KIRJALLINEN KYSYMYS E-1195/01

esittäjä(t): Lousewies van der Laan (ELDR) ja Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle

(19. huhtikuuta 2001)

Aihe: Rokottamattomuuspolitiikka suu- ja sorkkataudin yhteydessä

Kuten tiedätte, ympäri Eurooppaa on syntynyt levottomuutta siitä, että terveitä eläimiä teurastetaan suu- ja sorkkataudin puhkeamisen vuoksi. Alankomaiden maatalousministeri haluaa, että vuodelta 1991 peräisin olevaa päätöstä olla rokottamatta muutetaan; tähän asti komissio ei ole kuitenkaan tukenut häntä.

Alankomaat harjoitti 1950-luvun alusta vuoteen 1991, jolloin EU:n rokottamattomuusperiaate tuli voimaan, politiikkaa, jonka yhteydessä vain naudat rokotettiin järjestelmällisesti. Nämä naudat liikkuivat usein yhdessä muun karjan seassa sekamaatalousyrityksissä. Silti suu- ja sorkkatautia ei esiintynyt Alankomaissa 1950-luvulla.

1. Onko komissio tietoinen näistä seikoista?

2. Onko komissio sitä mieltä, että jos tätä lähestymistapaa sovellettaisiin Euroopan unionin asolla, eurooppalainen karja välttyisi vastaavasti saamasta suu- ja sorkkatautia, ja

a) jos näin ei ole, miksi komissio on sitä mieltä, että se, mikä toimi Alankomaissa, ei toimisi Euroopan unionin tasolla?

b) jos näin on, miksi komissio perustelee rokottamattomuusperiaatteen hylkäämiseen liittyviä argumenttejaan osaksi kuluilla, joita 300 miljoonan eläimen rokottamisesta aiheutuisi, kun noin 50 miljoonan naudan rokottaminen olisi riittävää?

3. Komissio on todennut, että eläimen rokottamisen jälkeen kestää vielä kuusi päivää, ennen kuin rokotus vaikuttaa. Voiko komissio ilmoittaa, mihin tieteellisiin tutkimuksiin tämä perustuu?

4. Komissio on todennut, että rokottamattomuusperiaatteesta luopuminen merkitsisi sitä, että EU menettäisi osan markkinoistaan. Onko komissio kanssamme samaa mieltä siitä, että nykyinen suu- ja sorkkatautiepidemia ja ne massateurastukset, joilla sitä torjutaan, eivät myöskään edistä lihan menekkiä sen paremmin EU:n sisällä kuin sen ulkopuolellakaan?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(27. heinäkuuta 2001)

Arvoisan parlamentin jäsenten esittämien ensimmäisen, toisen ja neljännen kysymyksen osalta komissio haluaa kiinnittää heidän huomionsa Erik Meijerin kirjalliseen kysymykseen annettuun komission vastaukseen E-1143/01(1), joka sisältää tietoa yhteisön toimintalinjasta suu- ja sorkkataudin hillinnän suhteen ja komission aikeista tarkistaa nykyistä suu- ja sorkkatautiin liittyvää politiikkaa. Toimintalinja hyväksyi sekä hätärokotukset että ennaltaehkäisevät rokotukset Alankomaissa.

Mitä tulee kolmanteen kysymykseen, joka käsitteli tieteellistä tietämystä ja tutkimusta suu- ja sorkkatautirokotuksen jälkeen kehittyvään immuniteettiin vaadittavasta ajasta, komission käytettävissä olevat tiedot ovat tiivistettyinä seuraavat:

Vastustuskyvyn kehittymiseen suu- ja sorkkatautivirusta vastaan tarvitaan useita päiviä rokotuksen jälkeen.

Vaadittava aika riippuu tietyistä muuttujista, joita ovat esimerkiksi

- käytetyn rokotteen tyyppi erityisesti antigeenikonsentraation osalta (suu- ja sorkkatautiviruksesta peräisin oleva aines, joka indusoi erityisen vastustuskyvyn) sekä apuaineet (muut aineet, jotka stimuloivat immuunijärjestelmää) rokotteessa

- suu- ja sorkkatautiviruskannan virulenssi ja infektoiva annos (esim. virusmäärä), jolle eläin voi altistua rokotuksen jälkeen

- rokotettavat eläinlajit (naudat, siat, lampaat jne.)

