ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0718/01 esittäjä(t): Enrico Ferri (PPE-DE) komissiolle. Satelliittiantennien käyttö ja sisämarkkinat.



Virallinen lehti nro 261 E , 18/09/2001 s. 0183 - 0184



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0718/01 esittäjä(t): Enrico Ferri (PPE-DE) komissiolle (8. maaliskuuta 2001) Aihe: Satelliittiantennien käyttö ja sisämarkkinat Voiko komissio ilmoittaa aikooko se esittää lähiaikoina asiakirjan, jolla selvitetään sisämarkkinoilla vallitsevan palveluiden vapaan liikkuvuuden ja lautasantennien käyttöä koskevien sääntöjen väliset suhteet? Tällaista asiakirjaa ei ole vielä ilmestynyt, vaikka sen laatiminen tiedonannon muodossa sisältyi jo komission vuoden 2000 työohjelmaan. Satelliittiantenneilla voidaan vastaanottaa vaivattomasti teknisesti kehittyneitä kansainvälisiä palveluita (radio, tv, Internet) ja ne helpottavat unionin eri kielten ja kulttuurien välistä vaihtoa. Koska antennit ovat melko edullisia, niihin kohdistuu kasvavaa kiinnostusta kodeissa. Niiden käyttöä haittaavat kuitenkin vielä monet esteet, jotka johtuvat hallinnollisista muodollisuuksista, veroista tai asunto-osakeyhtiöiden määräyksistä. Katsooko komissio, että sisämarkkinat voivat hyödyttää konkreettisesti kuluttajia tällä jokapäiväisellä elämänalalla ja millä mahdollisilla rajoituksilla? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (3. toukokuuta 2001) Samoin kuin vastauksessaan arvoisan parlamentin jäsenen kirjalliseen kysymykseen E-2216/99(1), komissio haluaa vielä tässä yhteydessä korostaa, että se pitää parlamentin jäsenen esille tuomaa kysymystä tärkeänä. Se, että käyttäjillä, sekä ammattikäyttäjillä että yksityishenkilöillä, on mahdollisuus saada helposti ja kohtuuhintaan radio- ja televisiolähetyspalveluita sekä tietoyhteiskunnan palveluita, on tärkeätä ei ainoastaan taloudelliselta kannalta, vaan myös kulttuurien ja kielten tuntemuksen lisäämiseksi eri maissa. Asia on herättänyt valtavasti mielenkiintoa, ja komissiolle on esitetty runsaasti kyselyitä tiettyjen alalla olevien lainsäädännöllisten ja hallinnollisten esteiden takia. Komissio on sen vuoksi vahvistanut kuluvan vuoden työohjelmassaan joka on jo esitetty parlamentille tiedonannon Komission tulkitseva tiedonanto tavaroiden ja palvelujen vapaan liikkuvuuden periaatteen soveltamisesta satelliittiantennien käytön alalla (toimi 2000/378). Komissio vahvistaa siis tässä aikomuksensa esittää piakkoin tämän asiakirjan, joka on osoitettu asianomaisille osapuolille, erityisesti kuluttajille. Palveluiden vastaanottajina nimenomaan kuluttajat hyötyvät palveluiden vapaasta liikkuvuudesta, joka on perusoikeus ja jota sovelletaan suoraan kansallisissa oikeusjärjestyksissä. Yleisesti on muistettava, että komissio on hiljattain määritellyt uuden palveluiden sisämarkkinastrategian(2), jonka lopullisena tavoitteena on poistaa esteet palveluiden vapaalta liikkuvuudelta rajojen yli myös muilla kuin lainsäädännöllisillä välineillä, kuten esimerkiksi satelliittiantenneja koskevalla tiedonannolla. (1) EYVL C 26 E, 26.1.2001. (2) KOM(2000) 888 lopullinen.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0777/01 esittäjä(t): Cristiana Muscardini (UEN) komissiolle. Uraanin aiheuttama saastuminen.



