ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 174 , 08/06/1998 s. 0121



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3766/97 komissiolle esittäjä(t): Cristiana Muscardini (NI), Gastone Parigi (NI) ja Amedeo Amadeo (NI) (21. marraskuuta 1997) Aihe: Turvallisuusstandardit eurooppalaisissa säännöstöissä Jotkut valtiot, muun muassa Italia eivät noudata voimassaolevia yhteisön säädöksiä turvallisuusstandardeista työpaikoilla ja erityisesti myös hoito- ja kuntoutuslaitoksissa; ja joissakin valtioissa, esimerkiksi Italiassa, turvallisuussääntöjä koskevat säädökset ovat ristiriitaisia, joten kysyn, aikooko komissio käynnistää kaikissa unionin jäsenvaltioissa tutkimuksen selvittääkseen, miten eurooppalaisia turvallisuussäännöksiä sovelletaan, ja aloittaa laiminlyöntien johdosta menettelyt niitä valtioita vastaan, jotka ovat osittain tai kokonaan jättäneet velvoitteensa täyttämättä? Komission jäsenen Pádraig Flynnin komission puolesta antama vastaus (9. tammikuuta 1998) Komissio valvoo jatkuvasti yhteisön oikeuden täytäntöönpanoa. Työntekijöiden työturvallisuutta ja työterveyttä koskevien direktiivien osalta tämä toiminta on vielä kehitteillä, sillä ei ole vielä kulunut kovin kauan siitä, kun kyseiset direktiivit oli saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä. Arvoisa parlamentin jäsen saa lisätietoja komission toiminnasta tällä alalla yhteisön oikeuden soveltamisen valvontaa koskevasta komission neljännestätoista vuosikertomuksesta parlamentille ((EYVL C 332, 3.11.1997. )) ja erityisesti sen liitteestä ¨Direktiivien soveltamisen tila¨. Jäsenvaltioiden on toisaalta kerrottava komissiolle määräajoin direktiivien säännösten käytännön soveltamisesta. Nämä kertomukset - heti kun ne ovat saatavilla - sekä komission niiden perusteella laatima kertomus toimitetaan parlamentille, neuvostolle sekä talous- ja sosiaalikomitealle.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3906/97 komissiolle esittäjä(t): Cristiana Muscardini (NI) (11. joulukuuta 1997)

Aihe: Toscanaa varten perustetut rakennerahastot ja maanjäristyksistä annetun lainsäädännön rikkominen

Yleisesti luullaan, että Toscanan alue saa paljon yhteisön rahoitusta. Kuitenkin voidaan havaita, että työttömyyden torjuntaa ja teollisuuden kehittämistä on laiminlyöty vakavasti, vaikka nämä kaksi tavoitetta ovat rahoituksen kohteina. Mainittakoon esimerkkinä eräs tehdas (korkean hienomekaniikan tuottamiseen tarkoitettu), jonka rakentaminen aloitettiin 14 vuotta sitten, mutta tuotantoa ei ole aloitettu vieläkään, sillä alueen siviili-insinööri ei onnistunut toteamaan maanjäristyksistä annetun lainsäädännön rikkomista. Poliittinen ja byrokraattinen vehkeily aluejohtajan (joka ei määrää tehtaan rakennuttajaa noudattamaan lakia) ja Pisan kunnanjohtajan (joka on sanonut tehtaan olevan uhka julkisille ja yksityisille henkilöille) välillä, on estänyt 14 vuotta tuotannon aloittamista ja työvoiman palkkaamista.

1. Voiko komissio vahvistaa, miten paljon Toscana saa yhteisön rahoitusta teollisuuden kehittämiseen ja työttömyyden torjuntaan?

2. Eikö komissio katso, että julkisen vallan olisi toimittava yhteistyössä yhteisen edun turvaamiseksi ja siis sellaisten ratkaisujen tekemiseksi, joiden avulla maanjäristyksistä annettua lainsäädäntöä noudatetaan ja työttömyyttä torjutaan?

