ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/495

(2004/C 88 E/0507)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0318/04

esittäjä(t): Glenys Kinnock (PSE) komissiolle

(6. helmikuuta 2004)

Aihe: Kehitysvammaisten tilanne Venäjällä

Onko komissio tietoinen kehitysvammaisten oikeusturvan puutteista Venäjällä?

Voiko komissio kertoa, mihin toimiin se aikoo ryhtyä näiden ihmisten auttamiseksi, ja onko asia otettu esille korkeimmalla mahdollisella viranomaistasolla?

Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus

(10. maaliskuuta 2004)

Komission saamien tietojen mukaan Venäjän perustuslaissa ei suoranaisesti käsitellä vammaisten syrjintää koskevaa kysymystä. Lisäksi, vaikka syrjinnän kieltäviä lakeja onkin olemassa, niiden noudattamista ei aina valvota asianmukaisesti.

Komissio on useiden vuosien ajan pyrkinyt parantamaan vammaisten kohtelua Venäjällä Tacis-ohjelman avulla. Yksi toteutetuista hankkeista liittyi terveyttä, koulutusta ja sosiaaliapua koskevaan kumppanuuteen (Partnership in health, education and social assistance), ja se toteutettiin yhteistyössä opetusministeriön kanssa osana vuoden 1999 Venäjää koskevaa Tacis-toimintaohjelmaa. Hankkeella edistettiin vammaisuuden varhaista havaitsemista ja venäläisten lasten parempaa kohtelua monilla Venäjän alueilla.

Uusia hankkeita suunnitellaan parhaillaan, ja ne on tarkoitus toteuttaa Venäjän toimielinten, muun muassa Venäjän työministeriön ja sosiaalisen kehityksen ministeriön kanssa.

Hankkeilla pyritään muun muassa

— parantamaan olemassa olevaa lainsäädäntöä

— kehittämään vammaisten lasten kanssa toimivien osastojen tai viranomaisten sekä organisaatioiden välisiä yhteistyömekanismeja

— kehittämään ohjelmia vammaisten lasten sosiaalisen osallisuuden lisäämiseksi ja heidän perheidensä tukemiseksi

— parantamaan sosiaalityöntekijöiden, lääkintähenkilöstön ja opettajien koulutusta

— lisäämään tietoa vammaisten lasten ja heidän perheidensä oikeuksista, heidän kohtaamistaan ongelmista ja heidän panoksestaan arvokkaina yhteiskunnan jäseninä.

Komissio on myös tukenut monia kansalaisjärjestöjä, hyväntekeväisyysjärjestöjä, vanhempainyhdistyksiä ja uskonnollisia järjestöjä Kansalaisyhteiskuntaohjelmastaan. Näin se on halunnut lisätä vammaisten ja erityisesti vammaisten lasten ymmärtämistä ja kohtelua.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 88/699

(2004/C 88 E/0718)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0526/04

esittäjä(t): Matti Wuori (Verts/ALE) komissiolle

(24. helmikuuta 2004)