Virallinen lehti nro 261 E , 18/09/2001 s. 0193 - 0194



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0777/01 esittäjä(t): Cristiana Muscardini (UEN) komissiolle (13. maaliskuuta 2001) Aihe: Uraanin aiheuttama saastuminen Kansalaiset ovat aivan oikeutetusti huolestuneita köyhdytetyn uraanin käytöstä Kosovon sodassa, ja nyt pelätään, että uraani on aiheuttanut parantumattomien sairauksien lisääntymistä. Useissa maissa terveysviranomaiset ovat teettäneet terveystarkastuksia sotilailla ja siviileillä, jotka ovat työskennelleet alueilla, joilla on käytetty köyhdytettyä uraania sisältäviä ammuksia. On kuitenkin ollut vaikeaa selvittää, ovatko tarkastetut henkilöt altistuneet uraanille vai eivät. Lehdistössä olleiden tietojen mukaan Bosco Marengossa (Alessandrian maakunnassa Italiassa) sijaitsevassa laitoksessa, jota kutsutaan nimellä Fabbricazioni nucleari Nuove tecnologie e servizi avanzati (ydintekniikan laitteiden valmistus uusi tekniikka ja edistykselliset laitteet), on kaksi total bodyksi kutsuttua laitetta, joilla voidaan mitata ihmisruumiissa olevan uraanin määrää. - Onko komissio perillä yllä mainittujen laitteiden olemassaolosta? - Katsooko komissio, että kyseisiä laitteita voitaisiin käyttää NATOn operaatioissa Bosniassa ja Kosovossa palvelleiden tai vielä Balkanilla työskentelevien sotilaiden tutkimiseen, jotta voitaisiin varmistaa, onko uraani aiheuttanut saastumista, ja jos on, niin missä määrin? Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus (8. toukokuuta 2001) Arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemat välineet ovat oletettavasti ns. body counter -laitteita, joita käytetään ihmiskehossa olevien radioaktiivisten aineiden mittaamiseen. Niitä on jäsenvaltioissa käytössä useita, mutta komissiolla ei ole erityisiä tietoja Bosco Marengon laitteista. Ns. body counter ei kaikissa tapauksissa sovellu ihmiskehossa olevien radionuklidien määrän mittaamiseen. Balkanilla olleiden sotilaiden katsotaan absorboineen ainoastaan hyvin vähäisiä määriä köyhdytettyä uraania. Köyhdytetystä uraanista lähtee alfasäteilyä, joka ei ole havaittavissa, ja kehon kudokset heikentävät hajoamistuotteiden lähettämiä energiatasoltaan heikkoja gammasäteitä. Lisäksi keho poistaa nopeasti suurimman osan imeytyneestä uraanista. Näin ollen vaikuttaakin siltä, että köyhdytetyn uraanin imeytyminen sotilaisiin ei olisi havaittavissa kyseisellä tekniikalla ja että muut menetelmät (biologinen testi) saattaisivat olla parempia. Balkanilla palvelleiden sotilaiden mahdollinen testaaminen kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan, ei komission.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2164/01 esittäjä(t): Colette Flesch (ELDR) komissiolle. Bryssel, Euroopan pääkaupunki?.



