KIRJALLINEN KYSYMYS E-0728/00

esittäjä(t): Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) komissiolle

(17. maaliskuuta 2000)

Aihe: Vuotoksen tekoallashanke Pohjois-Suomessa

Pohjois-Ruotsissa tunnetaan suurta huolta Pohjois-Suomessa sijaitsevan Vuotoksen altaan rakentamisen aiheuttamista ympäristöhaitoista, sillä ravinne- ja raskasmetallipäästöt Pohjanlahteen lisääntyvät sen johdosta voimakkaasti. Muun muassa metyylielohopean kuormituksen pelätään kasvavan 20 30 prosentilla. Seurauksena on luonnollisesti Ruotsin aluevesillä pyydettyjen kalojen elohopeapitoisuuksien lisääntyminen. Noin 240 neliökilometrin suuruinen rämealue aiotaan laskea veden alle. Useat ruotsalaiset viranomaiset ovat vastustaneet rakennussuunnitelmia.

Onko komissio tutkinut kyseistä rakennushanketta ja onko selvitetty, täyttääkö se ympäristövaikutusten arvioinnista annettujen EU:n direktiivien mukaiset vaatimukset?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(8. toukokuuta 2000)

Komissio on tietoinen Vuotoksen voimala- ja tekoallashankkeesta, jolle Pohjois-Suomen vesioikeus on hiljattain (29. helmikuuta 2000) antanut rakennusluvan. Lehdistön antamien tietojen mukaan päätöksestä tullaan tekemään valituksia.

Vaikka tällaisen hankkeet periaatteessa kuuluvat tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27. kesäkuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY(1) soveltamisalaan, jäsenvaltioiden ei edellytetä soveltavan mainittua direktiiviä hankkeisiin, joiden lupamenettely on aloitettu ennen direktiivin täytäntöönpanolle säädettyä määräaikaa, joka Suomella oli 1. tammikuuta 1995 (katso Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asia C-362/92 Bund Naturschutz Baijerissa, kohta 19 ja asia C-431/92 komissio vs. Saksa, kohta 29). Vuotoksen hanketta koskeva hakemus tehtiin vuonna 1992. Suomen viranomaiset ovat ilmoittaneet komissiolle, että Suomen ympäristövaikutusten arviointimenettelystä annettua asetusta ei sovelleta hankkeisiin, jotka on julkisesti kuulutettu tai joista asianosaisia on kuultu ennen 14. tammikuuta 1994. Vuotoksen hanke kuuluu tällaisiin hankkeisiin.

Joka tapauksessa hankkeesta aiheutuvat ravinteiden ja raskasmetallien ympäristövaikutukset on arvioitu Suomen vesilaissa säädetyn lupamenettelyn yhteydessä. Rakennusluvan myöntämispäätöksessä analysoidaan tekojärven arvioidut vaikutukset veden laatuun ja kalakantaan itse tekoaltaassa, Kemijoessa ja Pohjanlahden pohjoisosassa. Veden laadun ja huvikalastuksen arvioidaan kärsivän muun muassa lisääntyvistä ravinnepitoisuuksista (erityisesti typpi ja fosfori), mutta näiden vaikutusten arvioidaan olevan suurimmat itse tekoaltaassa ja joen alajuoksulla ja suhteellisen vähäiset Pohjanlahden pohjoisosissa. Lisäksi on arvioitu, että ensimmäisten 8 15 vuoden kuluessa rakentamisesta tiettyjen kalalajien (hauki, ahven, made) elohopeapitoisuudet kasvavat huomattavasti (yli 1 milligramma kiloa kohti, mg/kg) itse tekoaltaassa ja merkittävästi (0,5 1,0 mg/kg) Kemijoessa, mutta vähemmässä määrin Pohjanlahden pohjoisosissa. Vesioikeus korosti, että terveyshaitat voidaan välttää seurannalla ja tiedottamalla tilanteesta ihmisille. Tehtyjen tutkimusten perusteella on arvioitu myös, että muiden raskasmetallien vapautumisella ei todennäköisesti ole samanlaisia vaikutuksia kuin elohopean vapautumisella. Vesioikeus määräsi luvan hakijan edelleen arvioimaan ja seuraamaan hankkeen vaikutuksia kalastukseen ja kalakantaan.

Komission Suomen viranomaisilta saaman tiedon mukaan Suomi on lupamenettelyn kuluessa ilmoittanut Ruotsin toimivaltaisille viranomaisille hankkeen arvioiduista ympäristövaikutuksista Ruotsin puolella.

Näin ollen komissiolla ei käytössään olevien tietojen perusteella ole syytä ryhtyä toimenpiteisiin, jotka koskisivat tästä hankkeesta tehtyä ympäristövaikutusten arviointia. Komissio jatkaa käynnissä olevien kansallisen tason menettelyjen seuraamista.

(1) EYVL L 175, 5.7.1985.