Aihe: Puerto de Arinagan sataman laajentaminen Espanjan Gran Canarialla

Gran Canarialla sijaitsevan Las Palmasin satamaviranomaiset ovat julkaisseet perjantaina 14. marraskuuta 2003 ilmestyneessä Boletín Oficial de Canarias -lehdessä Puerta de Arinagan sataman laajentamisen perushankkeen, joka vaikuttaa Agüimesin ja Santa Lucían kuntiin. Tulevan sataman, joka tarvitsee 2,2 kilometriä rantaviivaa, tarkoituksena on matkustajien ja kauppatavaran, kuten kaasun ja öljyn, lastaus ja purkaminen. Haitat, joita Puerto de Aringan sataman laajennustöistä aiheutuu, ovat paljon suuremmat kuin kyseenalaiset sosiaalistaloudelliset edut, joita rakentaminen toisi mukanaan, tai sen myönteinen vaikutus Puerto de la Luzin ja Las Palmasin yrityselämään, koska osa kontti- ja laivaliikenteestä ohjattaisiin Puerto de Arinagan satamaan. Tällä suunnitelmalla on vakavia vaikutuksia rannikon tuottavimpiin meriekosysteemeihin ja merenalaisiin kasveihin, koska se vähentää lisääntymisalueiden ja Agüimesin (19 284 asukasta) sekä Santa Lucían (40 011 asukasta) kalastajille tärkeiden kalalajien poikueiden määrää. Lisäksi se vaikuttaa alueen mahdollisuuksiin kehittää vihreää matkailua. Hankkeen ympäristövaikutusten arviointia ei ole tehty riittävän metodisesti eikä asiantuntevasti, sillä monia siinä esitettyjä väitteitä ei perustella tieteelliseltä näkökannalta. Näitä asioita ovat esimerkiksi satamalle jo olemassa olevat vaihtoehdot ja vaikuttamattomuus rannikon sedimentin liikkeeseen. Myöskään ei kerrota vaikutuksista Playa del Inglésin ja Playa de Maspalomasin hiekkadyyneihin. Emme tiedä, mitä vaikutuksia hankkeella on aallokko- ja tuuliolosuhteisiin, erityisesti tuuleen Pozo Izquierdossa, joka on Euroopan tärkein purjelautailun harjoittamispaikka. Arviossa ei myöskään kerrota vaikutuksista yhteisön tärkeänä pitämään alueeseen (SCI) ”Playa del Cabróniin” eikä Bahia de Arinagan merenalaisiin kasveihin. Siinä ei määritetä, kuinka paljon on tilanteesta kärsiviä suojeltavia lajeja, mikä on alueen merkitys saaristoyhteydessä, eikä mitä todellista hyötyä hankkeella on rajakuntien asukkaille. Myöskään ei mainita vapaa-ajanviettomahdollisuuksien ja merien hyödynnettävien luonnonvarojen häviämisestä.

Voisiko komissio vaatia, että tutkittaisiin vaihtoehtoiset hankkeet, joilla ei ole kielteisiä vaikutuksia SCI-alueeseen ja lintujen suojelun kannalta tärkeään alueeseen, joita hanke koskee, ja jotka eivät vaaranna alueiden kestävää kehittämistä, esimerkiksi vesiurheilulajeihin, kalastukseen, merenelävien keruuseen, uintiin ja vapaa-ajan viettoon liittyen.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/183

(2004/C 84 E/0223)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0251/04

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(3. helmikuuta 2004)

Aihe: Leipien merkinnät

Italian leipurit ovat ryhtyneet yhteen ääneen puolustamaan ammattiryhmäänsä. He ovat itse asiassa laatineet lakiesityksen, jossa säädettäisiin, että ilmausta ”tuore leipä” voitaisiin käyttää vain leivästä, joka on valmistettu perinteisesti ja joka myydään valmistuspäivänään. Vastaavasti nimitystä ”leipomo” voitaisiin käyttää vain yrityksistä, joissa tuotantoprosessi viedään alusta loppuun, ja vain näillä olisi mahdollisuus käyttää leivässään merkintää ”tuoretta leipää”. Italian ja koko Euroopan leipureilla on jo vuosia ollut ongelmana vastata valintamyymälöissä myytävän leivän mukanaan tuomaan kilpailuun. Useimmissa tapauksissa on kyse tuotteesta, joka leivotaan osittain tuotantolaitoksessa, pakastetaan ja kuljetetaan myyntipisteisiin, joissa ne paistetaan uuneissa ja saavat vastaleivotun leivän kaltaisen värin, ulkonäön ja maun. Tällaisen järjestelyn turvin valintamyymälät ovat äärimmäisen kilpailukykyisiä markkinoilla, koska ne pystyvät pitämään tuotantokustannukset alhaisina. Leipuri, joka harjoittaa ammattiaan perinteisesti, joutuu — tuotteensa luonteen vuoksi — tekemään työtä yöaikaan ja maksamaan näin ollen korkeampaa palkkaa työntekijöilleen, mikä nostaa huomattavasti tuoreen leivän hintaa. Niinpä kuluttajat — kuten viimeaikaiset kyselyt osoittavat — pyrkivät taloudellisista syistä ostamaan leipänsä yhä useammin valintamyymälöistä. Usein heidän valintansa kuitenkin perustuu virheellisiin perustietoihin, sillä he saattavat olla vakuuttuneita, että heidän ostamansa leipä on perinteisen leipomon leipää eikä vain sen kaltaista leipää.