Virallinen lehti nro 364 E , 20/12/2001 s. 0248 - 0248



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2164/01 esittäjä(t): Colette Flesch (ELDR) komissiolle (19. heinäkuuta 2001) Aihe: Bryssel, Euroopan pääkaupunki? Lehdistön mukaan Belgian pääministeri ja komission puheenjohtaja ovat järjestäneet keskustelutilaisuuden, jonka aiheena oli Brysselin rooli Euroopan pääkaupunkina. 1. Perustuuko puheenjohtajan toiminta komission päätökseen? 2. Jos vastaus on myönteinen, onko komission mielestä oikein, että puheenjohtaja tällaisessa pääkaupungin sijaintia koskevassa kysymyksessä asettuu Brysselin puolelle? Voiko komissio perustella kantansa? 3. Jos vastaus on kielteinen, onko komission puheenjohtajan menettelyä pidettävä hänen henkilökohtaisena aloitteenaan? 4. Onko puheenjohtaja valmis toimimaan samalla tavalla Luxemburgin ja Strasbourgin hyväksi? Romano Prodin komission puolesta antama vastaus (31. heinäkuuta 2001) Komission puheenjohtaja Prodi oli mukana järjestämässä parlamentin jäsenen mainitsemaa tilaisuutta. Aloite tilaisuuden järjestämisestä perustui Nizzan sopimuksessa liitteenä olevaan julistukseen nro 22, joka koskee Eurooppa-neuvoston kokouspaikkoja. Julistuksen mukaan Vuodesta 2002 lähtien yksi Eurooppa-neuvoston kokous kunakin puheenjohtajakautena pidetään Brysselissä. Siinä vaiheessa, kun unionissa on kahdeksantoista jäsentä, kaikki Eurooppa-neuvoston kokoukset pidetään Brysselissä. Tilaisuudessa, jonka isäntinä Guy Verhofstadt ja Romano Prodi olivat, oli tarkoitus keskustella aiheesta ja erityisesti pohtia Brysselin imagoa ja roolia Eurooppa-neuvoston julistuksen valossa. Tarkoituksena ei ollut asettaa kyseenalaiseksi EY:n perustamissopimuksen mukaisesti tehtyjä päätöksiä toimielinten sijaintipaikoista. Viimeinen kysymys on näin ollen aiheeton.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1011/01 esittäjä(t): Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) komissiolle. Maaseutumajatalojen huoneiden vähimmäismäärää koskeva sääntely.



Virallinen lehti nro 318 E , 13/11/2001 s. 0181 - 0181



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1011/01 esittäjä(t): Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) komissiolle (30. maaliskuuta 2001) Aihe: Maaseutumajatalojen huoneiden vähimmäismäärää koskeva sääntely Andalusian (Espanja) aluehallituksen viranomaiset ovat ehdottaneet, että maaseutumatkailun piiriin kuuluvissa majataloissa olisi oltava tietty vähimmäismäärä käytettävissä olevia huoneita. Jos vaadittavaa huonelukua ei ole, niitä ei voitaisi luokitella majataloiksi eikä niissä voitaisi harjoittaa majoitustoimintaa. Kyseinen ehdotus on aiheuttanut hämmennystä alalla, koska maaseudulla käytettävissä olevat majoitustilat ovat hyvin erilaisia eikä niitä voida yhdenmukaistaa jonkin etukäteen määritellyn mallin mukaan. Katsooko komissio, että maaseutumajatalojen, joita on useassa jäsenvaltiossa, on sopeuduttava vaatimukseen, että niillä on oltava tietty vähimmäismäärä käytettävissä olevia huoneita, jotta niissä voidaan harjoittaa majoitustoimintaa? Katsooko komissio, että ne täyttäisivät täten myös maaseutuympäristön majataloille asetetut perinteiset kriteerit? Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (21. toukokuuta 2001) Komissio myöntää yhteisrahoitusta Andalusian alueen alueellista kehittämistä koskeviin ohjelmiin; huomattava osa rahoituksesta on tarkoitettu maaseutualueiden kehittämiseen. Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) ohjausosastosta voidaan myöntää yhteisrahoitusta muun muassa matkailutoiminnan kannustamiseen. Rahoitusta voidaan myöntää joko toimenpideohjelmassa, ohjelma-asiakirjan täydennys -nimisen asiakirjan tiedoissa tai matkailupalveluiden hallinnosta vastaavien viranomaisten antamissa velvoittavissa säännöksissä esitetyt vaatimukset täyttäville hankkeille. Toimenpideohjelman ja ohjelma-asiakirjan täydennys -asiakirjan tarkastelun perusteella EMOTR:stä rahoitettavaa matkailutoimintaa koskevia erityisvaatimuksia ei ole. Parlamentin jäsenen mainitsema lainsäädäntö liittyy todennäköisesti sellaisiin hallinnollisiin sääntöihin, joista ainoastaan jäsenvaltio on vastuussa. Vastaus parlamentin jäsenen varsinaiseen kysymykseen on seuraava: Komissiolla ei ole asiaa koskevia valtuuksia eikä tämän vuoksi myöskään tietoja niistä eri jäsenvaltioiden vaatimuksista, jotka on täytettävä maaseutumajatalojen käytettävissä olevien huoneiden vähimmäismäärän osalta, jotta kyseisissä majataloissa voitaisiin harjoittaa majoitustoimintaa. Nämä tiedot voidaan hankkia suoraan jäsenvaltioilta ja joissain tapauksista jäsenvaltioiden alueviranomaisilta.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-0730/01 esittäjä(t): Claude Moraes (PSE) komissiolle. Orjatyö Intiassa.



