Virallinen lehti nro C 297 , 15/10/1999 s. 0121



KIRJALLINEN KYSYMYS P-4012/98 esittäjä(t): Gérard d'Aboville (UPE) komissiolle (22. joulukuuta 1998) Aihe: Vientitukijärjestelmä - yhteisön asetuksen 3665/87 muuttaminen Yhteisön lainsäädäntöviranomainen aiheuttaa yhteisön viejille yhä enemmän vaikeuksia niiden tukien saamisessa, jotka mahdollistavat Euroopan maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden viennin unionin ulkopuolisiin maihin. Tämä säädöksellinen kuormitus vaarantaa dynamismin EU:n tärkeimmällä teollisuusalalla. Sen liikevaihto on 500 miljardia ecua, sillä on 2,5 miljoonaa työpaikkaa, sen avulla hyödynnetään yli 70 prosenttia Euroopan maataloustuotannosta, se toimii useiden muiden alojen taloudellisena veturina ja on maankäyttöä ajatellen teollinen rakenne, joka on tärkeä yhteiskuntaa vakauttava tekijä. Useiden pk-yritysten olemassaolo on uhattuna, ja toinen suuri uhkatekijä on kansainvälisten yritysten toimintojen siirto yhteisön ulkopuolelle. GATT-neuvottelujen jälkeistä tukien alentamista pahentavat vielä lisääntyneet hallinnolliset toimet, ennakkovahvistustodistusten vaatiminen joka kerta ja toimien lisääntynyt valvonta. Tämä on ymmärrettävää petosten torjuntaa ja yhteisön talousarvion suojelua ajatellen, mutta vaatimalla järjestelmällisesti todisteet määräpaikkaan saapumisesta viranomaiset lisäävät toimijoiden todistustaakkaa samalla kun vientisääntöjä yksinkertaistetaan. Mihin toimenpiteisiin komissio aikoo ryhtyä, jotta voidaan - suojella hyvässä uskossa toimivia viejiä ja - varmistaa se, että todistetta määräpaikkaan saapumisesta ei vaadita automaattisesti, vaan riskianalyysin perusteella, jotta unionin viejien toiminta ei vaikeudu nyt kun Yhdysvallat ja Cairns-ryhmän maat ovat vahvistaneet halukkuutensa lisätä jalostettujen elintarviketuotteiden vientiään? Millaisen vastauksen komissio aikoo antaa ministeri Glavanyn vaatimukseen, jonka hän esitti EU:n maatalousasioiden neuvoston kokouksessa 23.-24. marraskuuta 1998? Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus (26. tammikuuta 1999) Maataloustuotteiden vientitukien järjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 27 päivänä marraskuuta 1987 annetun komission asetuksen (ETY) 3665/87 uudistusluonnoksessa(1) ei järjestelmällisesti vaadita todisteita määräpaikkaan saapumisesta vientituen maksamiseksi. Periaatteena on, että vientituki maksetaan esitettäessä todisteet yhteisön tullialueelta poistumisesta silloin, kun vientituen määrä on sama kaikkien kolmansien maiden osalta, ja esitettäessä todisteet tuonnista johonkin kolmanteen maahan silloin, kun kyseiselle kolmannelle maalle vahvistettu vientituki on alhaisinta vientitukea korkeampi. Komissio haluaa varmistaa, että yhteisön varoja ei käytetä sellaisiin taloudellisiin toimiin, jotka eivät ole vientitukijärjestelmän mukaisia. On esimerkiksi käynyt ilmi, että irtotavarana olevia tuotteita on viety vientituella yhteisöstä, jonka jälkeen ne on pakattu merentakaisissa maissa ja alueilla (MMM) ja lopulta tuotu takaisin etuuskohteluun perustuvalla nollatullilla. Tällaisia toimintoja voidaan järjestää useiden perättäisten toimijoiden avulla, vaikka viejät toimisivatkin hyvässä uskossa. Kyseisen ministerin ja useiden muiden ministereiden puututtua asiaan 23.-24. marraskuuta 1998 pidetyssä maatalousneuvoston kokouksessa keskusteltiin siitä, pitäisikö aina vaatia todisteet kolmanteen maahan tuonnista silloin, kun vientituki on korkeampi kuin etuuskohteluun perustumaton tuontitulli. Tekstiä on lievennetty, eikä näitä todisteita enää vaadita automaattisesti. Uudistusluonnoksessa jäsenvaltioiden viranomaisille on annettu mahdollisuus arvioida kaupan vääristymisen vaaraa. (1) EYVL L 351, 14.12.1987.