. 180.

(2) EUVL C 70 E, 20.3.2004, s. 252.
2.

Tarkastellessaan valtiontukien soveltuvuutta yhteismarkkinoille komissio ottaa analyysissään huomioon EU:n muiden politiikkojen ja erityisesti työllisyyspolitiikan tavoitteet. Komission on ensin todettava objektiivisten kriteerien perusteella, että kyse on EY:n perustamissopimuksessa tarkoitetusta valtiontuesta. Tämä on tilanne, jos valtion toimenpide vääristää kilpailua tai vaikuttaa yhteisön sisäiseen kauppaan asettamalla yhden tai useamman yrityksen muita edullisempaan asemaan. Tämän jälkeen komissio selvittää toimenpiteen vaikutukset EU:n muihin politiikkoihin ja luonnollisesti myös yhteiskunnalliset vaikutukset. Lissabonin strategian ja valtiontukipolitiikan välisestä ristiriidasta voidaan puhua ainoastaan, jos Lissabonin strategian toimeenpanemiseksi toteutetut toimenpiteet katsottaisiin EY:n perustamissopimuksen vastaisiksi valtiontuiksi. Koulutusrahastojen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille ei ole toistaiseksi tehty yhtään päätöstä. Vaikka rahastot voivat joissakin olosuhteissa vääristää kilpailua, koulutusrahastojen kohdalla näin ei välttämättä ole. Komissio otti huomioon näiden rahastojen kiistämättä hyödylliset yhteiskunnalliset vaikutukset ja niiden osuuden Lissabonin strategiaan, eikä sillä ole käytössään tietoja, joiden mukaan tällä hetkellä sen tiedossa olevilla koulutusrahastoilla olisi tuntuvaa vaikutusta kilpailuun tai kauppaan yhteisössä. Komissio katsoo, että viranomaisten olisi toteutettava toimenpiteitä, joilla kannustetaan yrityksiä palkkaamaan työvoimaa ja nostamaan työntekijöiden koulutustasoa. Näin ollen Lissabonin tavoitteet ja valtiontukipolitii-kan tavoitteet eivät ole ristiriidassa keskenään.
—

EuropeAid-yhteistyötoimisto on hyväksynyt komission uuden päätöksen perusteella ”Practical Guide to contract procedures financed from the General Budget of the European Communities in the context of external actions” -oppaan (Käytännön ohjeet ulkoisiin toimiin liittyviä Euroopan yhteisöjen yleisestä talousarviosta rahoitettavia hankintamenettelyjä varten). Komission asianomaiset yksiköt ovat kääntäneet käytännön ohjeet espanjaksi, portugaliksi ja englanniksi.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/547

(2004/C 88 E/0557)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0878/04

esittäjä(t): Antonio Di Pietro (ELDR) komissiolle

(22. maaliskuuta 2004)

Aihe: Acque Albuli -yhtiö Tivolissa

Acque Albuli -osakeyhtiö hoitaa jo antiikin ajoista tunnettua terveyskylpylää. Rooman maakunnassa sijaitseva Tivolin kaupunki, joka oli yhtiön ainoa osakas joulukuuhun 2001 saakka, myi äskettäin 40 prosenttia yhtiön osakkeista yksityiselle yritykselle hankkiakseen yhtiölle lisää pääomaa. Osakekauppaan liittyi väärinkäytöksiä ja se mitätöitiin Tribunale di Roma -tuomioistuimessa. Italian tilintarkastusviranomaiset ovat lisäksi todenneet yhtiön tilinpäätöksessä vakavia virheitä. Acque Albulin osakkeet näyttivät olleen erittäin pahasti alihinnoiteltuja ja kauppa tehtiin hämärissä olosuhteissa (edes arvonmääritystä koskevia asiakirjoja ei ole julkistettu). Huolimatta yksityisyritystä sitovista sopimusvelvoitteista ja siitä, että yhtiö saa huomattavaa julkista tukea CIPEilta, lähes kaikki kylpylän työntekijät on irtisanottu. Äskettäin lehdistössä kirjoitettiin, että Acque Albule on päättänyt laskea liikkeelle joukkovelkakirjalainan perusteetta saamansa julkisen tuen lisäksi.

Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä tässä tapauksessa, jossa julkista omaisuutta on myyty ilman minkäänlaista avoimuutta, jossa on laskettu liikkeelle joukkovelkakirjalaina ilman asianmukaisia takeita ja jossa Acque Albule -yhtiön tappioiden kuittaamiseen on myönnetty valtavasti julkista tukea, jota ei ole käytetty ainakaan työllisyyden ylläpitämiseen, minkä työntekijöiden irtisanominen osoittaa?