3. Voiko se selvittää, mitä menettelyitä sovellettiin valvontatoimissa, jotka koskivat yhteisön varojen käyttöä Toscanassa ottaen huomioon, että Toscanan alue on pitänyt varsin käsittämättömistä syistä suljettuna 14 vuotta tehdasta, joka voisi välittömästi palkata työvoimaa ja aloittaa tuotannon?

Komission jäsenen Monika Wulf-Mathiesin komission puolesta antama vastaus (21. tammikuuta 1998)

Toscanan alueelle on määrä myöntää yhteisön rakennerahastoista 500 miljoonaa ecua vuosina 1994 * 1999. Tarkoituksena on tukea taantuvia teollisuusalueita ja maaseutualueita sekä kehittää asukkaiden voimavaroja.

Kyseisten ohjelmien seurannasta vastaavat seurantakomiteat, joissa on mukana komission edustajia. Varainhoidon valvonnan osalta on todettava, että jäsenvaltioiden on määräajoin varmistettava rahoitettavien toimenpiteiden asianmukainen toteuttaminen. Komission virkamiehet voivat tehdä paikalla pistokokeita.

Komissio ei tunne parlamentin jäsenen mainitsemaa Pisan tehdasta koskevaa asiaa. Tuntuu kuitenkin erittäin epätodennäköiseltä, että yhteisö tukisi kyseistä toimintaa, koska Pisan alueelle alettiin myöntää yhteisön tukea vasta vuoden 1994 tammikuussa. Parlamentin jäsenen esittämät poliittiset ja byrokraattiset ongelmat ovat kuitenkin ensisijaisesti Italian viranomaisten toimivaltaan kuuluva asia.
Virallinen lehti nro C 187 , 16/06/1998 s. 0035



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3640/97 komissiolle esittäjä(t): David Martin (PSE) (13. marraskuuta 1997) Aihe: Villieläinten käyttö kokeissa ja muissa tieteellisissä tarkoituksissa Voisiko komissio selventää, miten se ja jäsenmaat parhaillaan toimivat varmistaakseen, ettei luonnosta pyydystettyjä, kädellisiin kuuluvia eläinlajeja käytetä kokeisiin tai muihin tieteellisiin tarkoituksiin, kun ¨kokeet muilla eläimillä ovat kokeen tavoitteiden toteuttamiseksi riittäviä¨? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardin komission puolesta antama vastaus (18. joulukuuta 1997) Jäsenvaltioiden velvollisuutena on varmistaa, että niiden alueella noudatetaan kokeisiin ja muihin tieteellisiin tarkoituksiin käytettävien eläinten suojelua koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun direktiivin 86/609/ETY ((EYVL L 358, 18.12.1986. )) säännöksiä. Muiden kuin tutkimustarkoituksiin kasvatettujen eläinten käyttöä koskeva poikkeuslupa voidaan saada ¨viranomaisen määräämin edellytyksin¨ (direktiivin 19 artiklan 4 kohta), ja jäsenvaltio ratkaisee, onko hakija esittänyt riittävät perusteet sille, että ¨kokeet muilla eläimillä eivät kokeen tavoitteiden toteuttamiseksi olisi riittäviä¨ (7 artiklan 3 kohta). Komission velvollisuutena on tutkia, onko direktiivi siirretty asianmukaisella tavalla osaksi jäsenvaltion lainsäädäntöä ja sovelletaanko sitä jäsenvaltiossa. Komissio on aloittanut neljä rikkomisesta johtuvaa menettelyä, jotka liittyvät osittain yhteen tai useampaan muihin kuin tutkimustarkoituksiin kasvatettujen eläinten käyttöä koskevaan säännökseen, jotka ovat direktiivin 7 artiklan 3 kohdassa, 19 artiklan 4 kohdassa ja 21 artiklassa. Ainoastaan yksi niistä koskee väärää soveltamista, muut koskevat kansalliseen lainsäädäntöön siirtämisen teknisiä näkökohtia.
Virallinen lehti nro C 174 , 08/06/1998 s. 0139



