KIRJALLINEN KYSYMYS P-2689/99 esittäjä(t): Ingo Friedrich (PPE-DE) komissiolle. Vesipolitiikkaan liittyvien yhteisön toimien kehys (KOM(98) 76 ‐ pilaavat aineet, 2 artiklan 27 kohdan määritelmä ja liite VIII).



Virallinen lehti nro 280 E , 03/10/2000 s. 0104 - 0105



KIRJALLINEN KYSYMYS P-2689/99 esittäjä(t): Ingo Friedrich (PPE-DE) komissiolle (11. tammikuuta 2000) Aihe: Vesipolitiikkaan liittyvien yhteisön toimien kehys (KOM(98) 76 pilaavat aineet, 2 artiklan 27 kohdan määritelmä ja liite VIII) 1. Pitääkö paikkansa, että bentoniitin tai vastaavien luonnontuotteiden käyttö maanalaisten rakennushankkeiden yhteydessä sovellettaessa parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa (BAT) ei aiheuta pysyviä seurauksia pohjavedelle? 2. Pitääkö paikkansa, että tarkasteltaessa liitteen VIII kohdassa 10 tarkoitettuja suspensiossa olevia aineita on tehtävä ero niiden välille, joilla voi olla kielteisiä vaikutuksia ympäristöön ja niiden välille, jotka koostuvat lähinnä esimerkiksi luonnollisista savimineraaleista (kuten bentoniitti) ja jotka ovat näin ollen vaarattomia ympäristölle? 3. Olisiko vesipolitiikan kehysdirektiivin vastaista, jos lainsäädännön selkeyden vuoksi liitteen VIII kohdassa 10 tarkoitetut suspensiossa olevat aineet ilmaistaisiin täsmällisemmin muodossa ympäristön kannalta vahingolliset suspensiossa olevat aineet vai olisiko tämä täsmentävä yksityiskohta sisällytettävä kunkin jäsenvaltion vesipolitiikkaa koskevaan lainsäädäntöön? 4. Jos ehdotettuun vesipolitiikan kehysdirektiiviin ei onnistuta luomaan selkeämpää määritelmää liitteen VIII suspensiossa oleville aineille, velvoitetaanko jäsenvaltiot täydentämään kansallista lainsäädäntöään siten, että korvataan direktiivin 13 artiklan 3 kohdan f alakohdan ennalta myönnettävä hyväksyntä yleisesti sitovilla määräyksillä, jotta mahdollistetaan bentoniitin ja vastaavien aineiden käyttö? Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus (4. helmikuuta 2000) Nimenomaan rakennushankkeilla on pohjaveteen useita vaikutuksia, jotka ovat kuitenkin useimmiten väliaikaisia. Laajojen kuulemisten perusteella on käynyt ilmi, että monien tällaisten vaikutusten osalta pitäisi voida poiketa yleisestä kiellosta, joka koskee päästöjä pohjavesiin. Tästä johtuu, että 17. kesäkuuta 1999 annetussa komission muutetussa ehdotuksessa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi vesipolitiikkaan liittyvien yhteisön toimien kehyksestä(1) ja 20. lokakuuta 1999 vahvistetussa neuvoston yhteisessä kannassa ehdotukseen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi vesipolitiikkaan liittyvien yhteisön toimien kehyksestä (9085/3/99)(2) annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus myöntää poikkeuksia tällaisissa tapauksissa. Koska jäsenvaltioiden ja niiden eri alueiden geologiset, hydrologiset ja vesitaloudelliset olosuhteet poikkeavat toisistaan, on tarkoituksenmukaista jättää tämä kysymys jäsenvaltioiden päätettäväksi mutta vahvistaa kuitenkin poikkeuksien perusteet yhteisön lainsäädännössä. Komissio ei ole samaa mieltä siitä, etteivät luonnollisista savimineraaleista koostuvat suspensiossa olevat aineet ole sisänsä haitallisia ympäristölle. Myös kemiallisesti tai biologisesti reagoimattomat suspensiossa olevat aineet voivat selvästi heikentää vesien ekologista tilaa esimerkiksi peittämällä mikrofaunan ja -flooran eliöyhteisöt pintavesissä ja myös vahingoittamalla kalojen kutualueita. Jos parlamentti ja neuvosto hyväksyvät direktiiviehdotuksen edellä kuvatuin säännöksin, on jäsenvaltioiden päätettävissä, hyödyntävätkö ne poikkeusmahdollisuuksia ja missä määrin. Parlamentti antoi 11. helmikuuta 1999 ensimmäisessä käsittelyssä lausunnon(3) vesipolitiikkaan liittyvien yhteisön toimien kehystä koskevasta direktiiviehdotuksesta ja painotti siinä erityisesti poikkeuksien perusteluja. Neuvoston yhteisen kannan 11 artiklan 3 kohdan g alakohdassa jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus poiketa edellä kuvatuissa ja tietyissä muissa tapauksissa kiellosta, joka koskee suoria päästöjä pohjaveteen. (1) EYVL C 342 E, 30.11.1999. (2) Ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä. (3) EYVL C 150, 28.5.1999.