Mario Montin komission puolesta antama vastaus

(29. huhtikuuta 2004)

Kysymystä siitä, sisältyykö alihintaan toteutettuun julkisen omaisuuden myyntiin valtiontukea ostajan hyväksi, käsitellään maan ja rakennusten osalta komission tiedonannossa julkisten viranomaisten tekemiin maa-alueita ja rakennuksia koskeviin kauppoihin sisältyvistä tuista. Tiedonanto on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä (1).

Tiedonannossa todetaan seuraavaa:

Maa-alueiden ja rakennusten myynti riittävästi julkistetulla, huutokauppaan verrattavalla avoimella tarjouskilpailulla, jolle ei aseteta ehtoja ja jossa hyväksytään paras tai ainoa tarjous, tapahtuu jo määritelmällisesti markkinahintaan, eikä siihen siten sisälly valtion tukea.

Jos julkiset viranomaiset eivät aio käyttää […] kuvattua menettelyä, yhden tai useamman riippumattoman arvioijan on suoritettava riippumaton arvio ennen myyntineuvotteluja, markkina-arvon vahvistamiseksi yleisesti hyväksyttyjen markkinoiden tunnuslukujen ja arviointinormien mukaisesti. Näin määritelty markkinahinta on vähimmäis-ostohinta, josta voidaan sopia myöntämättä valtion tukea.

Edellä esitetyt periaatteet voivat tulla sovellettaviksi arvioitaessa myös muuntyyppisen julkisen omaisuuden myyntiä.

Komissio aikoo saamiensa tietojen perusteella pyytää Italian viranomaisilta kirjallisesti lisätietoja sekä selvittääkseen tapaukseen liittyviä muita näkökohtia että arvioidakseen mahdollisen valtiontuen olemassaoloa.

(1) EYVL C 209, 10.7.1997.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/774

(2004/C 84 E/0871)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0334/04

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(10. helmikuuta 2004)

Aihe: Ihmisoikeus- ja demokratiatilanteen muuttumattomuus Kiinassa ja Hongkongissa, Taiwaniin kohdistuva uhkailu ja asevientikiellon tarve

1. Onko komissio yhtä mieltä kanssani siitä, että tärkein myönteinen muutos Kiinan kansantasavallassa vuoden 1989 jälkeen on ollut nopea, tosin usein huolimaton talouskasvu, joka antaa Kiinan kansoille toivoa siitä, että tulevaisuudessa niiden ei enää tarvitse elää köyhyydessä?

2. Onko komissio havainnut, että Kiinan kansantasavallassa yhdistymisvapaus, mielipiteen ilmaisemisen vapaus tai lehdistön vapaus olisivat lisääntyneet vuoden 1989 jälkeen?

3. Onko komissio havainnut, että Kiinan kansantasavallassa vuoden 1989 jälkeen poliittisia vastaan-hangoittelijoita olisi vangittu vähemmän, että yhden poliittisen puolueen valtamonopoli olisi päättynyt tai että kuolemanrangaistukset olisi lopetettu?

4. Onko komissio havainnut huomattavaa kohentumista vuoden 1989 jälkeen tavassa, jolla suhtaudutaan Kiinaan liitetyn entisen brittisiirtokunnan Hongkongin asukkaiden pyrkimyksiin saavuttaa täysimääräinen parlamentaarinen demokratia ja oikeusvaltio?

5. Onko komissio havainnut vuoden 1989 jälkeen merkittävää lientymistä valloitussuunnitelmissa, jotka kohdistuvat vuosina 1945 — 1949 Kiinan yhteydessä olleeseen Taiwaniin, jonka alkuperäinen väestö on nyt valinnut pysyvän itsenäisyyden ja hyvät naapurisuhteet Kiinaan?

6. Onko komissiolla varmuutta siitä, että vuoden 1989 kansannousuun verrattavat traagiset tapahtumat, joiden yhteydessä valtio harjoittaa väkivaltaa, eivät enää voi toistua?

7. Onko komissio valmis edistämään Kiinan kansantasavaltaan kohdistuvan aseidenvientikiellon säilyttämistä ennallaan niin kauan kuin maassa ei ole demokraattista oikeusvaltiota, niin kauan kuin Hongkongin demokratiaa tukahdutetaan ja niin kauan kuin Kiinan ja Taiwanin kesken ei ole tehty hyökkäämättömyyssopimusta?

