KIRJALLINEN KYSYMYS E-2664/02 esittäjä(t): Robert Goebbels (PSE) komissiolle. Kilpailupolitiikan puolueettomuus ja urheilukilpailujen suorien lähetysten televisiointioikeudet.



Virallinen lehti nro 155 E , 03/07/2003 s. 0038 - 0039



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2664/02 esittäjä(t): Robert Goebbels (PSE) komissiolle (23. syyskuuta 2002) Aihe: Kilpailupolitiikan puolueettomuus ja urheilukilpailujen suorien lähetysten televisiointioikeudet Vastauksessaan 31. heinäkuuta 2002 päivättyyn kysymykseeni E-1912/02(1) komission jäsen Monti esittää komission nimissä kantansa, että urheilukilpailujen suorien lähetysten televisiointioikeuksia ei myytäisi tavalla, joka estää kilpailun tiedotusvälineiden markkinoilla ja on siten epäedullista televisionkatsojille. Soveltaessaan näitä sääntöjä komissio ei siis millään tavoin pidä erityisasemassa maksullisten televisiokanavien markkinoita suhteessa ilmaisiin televisiokanaviin. Tämä kettu kanatarhassa -näkemys suosii ilmeisen selvästi maksullisia televisiokanavia, joilla on enemmän varoja ostaa lähetysoikeuksia. Jalkapallo on tästä paras esimerkki. Kuitenkin suurin osa jalkapalloseuroista, jotka ansaitsevat runsaasti rahaa Euroopan jalkapalloliiton (UEFA) tai Kansainvälisen jalkapalloliiton (FIFA) järjestämien otteluiden lähetyksistä, toimivat valtioiden tai kaupunkien ylläpitämillä urheilukentillä. Valtiot ja kaupungit myöntävät usein niille merkittäviä tukia. Eikö yhteisön julkisia avustuksia koskevaa säännöstöä tulisi soveltaa myös näiden seurojen taloudelliseen toimintaan? Jos sen sijaan periaatteena on, että huippu-urheilu on osa yhteiskuntaa, julkisten varojen käyttö on perusteltua (vaikkapa vain tilaisuuksien turvallisuusjärjestelyjen takaamiseksi). Eikö urheiluliittoja silloin voitaisi pakottaa hyväksymään, että suorat televisiolähetykset ovat julkista palvelutoimintaa, joka kuuluu niiden velvollisuuksiin? Onko lopultakaan hyväksyttävää, että vain ne televisionkatsojat, joilla on varaa seurata yksityisten maksullisten televisiokanavien lähetyksiä, voivat seurata julkisista varoista avokätisesti tuettujen urheilukilpailujen lähetyksiä? (1) EYVL C 92 E, 17.4.2003, s. 115. Mario Montin komission puolesta antama vastaus (12. marraskuuta 2002) Arvoisa parlamentin jäsen kysyy, pitäisikö yhteisön kilpailulainsäädäntöä soveltaa Euroopan jalkapalloliiton (UEFA) tai Kansainvälisen jalkapalloliiton (FIFA) otteluihin osallistuvien jalkapalloseurojen liiketoimintaan. On syytä huomata, että kilpailulainsäädäntö yleensä ja erityisesti valtiontukisäännöt koskevat kaikkia liiketoiminnan harjoittajia. Näin ollen niitä sovelletaan myös liiketoimintaa harjoittaviin jalkapalloseuroihin. Kuntien jalkapallostadioneille myöntämä rahoitus ei kuitenkaan välttämättä sisällä valtiontukea. Moninaisten julkisten tilaisuuksien näyttämönä palvelevan paikan rakentaminen voidaan nimittäin tietyissä tapauksissa katsoa yleisen infrastruktuurin rahoittamiseksi, jolloin se ei kuulu EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan määräysten soveltamisalaan. Lisäksi täytyy ottaa huomioon, että julkisen palvelun velvoitetta ei anneta eikä määritellä yhteisössä vaan palveluun velvoitettavan osapuolen jäsenvaltiossa. Toisin sanoen jos jossain jäsenvaltiossa katsotaan välttämättömäksi, että jalkapallo-ottelut näytetään muillakin kuin maksullisilla kanavilla, niiden televisiointi voidaan antaa yleistenkin kanavien tehtäväksi ja siitä koituvat kulut voidaan tarvittaessa korvata. Televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun neuvoston direktiivin 89/552/ETY muuttamisesta 30 päivänä kesäkuuta 1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/36/EY(1) mukaan jäsenvaltiot voivat ryhtyä toimiin sen varmistamiseksi, että tv-yhtiöt eivät televisioisi yhteiskunnallisesti merkittäviksi katsottuja tilaisuuksia niin, että suuri osa katsojista ei voisi seurata niitä yleisiltä kanavilta. Monissa jäsenvaltioissa on laadittu tällaisia tilaisuuksia koskevia luetteloja, ja ne sisältävät poikkeuksetta myös jalkapallo-otteluja. (Tiivistelmä jäsenvaltioissa toteutetuista toimista on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(2).) (1) EYVL L 202, 30.7.1997. (2) EYVL C 189, 9.8.2002.