KIRJALLINEN KYSYMYS E-2869/01 esittäjä(t): Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) komissiolle. Työvoimaa koskevan Espanjan ja Marokon sopimuksen vahvistaminen yhteisössä.



Virallinen lehti nro 115 E , 16/05/2002 s. 0180 - 0181



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2869/01 esittäjä(t): Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) komissiolle (17. lokakuuta 2001) Aihe: Työvoimaa koskevan Espanjan ja Marokon sopimuksen vahvistaminen yhteisössä Espanjan kuningaskunta ja Marokon kuningaskunta allekirjoittivat Madridissa 25. heinäkuuta 2001 työvoimaa koskevan sopimuksen. Tämä on merkinnyt erittäin huomattavaa edistystä maiden työsuhteissa. Marokkolaista työvoimaa Espanjassa koskeva sopimus vaikuttaa Marokon kuningaskunnan muuttotyöläisiin, joilla Marokon kansalaisina on lupa toimia palkkatyössä Espanjan alueella. Sopimuksella on vaikutusta yhteisön muihin työmarkkinoihin. Katsooko komissio, että sopimuksen muodollinen rakenne on yhdenmukainen yhteisön alan sääntöjen kanssa ja että sopimus mukautuu viralliseen juridiseen muotiin, jotta kaikkien yhteisön maiden olisi noudatettava yhteisön juridisen yhdenmukaisuuden takaamiseksi kaikissa EU:n jäsenvaltioissa? Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus (14. joulukuuta 2001) Yhteisön ja sen jäsenvaltioiden ja toisaalta Marokon keskinäiset suhteet kuuluvat EuroVälimeri-sopimuksen piiriin. Osapuolet allekirjoittivat sopimuksen helmikuussa 1996, ja se tuli voimaan maaliskuussa 2000.(1) Sopimuksen VI osastossa on sosiaalisiin seikkoihin liittyviä määräyksiä. Jäsenvaltioissa työskenteleville Marokon kansalaisille myönnetään 64 artiklan mukaan tasa-arvoinen kohtelu työolojen, palkkauksen ja työsuhteen päättämisen osalta. Sopimuksessa ei kuitenkaan määrätä Marokon kansalaisten työnsaannista, vaan kysymys kuuluu kunkin jäsenvaltion harkintavaltaan. Komissiolla ei ole ollut tilaisuutta tarkastella yksityiskohtaisesti arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemaa, 25. heinäkuuta 2001 työvoimasta tehtyä Espanjan ja Marokon sopimusta.(2) Ensivaikutelma on kuitenkin, että sopimus todellakin antaisi aihetta kysyä, sopiiko se yhteen niiden periaatteiden kanssa, jotka on kirjattu työskentelyä varten jäsenvaltioiden alueelle saapuvien kolmansien maiden kansalaisten maahantulon sallimisen rajoittamisesta 20. kesäkuuta 1994 annettuun neuvoston päätöslauselmaan.(3) Päätöslauselmassa neuvosto sopi yksimielisesti, että jäsenvaltioiden olisi sellaisiin kolmansien maiden kansalaisiin, jotka pyrkivät pääsemään maahan tai saamaan luvan jäädä työhön niiden alueelle soveltamassaan politiikassa noudatettava tiettyjä periaatteita, joita jäsenvaltiot eivät kansallisessa lainsäädännössään voi lieventää. Näihin jäsenvaltioiden politiikkaa ohjaaviin periaatteisiin kuuluu yleissääntönä, että jäsenvaltiot ottavat huomioon pyynnöt päästä alueelleen työskentelyä varten vain silloin, kun kyseisessä jäsenvaltiossa vapaana olevia työpaikkoja ei voida täyttää yhteisön työmarkkinoilta (yhteisön työmarkkinat etusijalle C kohdan i alakohta). Jäsenvaltiot voivat kuitenkin edelleen sallia maahanpääsyn helpotetun menettelyn mukaisesti sellaisten kolmansien maiden kansalaisille, joiden kanssa kyseisellä jäsenvaltiolla on erityisen tiiviit suhteet. Jäsenvaltiot sitoutuivat kuitenkin käynnistämään kyseisistä sopimuksista mahdollisimman pian uudet neuvottelut, jotta sopimukset saatettaisiin päätöslauselman mukaisiksi (vallitsevan tilanteen säilyttävä lauseke C kohdan vii alakohta). Espanjan ja Marokon 25. heinäkuuta 2001 tekemän työvoimasopimuksen tekstissä ei mainita lainkaan, että ennen kuin kyseisiä Espanjassa avoimina olevia työpaikkoja tarjotaan Marokon kansalaisille, olisi selvitettävä, voidaanko kyseiset työpaikat täyttää yhteisön työmarkkinoilta. Tämä saattaa olla ristiriidassa edellä mainitun periaatteen kanssa, jonka mukaan yhteisön työmarkkinat asetetaan etusijalle etenkin kun sopimus on tehty päätöslauselman antamisen eli 20. kesäkuuta 1994 jälkeen (kyseinen päivämäärä on päätöslauselman C kohdan vii alakohdassa määritelty takaraja). Edellä mainittu päätöslauselma on jäsenvaltioiden oma poliittinen sitoumus, joka ei sido niitä oikeudellisesti. Se ei anna perustaa yksittäisten työntekijöiden, työnantajien tai yhteisön toimielinten toimille. Vuonna 1999 voimaan tulleessa Amsterdamin sopimuksessa komissiolle annettiin valtuudet ehdottaa sitovia yhteisön säädöksiä siirtolaisuuden alalla. Komissio teki 11. heinäkuuta 2001 ehdotuksen direktiiviksi kolmansien maiden kansalaisten maahantulon ja oleskelun edellytyksistä palkkatyötä tai itsenäistä ammatinharjoittamista varten.(4) Ehdotukseen on sisällytetty useita osasia vuoden 1994 päätöslauselmasta, mm. periaate, jonka mukaan kolmansien maiden kansalaiset voivat tulla yhteisön työmarkkinoille vain, kun tarjolla olevaa työpaikkaa ei voida täyttää yhteisön työmarkkinoilta. (1) EYVL L 70, 18.3.2000. (2) Julkaistu Espanjan virallisen lehden (BOE) numerossa 266, 20.9.2001, s. 3509135093. (3) Annettu Euroopan unionista tehdyn sopimuksen entisen K.1 artiklan nojalla, EYVL C 274, 19.9.1996. (4) KOM(2001) 386 lopullinen.