KIRJALLINEN KYSYMYS E-2409/97 komissiolle esittäjä(t): Cristiana Muscardini (NI) (10. heinäkuuta 1997)

Aihe: Po-joen laakson ympäristön hälyttävä tila

Po-joen laakson alueen ekologinen tila on erittäin hälyttävä, sillä Milanon laajuinen kaupunki on täysin ilman puhdistuslaitosta ja väestöllä, josta 25 prosenttia elää maaseudun pikkukylissä, ei ole viemärijärjestelmää.

Aikoinaan suuressa Po-joessa, jonka kuivuus on muuttanut epämiellyttävän hajuiseksi puroseksi, virtaa nyt myrkyllisiä aineita, jotka ovat saastuttaneet jopa rannat.

Samat virrat, jotka aikoinaan olivat runsasvetisiä, mutta jotka nyt ovat fosforin ja typen saastuttamia, eivät onnistu enää yhtymään suuremman jokiuoman kulkuun, vaan ne etenevät samansuuntaisesti kuin niin kutsuttu ¨laminaarinen¨ virta sen vuoksi, että vedet virtaavat pitkiä pätkiä niin kuin ne olisivat erillisiä vesivirtoja niiden oman joenuoman sisällä.

Arvioiden mukaan Adrianmereen joutuu vuosittain yli 757 600 tonnia typpeä ja 161 300 tonnia fosfaattia ilman, että saastumiskierrettä olisi edes yritetty jarruttaa. Myös teollisuus ja maanviljelys ovat osaltaan saastuttaneet aluetta, sillä Po-joen altaan osuus maan karjankasvatuksesta (joka tuottaa paljon orgaanisia jätteitä) on 55 prosenttia, ja teollisuus saastuttaa puolestaan yli puolentoista miljoonan yrityksen jätteillä.

Voiko komissio puuttua asiaan ja tehdä Po-joen laakson ympäristön tilan pelastamiseksi suunnitelman ja antaa sellaisia direktiivejä, joilla kielletään ehdottomasti jätteet ja vedenotto ja joilla määrätään säännöllisestä valvonnasta sekä vesien typpi- ja fosfaattimäärien pienentämisestä velvoittamalla yritykset rakentamaan tehokkaita puhdistuslaitoksia?

Komission jäsenen Ritt Bjerregaardin komission puolesta antama vastaus (11. syyskuuta 1997)

Yhteisön ympäristölainsäädäntö sisältää direktiivejä, joilla pyritään suojelemaan pinta- ja pohjavesiä yhdyskuntien, maatalouden ja teollisuuden tuottamien päästöjen aiheuttamalta pilaantumiselta.

Yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21. toukokuuta 1991 annetussa direktiivissä 91/271/ETY ((EYVL L 129, 18.5.1976. )) velvoitetaan jäsenvaltiot huolehtimaan siitä, että keräysjärjestelmät ja jätevedenpuhdistamot ovat käytössä kaikissa taajamissa, joiden asukasvastineluku on suurempi kuin 2 000, silloin kun sisävesiin ja suistoihin johdetaan jätevettä, samoin kuin yli 10 000 asukasvastineluvun taajamissa, kun jätevettä johdetaan rannikkovesiin (asukasvastineluku on yleisesti käytetty mittayksikkö, jota käytetään likaveden pilaantumisesta ja joka vastaa yhden henkilön yhdessä päivässä aiheuttamaa orgaanista biologisesti hajoavaa kuormitusta). Täytäntöönpanon määräpäivät ovat 31. joulukuuta 1998, 31. joulukuuta 2000 tai 31. joulukuuta 2005; määräpäivä riippuu taajaman koosta ja sen vesistön haavoittuvuudesta, jonne jätevedet johdetaan.

Italia ei ole vielä saattanut tätä direktiiviä osaksi kansallista oikeusjärjestystään, ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on tuominnut sen käytöksen 12. joulukuuta 1996.

Vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta 12. joulukuuta 1991 annetussa direktiivissä 91/676/ETY ((EYVL L 375, 31.12.1991. )) säädetään pakollisista toimenpiteistä tämäntyyppisen pilaantumisen vähentämiseksi ja ehkäisemiseksi.

Italia ei ole tähän mennessä vielä määrittänyt nitraattien aiheuttaman pilaantumisen kannalta herkkiä alueita eikä myöskään ole ottanut käyttöön mitään karjanhoidon valvontatoimia tämän direktiivin mukaisesti.

Komissio on tässä tilanteessa jättänyt kanteen Italiaa vastaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen.

Italian viranomaisten on pantava täytäntöön tiettyjen yhteisön vesiympäristöön päästettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamasta pilaantumisesta 4. toukokuuta 1976 annettu direktiivi 76/464/ETY ((EYVL L 135, 30.5.1991. )). Tässä direktiivissä säädetään, että kaikkia vaarallisten aineiden päästöjä on valvottava lupajärjestelmän avulla, jossa on määrättävä päästöstandardit. Päästöstandardien avulla on päästävä direktiivin kahteen päätavoitteeseen: vaarallisten aineiden aiheuttaman pilaantumisen poistamiseen ja paikallisesti vaikuttavien aineiden aiheuttaman pilaantumisen vähentämiseen. Fosfori, nitraatit ja ammoniakki kuuluvat jälkimmäiseen luokkaan.

Italian laissa nro 319/76 määritetään teollisuusjätteiden päästöstandardit parhaimpien käytössä olevien menetelmien perusteella. Laissa edellytetään alueiden laativan ja ottavan käyttöön ympäristön korjaamissuunnitelmia. Italian asetuksessa nro 133/92 määritetään edellytykset korjaamissuunnitelmien ajan tasalle saattamiselle ja toteuttamiselle.

Direktiivin 76/464/ETY 7 artiklassa viranomaisten edellytetään laativan pilaantumisen vähentämisohjelmia ja toimittavan komissiolle samanaikaisesti yhteenvedot näistä ohjelmista ja niiden tulokset. Italian viranomaiset eivät ole vielä toteuttaneet velvoitteitaan. Komissio on tämän vuoksi käynnistänyt jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn Italiaa vastaan.

On kuitenkin lisättävä, että komission esittämässä ehdotuksessa neuvoston direktiiviksi vesipolitiikkaan liittyvien yhteisön toimien kehyksestä ((EYVL C 184, 17.6.1997. )) laajennetaan vesien suojelun soveltamisalaa kaikkeen veteen (pinta- ja pohjavesiin), eikä siinä olla kiinnostuneita, toisin kuin nykyisessä yhteisön lainsäädännössä, pelkästään tiettyyn käyttöön tarkoitetusta vedestä eli erityisesti ihmisten käyttöön tarkoitetusta vedestä, uimavedestä ja kalanviljelyyn tarkoitetusta vedestä. Direktiiviehdotuksessa noudatetaan yhdistettyä lähestymistapaa - siinä pyritään yhdistämään päästöjen raja-arvot ja vesien laatustandardit ja -tavoitteet. Direktiiviehdotuksessa jäsenvaltiot velvoitetaan saattamaan kaikki vetensä ¨hyvään tilaan¨. Tätä varten on kaikille valuma-aluepiireille (hallinnollinen alue, joka koostuu yhdestä tai useammasta valuma-alueesta) laadittava hoitosuunnitelma, ¨hyvän tilan¨ saavuttamiseen tarvittavista toimenpiteistä koostuva ohjelma sekä seurantaohjelma.