Voisiko komissio näin ollen vastata seuraaviin kysymyksiin:

1. Onko mahdollista ottaa Euroopassa käyttöön merkintä, joka osoittaa leivän laadun ja tuoreuden?

2. Miten komissio suhtautuu asiaan?

3. Miten komission mielestä tehokkaimmin voitaisiin turvata perinteisten leipomoiden tulevaisuus, kun otetaan huomioon, että esimerkiksi edellisvuonna yli kaksi tuhatta leipomoa joutui Saksassa sulkemaan ovensa ja Etelä-Ranskassa leipää myydään lähes yksinomaan valintamyymälöissä?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(27. helmikuuta 2004)

Yhteisön alueella saatavilla olevien leipomotuotteiden valikoima on erittäin suuri, mikä johtuu erilaisista alueellisista ja paikallisista tavoista ja perinteistä.

Kuten kysymyksessä lisäksi todetaan, kyseisiä tuotteita valmistetaan useimmiten kokonaan tai osittain siellä missä niitä myydäänkin, eikä niitä siis juuri siirretä jäsenvaltiosta toiseen.

Tästä seuraa, että leipomotuotteita koskevien yhteisön korkeatasoisten yhdenmukaistamisnormien toteuttaminen olisi vaikeaa, eikä sille ole objektiivista tarvetta.

Jäsenvaltiot voivat kuitenkin toissijaisuusperiaatteen puitteissa antaa kansallisia säädöksiä EY:n perustamissopimuksen 28—30 artiklan määräykset huomioon ottaen.
1.

Komission määräykset koskevat ainoastaan asiaa koskevien sopimuksen määräysten ja neuvoston asetusten täytäntöönpanoa. Väitetystä syrjinnästä Madeiran hyväksi ja Azorien kustannuksella komissio täsmentää seuraavaa: a) Vuoden 2002 alusta lähtien komissio on kysynyt useaan kertaan asianomaisten jäsenvaltioiden (Ranska ja Portugali) pysyviltä edustajilta, että mihin kolmansiin maihin ja mitä tuotteita he aikoivat viedä alueellisen kaupan puitteissa. Asetuksen (EY) N:o 489/2004 II ja III liitteen tuotelistoissa on jäsenvaltioiden antamat vastaukset muuttamattomina. b) Joka tapauksessa asetukseen (EY) N:o 489/2004 sisältynyt muutos ei kiellä millään tavalla viemästä Yhdysvaltojen ja Kanadan markkinoille tuotteita, joihin on käytetty sokeria, maitotuotteita tai muita paikallisesti tuotettuja maataloustuotteita. Näiden tuotteiden vienti kaikkiin maihin on aina ollut ja on yhä täysin vapaata.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/443

(2004/C 84 E/0517)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-0704/04

esittäjä(t): Guido Sacconi (PSE) komissiolle

(4. maaliskuuta 2004)

Aihe: Siipikarjan kuljettaminen

EU:n kansalaiset ovat toistuvasti ilmaisseet huolensa teurastettaviksi tai lihotettaviksi toimitettavien eläimien kuljetusolosuhteista, ja Euroopan parlamentti on pyytänyt useaan otteeseen, että kuljetuksen kokonaiskesto tai -pituus rajoitettaisiin joko kahdeksaan tuntiin tai 500 kilometriin.

Tämä huoli koskee kaikenlaisia eläimiä, joiden kärsimyksiä olisi rajoitettava ankarampien sääntöjen turvin.

EY:n ehdotus, jolla uudistettaisiin kuljetuslainsäädäntöä, ei sisällä lainkaan viittauksia siipikarjan eläintiheyteen, matkan pituuteen tai ruokkimis- ja juottamistaukoihin.

