KIRJALLINEN KYSYMYS E-3655/01 esittäjä(t): Toine Manders (ELDR) komissiolle. Rakennusmateriaalin vaatimusten mukainen tarkastus.



Virallinen lehti nro 147 E , 20/06/2002 s. 0215 - 0216



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3655/01 esittäjä(t): Toine Manders (ELDR) komissiolle (15. tammikuuta 2002) Aihe: Rakennusmateriaalin vaatimusten mukainen tarkastus Alankomaissa ja Saksassa rakennusmateriaalit tarkastetaan tutkimuslaitoksissa eurooppalaisten normien EN-45011 mukaisesti. Eri tekniset näkökohdat tarkastetaan ja kirjataan lopuksi niin kutsuttuun KOMO-todistukseen. Tämä todistus takaa tuotteen kelvollisuuden. Euroopan yhteisössä hyväksytään rakennusaineet niin sanotun yhdenmukaisuusasetuksen perusteella. Sen mukaan jokaisen valtion on noudatettava hyväksyttyjä näkökohtia ja esitettävä korkeintaan muutamia lisävaatimuksia, joita kyseisessä jäsenvaltiossa sovelletaan. Katulaattojen valmistajat ovat useissa Belgian kunnissa pitäneet hankalana käytäntönä sitä, että KOMO-todistusta ei niissä tunnusteta. Ennen kuin tuote voidaan tuoda markkinoille, vaativat Belgian kunnat Flanderin osavaltion tyyppimäärittelyn 250 mukaista Benor-laatutodistusta. Nämä Belgian esittämät edellytykset vaativat aikaa ja rahaa. Laatutodistuksen hankkimismenettely on näet vietävä päätökseen, vaikka tuotteelle olisi jo yhteisön laadun hyväksymismerkintä. Tarkastettuja näkökohtia ei oteta täten huomioon. 1. Onko komissio tietoinen eroista, joita mitä ilmeisemmin esiintyy Euroopan sisämarkkinoilla hyväksymismerkintöjen tunnustamisessa? 2. Rikotaanko komission mielestä tässä tapauksessa yhteisön lainsäädännön määräystä? Frederik Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (18. helmikuuta 2002) Komissiolle on jo toimitettu valituksia, jotka liittyvät tiettyjen Belgiassa kaupan pidettyjen rakennustuotetyyppien pakolliseen tai lähes pakolliseen BENOR-merkintään. Belgian viranomaiset ovat komission kanssa käytyjen keskustelujen seurauksena sitoutuneet muuttamaan sääntöjään, jotta vastavuoroisen tunnustamisen periaate voisi toimia moitteettomasti. Komissio tutkii kuitenkin tarkasti mahdollisia rajoituksia, joita kansalliset vaatimustenmukaisuusmerkinnät aiheuttavat. Kyseisiä merkintöjä myöntävät yksityiset tai puolijulkiset järjestöt, ja merkinnät todistavat tuotteen olevan järjestön toteuttamien kokeiden tai varmentamismenettelyiden perusteella talouden toimijoiden noudattamien (vapaaehtoisten) vaatimusten tai pakollisten teknisten määräysten mukainen. Pakollisiksi tehtyinä merkinnät muodostavat esteen rakennustuotteiden vapaalle liikkuvuudelle, sillä ne sulkevat kansallisilta tuotemarkkinoilta muiden jäsenvaltioiden tuotteita, joiden teknisten erittelyiden mukaisuus takaa sen, että niiden suojelutaso vastaa kohdejäsenvaltion vaatimaa suojelutasoa. On huomattava, että komissio on valtuuttanut Euroopan standardointikomitean (CEN) kehittämään yhdenmukaistettua standardiehdotusta, joka sisältää myös katukivet. On odotettavissa, että kyseinen standardi otetaan käyttöön vuoden 2003 alussa. Rakennusalan tuotteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun neuvoston direktiivin 89/106/ETY(1) mukaisesti kyseisen yhdenmukaistetun standardin voimaantulosta alkaen kansallisilla säännöksillä ei voida enää vaatia, että yhdenmukaistetun standardin mukaisilla katukivillä olisi lisäksi kansallinen vaatimustenmukaisuusmerkintä. Kaikki asianmukaiset vaatimustenmukaisuudenarviointimenettelyt kattava CE-merkintä on siis tulevaisuudessa ainoa sovellettavien sääntöjen mukaisuuden takaava merkintä katukiville, ja tämä menettelytapa koskee kaikkia jäsenvaltioita. (1) EYVL L 40, 11.2.1989.