ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1434/00

esittäjä(t): Malcolm Harbour (PPE-DE) komissiolle

(5. toukokuuta 2000)

Aihe: Juomaveden fluorointi

Monet EU:n jäsenvaltiot ovat itse ryhtyneet toimiin juomaveden fluorointia vastaan. Ymmärtääkseni Suomi, Saksa, Alankomaat, Ranska ja Italia ovat kaikki lopettaneet fluoroinnin tai kieltäytyneet käyttämästä sitä aiheesta käytävän tieteellisen polemiikin ja mahdollisten terveyshaittojen perusteella.

Mihin mahdollisiin toimiin komissio on ryhtynyt tutkiakseen juomaveden fluoroinnin vaikutuksia kansanterveydelle? Miten komissio suhtautuu siihen, että eräät jäsenvaltiot ovat huolissaan fluoroinnin haitallisista vaikutuksista? Aikooko komissio esittää aiheesta direktiiviehdotuksia?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(19. kesäkuuta 2000)

Juomaveden laadusta yhteisössä säädetään juomaveden laadusta 15. heinäkuuta 1980 annetulla neuvoston direktiivillä 80/778/ETY(1), joka korvataan 25. joulukuuta 2003 ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laadusta 3. marraskuuta 1998 annetulla neuvoston direktiivillä 98/83/EY(2). Molemmissa direktiiveissä säädetään fluorin suurimmasta sallitusta pitoisuudesta juomavedessä. Tämä enimmäispitoisuus ei ole riippuvainen fluorin alkuperästä eli siitä, esiintyykö sitä luonnollisesti vai onko sitä keinotekoisesti lisätty. Fluorin lisääminen talousveteen kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan, eikä komissio puutu asiaan, jos direktiivissä säädettyä enimmäispitoisuutta ei ylitetä. Jäsenvaltioiden noudattama politiikka tässä asiassa riippuu useista paikallisiin tapoihin ja tottumuksiin liittyvistä tekijöistä ja voi olla hyvinkin erilainen eri jäsenvaltioissa. On selvää, että fluorin lisääminen talousveteen on kiistanalainen kysymys, sillä fluorilla on sekä positiivisia että negatiivisia vaikutuksia riippuen sen pitoisuudesta juomavedessä.

Direktiivissä vahvistettu fluoridin enimmäispitoisuus on 1,5 milligrammaa litrassa (mg/l), joka Maailman terveysjärjestön näkemyksen mukaan edustaa hyvää tasapainoa fluoridin positiivisten ja negatiivisten vaikutusten välillä, kuten WHO asian ilmaisee juomaveden laatua koskevissa suuntaviivoissaan. Fluoridin vaikutukset ovat positiivisia, kun sitä on juomavedessä 0,52 mg/l. Mitä enemmän pitoisuus ylittää määrän 2 mg/l, sitä suuremmaksi negatiivisten vaikutusten, kuten hammasfluoroosin tai jopa luuston fluoroosin, riski kasvaa.

Komissio ei suunnittele tässä vaiheessa olemassa olevan lainsäädännön tarkistamista, sillä uutta, ihmisten käyttöön tarkoitettua vettä koskevaa direktiiviä ei ole vielä saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä (määräaika 25. joulukuuta 2000) eikä pantu täytäntöön. Komissio tutkii kuitenkin, onko direktiivin antamisen jälkeen saatu uusia merkittäviä tutkimustietoja, jotka antaisivat syytä muuttaa tätä kantaa. Näiden tietojen saamiseksi komissio aikoo ottaa yhteyttä myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevään tiedekomiteaansa.

(1) EYVL L 229, 30.8.1980.

(2) EYVL L 330, 5.12.1998.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-0964/00

esittäjä(t): Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) komissiolle

(29. maaliskuuta 2000)

Aihe: Maailman luonnonsuojeluliiton Välimeren alueen toimiston perustaminen Malagaan

Vastauksessaan esittämääni kysymykseen E-2415/99 Margot Wallström vakuutti minulle komission puolesta, että maailman luonnonsuojeluliiton Välimeren alueen toimisto sijaitsee Sevillassa eikä Malagassa, kuten väitin.