On tullut ilmi useita siipikarjan kuljetustapauksia, jotka ovat aiheuttaneet vakavia hyvinvointiongelmia, ja jopa matkan aikana tapahtuneista eläinten kuolemista on ilmoitettu. Joissakin tapauksissa satoja eläimiä on kuollut, kun alla olleet häkit, joihin kanat oli suljettu, rikkoontuivat yllä olleiden häkkien romahtaessa alas.

On otettava pikaisesti käyttöön tiukat toimenpiteet siipikarjan suojelemiseksi.

Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen (EFSA) laatii tällä hetkellä todisteaineistoa siipikarjan kuljetuksista.

Kysymyksen esittäjä haluaisikin tietää, miten ja milloin komissio ottaa esille siipikarjaa koskevan normiston keskustellessaan uudesta asetuksesta?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(2. huhtikuuta 2004)

Komissio on tietoinen eläinten hyvinvointiin liittyvistä ongelmista, joita saattaa esiintyä arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemissa siipikarjan kuljetuksissa. Eläinten yleistä hyvinvointia koskevat vaatimukset on jo sisällytetty parlamentissa ja neuvostossa parhaillaan käsiteltävänä olevaan komission ehdotukseen, jonka tarkoituksena on suojella siipikarjaa kuljetusten aikana ja tuoda näin nykytilanteeseen parannus.

Lisäksi komissio pyysi lokakuussa 2002 eläinten terveyttä ja hyvinvointia käsittelevää tiedekomiteaa tutkimaan ongelmaa, jotta komitea voisi laatia yksityiskohtaisen tieteellisen lausunnon siipikarjan suojelusta kuljetuksen aikana.

Koska eläinten terveyttä ja hyvinvointia käsittelevä tiedekomitea ei ollut saanut arviointiaan valmiiksi siihen mennessä, kun toimivalta tieteellisten lausuntojen antamiseen siirtyi komissiolta Euroopan elintarvike-turvallisuusviranomaiselle (EFSA), pyyntö siirtyi eläinten terveyttä ja hyvinvointia käsittelevälle EFSAn lautakunnalle.

EFSAn lausunnon saatuaan komissio harkitsee, tekeekö se ehdotuksen siipikarjaa koskevien lisävaatimusten käyttöön ottamiseksi.
3.

Komissio haluaisi korostaa, että Euroopan talousaluetta (ETA) koskevan sopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna ETA:n sekakomitean 30 päivänä huhtikuuta 1998 antamalla päätöksellä N:o 37/89, liite XVIII laajentaa palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon 16 päivänä joulukuuta 1996 annetun parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/71/EY (1) palvelujen maantieteellistä soveltamisalaa ETA-maihin, jotka eivät ole EU:n jäseniä. Tästä seuraa, että yritysten on taattava, että Islannin maaperälle lähetetyt työntekijät saavat, riippumatta työsuhdettaan säätelevästä laista, samat työehdot ja -olot, jotka ovat voimassa Islannissa ja joita sovelletaan seuraavilla aloilla: enimmäistyöajat ja vähimmäislepoajat, palkallisten vuosilomien vähimmäiskesto, vähimmäispalkat (myös ylityökorvaukset), yritysten käyttöön asettamia työntekijöitä koskevat ehdot, työturvallisuus, työterveys ja työhygienia, lasten ja nuorten työehtoihin ja -oloihin sovellettavat suojatoimenpiteet, miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu sekä muut syrjintäkieltoa koskevat säännökset. Asianomaisten ETA-valtioiden kansalliset viranomaiset valvovat sitä, miten yksittäiset työnantajat noudattavat näitä sääntöjä. Nykyisen tiedon perusteella komissio on tietoinen siitä, että Impregilo palkkaa työntekijöitä muiden maiden ohella Portugalista ja Romaniasta. Vaikka Islannin ammattiyhdistysten liitto on ilmaissut yleisen huolensa italialaiselle urakoitsijalle työskentelevien työntekijöiden työoloista ja palkoista, Islannin viranomaisille tai ammattiyhdistyksille ei ole jätetty yhtään virallista valitusta Islannin lain rikkomisesta. Islannin kansalliseen lainsäädäntöön sisältyy myös kaikkia kansallisuuksia koskevia määräyksiä vähimmäisoikeuksista ja palkoista työntekijöille, jotka työskentelevät maassa (2). Erimielisyys Islannin viranomaisten ja Impregilon välillä on hiljattain selvitetty (lokakuussa 2003). Islannin ammattiyhdistysten liiton mukaan muutamasta silmiinpistävästä työoloja koskevasta erimielisyydestä neuvotellaan ja palkatkin ovat Islannin lain mukaisia.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/157

