KIRJALLINEN KYSYMYS P-1523/99 esittäjä(t): Hiltrud Breyer (Verts/ALE) komissiolle. Elintarvikkeiden dioksiinipitoisuuden mittaus.



Virallinen lehti nro 170 E , 20/06/2000 s. 0031 - 0032



KIRJALLINEN KYSYMYS P-1523/99 esittäjä(t): Hiltrud Breyer (Verts/ALE) komissiolle (1. syyskuuta 1999) Aihe: Elintarvikkeiden dioksiinipitoisuuden mittaus Saksan elintarviketeollisuus tiedotti kesäkuussa 1999 lähettämässään kirjeessä, että Belgian viranomaiset ovat ilmoittaneet, ettei lopputuotteissa ole dioksiinia. Lausunto perustuu kuitenkin pelkästään seitsemää PCB:tä koskeviin ennakkolaskelmiin. Tätä ennustemenetelmää voidaan kenties soveltaa jäte- ja voiteluöljyihin, mutta ei suinkaan elintarvikkeisiin. 1. Onko komissiolle tiedotettu Belgian viranomaisten käyttämistä arveluttavista ennakkolaskelmamenetelmistä? 2. Onko komissio samaa mieltä siitä, että PCB:n muodostama uhka on niin suuri, että mielivaltaisia ennakkolaskelmia ei voida käyttää? 3. Onko komissio samaa mieltä siitä, että valittu sietoarvo 14 pg/kg on täysin järjetön ja mielivaltainen eikä se sulje pois terveysriskien mahdollisuutta? 4. Milloin komissio määrittää elintarvikkeiden sallitut dioksiiniraja-arvot lopettaakseen nykyisen skandaalimaisen ja vastuuttoman tilanteen, jossa raja-arvoja ei lasketa ja joka perustuu elintarviketeollisuuden itsesääntelyyn? 5. Tietääkö komissio, että Yhdysvaltain ympäristönsuojeluvirasto on teettänyt tutkimuksen, jonka mukaan useammat PCB:t (kuin edellä mainitut seitsemän PCB:tä) luokitellaan toksisiksi aineiksi? Onko komissio tutustunut tähän tutkimukseen? Millaisia johtopäätöksiä komissio tekee siitä? David Byrnen komission puolesta antama vastaus (15. lokakuuta 1999) Elintarvikkeiden saastuminen, josta Belgia ilmoitti 27. toukokuuta 1999 komissiolle ja muille jäsenvaltioille, johtui tavallista korkeammasta dioksiinipitoisuudesta kierrätetyissä rasvoissa, joita käytettiin erehdyksessä siipikarjan, sikojen ja nautaeläinten ruokinnassa. Komissio on tutkinut kyseisestä tapauksesta tehdyt eri selvitykset. Tutkimukset osoittavat, että saastuminen käy ilmi rasvoissa esiintyvistä seitsemästä polyklooratusta bifenyyliyhdisteestä (PCB), 28, 52, 101, 118, 138, 153 ja 180. Tämä menetelmä ei sovi erilaisissa olosuhteissa tapahtuneen saastumisen toteamiseen; näissä tapauksissa dioksiinikontaminaation toteamiseen on käytettävä muita PCB:itä tai kokonaan muita ilmaisimia, jos dioksiinikontaminaatioon ei liity PCB:n esiintyminen. Kussakin dioksiinin aiheuttamassa saastumistapauksessa pyritään siis löytämään kaikkein luotettavimmat ilmaisimet, jotka eivät aina ole kaikkein myrkyllisimpiä. Elintarvikkeiden dioksiinipitoisuustutkimusten vaatiman ajan, kustannusten ja teknisen välineistön vuoksi vain harvat laboratoriot kykenevät tekemään tällaisia analyysejä. Pitkäaikaisissa tutkimuksissa onkin aina parempi käyttää analyyseissä PCB:itä, jotka ovat luotettavia ilmaisimia mutta joiden avulla tehdyt analyysit ovat edullisempia ja vähemmän aikaa vieviä. Näin voidaan kuitenkin tunnistaa saastuneet tuotteet, ja analyysit voivat joissain tapauksissa johtaa dioksiinien tutkimiseen. Elintarvikkeiden dioksiinipitoisuuksien raja-arvojen määrittämisen osalta komissio on käynnistänyt kesäkuussa 1998 perusteellisen selvityksen elintarvikkeiden saastuneisuudesta useissa jäsenvaltioissa. Selvitys kuuluu jäsenvaltioiden väliseen tieteelliseen yhteistyöohjelmaan (SCOOP). Tutkimuksen alustavat tulokset, joiden on määrä olla saatavilla lähiaikoina, sekä yhteisessä tutkimuskeskuksessa ja vertailumateriaalien ja mittausten tutkimuslaitoksessa tehtävä työ auttavat arvioimaan riskit paremmin ja muodostavat perustan jatkoharkinnalle. Siihen saakka kunnes komissio saa riittävät tiedot pystyäkseen ilmaisemaan kantansa elintarvikkeissa sallituista dioksiinin raja-arvoista, se noudattaa Maailman terveysjärjestön (WHO) tieteellistä arviota, jossa on suositeltu dioksiineille 14 pikogramman sallittua päiväannosta painokiloa kohti. Asettamalla tämän arvon WHO halusi varmistaa ihmisten terveyden parhaalla mahdollisella tavalla mutta tunnustaa samalla, että kaikissa teollistuneissa maissa esiintyy tietty dioksiinien pohjataso. Näissä maissa ja erityisesti jäsenvaltioissa toteutetulla valvonnalla pyrittiin vuoteen 1999 saakka lähinnä estämään saastuneiden maitotuotteiden pääsy markkinoille. Komissio aikoo ehdottaa jäsenvaltioille, että nämä tutkisivat dioksiini- ja PCB-pitoisuudet kaikessa lihassa, kalassa ja niistä valmistetuissa tuotteissa vuodesta 2000 lähtien.