Olen valitettavasti edelleenkin eri mieltä Wallströmin kanssa. Kyseinen toimisto sijaitsee näet Malagassa, ja sen päätoimipaikka on Andalusian teknologiapuistossa, joten komission tiedot ovat tältä osin erheelliset.

Olisiko mahdollista, että komission jäsen Wallström vierailisi väitteeni todentamiseksi kyseisessä maailman luonnonsuojeluliiton Välimeren alueen toimistossa tai valtuuttaisi jonkun vierailemaan hänen puolestaan tutustuakseen lähemmin tähän toimistoon ja tukeakseen osaltaan sen suunnitellun toiminnan kehittämistä?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(12. toukokuuta 2000)

Parlamentin jäsen toteaa, että kansainvälisen luonnonsuojeluliiton (IUCN) Välimeren alueen toimisto sijaitsee Malagassa. Vaikka viimeisimpien tietojen mukaan toimiston sijaintipaikaksi todennäköisesti tulee Malaga, komissiolla on se käsitys, että IUCN ja Espanjan kansalliset ja paikalliset viranomaiset vielä neuvottelevat IUCN:n Välimeren alueellisen toimiston avaamisesta Espanjassa ja että tästä syystä toimistolla ei vielä ole virallista osoitetta.

Ympäristöasioista vastaavalla komission jäsenellä ei tällä hetkellä ole suunnitelmia vierailla missään IUCN:n Euroopassa sijaitsevassa toimistossa. Vaikka komissio ei ole IUCN:n jäsen, se on kuitenkin säännöllisesti yhteydessä järjestöön ja vierailee sen toimistoissa aina, kun se on tarpeen yhteisten aloitteiden edistämiseksi.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1570/00 esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle. Koirakilpailut (vinttikoirat).



Virallinen lehti nro 053 E , 20/02/2001 s. 0165 - 0165



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1570/00 esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle (19. toukokuuta 2000) Aihe: Koirakilpailut (vinttikoirat) Komission mukaan on yhteisössä vinttikoiria kasvattaville tai vinttikoirakilpailuihin osallistuville yrityksille, henkilöille tai järjestöille (kysymykset E-0826/00 ja E-0919/00)(1) mahdollisesti myönnetty yhteisön tukea muita tarkoituksia varten. Komissiolla ei ole tällä hetkellä tietoja kyseisenlaisista tuen saajista. Aikooko komissio pyytää yrityksiä, henkilöitä tai järjestöjä, joille on mahdollisesti myönnetty yhteisön tukea muita tarkoituksia varten, selvittämään kasvattavatko he vinttikoiria tai osallistuvatko he vinttikoirakilpailuihin? Jos vastaus on kielteinen, miksi komissio ei aio pyytää kyseisiä tietoja, kun otetaan huomioon koirakilpailuihin tarkoitettujen vinttikoirien pahoinpitelyjä koskevat syytökset? Jos vastaus on myönteinen, voiko komissio toimittaa minulle kyseiset tiedot heti kun ne ovat komission hallussa? (1) EYVL C 26 E, 26.1.2001, s. 115. Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (28. kesäkuuta 2000) Komissio ei aio pyytää yrityksiltä, organisaatioilta tai yksityishenkilöiltä, joille tukea on mahdollisesti myönnetty muita tarkoituksia varten, tietoja siitä, kasvattavatko ne vinttikoiria tai osallistuvatko ne vinttikoirakilpailuihin yhteisössä. Komissio ei tarvitse tällaisia tietoja ja niiden kerääminen olisi erittäin kallista. Komissio muistuttaa arvoisaa parlamentin jäsentä siitä, että tuensaajilla saattaa olla useita muita intressejä, joilla ei ole merkitystä yhteisön tuen saamisen kannalta. Vaikka komissio onkin samaa mieltä siitä, että eläinten tarpeetonta kärsimystä on vältettävä, koirien pahoinpitelyn estäminen koirakilpailujen kaltaisissa tilanteissa kuuluu jäsenvaltioiden yksinomaiseen toimivaltaan.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2499/00 esittäjä(t): Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) komissiolle. Ikäsyrjintä kieltenopiskelussa.



