KIRJALLINEN KYSYMYS E-0601/01

esittäjä(t): Stavros Xarchakos (PPE-DE) komissiolle

(1. maaliskuuta 2001)

Aihe: Rasismi ja muukalaisviha unionissa ja ehdokasvaltioissa

Eurooppa elää viime vuosina rasismin ja muukalaisvihan ilmiöiden elpymisen aikaa.

Euroopan unioni on perustanut Euroopan rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskuksen, jonka päämaja on Wienissä. Sitä tuetaan yhteisön talousarviosta ja se laatii tutkimuksia muukalaisvihan ilmiöistä unionin jäsenvaltioissa. Se on kuitenkin pysynyt laajalle yleisölle tuntemattomana ja sen käytännön toimet näiden ilmiöiden kehityssuunnan kääntämiseksi ovat olleet melko mitättömiä.

Edellä mainitun keskuksen toimet rasististen ilmiöiden suhteen ovat olleet täysin olemattomia myös ehdokasvaltioissa kuten Turkissa, missä juutalaisvastainen fasistinen Harmaat sudet -järjestö toimii kenenkään häiritsemättä maan sisällä ja sen ulkopuolella. Kyproksen tasavallan kansalaisen A. Isaakin hakkaaminen kuoliaaksi elokuussa 1996 YK:n valvomalla neutraalilla vyöhykkeellä Kyproksessa oli ilmiselvä osoitus tämän järjestön kansainvälisestä toiminnasta. On syytä panna merkille, että Kyproksen hallitus on julistanut kansainvälisesti etsintäkuulutetuiksi murhaan syyllistyneet tämän järjestön jäsenet. Näin se on tehnyt myös Pohjois-Kyproksen pseudovaltion maatalousministerin tukijalle, joka ampui ja surmasi aseettoman Kyproksen kansalaisen S. Solomosin neutraalilla vyöhykkeellä. Tämäkin tapaus sattui elokuussa 1996.

Voisiko komissio kertoa, kuinka se aikoo toimia juutalaisvastaisuuden ja rasismin ilmiöiden pysäyttämiseksi EU:n maissa ja ehdokasvaltioissa ja onko se ottanut esiin Turkin kanssa solmitun kumppanuussuhteen puitteissa turkkilaisten virkamiesten kanssa käymissään keskusteluissa Harmaat sudet -järjestön jäsenten vihan motivoimat toimet Turkin sisällä ja sen ulkopuolella ja mikäli ei, koska se aikoo tämän tehdä?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(7. kesäkuuta 2001)

Rasismin ja muukalaisvihan torjunta on unionissa keskeisellä sijalla.

Rasismi ja muukalaisviha ovat täysin niitä eurooppalaisia perusarvoja vastaan, jotka on tunnustettu Nizzassa 7. joulukuuta 2000 tehdyssä Euroopan unionin perusoikeuskirjassa(1). Siinä muistutetaan ihmisten yhdenvertaisuuden periaatteesta ja kielletään kaikenlainen erityisesti rotuun, ihonväriin tai etniseen alkuperään perustuva syrjintä.

Yhteisössä on hyväksytty vastikään useita toimenpiteitä, joilla pyritään edistämään näiden perusperiaatteiden soveltamista ja noudattamista jäsenvaltioissa.

Neuvosto hyväksyi EY:n perustamissopimuksen ja sen 13 artiklan voimaantulon täydentämiseksi komission ehdotuksesta syrjinnän torjuntaan tähtäävän toimenpidepaketin. Siihen kuuluvat seuraavat:

Rodusta tai etnisestä alkuperästä riippumattoman yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta annettiin 29. kesäkuuta 2000 neuvoston direktiivi 2000/43/EY(2). Direktiivissä vahvistetaan yleinen periaate kaiken rotuun tai etniseen alkuperään perustuvan välittömän tai välillisen syrjinnän kieltämiseksi useilla aloilla, joita ovat mm. työnteko, ammatillinen koulutus, sosiaalinen suojelu, koulutus sekä tavaroiden ja palvelujen saatavuus. Jäsenvaltioilla on vuoteen 2003 aikaa toteuttaa tarvittavat kansalliset toimenpiteet direktiivin panemiseksi täytäntöön.