Christopher Patteriin komission puolesta antama vastaus

(26. maaliskuuta 2004)

Vaikka EU onkin pannut merkille Kiinan ihmisoikeustilanteen jossain määrin kohentuneen viime vuosina, se pitää nykytilannetta edelleen monelta osin huolestuttavana, erityisesti kansalaisoikeuksien ja poliittisten oikeuksien aloilla. Useimpia arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemista tapauksista on jo käsitelty EU:n ja Kiinan välisen ihmisoikeuksia koskevan vuoropuhelun yhteydessä ja EU aikoo pian toteuttaa tätä vuoropuhelua koskevan kokonaisarvion. Samalla se on seurannut tiiviisti Honkongin ja Taiwanin tilannetta ja jatkaa asian tiivistä seuraamista edelleen. On selvää, että nämä kysymykset, olipa niissä sitten kyse Kiinan ihmisoikeustilanteesta tai luonteeltaan alueellisista kysymyksistä, on punnittava tarkasti asekauppaa koskevien pakotteiden purkamisesta Kiina osalta myöhemmin käytävien keskustelujen yhteydessä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/790

(2004/C 84 E/0887)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0447/04

esittäjä(t): Michl Ebner (PPE-DE) komissiolle

(23. helmikuuta 2004)

Aihe: Turpeenvienti Italiaan

Turve on yksi yleisimpiä puutarhan hoidossa käytettäviä aineita. Maaperältään runsasturpeiset valtiot, kuten Pohjoismaat, Saksa ja Alankomaat, vievät suuren osan turpeestaan esimerkiksi Italiaan, jossa ei juuri ole turvetta. Italiassa on paljon yrityksiä, jotka ovat jo vuosia tuoneet turvetta kyseisistä maista meriteitse. Tuontiin liittyy kuitenkin ongelmia. Italialaisten satamien vaikeuksien (esimerkiksi työvoimaongelmat, korkeat kustannukset ja maksut) vuoksi kuljetus Euroopan halki tapahtuu nyt maanteitse. Tilastot vahvistavat, että suurin osa Italiaan tuotavasta turpeesta saapuu maanteitse, Saksasta 76 prosenttia, Alankomaista 79 prosenttia ja Ranskasta jopa 100 prosenttia, vaikka halvempi ja ympäristöystävällisempi merikuljetus olisi täysin mahdollinen.

Voiko komissio ottaa kantaa näihin seikkoihin?

Tukeeko komissio merikuljetuksia?

Suunnitteleeko komissio sellaisen direktiivin antamista, jolla suosittaisiin merikuljetuksia kalliin, haitallisen ja ympäristöä vahingoittavan maantiekuljetuksen sijaan?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(5. huhtikuuta 2004)

Komissio uskoo, että saksalaiset, ranskalaiset ja alankomaalaiset turpeen viejät valitsevat kuljetusmuodon, joka on niiden kaupallisen arvioinnin perusteella tarkoituksenmukaisin. Turpeen lopullinen määränpää Italiassa on todennäköisesti kaukana satamista, minkä vuoksi arvioinnissa on otettava huomioon muun muassa satamapalvelujen, lastaamisen, purkamisen ja lopulliseen määränpäähän kuljettamisen kustannukset.

Komissio on jo useita vuosia aktiivisesti tukenut lyhyen matkan merenkulkua, josta on tulossa yhä käyttökelpoisempi vaihtoehto tieliikenteelle.

Lisäksi vastikään annetun meriliikenteen valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen (C(2004) 43) 10 luvussa annetaan komissiolle mahdollisuus hyväksyä tietynlainen tuki lyhyen matkan merenkululle.

Peruskäsitteistössä, jonka mukaisesti käyttäjät voivat vapaasti valita kuljetusmuodon, korostetaan erityisesti merikuljetusvaihtoehtoa, mikä ei ilmene suoranaisesti lainsäädäntötoimista vaan siten, että tarjotaan ja edistetään kestäviä ja turvallisia kuljetustapoja irtolastina kuljetettavan turpeen kaltaisille tuotteille, joita voidaan kuljettaa käyttäen eri kuljetusmuotoja.

Komission politiikan päätavoitteena on säilyttää Euroopan liikennejärjestelmän kestävyys nyt ja vastedeskin. Politiikkaa kuvaillaan komission tiedonannossa lyhyen matkan merenkulun kehittämisestä (1) ja kyseisen kuljetusmuodon edistämisohjelmassa (2).

(1) KOM(l 9 9 9) 317 lopullinen.

(2) KOM(200 3) 15 5 lopullinen.
2.

