KIRJALLINEN KYSYMYS E-2864/01

esittäjä(t): Sebastiano Musumeci (UEN) komissiolle

(17. lokakuuta 2001)

Aihe: Oliiviöljyn tuotannon suojelu

Euroopan yhteisöjen 14. joulukuuta 2000 antama tuomio asiassa C-99/99 Italian tasavalta vastaan Euroopan unionin komissio. Kumoamiskanne Asetus (EY) N:o 2815/98(1) Oliiviöljyn kaupan pitämistä koskevat vaatimukset saattaa vaarantaa tuotantoa koskevan alueperiaatteen.

Oliivin tuotannon alueperiaatteen poistaminen lisää oliiviöljyn tuontia Italiaan Pohjois-Afrikan maista, Iberian niemimaalta ja Kreikasta ja sitä myydään laittomasti italialaisena oliiviöljynä.

1. Eikö komissio ole sitä mieltä, että kaikkien tuotantovaiheiden jäljitettävyyttä koskevaa periaatetta, jota sovelletaan muihin laatutuotteisiin, olisi sovellettava myös oliiviöljyyn ja ettei voida hyväksyä sitä, että oliiviöljyn sekoittamispaikka ilmoitetaan tuotteen alkuperämaaksi?

2. Eikö komission mielestä oliiviöljyn alkuperämääritys olisi tehtävä sen mukaan, missä oliivit on tuotettu kuin sen perusteella, missä ne puristetaan oliiviöljyksi?

(1) EYVL L 349, 24.12.1998, s. 56.

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(21. marraskuuta 2001)

Toisin kuin parlamentin jäsen pelkää, komissio ei usko oliiviöljyn tuonnin kolmansista maista lisääntyvän.

Toistaiseksi ei ole olemassa suunnitelmia vuosittaisiin tuontitulleihin tehtävistä muutoksista tai ainoan Tunisiasta tapahtuvaa tuontia koskevan kiintiön kasvattamisesta.

On tärkeää korostaa, että eri alkuperää olevien oliiviöljyjen sekoittaminen on sallittu, ja lisäksi monissa tapauksissa aivan välttämätön käytäntö. Koska kansallinen oliiviöljytuotanto ei riitä kattamaan kulutusta, Italian oliiviöljyteollisuus ostaa sekä kolmansista maista että jäsenvaltioista merkittäviä määriä (yhteensä noin 400 000 tonnia vuodessa) myytäväksi oliiviöljyn maailmanmarkkinoilla (vienti oli yli 270 000 t vuosina 2000/2001). Italian teollisuus on sopeutunut tilanteeseen ja onnistunut käyttämään sitä hyväkseen siinä määrin, että sillä on erittäin tärkeä asema oliiviöljyn maailmankaupassa.

Jos öljyä myydään italialaisena öljynä, kuten parlamentin jäsen vakuuttaa, myynnissä tulee noudattaa merkintöjä, kaupan pitämistä koskevia vaatimuksia sekä suojattua alkuperänimitystä/suojattua maantieteellistä merkintää (SAN/SMM) koskevassa yhteisön lainsäädännössä säädettyjä sääntöjä (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/13/EY, annettu 20 päivänä maaliskuuta 2000, myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä(1) ja neuvoston asetus (ETY) N:o 2081/92, annettu 14 päivänä heinäkuuta 1992, maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta(2) ja komission asetus (EY) N:o 2815/98, annettu 22 päivänä joulukuuta 1998, oliiviöljyn kaupan pitämistä koskevista vaatimuksista(3)). Siten myös sellaisten tuotteiden, jotka on saatu sekoittamalla eri alkuperää olevia oliiviöljyjä, merkinnässä on noudatettava edellä lueteltujen säädösten sisältämiä määräyksiä.

Öljyn alkuperämerkintään ja jäljitettävyyteen liittyvien kysymysten osalta maatalousneuvosto antoi 19. kesäkuuta 2001 pitämässään istunnossa komission tehtäväksi löytää nopeasti selkeä ratkaisu öljyn alkuperää koskevaan kysymykseen. Tämä antoi komissiolle mahdollisuuden ottaa käyttöön määräyksen, jonka mukaan öljyn alkuperä määräytyy sen alueen mukaan, jolla oliivit on korjattu. Joissakin suhteellisen harvoissa tapauksissa, joissa oliivit korjataan ja öljy puristetaan eri alueilla, kumpikin alkuperä on merkittävä etikettiin. Tällainen määräys tuli voimaan 1. marraskuuta 2001.

Komissio ei suinkaan vastusta sitä, että toimijat soveltavat jäljitettävyyden periaatetta. Neuvosto hyväksyi viime kesäkuun 19. päivänä toimenpiteitä, joissa jäsenvaltiolle annetaan mahdollisuus rahoittaa laadun parantamiseen tähtääviä ohjelmia, joissa jäljitettävyydellä voi olla merkittävä tehtävä. Lisäksi sitä sovelletaan jo oliiviöljyihin, joille on myönnetty suojattu alkuperänimitys ja suojattu maantieteellinen merkintä asetuksen (ETY) N:o 2081/92 mukaisesti.

(1) EYVL L 109, 6.5.2000.

(2) EYVL L 208, 24.7.1992.

(3) EYVL L 349, 24.12.1998.