- rokotettavien eläinten ikä ja muut yksilölliset tekijät.

Kun edellä mainittu otetaan huomioon, riittävä vastustuskyky kehittyy naudoilla keskimäärin kuudesta kymmeneen päivää rokotuksen jälkeen. Riittävällä vastustuskyvyllä tarkoitetaan, että suu- ja sorkkatautivirukselle altistamisen jälkeen taudin kliiniset merkit ja viruksen leviäminen ovat huomattavasti vähentyneet rokotetussa nautapopulaatiossa verrattuna rokottamattomaan. Suu- ja sorkkatauti on sen vuoksi helpommin kontrolloitavissa ja voi jopa kokonaan hävitä rokotetusta populaatiosta.

Suu- ja sorkkatautitapauksia saattaa silti esiintyä vastikään rokotetuilla naudoilla, jotka ehkä levittävät suu- ja sorkkatautivirusta rokottamattomiin eläimiin, sillä vastustuskyvyn maksimitason kehittyminen kestää noin kolme viikkoa. Euroopan farmakopean ja Maailman eläintautijärjestön vaatimat suu- ja sorkkatautirokotteita koskevat tehokkuustestit suoritetaankin 21 päivää rokotuksen jälkeen. Rokotetut naudat voivat kuitenkin olla viruksenkantajia suu- ja sorkkatautivirusaltistuksen jälkeen.

Edellä mainitut tiedot perustuvat suu- ja sorkkatautirokotteen valmistajien antamiin tietoihin ja useisiin tieteellisiin artikkeleihin, jotka on julkaistu alan tieteellisissä aikakauslehdissä ja/tai jotka on esitelty ja käsitelty suu- ja sorkkataudin vastaisen FAO:n toimikunnan tutkimusryhmän vuosikokouksissa, jotka saavat komissiolta huomattavan osan rahoituksestaan.

Viimeisen kysymyksen suhteen on tärkeää huomata, että neuvosto sen enempää kuin parlamenttikaan eivät mitenkään tukeneet yleisen ennaltaehkäisevän rokottamisen käyttöönottoa nykyisen suu- ja sorkkatautiesiintymän missään vaiheessa. Tällainen tuen puute heijastelee tällaisen politiikan jo hyvin tunnettuja rajoituksia, kuten esimerkiksi kauppaan kohdistuvia vaikutuksia. Tässä mielessä nykyisellä tautiesiintymällä on ollut vaikutuksia kauppaan, sillä monet kolmannet maat ovat ottaneet käyttöön koko yhteisöstä tai osasta yhteisöä tuotavien tuotteiden väliaikaisia tuontirajoituksia. Voitaneen kuitenkin olettaa, että mikäli yleinen ennaltaehkäisevä rokottaminen otettaisiin käyttöön, sellaiset maat, jotka tuovat tuotteita ainoastaan maista, joissa suu- ja sorkkatautia ei esiinny eikä rokotuksia tehdä, rajoittaisivat merkittävissä määrin ja pysyvästi vientiä koko yhteisöstä. Tällaisilla rajoituksilla olisi myös vaikutuksia yhteisön sisäiseen eläinten ja eläinperäisten tuotteiden tuotantoon ja markkinointiin. Jäsenvaltiot, joissa tautia ei nykyisellään esiinny, eivät millään muotoa haluaisi vaarantaa tautitilannettaan ja vientiään.

Toisin kuin parlamentin jäsenen kysymyksessä annetaan ymmärtää, komissio antaa täyden tukensa nykyisen lähestymistavan uudelleentarkastelulle siten, että päädyttäisiin rokottamiseen. Komissio odottaakin innokkaasti Belgian puheenjohtajuuskaudeksi ehdotettua suu- ja sorkkatautikonferenssia ja nykyisen tautiesiintymän vaikutuksia sekä siitä saatuja kokemuksia. Lisäksi komissio aikoo tarjota mahdollisuuden nykyisen lähestymistavan täydelliseen uudelleentarkastelun tulevassa ehdotuksessaan suu- ja sorkkatautia koskevaksi neuvoston direktiiviksi.

(1) EYVL C 350 E, 11.12.2001, s. 82.