(2004/C 84 E/0194)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0070/04

esittäjä(t): Ilda Figueiredo (GUE/NGL) komissiolle

(20. tammikuuta 2004)

Aihe: Arcos de Valdevezissa sijaitsevaan Tabaçôon perustettava kromatointilaitos

Esitin 11. heinäkuuta 2003 kysymyksen E-2437/03 (1), joka koski Arcos de Valdevezin kunnassa Portugalissa sijaitsevaan Tabaçôon mahdollisesti perustettavaa saastuttavaa tehdasta ja johon sain vastauksen 23. syyskuuta 2003. Associação dos Defensores da Natureza das Terras de Valdevez -yhdistyksen mukaan on olemassa vaara, että piakkoin, kuluvan tammikuun aikana, Sarreliber-yrityksen kromatointilaitos aloittaa toimintansa.

On yleisesti tiedossa, että 3. toukokuuta 2000 annetun asetuksen nro 69/2000 määräysten rikkomista koskeva menettely nro Co./000830/03 on pantu vireille, koska laitos on rakennettu ympäristöarviointia suorittamatta.

Pyydän komissiota ilmoittamaan minulle mahdollisista toimenpiteistä, joihin se on ryhtynyt viime vuoden syyskuussa lähettämänsä vastauksen jälkeen?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(26. helmikuuta 2004)

Täydentääkseen 23. syyskuuta 2003 samaa asiaa koskevaan kysymykseen E-2437/03 (1) arvoisalle parlamentin jäsenelle antamaansa vastausta komissio ilmoittaa parlamentin jäsenelle, että Portugalin viranomaiset ovat tällä välin vastanneet komission kyseisen tehdashankkeen toimeenpanoa koskevaan selvityspyyntöön.

Komissio käsittelee parhaillaan Portugalin viranomaisten antamaa vastausta. Tilannetta arvioidaan sen jälkeen mainittujen viranomaisten ja komission yksikköjen välisessä kokouksessa, jotta komissio pystyisi muodostamaan kantansa edellä mainittuihin valituksiin.

Komissio pyytää edellä mainitussa kokouksessa Portugalin viranomaisilta selvitystä tehdashankkeen toimeenpanon arvioinnin etenemisestä ja erityisesti arvoisan parlamentin jäsenen kysymyksessään mainitsemasta tilanteesta.

(1) EUVL C 65 E, 13.3.2004.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/210

(2004/C 84 E/0254)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0393/04

esittäjä(t): Bill Miller (PSE) komissiolle

(12. helmikuuta 2004)

Aihe: Eläimistä saatavia sivutuotteita koskeva asetus

Eläimistä saatavia sivutuotteita koskevan asetuksen täytäntöönpano Skotlannissa on johtanut lukuisiin erilaisiin tulkintoihin. Lainsäädännön hengestä ollaan yksimielisiä, mutta sen hyväksyminen Skotlannissa aiheuttaa ongelmia. Asetuksen täytäntöönpanosta aiheutuvat kohtuuttoman korkeat kustannukset ovat ajaneet monet pienet henkilöyhtiöt konkurssiin.