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3827/97 komissiolle esittäjä(t): Marco Cellai (NI) (28. marraskuuta 1997) Aihe: Erään sokerileipomo-osuuskunnan rahoituksen poikkeusjärjestelyt Osakeyhtiö Cooperativa Dolciaria Toscana, joka on perustettu 26.7.1995 Empolissa (Toscanan maakunnassa) ja joka työllistää 43 työntekijää, anoi 28.2.1996 Compagnia Finanziaria Industrialelta Marcoran lakiin (laki nro 49 vuodelta 1985; Legge Marcora) perustuvaa avustusta liikepääoman korottamiseksi. Conferenza dei Servizi hyväksyi kyseisen anomuksen 29.7.1996 ja myönsi yhtiölle 1 069 828 000 liiraa. Edellä mainitun hakemuksen käsittelyä on lykätty toistaiseksi ja se odottaa Euroopan unionilta käsittelyn lykkäämisen ehdotonta kumoamista. Osuuskunta on kuitenkin maaliskuussa 1997 saanut osan summasta eli ns. de minimis -osuuden, joka oli määrältään 189 986 000 liiraa. Italian teollisuusministeri on useaan otteeseen pyytänyt Euroopan unionia käyttämään osakeyhtiöitä koskevia poikkeusjärjestelyjä niiden osakeyhtiöiden osalta, jotka ovat saaneet ns. de minimis -osuuden mukaisen kohtelun. Marcoran lakiin perustuvaa rahoitusta on saanut vain osa rahoitusta hakeneista ja osa hakijoista, kuten Cooperativa Dolciaria Toscana, odottaa edelleen rahoituksen saamista. Haluaisin tietää, millä perusteella rahoituksen myöntäminen on priorisoitu ja erityisesti haluaisin tietää, millä perusteella Euroopan unioni ei vieläkään ole ryhtynyt poikkeusjärjestelyihin rahoituksen lykkäämisen kumoamiseksi. Onko tähän edellytykset ja valmiudet olemassa? Ovatko asiaa käsittelevät Italian viranomaiset ryhtyneet riittäviin toimenpiteisiin poikkeusjärjestelyjen toteuttamiseksi? Komission jäsenen Karel Van Miertin komission puolesta antama vastaus (15. tammikuuta 1998) Komissio on päättänyt aloittaa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn, joka koskee Italian lain 49/85 (Legge Marcora) eräitä säännöksiä. Italian viranomaiset olivat ehdottaneet kyseiseen lakiin perustuvan rahoituksen jatkamista. Päätöksestä on ilmoitettu Italian viranomaisille 11. kesäkuuta 1997 päivätyllä kirjeellä. Italian viranomaiset ovat antaneet vastauksensa 31. heinäkuuta 1997 päivätyllä kirjeellä. Päätös aloittaa menettely on menettelyn aloittamista koskevien määräysten mukaisesti julkaistava Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä kaikilla yhteisön yhdellätoista virallisella kielellä. Koska päätös on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ((EYVL C 309, 9.10.1997. )), jäsenvaltioilla ja niillä, joiden etua asia koskee, on kuukausi aikaa esittää asiaa koskevat huomautuksensa. Tämän jälkeen komissio lopettaa menettelyn tekemällä päätöksen, jossa se valtiontukia koskevien sääntöjen nojalla ottaa kantaa ilmoitetun järjestelmän soveltuvuuteen yhteismarkkinoille. Tällä välin Italian viranomaiset voivat jatkaa järjestelmän soveltamista vähämerkityksistä tukea koskevien sääntöjen rajoissa. Italian viranomaiset ovat näin myös tehneet.
Virallinen lehti nro C 187 , 16/06/1998 s. 0111