Virallinen lehti nro 089 E , 20/03/2001 s. 0201 - 0202



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2499/00 esittäjä(t): Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) komissiolle (2. elokuuta 2000) Aihe: Ikäsyrjintä kieltenopiskelussa Andalusiassa (Espanja) toimiva kielikoulu Escuela Oficial de Idiomas de Marbella edellyttää opinnot aloittavilta 14 vuoden ikää, koska Andalusian aluehallituksen virallisen lehden mukaan sopivin ikä kieliopintojen aloittamiseen on juuri 14 vuotta. Tämän näkemyksen vuoksi kaikkiaan 416:lla henkilöllä ei ole ollut mahdollisuutta osallistua kyseisessä koulussa järjestetyille kursseille, kun koulun uusien ohjeiden mukaan etusija on annettu 1416-vuotiaille. Ikärajan asettaminen rikkoo selvästi perustuslaeissa unionin jäsenvaltioiden kaikille kansalaisille taattuja perusoikeuksia, joista ei voida poiketa millään perusteella, esimerkiksi ikään vedoten. Katsooko komissio näin ollen voivansa toimia edellä mainittujen syrjivien käytäntöjen muuttamiseksi ja kaikkien niiden kansalaisten, jotka haluavat opiskella kieliä mainitussa kielikoulussa, yhdenvertaisuuden takaamiseksi, ilman että opiskelijan ikä on ylivoimainen este opiskelulle? Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus (25. syyskuuta 2000) EY:n perustamissopimuksen 149 artiklan (entisen 126 artiklan) mukaisesti yhteisö myötävaikuttaa korkealaatuisen koulutuksen kehittämiseen erityisesti jäsenvaltioiden kielten opettamisen ja levittämisen alalla. Vastuu opetuksen sisällöstä ja koulutusjärjestelmien organisoimisesta on kuitenkin jäsenvaltioilla. Näin ollen on kansallisten viranomaisten asiana tarkastella jonkin tietyn kielikoulun asettamaa vähimmäisikärajaa ja ikärajan asianmukaisuutta suhteessa siihen, että muiden koulujen oppilaat voivat vapaasti aloittaa kielten opiskelun. Komissio on aktiivinen kielten opettamisen ja opiskelun alalla erityisesti näihin aloihin keskittyvien Lingua-toimien välityksellä. Lingua-toimet käynnistettiin vuonna 1989, ja ne on sittemmin sisällytetty yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen Sokrates- ja Leonardo-ohjelmiin. Koulutusta käsittelevässä valkoisessa kirjassa Opettaminen ja oppiminen: kohti kognitiivista yhteiskuntaa(1), jonka komissio hyväksyi marraskuussa 1995, asetetaan tavoitteeksi, että opiskelijat osaisivat kolmea yhteisön kieltä. (1) KOM(95) 590 lopullinen.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1681/00 esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle. Alankomaiden sikatilojen lunastusjärjestely.