Oliko komissiolla asetuksen suunnitteluvaiheessa näkemystä koosta, jota pienemmät yhtiöt jäisivät asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle, vai voivatko jäsenvaltiot päättää tästä itse?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(22. maaliskuuta 2004)

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1774/2002 (1), joka on annettu 3. lokakuuta 2002, sellaisena kuin se on muutettuna 12. toukokuuta 2003 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 808/2003 (2), säädetään muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläimistä saatavien sivutuotteiden terveyssäännöistä. Se hyväksyttiin 3. lokakuuta 2002, julkaistiin 10. lokakuuta 2002 ja tuli voimaan 1. toukokuuta 2003.

Asetusta sovelletaan pieniin yrityksiin eläimistä saatavien sivutuotteiden keruun, kuljetuksen, varastoinnin, esikäsittelemisen, käsittelyn, käytön, hävittämisen, maahantuonnin, viennin ja kauttakuljetuksen osalta, jotta näistä tuotteista ei aiheutuisi vaaraa eläinten terveydelle eikä kansanterveydelle. Ei ole olemassa mitään raja-arvoa, jota pienemmät yritykset jäisivät asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle, eivätkä jäsenvaltiot voi poiketa sen säännöksistä.

Eläimistä saataviin sivutuotteisiin sovellettavia yhteisön sääntöjä oli tarpeen muuttaa perusteellisesti viimeaikaisten rehuperäisten kriisien (naudan spongiforminen enkefalopatia eli BSE, dioksiini, suu- ja sorkkatauti jne.) vuoksi ja myös siksi, että jäsenvaltioissa oli käytössä hyvin erilaisia eläimistä saatavien sivutuotteiden käsittelyyn, keruuseen, varastointiin ja hävittämiseen myönnettävään taloudelliseen tukeen liittyviä toimintamalleja.

Kansallisten säännösten osalta on syytä todeta, että asetuksen 35 artiklan perusteella jäsenvaltioita on pyydetty ilmoittamaan komissiolle asetuksen noudattamiseksi toteuttamistaan toimenpiteistä ja mahdollisesti kohtaamistaan ongelmista. Komission on toimitettava parlamentille ja neuvostolle vuoden 2004 loppuun mennessä kertomus ja tarvittaessa lainsäädäntöehdotuksia, joissa otetaan huomioon jäsenvaltioiden esiin tuomat ongelmat.

Jos pienillä yrityksillä on ilmennyt erityisiä ongelmia, oletetaan, että komission on asetuksen 35 artiklaan perustuvien jäsenvaltioiden ilmoitusten perusteella mahdollista vuoden 2004 loppuun mennessä antaa suosituksia näiden ongelmien ratkaisemiseksi.

(1) EYVL L 273, 10.10.2002.

(2) EUVL L 117, 13.5.2003.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/783

(2004/C 84 E/0880)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0397/04

esittäjä(t): Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) komissiolle

(16. helmikuuta 2004)

Aihe: Ilman lupa-asiakirjoja unionissa työskentelevien maahanmuuttajien aseman laillistaminen

Euroopan unionissa työskentelee ilman lupa-asiakirjoja useita miljoonia maahanmuuttajia ilman, että tähän päivään mennessä yhteisön toimielimet olisivat tehneet samanlaisia päätöksiä kuin Yhdysvaltain presidentti, joka on juuri lähettänyt kongressille ehdotuksen, joka koskee uutta politiikkaa, jonka mukaisesti vailla lupa-asiakirjoja työskenteleville miljoonille työntekijöille myönnetään laillinen asema. Huolimatta siitä, että Yhdysvaltain presidentin tekemän päätöksen täytäntöönpanoon voi liittyä arvosteltavia näkökohtia, ei ole epäilystäkään, että se on merkittävä edistysaskel hyvin vakavan taloudellisen ja humanitaarisen ongelman ratkaisemiseksi. Onko komissio suunnitellut vastaavaa poliittista aloitetta, jonka mukaisesti laillistettaisiin unionissa ilman lupa-asiakirjoja olevien maahanmuuttajien asema? Jos on, minkälainen aloite olisi?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(6. huhtikuuta 2004)

Amsterdamin sopimuksen täytäntöönpanemiseksi ja Tampereella saamansa tehtävän suorittamiseksi komissio on tehnyt useita direktiiviehdotuksia, jotka koskevat EU:n ulkopuolisten maiden kansalaisten edellytyksiä saapua ja oleskella EU:n alueella.

