KIRJALLINEN KYSYMYS E-1590/03 esittäjä(t): Jules Maaten (ELDR) komissiolle. Todistusten merkitys etuuskohtelun ja muun kuin etuuskohtelun piiriin kuuluvien alkuperäsääntöjen soveltamisessa.



Virallinen lehti nro 011 E , 15/01/2004 s. 0201 - 0202



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1590/03 esittäjä(t): Jules Maaten (ELDR) komissiolle (8. toukokuuta 2003) Aihe: Todistusten merkitys etuuskohtelun ja muun kuin etuuskohtelun piiriin kuuluvien alkuperäsääntöjen soveltamisessa 1. Voiko komissio selittää, miksi muun kuin etuuskohtelun piiriin kuuluvien alkuperäsääntöjen mukaan alkuperätodistuksen esittäminen ei ole edellytys sille, että tulli ottaa ilmoituksen vastaan ja miksi alkuperätodistuksia ei saa käyttää? 2. Voiko komissio kertoa, missä määrin yritykset joutuvat kärsimään mahdollisista erehdyksistä, jotka koskevat muissa jäsenvaltioissa myönnettyjä alkuperätodistuksia? 3. Voiko komissio kertoa, miten yritykset ja muut asianomaiset ovat ratkaisseet ongelman, joka aiheutuu siitä, että ne eivät voi turvautua näihin todistuksiin? 4. Onko komissio tietoinen siitä, että se tosiseikka, että alkuperätodistukset hyväksytään yksissä jäsenvaltioissa mutta ovat vailla merkitystä toisissa, haittaa sisämarkkinoiden toimivuutta? Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus (19. kesäkuuta 2003) 1. Komissio pyytää arvoisaa parlamentin jäsentä tutustumaan yhteisön tullikoodeksin 26, 62 ja 68 artikloihin(1) sekä kaikkiin yhteisön erityissäännöksiin, joilla otetaan käyttöön tietyistä yhteisön ulkopuolisista maista peräisin oleviin tuotteisiin sovellettavat toimenpiteet tai erikoiskohtelut. Eräissä erityissäännöksissä, joilla otetaan käyttöön rajoittavia toimenpiteitä, joilla joistakin yhteisön ulkopuolisista maista peräisin olevaa tuontia rajoitetaan tai joilla se kielletään, kyseisten tuotteiden vapaaseen liikkeeseen luovuttaminen edellyttää alkuperätodistuksen esittämistä. Jos tällaista asiakirjaa vaaditaan, asianosainen voi sitä hyödyntää. Yhteisön tulliviranomaisilla on kuitenkin mahdollisuus vaatia lisätodisteita ilmoitetun alkuperän oikeellisuudesta. Jos yhteisön lainsäädäntö ei edellytä alkuperätodistuksen esittämistä, kyseisellä asiakirjalla on vain kaupallinen arvo eikä asianosainen voi sitä hyödyntää. Tällöin ilmoituksessa mainittu alkuperä otetaan huomioon, mutta se voidaan tarkastaa yhteisön tullikoodeksin 68 artiklan mukaisesti. 2. ja 3. Komissio ei ole tietoinen, että yrityksille olisi aiheutunut ongelmia alkuperätodistusten myöntämisestä vastaavien jäsenmaiden viranomaisten tekemistä virheistä tai että toimijoilla tai muilla asianosaisilla olisi ollut vaikeuksia käyttää alkuperätodistuksia. 4. Komissio ymmärtää täysin, että sisämarkkinoiden kannalta on tärkeää taata, että alkuperätodistusten hyväksymistä tai hylkäämistä koskevat päätökset tehdään kaikissa jäsenvaltioissa samoin perustein. Yhdenmukaisuus taataan sillä, että asianomaisten asiakirjojen myöntämistä ja hyväksymistä säännellään jäsenvaltioita suoraan velvoittavassa yhteisön lainsäädännössä. Lisäksi jäsenvaltioiden ja komission edustajat käsittelevät mahdollisia lainsäädännön tulkitsemiseen sekä soveltamiseen liittyviä kysymyksiä säännöllisesti toimivaltaisten komiteoiden istunnoissa. (1) Yhteisön tullikoodeksista 12 päivänä lokakuuta 1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2913/92, EYVL L 302, 19.10.1992.