FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/705

(2004/C 84 E/0791)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3150/02

esittäjä(t): Ilda Figueiredo (GUE/NGL) komissiolle

(4. marraskuuta 2002)

Aihe: Vakaussopimuksen noudattaminen

Äskettäin komission jäsen Solbes Mira vahvisti, että jo kauan on ollut tiedossa, että vakausohjelmien tavoitteita ei saavutettaisi vuonna 2002. Näin käy Saksalle, Ranskalle ja Italialle. Jo nyt on varmaa, että Saksan julkinen alijäämä ylittää kolmen prosentin rajan vuonna 2002 (kuten Saksan valtiovarainministeri on jo myöntänyt) ja mahdollisesti vuonna 2003. Lopulta todellisuus on ollut määräävä tekijä. Komission ehdotuksesta näkyy periaatteiden puolustamisesta huolimatta vakaussopimuksen ilmeisen poliittiset tavoitteet sekä sen rajat etenkin taloudellisen kasvun pysähtymisen tai taantuman aikana. Sopimuksella on pystytty puolustamaan yksityistämispolitiikkaa alueilla, joissa julkiset palvelut ja perusoikeudet asetetaan kyseenalaisiksi. Tällaisia ovat terveydenhuolto, koulutus, julkiset investoinnit ja rakennerahastojen asianmukainen ja oikea toteuttaminen. On järjetöntä yrittää noudattaa samaa talousarvioon liittyvää politiikkaa, jossa ei kunnioiteta euroalueen sisäisiä kehityksen tasoeroja ja esittää eriytettyjä vastauksia kussakin jäsenvaltiossa.

On tosiaankin irvokasta, että samaan aikaan, kun Portugalia vastaan aloitetaan liian suuren alijäämän takia menettely, jonka yhteydessä suositellaan suoraan, että olisi noudatettava epäsosiaalista ja deflatorista politiikkaa, komission jäsen Pascal Lamy toteaa italialaiselle sanomalehdelle Ils sole 24 Ore, että hänen mielestään kolmen prosentin sääntö on ”keskiaikainen” ja että vakaussopimus on karkea taloushallinnol-linen väline tai kun komission puheenjohtaja Romano Prodi Le Monde -lehdelle antamassaan haastattelussa tunnustaa, että sopimus on epätäydellinen ja hän pitää sitä tyhmänä ja jäykkänä välineenä ja että on tarvetta joustaa siitä. Jopa pääministeri Jean-Pierre Raffarin on todennut, että ainoa olemassa oleva raja on kolme prosenttia ja siksi hän ei aio pyrkiä vakausohjelmien tavoitteisiin, vaan jatkamaan vaalilupaustensa mukaista verojen alentamista ja valtion tukien lisäämistä. Itse kansleri Gerhard Schröder, joka on EMUn hyväksymiseksi luodun vakaussopimuksen alullepanijoita, vihjaa, että sopimuksesta ei saa olla dogmaattista näkemystä.

Tässä yhteydessä kysyn komissiolta:

— Mitä järkeä on pitää vakaussopimusta voimassa? Miksi komissio ei pyri lakkauttamaan sitä välittömästi ja käymään sen yhteydessä laajaa keskustelua nykyisen talous- ja rahapolitiikan suuntaviivoista pyrkimyksenään uudistaa niitä siten, että otetaan huomioon työntekijöiden oikeudet turvaavien työpaikkojen lisääntyminen sekä köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytyneisyyden torjuminen?

— Eikö komissio katso, että komission vastuuhenkilöiden julkisten lausuntojen takia Portugalia vastaan liian suuren alijäämän vuoksi aloitettu menettely olisi lopetettava välittömästi?

Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus

(10. joulukuuta 2002)

Vakaus- ja kasvusopimuksen päätarkoituksena on varmistaa julkisen talouden kurinalaisuus ja näin välttää liialliset alijäämät. Vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena olevan ”lähellä tasapainoa olevan tai ylijäämäisen” julkisen talouden rahoitusaseman saavuttamisella varmistetaan, että rahoitusasema säilyy kestävällä uralla samalla kun automaattiset vakauttajat voivat toimia vapaasti koko suhdannekierron ajan auttaen huonoina aikoina tukemaan kasvua rikkomatta kuitenkaan 3 prosentin rajaa. Terve julkinen talous antaa myös budjetille kasvua ja työllisyyttä tukevan rakenneuudistuksen edellyttämää liikkumavaraa. Vakaus- ja kasvusopimus on onnistuneesti osaltaan ollut varmistamassa, että politiikkayhdistelmä on kasvua edistävä.

On kuitenkin myös myönnettävä, että yksittäisistä jäsenmaista jotkut ovat nyt lähellä tai ovat jopa ylittäneet alijäämän viitearvon, joka on 3 prosenttia suhteessa BKT:hen, eivätkä ole vielä saavuttaneet vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena olevaa ”lähellä tasapainoa olevaa tai ylijäämäistä” rahoitusasemaa. Neuvosto on antanut Portugalille suosituksen liiallisia alijäämiä koskevassa menettelyssä, ja komissio on käynnistänyt liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn Saksan osalta. Komissio on myös antanut neuvostolle suosituksen ennakkovaroituksen antamisesta Ranskalle. Tämä osoittaa sen, että sääntöihin perustuvan finanssipolitiikan kehys (liiallisia alijäämiä koskeva menettely + vakaus- ja kasvusopimus) toimii tarkoitetun mukaisesti.

Lähellä tasapainoa olevan julkisen talouden rahoitusaseman saavuttaminen ja säilyttäminen luo tarvittavan liikkumavaran, jotta automaattiset vakauttajat voivat toimia täydellä teholla; lisäksi se antaa liikkumavaraa selviytyä kasvun ja työllisyyden parantamiseen tähtäävistä julkiseen talouteen mahdollisesti vaikuttavista uudistuksista.

Yleisesti ottaen komissio katsoo, että sääntöihin perustuva finanssipolitiikan kehys on asianmukainen, mutta sen toteuttamista voidaan pyrkiä parantamaan. Komissio antaa asiasta tiedonannon ennen vuoden 2002 loppua.