Tähän mennessä ehdotuksiin ei ole sisältynyt säännöksiä Euroopan unionin alueella jo oleskelevien laittomien maahanmuuttajien oikeudellisen aseman laillistamisesta, eikä tällaista ehdotusta aiota tehdä myöskään lähitulevaisuudessa.

Komissio on todennut maahanmuuttoa, kotouttamista ja työllisyyttä koskevassa tiedonannossaan (1), että yhteisen maahanmuuttopolitiikan yhteydessä ainoa johdonmukainen suhtautumistapa EU:ssa laittomasti oleskeleviin henkilöihin on sen varmistaminen, että nämä palaavat lähtömaahansa. Eräät jäsenvaltiot ovat toteuttaneet toimenpiteitä maassa laittomasti oleskelevien henkilöiden aseman laillistamiseksi. Laillistamis-menettelyjen voidaan katsoa auttavan heidän kotouttamistaan mutta sen voidaan myös katsoa kannustavan lisääntyvään laittomaan maahanmuuttoon.

Nämä mahdolliset vaikutukset otetaan huomioon, kun laillistamiskysymystä tarkastellaan laillisen ja laittoman maahanmuuton välisiä yhteyksiä käsittelevässä tutkimuksessa, jonka tulokset komissio julkistaa vielä Irlannin puheenjohtajuuskaudella.

(1) KOM(2003) 3 3 6 lopullinen.
FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 84/894

(2004/C 84 E/0987)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-0844/04

esittäjä(t): Ulpu Iivari (PSE) komissiolle

(9. maaliskuuta 2004)

Aihe: EU:n lainsäädännön vastaiset telakkatuet

Suomalaiset telakat ovat viime kuukausina hävinneet useita tarjouskilpailuja italialaiselle valtionyhtiölle Fincantierille, joka on pystynyt tarjoamaan tilaajille selvästi kilpailijoitaan alempia hintoja. Useiden julkisuudessa esitettyjen asiantuntija-arvioiden mukaan on todennäköistä, että Italia maksaa valtion tukea varustamoille, jotka rakentavat aluksensa maassa ja rekisteröivät aluksensa sinne.

Sisämarkkinoiden valvominen kuuluu komission tärkeimpiin tehtäviin. Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä varmistaakseen, että laivanrakennusalalla noudatetaan EU:n kilpailulainsäädäntöä?

Mario Montili komission puolesta antama vastaus

(2. huhtikuuta 2004)

Komission valtiontukiyksikkö seuraa aktiivisesti laivanrakennusalaa. Se arvioi ilmoitettuja valtiontuki-tapauksia ja -ohjelmia sekä tutkii niitä kantelujen johdosta ja omasta aloitteestaan.

Komissio ei ole tietoinen sellaisille varustamoille myönnetystä valtiontuesta, jotka rakennuttavat aluksensa Italiassa, lukuun ottamatta yhtä valtiontukilajia, jonka komissio on hyväksynyt ja jota kaikki jäsenvaltiot voisivat periaatteessa myöntää. Kyseessä on sopimuskohtainen tuki (1) aluksille, joista on tehty sopimus ennen vuoden 2000 loppua ja jotka on toimitettu ennen vuoden 2003 loppua.

Komissiolla on parhaillaan kesken yksi EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukainen menettely, joka koskee Italian laivanrakennusteollisuudelle myönnettyä valtiontukea. (2) Kyseessä on laivanrakennuksen takuujärjestelmä, mutta komission tietojen mukaan järjestelmän perusteella ei ole vielä myönnetty takuita.

(1) Neuvoston asetus (EY) N:o 1540/98, annettu 29 päivänä kesäkuuta 1998, laivanrakennusteollisuudelle myönnettävän tuen uusien sääntöjen vahvistamisesta, EYVL L 202, 18.7.1998.

(2) EUVL C 145, 21.6.2003.