KIRJALLINEN KYSYMYS E-4028/97 komissiolle esittäjä(t): Glenys Kinnock (PSE) (14. tammikuuta 1998) Aihe: Maamiinat ja EU:n kehitysapu Pitääkö komissio myönteisenä Ison Britannian päätöstä tarkistaa kehitysavun tasoa niiden avunsaajamaiden osalta, jotka eivät allekirjoita maamiinojen kieltämistä koskevaa Ottawan sopimusta? Eikö näin ollen olisi asianmukaista, että komissio antaisi suosituksen, jonka mukaan EU:n on noudatettava samanlaista syrjintäpolitiikkaa niitä EU:n kehitysapua vastaanottavia maita kohtaan, jotka jatkavat maamiinojen tuotantoa ja vientiä? Komission jäsenen Hans Van den Broekin komission puolesta antama vastaus (2. helmikuuta 1998) Komissio suhtautuu myönteisesti jäsenvaltioiden toimenpiteisiin, joilla pyritään välttämään monissa kehitysmaissa käytettävien jalkaväkimiinojen vastuuttoman ja mielivaltaisen käytön aiheuttamat seuraukset ja joilla rohkaistaan liittymistä jalkaväkimiinat kieltävään sopimukseen, jonka allekirjoittaminen aloitettiin Ottawassa 3. joulukuuta 1997. Komissio on tyytyväinen siihen, että monet kehitysmaat allekirjoittivat Ottawan sopimuksen 3. ja 4. joulukuuta 1997. Komissio haluaa kuitenkin korostaa, että yhteisössä sovelletut kehitysyhteistyöpolitiikat eivät sisällä avunsaajamaiden asenteesta jalkaväkimiinoihin riippuvia ehtoja. Kehityasiain neuvoston 22. päivänä marraskuuta 1994 tekemässä päätöksessä yhdennetystä ja koordinoidusta lähestymistavasta toimet jalkaväkimiinojen poistamiseksi eivät luonnollisestikaan koske maita, jotka jatkavat jalkäväkimiinojen myyntiä, valmistamista ja varastoimista. Tutkimushankkeita sekä humanitaaristen ja haavoittuvassa asemassa olevien yhteisöjen hyväksi aloitettuja hankkeita näissä maissa kuitenkin jatketaan. Tämän päätöksen säännöksien soveltamista koko yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikkaan voidaan harkita kehitysmaasuhteiden tulevaisuudesta käytävissä keskusteluissa, joissa pyritään rohkaisemaan näitä maita lopettamaan jalkaväkimiinojen valmistus, varastointi, kauppa ja käyttö.
Virallinen lehti nro C 174 , 08/06/1998 s. 0106



