KIRJALLINEN KYSYMYS E-2229/02

esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) neuvostolle

(23. heinäkuuta 2002)

Aihe: YMP:n uudistaminen ja unionin laajentuminen

Toisin kuin rakennerahastot, joissa sovelletaan suoraa yhteyttä tulotasoihin henkeä kohti ja joita voidaan sen vuoksi pitää esimerkkeinä eurooppalaisesta solidaarisuudesta, YMP ei

perustu BKT henkeä kohti -laskelmiin ja siihen on aina sisältynyt huomattavia sen talousarviota koskevia vääristymiä sen kaikkien muiden puutteiden lisäksi. Saksan hallituksen uskotaan laskeneen hiljan jokaisen ranskalaismiehen, -naisen ja -lapsen saavan 40 euroa vuodessa EU:n maatalousvaroista, kun taas jokaisen saksalaisen on maksettava maatalouspottiin 53 euroa vuodessa. Britannian, Alankomaiden, Itävallan ja Ruotsin veronmaksajat pitävät myös huolen siitä, että heidän valtionsa rahoittaa suhteettoman suuren osan yhteisön varoista, joista YMP nielee yli puolet. Katsooko neuvosto, että YMP:n tuottamat rahoitukselliset vääristymät ovat eurooppalaisen ihanteen välttämätön osatekijä, vai että ne ovat historian aikaansaamia epänormaaliuksia, jotka on kiireesti korjattava? Jos viime mainittu on neuvoston tulkinta, katsooko se, että nykyisten jäsenvaltioiden olisi parempi päästä yksimielisyyteen YMP:n perusteellisesta ja merkittävästä uudistamisesta ennen kuin ehdokasvaltiot liittyvät unioniin kuin odottaa vuoteen 2006 ja ottaa riski suuresta yhteenotosta, mikä saattaisi synnyttää paljon Euroopan vastaista mielialaa useissa jäsenvaltioissa, kuten Saksassa?

Erilaisia muutosehdotuksia on esitetty ja äskettäin komissiokin on antanut omansa. Mikä on neuvoston kanta näihin ehdotuksiin? Hyväksyykö neuvosto näkemyksen, jonka mukaan on täysin mahdollista korjata eri jäsenvaltioiden väliset rahoitukselliset vinoutumat ja samalla huolehtia maatalouden ja maaseudun yhteisöjen pitkän aikavälin tukemisesta tavalla, joka saa laajan yleisen kannatuksen?

Reformi voidaan toteuttaa useilla eri tavoin, joista yksi on suorien tukien korvaaminen laajempipohjaisilla tuilla, uudelleenjärjestelyillä ja yhteisrahoituksella. Onko neuvosto harkinnut myös henkeä kohti laskettuun BKT:hen ja väestömäärään perustuvan tasapainottavan rahoitusosuuden alennusmenettelyn käyttöönottamista sen varmistamiseksi, että eri jäsenvaltioiden osuuksien määrittäminen olisi tasapuolista?

Jos jokin tietty hallitus vastustaa uudistuksia ja viivyttää siten laajentumista ja erityisesti liittymiskriteerit täyttäneiden valtioiden tuloa unionin jäseniksi vuoden 2004 kesällä, uskooko neuvosto, että suurimmat nettomaksajavaltiot jatkavat siinä tapauksessa YMP:n ja yhteisön muiden menojen rahoittamista vuoden 2006 jälkeenkin, ikään kuin mitään ei olisi tapahtunut?

Vastaus

(19. joulukuuta 2002)

Yhteinen maatalouspolitiikka (YMP) otettiin käyttöön vuonna 1962 ja sillä on siitä alkaen pyritty tavoitteisiin, jotka ovat pysyneet muuttumattomina ja jotka esitetään EY:n perustamissopimuksen 33 artiklassa. Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi YMP perustettiin kolmelle perusperiaatteelle, joista yksi on rahoituksellinen yhteisvastuu. YMP:tä on useiden vuosikymmenten kuluessa mukautettu eri laajentumisten myötä niiden asettamiin haasteisiin sopeutumiseksi, sitä on uudistettu monta kertaa ja mukautettu muiden alojen politiikassa tapahtuneeseen kehitykseen, kuten yhteismarkkinoiden toteutuminen ja ympäristöä ja elintarvikkeiden turvallisuutta koskevien määräysten ottaminen perustamissopimukseen. Berliinin Eurooppa-neuvosto vahvisti vuonna 1999 uudistetun YMP:n aseman yhtenä unionin tärkeimmistä politiikoista ja unionin rahoitusnäkymissä vuoteen 2006 saakka.

YMP:llä on nyt edessään useita uusia haasteita, muun muassa laajentuminen, johon parlamentin jäsen viittaa, mutta myös kansainvälisellä tasolla käytäessä neuvotteluja WTO:n Dohan julistuksen seurauksena ja kansallisella tasolla pyrittäessä vastaamaan yhteiskunnan odotuksiin, jotka koskevat kohtuullisen elintason turvaamista maanviljelijöille, ympäristönsuojelua, eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevia asianmukaisia vaatimuksia sekä turvallisten ja korkealaatuisten elintarvikkeiden tarjoamista kuluttajille.

Toimintaa on meneillään erityisesti kolmella alalla: laajentumisneuvottelut, WTO-neuvottelut ja YMP:n väliarviointi. Vaikka nämä kaikki kolme asiakokonaisuutta liittyvät toisiinsa siinä mielessä, että muutokset yhdellä alalla vaikuttavat muihin aloihin, ne eivät ole toisistaan riippuvaisia, sillä yksikään asiakokonaisuus ei ole toisen edellytys.

Euroopan komissio antoi heinäkuussa 2002 Euroopan parlamentille, neuvostolle ja kansalaisyhteiskunnalle tiedonannon YMP:tä koskevasta väliarvioinnista. Kuten Euroopan parlamenttikin, neuvosto käsittelee tiedonantoon sisältyviä asioita yhdessä komission kanssa. Neuvosto ei ole saanut käsittelyään vielä päätökseen mutta missään tapauksessa lainsäädäntömuutoksia ei voi toteuttaa ennen kuin komissio antaa lainsäädäntöehdotuksensa myöhemmin tänä vuonna. Tasapainottava rahoitusosuuden alennusmenettely, johon parlamentin jäsen viittaa, ei ole komission esittämien vaihtoehtojen joukossa.

Lopuksi todettakoon, että neuvosto käsittelee vuoden 2006 jälkeisiä unionin rahoitusnäkymiä ja muita asiaankuuluvia kysymyksiä, tarvittaessa myös YMP:tä, sopivana ajankohtana komission ehdotusten perusteella.