Virallinen lehti nro 318 E , 13/11/2001 s. 0111 - 0111



KIRJALLINEN KYSYMYS P-0730/01 esittäjä(t): Claude Moraes (PSE) komissiolle (7. maaliskuuta 2001) Aihe: Orjatyö Intiassa Voiko komissio tutkia Intian Tamil Nadun osavaltion tuhansien orjatyöläisten kohtaloa? Näiden orjatyöläisten tilanne tunnustettiin virallisesti huhtikuussa 1997, mutta heitä ei vielä elokuussa 2000 ollut vapautettu. Voiko komissio tutkia, kuinka monta henkilöä vuoden 1976 orjatyöläisjärjestelmän (kumonneen) säädöksen perusteella on syytetty ja tuomittu ja mitä tuomioita on langetettu? Voiko komissio tutkia, aikooko Intian hallitus yhdessä riippumattoman elimen kanssa toteuttaa perusteellisen kansallisen tutkimuksen Intian orjatyöläisten kokonaismäärän selvittämiseksi ILO:n asiantuntijakomitean suositusten mukaisesti? Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus (15. toukokuuta 2001) Tamil Nadun osavaltiossa tunnustettiin huhtikuussa 1997 virallisesti 25 008 orjatyöläistä. Intian hallituksen mukaan heidät kaikki on vapautettu ja kuntoutusvaihe on käynnissä. Maaliskuun 2000 loppuun mennessä varoja oli myönnetty 18 198 orjatyöläisen kuntoutukseen, ja loput varat on myönnetty sen jälkeen. Työministeriön saamat tiedot eivät riitä antamaan tyydyttävää kuvaa Punjabin osavaltiossa vuonna 1976 annetun orjatyöläisjärjestelmän kumonneen lain täytäntöönpanosta. Komission lähetystö New Delhissä ryhtyy tarkempiin tutkimuksiin tässä asiassa, ja tiedot toimitetaan ajallaan arvoisalle parlamentin jäsenelle. Vuonna 1976 annetun orjatyöläisjärjestelmän kumonneen lain nojalla on Intiassa asetettu syytteeseen 4 661 henkilöä. Uttar Pradeshin osavaltiota koskevien tilastojen mukaan tuomio oli vapauttava 1 031 tapauksessa ja rangaistuksia langetettiin 84 tapauksessa. Viime vuonna otettiin käyttöön kansallinen selvitysmenettely orjatyöläisten lukumäärän selvittämiseksi. Osavaltioiden hallituksille myönnetään varoja kysynnän mukaan. Kunkin osavaltion on tehtävä hakemus rahoituksen saamiseksi. Huhtikuun 2001 puoliväliin mennessä oli myönnetty yhteensä 5 000 000 Intian rupiaa (116 099 euroa) neljälle osavaltiolle (tästä 1 000 000 rupiaa (23 219,8 euroa) Punjabille). Arvoisaa parlamentin jäsentä pyydetään tutustumaan myös komission vastauksiin Graham Watsonin kirjalliseen kysymykseen E-4104/00 ja Glenys Kinnockin kirjalliseen kysymykseen E-4114/00(1). (1) EYVL C 187 E, 3.7.2001, s. 134.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0572/01 esittäjä(t): Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) komissiolle. Sähköpostikirjeenvaihdon ongelmat.