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3714/97 komissiolle esittäjä(t): Luciano Vecchi (PSE) (12. marraskuuta 1997) Aihe: Lääkäreiden vapaan liikkuvuuden estäminen Yhdistyneessä kuningaskunnassa Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat avoimesti syrjineet monia lääketieteen tai kirurgian loppututkinnon suorittaneita yhteisön kansalaisia, joilla on todistus siitä, että he ovat päteviä harjoittamaan lääkärinammattia tai että he ovat erikoistuneet alallaan. Monissa tapauksissa näyttää erityisesti siltä, että muissa yhteisön maissa lääkärinkoulutuksen saaneilta vaaditaan ammatillisten tehtävien tai harjoittelujaksojen suorittamiseen MRCP:n (Member of the Royal College of Physicians) todistus, jonka saa ainoastaan Yhdistyneestä kuningaskunnasta sen jälkeen kun on harjoittanut kaksi vuotta yleislääkärin ammattia. Tätä ei edellytetä muissa Euroopan maissa. Ottaen huomioon, että tällainen on täysin ristiriidassa työntekijöiden vapaan liikkuvuuden periaatteiden ja säännellystä ammatinharjoittamisesta annettujen sekä horisontaalisten että vertikaalisten direktiivien kanssa, kysyn komissiolta, 1. onko se tietoinen tällaisesta syrjinnästä, 2. onko se ryhtynyt tai aikooko se ryhtyä toimiin Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten suhteen ratkaistakseen nämä ongelmat, 3. mihin välineisiin tällaisten sääntöjen vuoksi syrjityt yhteisön kansalaiset voivat turvautua? Komission jäsenen Mario Montin komission puolesta antama vastaus (6. tammikuuta 1998) 1. ja 2. Koska komissiolla ei ole asiasta tarkempia tietoja, joiden avulla se voisi tehdä tarpeellisia tutkimuksia esitetystä ongelmasta, komissio ei valitettavasti voi tällä hetkellä vastata arvoisan parlamentin jäsenen kysymykseen. Komissio pyytää arvoisaa parlamentin jäsentä esittämään lisätietoja tästä asiasta. 3. Yhteisön kansalaiset, jotka katsovat joutuneensa jonkin jäsenvaltion viranomaisten tekemän päätöksen vuoksi syrjityiksi koulutuksen saatavuuden tai ammattiin pääsyn ja ammatin harjoittamisen alalla, voivat valittaa kohtelustaan maan sisäisen lainsäädännön mukaisesti. Mikäli on aihetta epäillä kansallisen oikeuden säädöksen ja yhteisön oikeuden säädöksen yhteensopivuutta, kyseinen kansallinen tuomioistuin voi tarvittaessa saattaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi yhden tai useampia asioita, joissa pyydetään ennakkoratkaisua. Lisäksi yhteisön kansalaiset voivat valittaa asiasta myös komissiolle.
Virallinen lehti nro C 196 , 22/06/1998 s. 0034



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3908/97 komissiolle esittäjä(t): Hiltrud Breyer (V) (11. joulukuuta 1997) Aihe: Runsaasti rikastetun uraanin toimittaminen Münchenissä sijaitsevalle FRM II:lle 1. Voiko komissio varmistaa sellaisten tietojen paikkansapitävyyden, joiden mukaan Euratomin hankintakeskus neuvottelee venäläisten tahojen kanssa runsaasti rikastetun uraanin toimittamisesta eurooppalaisille tutkimusreaktoreille? Keskustellaanko edellä mainituissa neuvotteluissa myös uraanin toimittamisesta kiistanalaiselle FRM-reaktorille Müncheniin? 2. Missä vaiheessa neuvottelut ovat? Missä asioissa on jo päästy yksimielisyyteen ja mistä asioista on vielä keskusteltava? Milloin neuvottelujen odotetaan päättyvän? 3. Voiko komissio vahvistaa tiedon, jonka mukaan Euratomin hankintakeskus on laatinut sopimusluonnoksen, joka koskee runsaasti rikastetun uraanin toimittamista Venäjältä FRM II:lle? 4. Eikö komissiolla ole minkäänlaisia epäilyjä sen suhteen, että runsaasti rikastetun uraanin levittämisen ehkäisemisessä koetaan vakava takaisku? Jos komissiolla ei ole tällaisia epäilyjä niin miksi ei? Komission jäsenen Christos Papoutsisin komission puolesta antama vastaus (2. helmikuuta 1998) Arvoisaa parlamentin jäsentä pyydetään tutustumaan uudelleen vastaukseen, jonka komissio antoi hänen kirjalliseen kysymykseensä E-2903/97 ((EYVL C 134, 30.4.1998, s. 33. )). Sittemmin on tapahtunut yhteydenottoja eräiden yhteisön tutkimusreaktoreista vastaavien henkilöiden ja Venäjän viranomaisten välillä. Jos niiden johdosta toimitetaan runsaasti rikastettua uraania, se tapahtuu tiukkoja turvallisuusvalvonnan ja ydinsulkupolitiikan sääntöjä noudattaen.
Virallinen lehti nro C 187 , 16/06/1998 s. 0017



