Virallinen lehti nro C 174 , 08/06/1998 s. 0127



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3782/97 komissiolle esittäjä(t): Reimer Böge (PPE), Lutz Goepel (PPE), Agnes Schierhuber (PPE), Honor Funk (PPE), Christa Klaß (PPE), Hedwig Keppelhoff-Wiechert (PPE) ja Xaver Mayer (PPE) (21. marraskuuta 1997) Aihe: Siitoseläinten vientituki Elävälle karjalle maksettavaa vientitukea myönnetään myös siitoseläimille niiden painon perusteella. Myöntämismenettelyt ja vientilupien kelpoisuusaika ovat samat kuin teurastettavaksi tarkoitettujen eläinten kohdalla. Vientituen tähänastiset vähennykset ja Agenda 2000:ssa ilmoitetut naudanliha-alalla tehtävät hinnanalennukset, joiden vuoksi vientitukia on vähennettävä tulevaisuudessa, vaikeuttavat myös siitoseläinten vientiä, vaikka periaatteessa siitoseläinten vientitilanne eroaa teuraseläinten tilanteesta. Voisiko komissio ilmoittaa: 1. Onko naudanlihan yhteisen markkinajärjestelyn mukauttamisen yhteydessä suunniteltu erilaista järjestelyä siitoseläinten ja teuraseläinten vientituelle ja lupien myöntämiselle ja niiden kelpoisuusajoille? 2. Jos erilaisia järjestelyjä ei aiota laatia, mitkä syyt ovat sitä vastaan, että - siitoseläimillä elopainon perusteella määritettävä alkuperäinen vientituki säilyy ennallaan, koska kyseinen vienti helpottaa naudanlihamarkkinoiden tilannetta sisämarkkinoilla ja pääsyy vientitukien vähentämiseen - eli teuraseläinten vientilupien suurempi kysyntä - ei koske siitoseläimiä? - myöntämismenettelyjä parannetaan ja vientilupien voimassaoloaikaa pidennetään vähintään neljään kuukauteen, sillä kaupankäynti toimeksiannon hyväksymisestä kuljetukseen kestää yleensä kauemmin siitoseläinten kohdalla? - todiste siitä, että eläimen vienti tapahtuu siitostarkoituksissa annetaan karjankasvatusjärjestön antamalla siitostodistuksella, joka voidaan lähettää tarkastettavaksi karjankasvatusjärjestölle viennin jälkeen ja ennen vientituen maksua? Tällä tavalla paikallisen karjankasvatusjärjestön ei tarvitsisi antaa todistusta siitoseläinten asianmukaisesta käytöstä kolmansissa maissa, sillä tietyissä kolmansissa maissa ei ole joko ollenkaan karjankasvatusjärjestöjä, jotka voisivat vahvistaa siitoseläinten merkitsemisen rekisteriin, tai tällaisia rekisterejä ei pidetä. 3. Onko WTO:n maataloutta koskevissa nykyisissä säännöissä määrätty siitoseläinten ja teuraseläinten erilaisesta kohtelusta viennin tukemisessa ja aikooko komissio seuraavalla neuvottelukierroksella kannattaa erilaisen kohtelun aikaansaamista? Komission jäsenen Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (7. tammikuuta 1998) 1. Vuoden 1994 loppuun asti puhdasrotuisten siitoseläinten ja urospuolisten teuraseläinten vientitukitaso oli sama. Vuodesta 1995 lähtien puhdasrotuisten siitoseläinten vientitukitasoa on kuitenkin alennettu vähemmän viennin ylläpitämiseksi. Nykyinen vientitukitaso on seuraava: puhdasrotuiset siitoseläimet: 58,50 ecua kilolta muut urospuoliset eläimet: 52,00 ecua kilolta muut naaraspuoliset eläimet: 28,00 ecua kilolta Komissio on kohdannut Uruguayn kierroksen sopimuksessa määrätyn vientikaton noudattamiseen liittyviä vakavia ongelmia. Asiaa käsiteltiin laajasti Euroopan lihantuottajajärjestöjen edustajien ja jäsenten kanssa käydyissä keskusteluissa vuoden 1997 alussa. Näiden keskustelujen perusteella komissio päätteli, että vientilupien voimassaoloajan tulisi olla eläville nautaeläimille ja jalostetuille tuotteille 75 päivää ja naudanlihalle 30 päivää. Lisäksi jos kyseessä on avoin tarjous kolmansissa maissa, vientiluvan voimassaoloaika on neljä kuukautta luvan myöntämispäivästä (lupahakemuksen jättämispäivästä). 2. Komissio katsoo, että puhdasrotuisten siitoseläinten vienti riippuu enemmän ohjelmista, joiden tavoitteena on tuojamaan karjan laadun parantaminen tai karjan täydentäminen, kuin vientituen tasosta. Huomattakoon, että puhdasrotuisten siitoseläinten ja teuraseläinten vientitukitasot ovat erilaisia, kuten edellä on mainittu. Vientitukihakemusten suuresta määrästä johtuen vientitukitasoa alennettiin 27. syyskuuta 1997 ja 27. lokakuuta 1997. Ensimmäinen 10 prosentin alennus ei koskenut puhdasrotuisten siitoseläinten vientitukitasoa. Toinen alennus oli puhdasrotuisten siitoseläinten ja urospuolisten nautojen osalta pienempi (5 prosenttia 15 prosentin asemesta). Vuosina 1995 ja 1996 puhdasrotuisten siitoseläinten vienti oli 135 000 ja 139 000 eläintä. Vuotta 1991 lukuun ottamatta nämä luvut olivat uusia ennätyksiä. Maailman kauppajärjestön (WTO) sopimuksen velvoitteiden mukaan yhteisö voi viedä vientituen avulla vain rajoitetun määrän nautaeläimiä ja naudanlihaa. Yhteisön edun mukaista on käyttää koko GATT-kiintiö, mutta se ei voi sitä ylittää. On yritettävä löytää oikea taso. Kolmansista maista peräisin olevien puhdasrotuisten jalostusnautojen tuonnista ja vientitukien myöntämisestä sekä asetuksen (ETY) N:o 1544/79 kumoamisesta annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2342/92 ((EYVL L 227, 11.8.1992. )) 3 artiklan a ja b kohdan mukaisesti tuen myöntäminen edellyttää jäsenvaltion kantakirjaa pitävän virallisen yhdistyksen, järjestön tai viraston antaman polveutumistodistuksen sekä määrämaana olevan kolmannen maan vaatiman, puhdasrotuisiin jalostusnautoihin sovellettavan eläintautitodistuksen esittämistä. Asetuksessa ei ole säännöstä siitä, että eläimet pitäisi rekisteröidä määrämaana olevan kolmannen maan kantakirjaan. Koska puhdasrotuisia siitoseläimiä koskevan vientituen taso on korkeampi hiehoilla ja lehmillä kuin muilla elävillä naaraspuolisilla eläimillä, on tietyin valvontatoimenpitein varmistettava, ettei vietyjä eläimiä teurasteta välittömästi niiden saapuessa määrämaana olevaan kolmanteen maahan. 3. WTO-sopimus mahdollistaa erilaiset vientitukitasot. Puhdasrotuisiin siitoseläimiin sovelletaan korkeampaa vientitukitasoa kuin teuraseläimiin. Sen vuoksi ei ole syytä pyytää muutoksia sääntöihin seuraavalla neuvottelukierroksella.