Virallinen lehti nro 081 E , 13/03/2001 s. 0069 - 0070



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1681/00 esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle (29. toukokuuta 2000) Aihe: Alankomaiden sikatilojen lunastusjärjestely Alankomaiden sikakannan supistamiseen tarkoitettuja määrärahoja käytetään suurten sikatilojen ostamiseen Flanderissa. On vaara, että Alankomaiden toimenpide vahingoittaa yhteisön tason tavoitteita, sillä lannan tuotannon kokonaiskasvu Alankomaissa ja Flanderissa jatkuu entisellään. Koska komissio on a) tietoinen vakavista ongelmista, joita huomattavan suuret fosfaattien ja nitraattien määrät aiheuttavat Flanderin alueella (E-2686/99) ja koska b) komissio on nostanut Euroopan tuomioistuimessa kanteen Alankomaiden lannoitepolitiikasta, tarvitaan pikaisesti Alankomaiden ja Flanderin yhteistyötä lantaongelman ratkaisemiseksi. 1. Aikooko komissio pyytää Alankomaiden hallitusta toteuttamaan toimia, jotta estetään Alankomaiden sikakannan supistamiseen tarkoitettujen määrärahojen käyttäminen sikatilojen ostamiseen Flanderissa, kun otetaan huomioon, että Flanderin alueella on vakavia ongelmia suurten fosfaatti- ja nitraattimäärien vuoksi (E-2686/99), ja että komissio on nostanut Euroopan tuomioistuimessa kanteen Alankomaiden lannoitepolitiikasta? Jos vastaus on kielteinen, miksi? 2. Aikooko komissio pyytää Alankomaiden hallitusta toteuttamaan toimia, jotta estetään Alankomaiden sikakannan supistamiseen tarkoitettujen määrärahojen käyttäminen sikatilojen ostamiseen Flanderissa, sillä on vaara, että Alankomaiden toimenpide vahingoittaa yhteisön tason tavoitteita, kun lannan tuotannon kokonaiskasvu Alankomaissa ja Flanderissa jatkuu entisellään? Jos vastaus on kielteinen, miksi? Katsooko komissio, että Flanderissa sijaitsevien sikatilojen ostaminen määrärahoilla, jotka Alankomaat on myöntänyt sikatilojen lunastamiseen, vastaa yhteisön näkemystä lantaongelman hoitamisesta? Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (7. heinäkuuta 2000) Komissio tutkii parhaillaan Alankomaiden (voimaperäistä) kotieläintuotantoa koskevaa suunnitelmaa valtiontukisäännösten perusteella. Alankomaiden viranomaiset ovat vahvistaneet, että tukia voidaan myöntää vasta komission hyväksynnän jälkeen. Väitettä, jonka mukaan Alankomaiden maatalousyrittäjät käyttäisivät sikojen määrän vähentämiseen tarkoitettuja tukia ostaakseen kapasiteettia Flanderissa, ei ole voitu osoittaa todeksi. Lisäksi Flanderin viranomaiset toteavat, että maatalousyrittäjät, kansallisuudesta riippumatta, eivät tätä nykyä voi ostaa uusia lannantuotanto-oikeuksia eivätkä siten lisätä lannan tuotantoa Flanderissa. Komissio ei ole vielä tässä vaiheessa ottanut kantaa Alankomaiden ehdottamaan tukisuunnitelmaan. Tämän vuoksi se ei voi vielä ilmoittaa, asettaako se mahdollisesti ehtoja suunnitelman hyväksymiselle.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1296/00 esittäjä(t): Eurig Wyn (Verts/ALE) komissiolle. Maatalouden tasaushyvitysohjelmat.