Virallinen lehti nro 261 E , 18/09/2001 s. 0148 - 0149



KIRJALLINEN KYSYMYS E-0572/01 esittäjä(t): Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) komissiolle (27. helmikuuta 2001) Aihe: Sähköpostikirjeenvaihdon ongelmat Täysin hyödyttömät ja epätoivotut sähköpostiviestit eli roskaposti (junk mail), joka usein sisältää viruksia, on merkittävä kansainvälinen ongelma. 1. Onko komissiolla tietoja sähköpostiliikenteessä päivittäin liikkuvan roskapostin määrästä? 2. Onko komissio arvioinut roskapostin käsittelystä käyttäjille aiheutuvia kustannuksia? 3. Mitä suunnitelmia komissio aikoo tukea roskapostiongelman ratkaisemiseksi? Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus (23. huhtikuuta 2001) Komissio on kysyjän kanssa samaa mieltä siitä, että ei-toivotut sähköpostiviestit aiheuttavat suuria ongelmia sekä käyttäjille että Internet-palvelujen tarjoajille. Komissio on teettänyt tutkimuksen ei-toivotusta kaupallisesta viestinnästä ja tietosuojasta. Tammikuussa 2001 valmistunut tutkimus sisältää paljon hyödyllistä tietoa aiheesta(1). Siinä mainitaan muun muassa, että erikoistuneilla yrityksillä on mahdollisuudet lähettää yhteensä 20 miljardia kaupallista sähköpostiviestiä päivässä ja että tästä toiminnasta aiheutuisi käyttäjille noin 10 miljardin euron kustannukset vuodessa maailmanlaajuisesti. Tutkimuksessa tuodaan esille selkeästi havaittava siirtyminen roskapostin lähettämisestä sellaisiin markkinointitekniikkoihin, jotka perustuvat asiakkaan eli sähköpostin saajan etukäteen antamaan suostumukseen (permission-based marketing). Komissio on ehdottanut ongelman ratkaisemista ehdotuksessaan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla(2), jolla on määrä muuttaa ja korvata 15. joulukuuta 1997 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/66/EY(3) teknologian kehityksen huomioon ottamiseksi. Ehdotuksen 13 artiklassa edellytetään vastaanottajan etukäteissuostumusta sähköpostien lähettämiselle. Suostumukseen perustuvassa järjestelmässä sähköpostiviesteihin sovellettaisiin samaa käytäntöä kuin fakseihin ja automaattisiin soittojärjestelmiin. Se myös yhdenmukaistaisi lähestymistapoja yhteisössä, jonka joissakin jäsenvaltioissa on jo otettu käyttöön tällainen järjestelmä ja toisissa taas sovelletaan roskapostin kieltojärjestelmää. (1) Raportti on saatavana seuraavasta Internet-osoitteesta: http://www.europa.eu.int/comm/internal_market/en/media/dataprot/studies/spam.htm. (2) EYVL C 365 E, 19.12.2000. (3) EYVL L 24, 30.1.1998.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0717/01

esittäjä(t): Isidoro Sánchez García (ELDR) komissiolle

(8. maaliskuuta 2001)

Aihe: Edistyminen tavaroiden tuonti- ja toimitusveron hyväksymisessä

Kanariansaarten teollisuuden edustajat ovat ilmaisseet huolestuneisuutensa Kanariansaaria koskevan tavaroiden tuonti- ja toimitusveron (AIEM) hyväksymisen viivästymisestä Euroopan komissiossa. Lisäksi viime viikolla liike-elämän edustajat ilmaisivat yhteisöverotuksen asiantuntijoille pelkonsa tavaroiden tuonti- ja toimitusveron käyttöönoton viivästymisestä sekä sellaisten säännösten hyväksymisen viivästymisestä, jotka koskevat tiettyjen teollisuus- ja kalatuotteiden tullitonta tuontia. Jos asiassa ei edistytä tänä vuonna, se saattaisi johtaa siihen, että suurin osa Kanariansaarten teollisesta toiminnasta lakkaa.

Voisiko Euroopan komissio kertoa, miten tavaroiden tuonti- ja toimitusveron hyväksyminen edistyy, sekä ilmoittaa päivämäärän, jolloin vero tulee voimaan?

Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(30. huhtikuuta 2001)

Espanja on 25. heinäkuuta 2000 päivätyllä kirjeellä toimittanut komissiolle tietoja Kanariansaarten sosioekonomisesta tilanteesta ja uuden, Kanariansaaria koskevan tavaroiden tuonti- ja toimitusveron (Arbitrio sobre los Importaciones y Entregas de Mercancias en las islas Canarias, AIEM) sisällöstä. Kyseisellä verolla pantaisiin täytäntöön Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohta (ent. 227 artikla).

Koska tämä ilmoitus oli epätäydellinen, Espanja täydensi komissiolle toimittamiaan tietoja 25. lokakuuta 2000 ilmoittamalla AIEM:n aiotun verokannan. Tämän päivämäärän jälkeen komissio saattoi aloittaa toimitettujen tietojen tarkastelun ja arvioinnin. Lisäksi tuotanto- ja tuontiveron (APIM) soveltaminen loppui 31. joulukuuta 2000. Sen vuoksi ja turvatakseen välttämättömän siirtymän uuteen verojärjestelmään Espanjan viranomaiset pyysivät 31. lokakuuta päivätyssä kirjeessä yhteisön lainsäädännön soveltamisesta Kanariansaariin 26. kesäkuuta 1991 annetun asetuksen (ETY) N:o 1911/91(1) 5 artiklassa tarkoitetun siirtymäajan pidentämistä. Komissio hyväksyi asiaa koskevan ehdotuksen(2), joka on nyt neuvoston ja parlamentin käsittelyssä.

Komissio on samanaikaisesti jatkanut AIEM:ään liittyvää työtä yhdessä Espanjan viranomaisten kanssa, joille se on toimittanut ilmoitettua ehdotusta koskevat huomionsa ja vastalauseensa. Komissio odottaa vastausta näihin kommentteihinsa saattaakseen loppuun arviointinsa, joka koskee ehdotusta EY:n perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan soveltamisesta.

(1) EYVL L 171, 29.6.1991.

(2) KOM(2001) 76 lopullinen.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1845/01 esittäjä(t): Karin Riis-Jørgensen (ELDR) komissiolle. Yhteisön sääntöjen rikkominen Hollannissa.



Virallinen lehti nro 364 E , 20/12/2001 s. 0217 - 0217



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1845/01 esittäjä(t): Karin Riis-Jørgensen (ELDR) komissiolle (26. kesäkuuta 2001) Aihe: Yhteisön sääntöjen rikkominen Hollannissa Aikaisemmin esittämäni kysymyksen P-0843/01(1) ja komission siihen antaman vastauksen johdosta haluaisin esittää seuraavan täydentävän kysymyksen, joka koskee vastaavia lukuja Hollannissa: Voiko komissio ilmoittaa yhteisön sääntöjen mahdolliseen rikkomiseen liittyvistä tapauksista, joissa Hollanti on laatinut lakeja ja tehnyt päätöksiä, joita komission vaatimuksesta on myöhemmin jouduttu muuttamaan? Voiko komissio edelleen ilmoittaa, onko tapaukset, joissa Hollannin lainsäädäntö ja yhteisön säädökset ovat olleet ristiriidassa keskenään, voitu ratkaista kahdenvälisesti vai onko joskus jouduttu antamaan asia tuomioistuimen käsiteltäväksi? (1) EYVL C 350 E, 11.12.2001, s.49. Romano Prodin komission puolesta antama vastaus (31. heinäkuuta 2001) Parlamentin jäsenen kysymykseen P-0843/01 annettuun vastaukseen viitaten komissio muistuttaa, että se ei voi käsitellä kysymyksessä tarkoitettuja yksittäisiä asiakohtia. Komissio voi kuitenkin kertoa, että vuosien 1979-2000 aikana aloitettiin noin 1 750 rikkomisesta johtuvaa menettelyä Hollantia vastaan ja samalla ajanjaksolla yhteisöjen tuomioistuin antoi tuomion 32:ssa rikkomista koskevassa asiassa. Näistä tapauksista 27 ratkesi komission hyväksi. Tällä hetkellä Hollantia vastaan on vireillä lähes 200 rikkomisesta johtuvaa menettelyä. Rikkomisesta johtuvista menettelyissä lähes 60 prosentissa tapauksista jäsenvaltio ei ollut ilmoittanut yhteisön direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista, 10 prosentissa tapauksista direktiivit oli pantu täytäntöön virheellisesti ja lähes 30 prosentissa tapauksista oli kyseessä virheellinen soveltaminen, jolloin yhteisön lainsäädäntöä oli rikottu joko yleisesti tai yksittäisesti. Useimmat tapaukset, joissa komissio on joutunut vaatimaan jäsenvaltiota muuttamaan lainsäädäntöään, olivat viimeksi mainitun tyyppisiä (virheellinen soveltaminen). Muissa tapaustyypeissä (täytäntöönpanotoimien ilmoittamatta jättäminen ja täytäntöönpanon virheellisyys) oli kyse siitä, oliko yhteisön lainsäädäntö pantu täytäntöön oikealla tavalla. Lisäksi huomionarvoista on se, että lähes 60 prosentissa näistä tapauksista menettely päättyi jo ennen virallisen ilmoituksen postitusta kantelun osoittauduttua perusteettomaksi.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-1362/01