Tästä tapauksesta ei voida esittää arviota riittämättömien tietojen vuoksi, mutta on syytä muistaa, että se, mitä oikeutta sovelletaan aluksella ammattitoimintaa harjoittavan henkilön työsopimukseen, riippuu ensisijaisesti sen tuomiokunnan kansainvälisen yksityisoikeuden säännöistä, jonka piiriin kuuluvan tuomioistuimen käsiteltäväksi riita-asia on saatettu. Useimmissa tapauksissa nämä säännöt perustuvat sen valtion oikeuteen, jossa alus on rekisteröity ja jonka lipun alla se purjehtii (vrt. sopimussuhteisiin sovellettavasta laista vuonna 1980 tehdyn Rooman yleissopimuksen 6 artiklan 2 kohta). Mitä tulee työntekijöiden vähentämistä koskevaan yhteisön lainsäädäntöön, merialusten miehistöt eivät kuulu työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä heinäkuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin 98/59/EY (1) soveltamisalaan. Direktiiviä laadittaessa komissio ehdotti myös merialusten miehistöjen sisällyttämistä direktiivin soveltamisalaan, mutta muut toimielimet eivät kannattaneet komission ehdotusta.
2.

Laajentuneen unionin naapurimaille avautuu suora pääsy 450 miljoonan kuluttajan yhtenäismarkkinoille. Laajentunut unioni on edelleen avoin kauppakumppani, joka soveltaa yhtenäisiä sääntöjä ja hallinnollisia menettelyjä sekä yhtenäisiä tulleja, jolloin tullisuojan yleinen taso pienenee laajentumisen jälkeen. Tämä yksinkertaistaa kolmansien maiden toimijoiden toimintaa uusissa jäsenvaltioissa. Sääntöjen yksinkertaistaminen ja standardointi hyödyttää erityisesti rajakauppaa harjoittavia pieniä ja keskisuuria yrityksiä sekä yksittäisiä toimijoita, joille aiheutuu kauppamenettelyjen noudattamisesta suhteellisesti korkeampia kustannuksia. Lisäksi laajentumisen odotetaan vauhdittavan talouskasvua uusissa jäsenvaltioissa, mikä puolestaan lisää tuontikysyntää. Tästä on erityisesti hyötyä uusien jäsenvaltioiden raja-alueille, jotka pääsevät nauttimaan talouskasvun mukanaan tuomista eduista ja joiden kauppa kasvaa laajentuvien markkinoiden myötä. Naapuruuspoliittisissa ohjelmissa on otettu huomioon rajat ylittävä kauppa, sillä yksi päätavoitteista on ”tehokkaiden ja turvallisten rajojen luominen”. Näin ollen ohjelmiin voidaan sisällyttää toimia kaupan ja rajanylityksen helpottamiseksi (esim. käyttäjäystävällinen järjestelmä pienimuotoista rajakauppaa varten).
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 33/197

(2004/C 33 E/200)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2008/03

esittäjä(t): Marianne Thyssen (PPE-DE) komissiolle

(11. kesäkuuta 2003)

Aihe: Avian-influenssa Belgiassa — vahinkojen korvaaminen siipikarja-alalla

Elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevä yhteisön pysyvä komitea kokoontui uudelleen toukokuun lopussa käsittelemään useissa Euroopan unionin maissa esiintyvää avian-influenssaa. Komitea päätti muun muassa lieventää avian-influenssan torjuntatoimenpiteitä Belgiassa.

Belgian hallitus päätti (osittain) korvata vahingot siipikarjankasvattajille. Kuitenkin on myönnettävä, että avian-influenssan aiheuttama kriisi on merkinnyt suuria menetyksiä koko siipikarja-alalla. Myös alan rehuteollisuus, hautomot, siipikarjanteurastamot, siipikarjanlihaa leikkaavat yritykset, tukkukauppiaat ja vientiyritykset ovat kärsineet suuria taloudellisia tappioita, joita ei korvata lainkaan.

Siipikarja-ala on Belgiassa merkittävä maan taloudelle ja työllisyydelle. Aikooko komissio korvata tappioita myös muille kuin maatiloille, joissa kasvatetaan siipikarjaa, ja missä määrin se aikoo korvata tappioita? Katsooko komissio, että Belgian hallitus tai Belgian alueiden hallitukset voivat korvata taloudellisia menetyksiä muille kuin kyseisille maatiloille?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(7. heinäkuuta 2003)

Belgia voi saada yhteisöltä taloudellista tukea. Sen suuruus on enintään 50 % kuluista hätätoimenpiteissä, jotka on yksilöity tietyistä eläinlääkintäalan kustannuksista, joiden avulla on määrä tukahduttaa ja hallita epidemioita 26. kesäkuuta 1990 tehdyn neuvoston päätöksen 90/424/ETY (1) 3 artiklan 1 kohdassa.