Virallinen lehti nro 053 E , 20/02/2001 s. 0123 - 0123



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1296/00 esittäjä(t): Eurig Wyn (Verts/ALE) komissiolle (19. huhtikuuta 2000) Aihe: Maatalouden tasaushyvitysohjelmat Walesissa 82 prosenttia viljelymaista kuuluu epäsuotuisien alueiden piiriin. Näiden alueiden viljelijät ovat oikeutettuja korvauksiin, jos ne kärsivät komission termeillä ilmaistuna pysyvästi epäsuotuisista luonnonoloista ja Walesin syrjäseuduille ominaisista maanviljelyä haittaavista vaikeuksista: ilmasto, maaperä, korkeuserot. Vuoristoseudulla pidettävän karjan tasaushyvitysohjelman meneillään olevassa uudelleenarvioinnissa maksuja ei enää maksettaisi karjan pääluvun vaan alueen perusteella. Walesin alueparlamentti on antanut asiasta maaseudun kehittämisasetuksen mukaisen ehdotuksen komissiolle. Voiko komissio vahvistaa, että kaikki muut uudelleenarvioitavana olevat jäsenvaltioiden tasaushyvitysohjelmat perustuvat yhteisille kriteereille ja että komissio ei syrji jäsenvaltiota, joka ei sovella samoja kansallisia kriteerejä jonkin toisen jäsenvaltion kanssa? Voiko komissio edelleen vahvistaa, että Iso-Britannia jatkaa vuoristoseudulla pidettävän karjan tasaushyvityksen maksamista kahden vuoden ajan noudatetulla korkealla tasolla, eikä se taannu vuoden 1997 tasolle, joka raunioittaisi Walesin epäsuotuisien alueiden maatalouden? Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (24. toukokuuta 2000) Parlamentin jäsen mainitsee Walesin luonnonhaittakorvausten maksamiseen liittyvän uuden lähestymistavan vaikutuksen ja pyytää vahvistusta sille, että maksuilla on yhdenmukaiset perusteet ja että Yhdistynyt kuningaskunta säilyttää nykyiset maksutasot eikä palaa vuotta 1997 edeltäneelle tasolle. Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17. toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999(1) V luvussa (1321 artikla) säädetään yhteisestä kehyksestä ja edellytyksistä luonnonhaittakorvausten maksamiselle epäsuotuisille ja ympäristörajoitteisille alueille. Luonnonhaittakorvausten maksaminen ei ole pakollista. Komissio kuitenkin takaa, että ne ovat 1321 artiklan edellytysten mukaisia niissä jäsenvaltioissa, joissa ne otetaan käyttöön. Jäsenvaltioiden järjestelmät eivät välttämättä ole keskenään täysin samanlaisia, vaikka ne noudattavatkin asetuksessa säädettyjä edellytyksiä ja sen liitteessä täsmennettyjä tukimääriä. Kannattaa panna merkille, että 37 artiklan 4 kohdan mukaan jäsenvaltiot voivat säätää yhteisön tuen myöntämiselle täydentäviä tai tiukempia edellytyksiä. On vaikea taata tukimäärän pysyminen entisellä tasolla, koska maksujärjestelmä on muuttunut: se ei enää perustu karjan päälukuun vaan alueeseen. Komissio aikoo kuitenkin arvioida, voisivatko vuoristoalueiden karjatalouden luonnonhaittakorvausjärjestelmät edistää tehokkaasti nykyisten haittojen korvaamista. (1) EYVL L 160, 26.6.1999.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1258/00 esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle. Lääketeollisuuden harjoittama kuluttajille suunnattu reseptilääkkeiden luvaton mainonta.



