KIRJALLINEN KYSYMYS P-4080/97 komissiolle esittäjä(t): Luigi Florio (UPE) (18. joulukuuta 1997)

Aihe: Italian finanssipolitiikka ja Maastrichtin kriteerit

Italian hallitus aikoo määrätä finanssilain kehyksessä vuodesta 1998 lähtien uudesta verosta, jota kutsutaan tuotantotoiminnasta maksettavaksi alueelliseksi veroksi.

Tämä vero vahingoittaa erityisesti fyysisiä ja juridisia henkilöitä, jotka ovat työnantajia ja jotka ovat ottaneet velkaa (työntekijöille maksettavat korvaukset ja velkojen korot eivät kyseisessä verotuksessa ole vähennyskelpoisia). Tämä vero ei ole tuloverotuksessa vähennyskelpoinen.

Tällä uudella verolla kiristetään entisestäänkin verotusta Italiassa, jossa jo puolentoista vuoden ajan on tehty pääasiassa uusiin tuloihin perustuvia rahoitussiirtoja kaikkiaan 100 000 miljardin liiran edestä.

Katsooko komissio, että tällainen politiikka on sen omien suositusten mukaista, joilla pyritään julkisten kulujen vähentämiseen ja näin ollen myös erityisesti työntekoa rasittavan verotuksen keventämiseen?

Miten komissio suhtautuu Italian hallituksen sosiaaliturva-asioissa harjoittamaan politiikkaan, jossa ei näytetä pystyvän toteuttamaan tehokkaasti kansallisen sosiaalihuollon tilien tervehdyttämistä, mistä on usein puhuttu?

Katsooko komissio vielä nämä valinnat huomioon ottaen, että Italia voi noudattaa vuoden 1998 jälkeenkin Maastrichtin talous- ja rahoituskriteerejä?

Komission jäsenen Mario Montin komission puolesta antama vastaus (3. helmikuuta 1998)

Italian verouudistus hyväksyttiin vasta äskettäin ja tässä vaiheessa on äärimmäisen vaikeaa arvioida uudistuksen täsmällisiä taloudellisia vaikutuksia alueille, veronmaksajille ja toimialoille. Toistaiseksi asiasta on olemassa ainoastaan Italian hallituksen tekemät arviot, joista käy ilmi, että uudella järjestelmällä ei lisätä verotaakkaa. Vaikutuksista työvoimakustannuksiin voidaan todeta, että työvoima sisältyy uuden veron perusteeseen, mutta toisaalta vero korvaa sairausvakuutusmaksut, joita myös perittiin työvoiman perusteella. Nettovaikutus voi vaihdella eri yritysten välillä, mutta se ei välttämättä tarkoita, että työvoiman verotus kohoaisi. Vaikka komissio onkin kiinnostunut uudistuksen muodosta ja vaikutuksista talousarvioon, kansallisten hallitusten soveltaman veropolitiikan arviointi ei kuulu komission toimivaltaan.

Vuosina 1992 ja 1995 tehdyt uudistukset vaikuttivat Italian eläkejärjestelmään, ja sitä on edelleen tarkistettu vuoden 1998 talousarviolain antamisen yhteydessä. Nämä toimenpiteet ovat muokanneet perusteellisesti eläkejärjestelmää, ja eläkemenot on saatu niiden avulla kuriin keskipitkällä aikavälillä. Eläkemenojen suhde bruttokansantuotteeseen (BKT) pysyy todennäköisesti vakaana seuraavien kymmenen vuoden ajan. Lisäkorjaukset voivat tulla ajankohtaisiksi, kun suuret ikäluokat jäävät eläkkeelle. Nopeampi siirtyminen vuoden 1995 uudistuksella luotuun uuteen järjestelmään olisi lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä vapauttanut enemmän resursseja sosiaalipalvelujen parantamiseksi sellaisilla aloilla, joilla sosiaalimenot ovat selvästi yhteisön keskiarvon alapuolella.

Komissio ja neuvosto pitivät vuosiksi 1998-2000 laaditun lähentymisohjelman sisältämiä sitoumuksia myönteisinä. Komissio tutkii parhaillaan vuoden 1998 budjettilakia voidakseen arvioida toteutettujen toimenpiteiden laatua ja niiden yhdenmukaisuutta lähentymisohjelman sisältämien sitoumusten kanssa.