Yhteisön suuntaviivat maatalousalan valtiontuesta (2) koskevat kaikkea valtion tukea, joka myönnetään liitteessä I lueteltujen tuotteiden tuotantoon, jalostukseen tai markkinointiin. Valtion tukitoimenpiteitä eläintautiepidemioiden yhteydessä on arvioitava näiden ohjeiden 11 kohdan säännösten mukaan.

Vaikka 11 kohdassa sallitaan tuki maataloustuotannolle tai tuotantovälineille aiheutuneen vahingon korvaamiseksi, siinä ei sallita jalostajille aiheutuvien tappioiden hyvittämistä. Jos jalostajat kuitenkin joutuvat talousvaikeuksiin, heille voidaan myöntää hätä- ja uudelleenjärjestelyapua edellyttäen, että sen antamisessa noudatetaan yhteisön suuntaviivoja valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi (3).

Lisäksi komissio on jo korostanut vakuutussuojan merkitystä keinona selviytyä suurten eläintauti-epidemioiden aiheuttamista välillisistä vahingoista.

(1) EYVL L 224, 18.8.1990.

(2) EYVL C 232, 12.8.2000.

(3) EYVL C 288, 9.10.1999.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 65/147

(2004/C 65 E/163)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2418/03

esittäjä(t): Dominique Souchet (NI) komissiolle

(21. heinäkuuta 2003)

Aihe: Torjunta-aineiden kestävä käyttö ja lentolevitys

Torjunta-aineiden kestävän käytön teemakohtaista strategiaa käsittelevän Euroopan parlamentin päätöslauselman (P5_TA-PROV(2003)0128) 7 kohdassa sanotaan, että parlamentti ”tukee täysin suositusta, joka koskee lentolevityskieltoa ja mahdollisuutta nimetä torjunta-aineettomia vyöhykkeitä”. Tämä päätöslauselma on osa Van Bremptin mietintöä, jonka Euroopan parlamentti hyväksyi täysistunnossaan 27. maaliskuuta 2003 Brysselissä.

Euroopassa käytössä olevista kasvinsuojeluaineiden käsittelytavoista korkeintaan prosentissa kasvit ruiskutetaan helikopterista. Tiettyjä torjunta-aineita ei voida kuitenkaan levittää muuten kuin lentämällä viljelmän yli, mihin on useita syitä: tuholaisten sijainti tai viljelmän koko (cercoporiosis banaaniviljelmissä, männynkulkuekehrääjä, maissikoisan viimeisin sukupolvi, jyväkiitäjäinen), viljelmän pinnanmuodostus (kaltevassa rinteessä sijaitsevat viinitarhat), poikkeuksellisten sääolosuhteiden aiheuttamat haitat (härmäsieni viiniköynnöksissä tai perunoissa) tai vaikeapääsyinen viljelmä (riisipellot).

Miten komissio aikoo tässä tapauksessa sovittaa yhteen lentolevityskiellon ja vaatimuksen, että on torjuttava tehokkaasti kasvitauteja, jotka voivat olla joskus haitallisia myös ihmiselle?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(10. syyskuuta 2003)

Komissio on edelleen huolissaan niistä erityisistä riskeistä, jotka liittyvät torjunta-aineiden lentolevitykseen, ja erityisesti ihmisten ja ympäristön altistumisesta tuulen mukana kulkeutuville torjunta-aineille.

Komissio ehdottaa tiedonannossaan Kohti torjunta-aineiden kestävän käytön teemakohtaista strategiaa (1) lentolevityksen yleistä kieltämistä, mutta antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden poiketa kiellosta, mikäli lentolevityksestä on selvästi etua ja myös ympäristöhyötyjä verrattuna muihin levitysmenetelmiin. Ehdotuksesta on saatu runsaasti kommentteja eri sidosryhmiltä, joiden näkökannat eroavat huomattavasti toisistaan. Jäsenvaltioissa on jo tehty tai niissä on meneillään viranomaistutkimuksia asiasta. Kaikkea käytettävissä olevaa aineistoa tutkitaan parhaillaan edelleen.

Saatujen tulosten perusteella komissio aikoo ehdottaa sellaisia lentolevitystä koskevia toimenpiteitä, joissa otetaan parhaalla tavalla huomioon ihmisten terveyden ja ympäristön suojelun korkean tason takaaminen, toimenpiteiden teknisen toteutettavuus ja viljelykasvien suojaamistarve.

(1) KOM(2002) 349 lopullinen.