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3533/97 neuvostolle esittäjä(t): Nikitas Kaklamanis (UPE) (14. marraskuuta 1997) Aihe: Turkin hyökkäävyys Kreikkaa kohtaan Turkkilaisten jatkuvat, EU:n jäsenmaata Kreikkaa vastaan suunnatut provokaatiot menivät pidemmälle kuin koskaan aikaisemmin, kun Turkin sotilaskoneet 16. lokakuuta 1997 häiritsivät Kreikan ilmatilassa C-130-konetta, joka kuljetti Kreikan puolustusministeriä ja hänen seuruettaan Kyprokselta kohti Kreetaa. Tällä toimenpiteellä vaarannetaan kaakkoisen Välimeren rauha, rikotaan kaikkia EU:n periaatteita vastaan ja osoitetaan välinpitämättömyyttä jo kuolleeksi kirjaimeksi muodostunutta Madridin sopimusta kohtaan sekä halveksuntaa Eurooppa-neuvoston ja Euroopan komission näiden kahden maan rauhanomaista rinnakkaiseloa koskevia kehoituksia kohtaan ja rikotaan kaikkia kansainvälisiä sopimuksia. Tällä teolla Turkki osoittaa välinpitämättömyyttä jopa lentokoneen matkustajien turvallisuutta ja henkeä kohtaan. Neuvostolta kysytään, mitä Turkkia - EU:n kanssa assosiointisopimuksen solminutta maata - vastaan suunnattuja toimenpiteitä se aikoo toteuttaa tämän maan jatkuvan provosoivan käytöksen johdosta. Tullaanko tästä asiasta keskustelemaan puheenjohtajan aloitteesta EU:n ulkoministerien neuvostossa tai joulukuun huippukokouksessa? Vastaus (17. maaliskuuta 1998) Turkkia koskevat asiat ovat säännöllisesti neuvoston esityslistalla. Neuvosto pitää erittäin tärkeänä Kreikan ja Turkin suhteiden parantamista ja maiden riita-asioiden ratkaisemista kansainvälisen oikeuden mukaisesti, myös Kansainvälisen tuomioistuimen kautta, sekä hyvien naapuruussuhteiden edistämistä ja pidättymistä väkivallalla uhkaamisesta tai sen käyttämisestä, kuten Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjassa mainitaan. Neuvosto korostaa, että on tärkeää pidättyä kyseisen hengen vastaisista yksipuolisista toimista. Neuvosto suhtautuu myönteisesti maiden suhteiden normalisoimisen jatkamista koskevaan päätökseen, jonka Konstantinos SIMITIS ja Mesut YILMAZ tekivät Balkanin maiden huippukokouksen yhteydessä Kreetalla marraskuun 1997 alussa. Neuvosto toivoo, että Madridissa tehtyä epävirallista periaatesopimusta sovelletaan tähän tarkoitukseen. Neuvosto myös tekee kaiken voitavansa suhteiden helpottamiseksi. Erityisesti puheenjohtajavaltio toimii yhteistyössä asiantuntijatyöryhmän kanssa laadittaessa ehdotuksia menettelytavoiksi Egeanmeren alueen ongelmien ratkaisemiseksi. Luxemburgin Eurooppa-neuvosto muistutti, että Turkin ja Euroopan unionin suhteiden vahvistaminen riippuu muun muassa tyydyttävien ja vakaiden suhteiden luomisesta Kreikan ja Turkin välillä. Luxemburgin Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti neuvosto laatii parhaillaan Euroopan unionin strategiaa Turkkiin nähden.
Virallinen lehti nro C 196 , 22/06/1998 s. 0001