Syrjinnän torjumista koskevan yhteisön toimintaohjelman perustamisesta (vuosiksi 2001-2006) 27. marraskuuta 2000 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2000/750/EY(3) otetaan käyttöön strategia eri perusteilla rotu tai etninen alkuperä mukaan luettuina tapahtuvan syrjinnän torjumiseksi. Ohjelmalla on kolme päätavoitetta: syrjintään liittyvien kysymysten tekeminen ymmärrettävämmiksi, valmiuksien kehittäminen, jotta voidaan ehkäistä syrjintää ja puuttua siihen tehokkaasti, sekä syrjinnän vastaisen toiminnan perustana olevien arvojen edistäminen ja levittäminen myös tiedotuksen avulla.

Yhdessä nämä toimenpiteet muodostavat kattavan toimintaperustan rotuun tai etniseen alkuperään perustuvan syrjinnän torjumiseksi ja tarjoavat lakiin perustuvat vähimmäisoikeudet, joita tuetaan näiden oikeuksien tehokasta soveltamista kentällä edistävillä käytännön toimilla. On kuitenkin huomattava, että näitä välineitä ei sovelleta yhteisön ulkopuolella.

Tätä työtä on täydennetty perustamalla vuonna 1997 Wieniin rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskus. Se on riippumaton elin, joka edistää rasismin, muukalaisvihan ja antisemitismin torjuntaa kaikkialla Euroopassa. Keskus aloitti toimintansa heinäkuussa 1998. Sen tehtävänä on tarkastella rasististen, muukalaisvihamielisten ja antisemitististen ilmiöiden laajuutta ja kehittymistä unionissa ja edistää parhaita toimintatapoja jäsenvaltioiden kesken. Keskuksen toimintakenttään eivät kuulu ehdokasmaat.

Mitä tulee rasismiin ehdokasmaissa, komissio viittaa Kölnissä kesäkuussa 1999 kokoontuneelle Eurooppa-neuvostolle rasismin, muukalaisvihan ja antisemitismin vastustamisesta jäsenyyttä hakeneissa maissa antamaansa tiedonantoon(4), jossa tarkasteltiin unionin ja ehdokasmaiden itsensä jo aiemmin ja parhaillaan toteuttamia toimia rasismin torjumiseksi ja tehtiin ehdotuksia lisätoimiksi.

Komissio muistuttaa myös neuvoston 15. heinäkuuta 1996 hyväksymästä rasismin ja muukalaisvihan vastaista toimintaa koskevasta yhteisestä toiminnasta(5). Yhteisen toiminnan päätavoitteena on helpottaa jäsenvaltioiden oikeudellista ja poliisiyhteistyötä rasististen rikosten käsittelemiseksi estämällä rikosten tekijöitä hyötymästä unionin maiden lainsäädäntöeroista tuomiolta välttyäkseen. Yhteinen toiminta on osa yhteisön säännöstöä, ja ehdokasmaiden on pantava se täytäntöön samalla tavoin kuin muutkin unionin säädökset. Lisäksi komissio esittää kuluvana vuonna ehdotuksen yhteisen toiminnan muuttamisesta puitepäätökseksi. Ehdotus voi sisältää parannuksia tähän välineeseen.

Asianmukaisten toimenpiteiden täytäntöönpanoa ihmisoikeuksien noudattamisen varmistamiseksi ja rasistisen väkivallan torjumiseksi pidetään osana liittymiseen valmistautumista.

Komissio ei ole ottanut mitään tiettyjä tapauksia tai järjestöjä esille tässä yhteydessä.

(1) EYVL C 364, 18.12.2000.

(2) EYVL L 180, 19.7.2000.

(3) EYVL L 303, 2.12.2000.

(4) KOM(1999) 256 lopullinen.

(5) EYVL L 185, 24.7.1996.