KIRJALLINEN KYSYMYS E-2218/99

esittäjä(t): Paulo Casaca (PSE) komissiolle

(29. marraskuuta 1999)

Aihe: Ostovoimapariteetti-tunnusluvun liiallinen käyttö yhteisön lainsäädännöllisissä teksteissä

Sain 29. lokakuuta Brysseliin ja 30. lokakuuta kotiini Ponta Delgadaan komission vastauksen heinäkuussa 1999 esittämääni kysymykseen E-1567/99(1). Komission vastauksessa vahvistetaan, että ostovoimapariteetti-tunnuslukua käytetään erityisen tärkeissä lainsäädännöllisissä teksteissä, kuten neuvoston asetuksissa (EY) N:o 1260/1999(2) ja (EY) N:o 1267/1999(3), vaikkei sen käytölle ole olemassa mitään oikeusperustaa.

Minun on painotettava, että päinvastoin kuin komission vastauksesta ilmenee, mielestäni ei tarvita erityistä oikeusperustaa ostovoimapariteettia varten, vaan tämä tunnusluku pitäisi sisällyttää Euroopan unionissa voimassaolevaan tilinpitojärjestelmään (Neuvoston asetus (EY) N:o 2223/96(4)).

Väite, että tämän tunnusluvun käyttö ei merkitse huomattavia ongelmia on minusta on todella hämmästyttävä, kun tiedetään, että Portugalin tilastoviranomaiset vastustavat Eurostatin käyttämää ostovoimapariteetti-tunnuslukua, koska tälle tunnusluvulle ei ole tunnustettua eikä hyväksyttyä oikeudellista, tieteellistä taikka metodologista perustaa.

Yhtä hämmästyttävä on ilmoitus, että ostovoimapariteettia osoittavat luvut saadaan jäsenvaltioiden eri tilastoviranomaisten kanssa tehtyjen kahdenvälisten sopimusten perusteella. Empiiriseltä kannalta katsoen tällaisten tunnuslukujen luotettavuus perustuu kuitenkin nimenomaan siihen, että ne on laadittu yhtäläisten kriteerien pohjalta.

Lisään vielä, että viimeisimmässä yleisesti saatavilla olevassa julkaisussa on sellaisia tämän tunnusluvun avulla saatuja tuloksia, joita kuka tahansa vähänkin huomiokykyinen tarkastelija voi pitää järjettöminä.

Voisiko komissio näin ollen tiedottaa säännöllisesti ja yksityiskohtaisesti Euroopan parlamentille tähän tunnuslukuun liittyvän keskustelun edistymisestä? Komission vastauksen mukaan keskustelu asiasta aloitettiin tilasto-ohjelmakomitean kokouksessa 25. toukokuuta 1999.

(1) EYVL C 27 E, 29.1.2000, s. 134.

(2) EYVL L 161, 26.6.1999, s. 1.

(3) EYVL L 161, 26.6.1999, s. 73.

(4) EYVL L 310, 30.11.1996, s. 1.

Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus

(21. joulukuuta 1999)

Ostovoimapariteetteja (PPP) ei käytetä väärin yhteisön oikeudellisissa teksteissä. Kahdessa uudessa, alueellisia toimenpiteitä(1) käsittelevässä oikeudellisessa välineessä viitataan ostovoimapariteettien käyttöön muuntokertoimina valuuttojen markkinakurssien sijaan, mikä on täysin oikein ja kuvastaa nykyistä käytäntöä.

Ostovoimapariteettien käyttö perustuu näihin teksteihin, mutta itse ostovoimapariteettien laadinnalle ei ole oikeudellista perustaa. Komission mielestä onkin suositeltavaa, että tällainen perusta luotaisiin. Tämä on kuitenkin täysin erillinen kysymys.

Komission tietoon ei ole tullut yhtään tapausta, jossa Portugalin tilastolaitos olisi kieltäytynyt käyttämästä ostovoimapariteetteja. Instituto nacional de Estatátistica (INE) toimittaa itse kaikki Portugalia koskevat tiedot ostovoimapariteettien laskentaa varten, ja kaikki tähän osallistuvat jäsenvaltiot, myös Portugali, ovat aina hyväksyneet vuosittaiset tulokset. Viime aikoina ei myöskään ole esitetty mitään vakavaa arvostelua, joka kohdistuisi komission käyttämään menetelmäperustaan. Nyt käytettävistä menetelmäpuitteista on sovittu komission ja OECD:n välillä, ja kyseisiä menetelmiä käytetään myös Yhdistyneiden Kansankuntien koordinoimassa ja Maailmanpankin tukemassa kansainvälisessä vertailuohjelmassa.

Komissio koordinoi kansallisten tilastoviranomaisten tekemää ostovoimapariteetteihin liittyvää työtä kansallisten asiantuntijoiden työryhmän kautta sekä antamalla tarvittavia suuntaviivoja. Komissio on vakuuttunut siitä, että näin turvataan toiminnan riittävä koordinointi, vaikka se perustuu erillissopimuksiin.

Komissio ei voi hyväksyä näkemystä, jonka mukaan viimeisimmät tulokset ovat järjettömiä. On syytä korostaa, että kansallisia tilastoviranomaisia työryhmässä edustavat kansalliset asiantuntijat hyväksyivät tulokset ennen niiden lopullista muotoilua ja julkaisemista.

Komissio haluaa tässä yhteydessä vielä toistaa, että nimenomaan ostovoimapariteetteja koskevien oikeudellisten tekstien puutumisesta ei ole aiheutunut merkittäviä ongelmia. Yhteisesti hyväksyttyjen periaatteiden noudattamista voitaisiin kuitenkin entisestään tehostaa hyväksymällä erityinen tätä koskeva säädös. Komissio on valmis tiedottamaan parlamentille kaikesta ostovoimapariteetteja koskevasta kehityksestä.

(1) Neuvoston asetus (EY) N:o 1260/1999 rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä, annettu 21. kesäkuuta 1999, ja neuvoston asetus (EY) N:o 1267/1999 liittymistä edeltävästä rakennepolitiikan välineestä, annettu 21. kesäkuuta 1999.