FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 78/308

(2004/C 78 E/0310)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3659/03

esittäjä(t): Glyn Ford (PSE) komissiolle

(9. joulukuuta 2003)

Aihe: Tavaroiden ja palveluiden vapaa liikkuvuus

Kannatan täysin ajatusta, että tavaroiden ja palveluiden vapaa liikkuvuus edellyttää yhteisiä eurooppalaisia sääntöjä ja säännöksiä, jotka koskevat suuria, tuotteitaan ulkomaille vieviä yhtiöitä. Onko komissio kuitenkin sitä mieltä, että osa säännöksistä voitaisiin poistaa pieniltä yrityksiltä, joiden liikevaihto on pieni ja jotka toimivat paikallisesti tai alueellisesti yhden ainoan jäsenvaltion sisällä? Onko komissiolla käsitystä pk-yrityksille sisämarkkinoiden sääntelystä aiheutuvista kustannuksista? Entä suunnitteleeko komissio poikkeusten myöntämistä pk-yrityksille, koska paikallinen tunnettuus on kuluttajille riittävä luotettavuuden tae?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(26. tammikuuta 2004)

Komissio uskoo, että sisämarkkinat tarjoavat huomattavia mahdollisuuksia pienille ja keskisuurille yrityksille (pk-yrityksille). Se on sitä mieltä, että yhtenäisen eurooppalaisen sääntely-ympäristön puuttuminen estää tietyillä aloilla pk-yritysten kasvua ja niiden toiminnan laajentumista sisämarkkinarajojen yli (1).

Komissio on täysin samaa mieltä arvoisan parlamentin jäsenen kanssa siitä, että sisämarkkinoiden yhdenmukaistaminen ei saisi aiheuttaa huomattavia mukautumiskustannuksia. Sisämarkkinoiden yhdenmukaistamisen tärkeimpänä tavoitteena on vapaan liikkuvuuden helpottaminen. Jos maahan tuleviin yrityksiin tai tuotteisiin sovellettavat kansalliset rajoitukset ovat kohtuuttomia, vapaan liikkuvuuden toteutuminen varmistetaan soveltamalla vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta, jolloin yritykset voivat vastaanottavassa maassa tarjota tuotteitaan ja palvelujaan omien kansallisten sääntöjensä perusteella. Tämänkaltainen sisämarkkinasääntöjen soveltaminen ei lisää vaatimusten noudattamisesta yrityksille koituvia rasitteita. Päinvastoin se vähentää niitä, sillä rajatylittävää toimintaa harjoittava toimija noudattaa ainoastaan yhden eikä viidentoista (pian kahdenkymmenenviiden) valtion sääntöjä.

Jos yhteisön lainsäädännön yhdenmukaistamista vaaditaan esimerkiksi kuluttajien ja ympäristön suojelemiseksi, yhdenmukaistamisessa on myös noudatettava suhteellisuusperiaatetta. Toisin sanoen määräysten on varmistettava vaaditun suojelun korkea taso ja toisaalta rajoitettava mahdollisimman vähän kauppaa. Tämänkaltainen yhdenmukaistaminen ei välttämättä tuo mukanaan lisää kansallisia toimijoita koskevia sääntöjä, vaan muuttaa jo olemassa olevia sääntöjä siten, että niiden avulla saavutetaan tehokkaasti yleistä etua koskevat tavoitteet vapaan liikkuvuuden periaatetta noudattaen.

Suhteellisuusperiaatteen noudattamisen varmistamiseksi yhteisön toimiin liittyvät sääntöjen noudattamisesta aiheutuvat kustannukset ja hallinnolliset rasitteet on arvioitava asianmukaisesti. Vaikka komissiolla ei ole järjestelmällistä tietoa yhteisön vanhempaan lainsäädäntöön liittyvistä kustannuksista tai hallinnollisista rasitteista, näiden kustannusten ja rasitteiden arviointi liittyy tiiviisti uuteen komission käyttöön ottamaan vaikutustenarviointimenettelyyn (2). Uuteen vaikutustenarviointimenettelyyn sisällytetään kaikki komission nykyiset vaikutustenarviointimekanismit, yrityksiin kohdistuvien vaikutusten arviointi mukaan luettuna. Komissio on soveltanut tätä arviointia lainsäädäntöehdotuksiinsa vuodesta 1986. Uudessa vaikutusten-arviointimenettelyssä jokainen ehdotus arvioidaan järjestelmällisesti ongelmien, tavoitteiden, tavoitteiden saavuttamiseen soveltuvien vaihtoehtoisten menetelmien sekä niiden todennäköisten vaikutusten kannalta. Sidosryhmien, pk-yritykset mukaan luettuna, kuuleminen merkittävimpien ehdotusten osalta on yksi menettelyn tärkeimpiä osa-alueita.

Komissio pyrkii varmistamaan sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan ja samalla ottamaan täysimääräisesti huomioon yrityksille sääntöjen noudattamisesta aiheutuvat kustannukset. Komissio ei kuitenkaan yhdy parlamentin jäsenen ehdotukseen siitä, että pienyritykset tulisi vapauttaa sellaisista yhtenäistämismääräyksistä, joilla pyritään varmistamaan yleisen edun mukaisten tavoitteiden, kuten kansanterveyden, kuluttajien tai ympäristön vaadittu korkeatasoinen suojelu. Tämä vaarantaisi yleisen edun mukaisten tavoitteiden suojelun unionin kansalaisten vahingoksi ja vähentäisi luottamusta ja uskoa unionissa toimivien pk-yritysten toimia kohtaan.

(1) Esimerkiksi palvelujen sisämarkkinatilanteesta antamassaan kertomuksessa (KOM(2002) 441 lopullinen) komissio totesi, että eurooppalaisen sääntely-ympäristön pirstaleisuus aiheuttaa vahinkoa pääasiassa pk-yrityksille.

(2) KOM(2002)278 lopullinen. Katso (http://europa.eu.int/comm/governance/suivi_lb_en.htm).