KIRJALLINEN KYSYMYS E-1753/99

esittäjä(t): Marcello Dell'Utri (PPE-DE) komissiolle

(1. lokakuuta 1999)

Aihe: Tiedotuskanavien käyttö kansalaisille tiedottamiseen

Eurobarometrissä (51.0 maalis-huhtikuu 1999, kuva 2.8) julkaistujen tietojen mukaan vain 3 % EU:n kansalaisista, jotka tarvitsevat tietoa Euroopan unionista, käyttää EU:n tiedotustoimistoja, eurotietokeskuksia ja -pisteitä tai -kirjastoja.

Kysyisinkin komissiolta voidaanko sen mielestä tätä lukua pitää riittävänä asetetut tavoitteet huomioon ottaen ja voidaanko kustannus-hyötysuhdetta pitää tyydyttävänä?

Ellei, mitä komissio aikoo tehdä kehittääkseen tiedotuskanavia niin, että niiden toiminta tehostuisi ja vastaisi paremmin kansalaisten tarpeita?

Koska ongelma johtuu osittain myös siitä, etteivät kansalaiset edes tiedä tällaisten toimipisteiden olemassaolosta, mitä komissio aikoo tehdä parantaakseen niitä koskevaa tiedotusta?

Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus

(10. marraskuuta 1999)

Arvoisan parlamentin jäsenen saamat tiedot edustavat kansalaisille tehtyyn kyselyyn annettujen vastausten keskiarvoa. Kyselyyn osallistui kunkin jäsenvaltion väestöstä edustava otos. Laajoilla mielipidekyselyillä voidaan mitata helpommin ja tarkemmin mielipiteitä ja asenteita kuin tietynlaista käyttäytymistä. Jäsenvaltioista saatu keskimääräinen vastausprosentti (3 %) merkitsee yli 12 000 000:aa kansalaista. Määrä ei tietenkään ole erityisen mittava verrattuna jäsenvaltioiden väestön kokonaismäärään, mutta kyseessä on kuitenkin huomattava määrä kansalaisia, jotka ilmoittavat hakevansa vapaaehtoisesti tietoa ja olevansa tietoisia nykyisistä tiedotusrakenteista. Jos lisäksi tarkastellaan tuloksia jäsenvaltioittain, voidaan todeta, että erityisesti Pohjoismaissa, joissa väestö on tottunut hakemaan tietoa aktiivisesti, komission edustustojen, parlamentin tiedotustoimistojen sekä tiedotuspisteiden puoleen kääntyvän väestön osuus on 79 % kyselyn kohteena olleesta väestöstä, mikä on jo hyvä tulos.

Saaduista tuloksista on lisäksi otettava huomioon, että kysymyksissä ei nimenomaisesti tuotu esiin kaikkia olemassa olevia tiedotuskanavia esimerkiksi maaseudun tiedotus- ja toimintakeskuksia tai yliopistojen eurotietokeskuksia taikka kaupunkifoorumeita eivätkä vastaajat näin ollen voineet edes mainita niitä.

Vaikuttaisi siltä, että edustustoista tai tiedotuskeskuksista tietävien ihmisten määrä ja näiden rakenteiden perustamiseen liittyvät kustannukset eivät ole suorassa suhteessa. Yhteisön edustustot ja tiedotuskeskukset tiedottavat kyllä ihmisille, mutta niiden tiedotustoimet on usein suunnattu välilliselle yleisölle kuten televisiolle, lehdistölle, poliittisille tahoille ja tiedotusvälineille. Nämä puolestaan toimittavat saamansa tiedot yleisölle, joka ei yleensä tiedä, mistä nämä tiedot ovat peräisin.

Komissio on tietoinen siitä, että paikallisia tiedotusrakenteita on vahvistettava kiireellisesti, jotta ne voivat täyttää tehtävänsä lähikeskuksina ja saavuttaa mahdollisimman suuren yleisön. Komissio on tietoinen myös siitä, että näiden rakenteiden olemassaolosta ja toiminnasta olisi tiedotettava paremmin. Tämänsuuntaisia toimia on jo toteutettukin, mutta ne ovat kuitenkin olleet riittämättömiä. Europa-palvelimella on sivu, jossa on esitelty tiedotuskeskukset. Kohdassa Euroopan unioni lähellä kansalaista on annettu paikallisten tiedotuskeskusten osoitteet. Tiedotuskeskusten itse laatimille sivustoille on suunnitteilla linkkejä. Vastauspalvelu Suora linja Eurooppaan saa kyselyitä kansalaisilta kaikista jäsenvaltioista ja ilmoittaa kaikissa vastauksissaan kysyjää lähinnä sijaitsevan tiedotuskeskuksen osoitteen. Myös komission edustustot toimivat samalla tavalla. Muitakin keinoja voitaisiin kokeilla, kuten tiedotuskampanjaa paikallisissa tiedotusvälineissä, mutta tämä vaatii merkittäviä henkilöresursseja ja taloudellisia investointeja.