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1720/97 neuvostolle esittäjä(t): Heidi Hautala (V) (22. toukokuuta 1997) Aihe: YK:n alkuperäiskansoja koskeva julistus Parlamentti hyväksyi marraskuussa 1995 (B4-1415/95) ((EYVL C 323, 4.12.1995, s. 117. )) YK:n alkuperäiskansojen julistusluonnosta koskevan päätöslauselman. Tämän jälkeen ihmisoikeuksien valiokunnan erityinen julistusta käsittelevä työryhmä on kokoontunut kahdesti. 1. Ovatko EU:n jäsenvaltiot osallistuneet mainitun työryhmän työskentelyyn? 2. Jos ovat, onko olemassa yhteinen EU:n kanta? 3. Jos eivät ole, niin miksi ei? 4. Aikooko neuvosto keskustella julistusta koskevasta yhteisestä kannasta ja/tai alkuperäiskansoja koskevasta tilanteesta yleensä? Vastaus (30. maaliskuuta 1998) Mitään EU:n yhteistä kantaa ei ole ollut arvoisan parlamentin jäsenen esille ottamasta asiasta. Neuvosto ei pysty osoittamaan, mitkä EU:n jäsenvaltiot ovat osallistuneet ihmisoikeuksien valiokunnan julistusta käsittelevän erityisen työryhmän työskentelyyn. Asia kuuluu yksittäisten EU:n jäsenvaltioiden kansalliseen toimivaltaan. Neuvosto ei tällä hetkellä harkitse yhteistä kantaa julistuksen eikä yleensäkään alkuperäiskansoja koskevan asian osalta.
Virallinen lehti nro C 187 , 16/06/1998 s. 0114



KIRJALLINEN KYSYMYS E-4044/97 komissiolle esittäjä(t): Jesús Cabezón Alonso (PSE) (14. tammikuuta 1998) Aihe: Ajoverkkokiellon siirtäminen Miksi komissio on siirtänyt ajoverkkojen kieltämistä tonnikalan pyynnissä koskevan uuden ehdotuksen esittämistä? Miksi komission jäsen Bonino on perunut lupauksensa esittää ehdotus ennen vuoden 1997 loppua? Tietääkö komissio, että sen vuonna 1994 tekemä ehdotus on juuttunut neuvostoon? Miksi komissio hyväksyy sen, että asia ei etene neuvostossa ja mukautuu siihen? Komission jäsenen Emma Boninon komission puolesta antama vastaus (27. tammikuuta 1998) Komissio oli sitoutunut etsimään neuvoston puheenjohtajamaan ja asianomaisten jäsenvaltioiden kanssa parasta tapaa saada ajoverkkokalastusta koskevat asiakirjat etenemään neuvostossa. Asiakirjojen jumiutuminen neuvostoon ei johtunut komissiosta, joka ilmaisi useaan otteeseen toiveensa osallistua ratkaisun syntymiseen. Määräenemmistöä ei kuitenkaan syntynyt. Yhdistynyt kuningaskunta on ilmaissut aikomuksensa esittää puheenjohtajakaudellaan kompromissiehdotuksen neuvostolle ja komissio toivoo, että tämä esitys mahdollistaa kestävän ja tasapainoisen ratkaisun löytämisen ja pyrkii omalta osaltaan tähän yhdessä neuvoston puheenjohtajamaan kanssa.
Virallinen lehti nro C 174 , 08/06/1998 s. 0113