esittäjä(t): Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) neuvostolle

(27. huhtikuuta 2001)

Aihe: Nigerian ihmisoikeustilanne

Eräissä Pohjois-Nigerian osavaltioissa on otettu käyttöön islamilainen uskonnollinen laki sharia. Tämä on johtanut vakaviin levottomuuksiin ja väkivaltaisuuksiin, joissa mm. viime vuonna kuoli tuhansia

siviilejä. Sisällissodan ja koko maanosaan leviävien levottomuuksien mahdollisuus on suuri. Nigerian poliittinen johto ei näytä tunnustavan maan poliittisen tilanteen vakavuutta, kun se pyrkii houkuttelemaan maahan kansainvälisiä sijoituksia. Näyttäisi siltä, että tällä hetkellä vain EU on tarpeeksi vahva kansainvälinen toimija, joka voisi kehottaa Nigerian poliittista johtoa tarttumaan päättäväisesti ongelman ratkaisemiseen.

Mitä EU aikoo tehdä Nigerian vakavan tilanteen korjaamiseksi? Onko EU:lla aikeita ottaa Nigerian tilanne huomioon kauppaa, investointeja ja vaihtoa koskevissa politiikoissaan?

Vastaus

(20. heinäkuuta 2001)

Euroopan unioni pitää yllä tiivistä ja säännöllistä vuoropuhelua Nigerian kanssa ja pyrkii siten tukemaan maassa käynnissä olevaa prosessia, joka tähtää demokratian lujittamiseen ja ihmisoikeuksien kunnioittamiseen. Siksi EU pyrkii noudattamaan rakentavaa lähestymistapaa ja ilmaisee tyytyväisyytensä Nigerian viranomaisten tähän mennessä aikaansaamiin tuloksiin, mutta kehottaa heitä myös jatkamaan toimia tietyillä aloilla, joilla on vielä paljonkin kehittämisen varaa. Nigeriaa koskevasta myönteisestä ja rakentavasta lähestymistavasta huolimatta neuvosto on aina tarvittaessa ilmaissut julkisesti kantansa ihmisoikeusrikkomuksiin. Esimerkiksi 30. tammikuuta 2001 puheenjohtajavaltio antoi Euroopan unionin puolesta julkilausuman Zamfaran osavaltiossa Nigeriassa annetusta ruumiillisesta rangaistuksesta.

Kaupan ja investointien osalta haluaisimme mainita neuvoston 14. toukokuuta 2001 hyväksymän EU:n yhteisen kannan Nigeriasta. EU määrittelee yhteisessä kannassa yleisen politiikkansa Nigeriaa kohtaan, ja siinä mainitaan myös maan demokratian vakiinnuttamisen ja sosioekonomisen kehityksen välinen yhteys.