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3743/97 komissiolle esittäjä(t): Anita Pollack (PSE) (21. marraskuuta 1997) Aihe: Lisääntymistä vahingoittavat kemikaalit Mikä on komission kanta alkyylifenolietoksylaatteihin (APEO) [kemikaaleja, joilla on estrogeenisia vaikutuksia ja joiden tiedetään estävän kalojen lisääntymistä], joita käytetään puhdistusaineissa, kosteudenpoistoaineissa, korroosionestoaineissa ja öljynpoistoaineissa? Onko näiden tuotteiden käytöstä olemassa mitään säännöksiä? Komission jäsenen Martin Bangemannin komission puolesta antama vastaus (7. tammikuuta 1998) Alkylifenolietoksylaatit sekä niiden hajoamistuote nonyylifenoli kuuluvat kemikaalien ryhmään, jonka vesistöihin kohdistuvat vaikutukset ovat aiheuttaneet huolta. Viime aikoina alkylifenolietoksylaateista on keskusteltu myös hormonitoiminnan häiriöiden yhteydessä. Komissio valmistelee parhaillaan kantaansa alkylifenolietoksylaattien aiheuttamiin vaaroihin. Nonyylifenolin aiheuttamien vaarojen arviointi asetettiin etusijalle olemassa olevien aineiden vaarojen arvioinnista ja valvonnasta annetussa asetuksessa (ETY) N:o 93/793 ((EYVL L 84, 5.4.1993. )). Yhdistyneen kuningaskunnan toimivaltaisten viranomaisten suorittamaan vaarojen arviointiin sisältyy tarvittaessa vaarojen rajoittamista koskeva strategia. Vaarojen arvioinnin tulokset ja suositeltu strategia hyväksytään yhteisön tasolla, jonka jälkeen komissio julkaisee ne. Komissio voi tämän jälkeen päättää ehdottaa yhteisön toimenpiteitä sovellettavan lainsäädännön nojalla. Osana puhdistusaineita koskevan yhteisön lainsäädännön arviointia komissio tutkii myös alkylifenolietoksylaattien käyttöä puhdistusaineissa.
Virallinen lehti nro C 174 , 08/06/1998 s. 0125



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3779/97 komissiolle esittäjä(t): Gianni Tamino (V) (21. marraskuuta 1997) Aihe: Kansallisesta metsästyslaista poikkeamiseksi annettu Lazion alueen poikkeusasetus ja sen yhteensopimattomuus yhteisön säännöstön kanssa Italiassa Lazion aluehallinnon edustuslaitoksen toimeenpaneva elin (Giunta Regionale) hyväksyi 5. marraskuuta 1997 poikkeusasetuksen kansallisesta metsästyslaista poikkeamiseksi, minkä tarkoituksena oli sallia suojeltujen lajien, kuten varpusten ja kottaraisten metsästys. Onko tämä alueellinen säädös luonnonvaraisten ja metsästettävien lajien suojelua koskevien eurooppalaisten direktiivien ja erityisesti direktiivin 92/43/ETY ((EYVL L 73, 14.3.1997, s. 5. )) mukainen? Jos näin ei ole, eikö komissio katso, että säännöstön rikkomisen johdosta olisi käynnistettävä asianmukainen menettely? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardin komission puolesta antama vastaus (7. tammikuuta 1998) Italiaa vastaan on jo aloitettu rikkomisesta johtuva menettely, joka koskee erityisesti luonnonvaraisten lintujen suojelusta annetun direktiivin 79/409/ETY ((EYVL L 103, 25.4.1979. )) 9 artiklassa säädetyn poikkeuksen ottamista osaksi kansallista lainsäädäntöä. Koska komissio pyrkii varmistamaan, että jäsenvaltioiden sisäisen lainsäädännön kaikilla tasoilla noudatetaan yhteisön lainsäädäntöä asianmukaisesti, tähän rikkomisesta johtuvaan menettelyyn liittyy myös kysymys siitä, mikä on Italiassa alueiden toimivalta yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanossa ja missä määrin ne ovat velvollisia noudattamaan sitä. Komissio olisi kiitollinen, jos parlamentin jäsen voisi toimittaa sille Giunta Regionale del Lazion hyväksymän tekstin, johon kysymyksessä viitataan. Joka tapauksessa komissio aikoo pyytää asiaa koskevia tietoja Italian viranomaisilta.