Virallinen lehti nro 053 E , 20/02/2001 s. 0113 - 0114



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1258/00 esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle (19. huhtikuuta 2000) Aihe: Lääketeollisuuden harjoittama kuluttajille suunnattu reseptilääkkeiden luvaton mainonta 1. Onko komissio tietoinen Alankomaiden lehdistössä (Trouw, 31. maaliskuuta 2000) ilmestyneistä artikkeleista, jotka perustuvat mainosten valvonnasta vastaavien viranomaisten antamiin tietoihin, joiden mukaan Alankomaiden lääketeollisuus rikkoo laajamittaisesti reseptilääkkeiden mainonnasta annettua yhteisön lainsäädäntöä? 2. Artikkeleissa kirjoitetaan mittavista väärinkäytöksistä, joilla viitataan kuluttajille tarkoitettujen reseptilääkkeiden mainontaa koskevien säännösten rikkomiseen. Onko komissio sitä mieltä, että tällainen mainonta on estettävä tehokkaasti ja lopetettava kokonaan? 3. Artikkeleissa mainitaan konkreettisena esimerkkinä Rochen valmistama lääke Xenical. Onko komissio valmis tekemään tutkimuksen kyseisen yhtiön tavasta järjestää mainoskampanjat, jotka on suunnattu suoraan kuluttajille? 4. Onko komissio valmis huolehtimaan siitä, että yhteisön lainsäädäntö, joka kieltää lääkkeiden käyttäjille suunnatun mainonnan ja mahdollistaa lääkeyhtiöiden valvonnan tällä alalla, todellakin pannaan täytäntöön ja että tätä lainsäädäntöä myös noudatetaan? Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus (14. kesäkuuta 2000) Komissio ei ole suoraan saanut tietää Alankomaiden lehdistössä ilmestyneistä artikkeleista. Mainontaa koskevan direktiivin 92/28/ETY(1) luvussa II säädetään, että sellaisten lääkkeiden yleinen mainonta on kiellettävä, jotka ovat saatavissa ainoastaan lääkemääräyksellä. Jäsenvaltioiden tehtävä on taata markkinoiden valvonta mainonnan osalta tämän direktiivin määräysten mukaisesti. Jäsenvaltiot päättävät myös rikkomistapauksissa sovellettavista rangaistuksista. Parlamentin jäsen mainitsee kirjeessään Laboratoires Roche -lääketehtaan Xenical-lääkkeen. Jos kyse on lääkkeestä, jonka markkinoille saattamista koskeva lupa on myönnetty keskitetyssä menettelyssä (toisin sanoen luvan on myöntänyt komissio kuultuaan Euroopan lääkearviointiviraston tiedekomiteaa), komissio tarkastelee esille tullutta ongelmaa markkinoille saattamista koskevan luvan haltijan kanssa ja niiden Alankomaiden viranomaisten kanssa, jotka ovat vastuussa mainonnan valvonnasta oman maansa rajojen sisäpuolella. Markkinoille saattamista koskevan luvan haltija on todellakin vastuussa niiden lääkkeiden mainonnasta, joiden markkinoille saattamiseen se on saanut luvan. Mikäli ilmenee, että direktiivin 92/28/ETY säännöksiä ei ole noudatettu, komissio ryhtyy tarvittaviin toimenpiteisiin. (1) Neuvoston direktiivi 92/28/ETY, annettu 13. maaliskuuta 1992, ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden mainonnasta (EYVL L 113, 30.4.1992).
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2432/00 esittäjä(t): Marjo Matikainen-Kallström (PPE-DE) komissiolle. Ajoluvan palauttaminen törkeästä rattijuopumuksesta toistuvasti tuomituille.



Virallinen lehti nro 081 E , 13/03/2001 s. 0199 - 0199



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2432/00 esittäjä(t): Marjo Matikainen-Kallström (PPE-DE) komissiolle (18. heinäkuuta 2000) Aihe: Ajoluvan palauttaminen törkeästä rattijuopumuksesta toistuvasti tuomituille Euroopan unioni pyrkii parhaillaan harmonisoimaan rattijuopumuksen promillerajaa 0,5 promilleen. Samalla huomio tulisi myös kiinnittää siihen, millä ehdoin törkeään rattijuopumukseen (esim. Suomessa yli 1,0 promillen humala) toistuvasti syyllistyneille voidaan palauttaa ajo-oikeus. Pelkän ajokieltomääräyksen lisäksi törkeästä rattijuopumuksesta toistuvasti tuomituilta tulisi harkita lääkärin lausunnon vaatimista. Ajoluvan palauttamisen ehdoksi voitaisiin määrätä lääketieteellinen tutkimus, jossa rattijuopon alkoholiriippuvuuden vakavuus voitaisiin määrittää. Mihin toimenpiteisiin komissio aikoo ryhtyä harmonisoidakseen EU-maiden käytännöt palautettaessa törkeästä rattijuopumuksesta tuomittujen ajolupia? Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus (13. syyskuuta 2000) Komissio pyrkii uuden suosituksen avulla edistämään laissa säädettyjen veren alkoholipitoisuuden ylärajojen yhdenmukaistamista siten, että sallittu yläraja olisi yleisesti enintään 0,5 promillea ja tietyillä kuljettajien erityisryhmillä enintään 0,2 promillea. Kuljettajia, joilla todetaan näitä määriä korkeampi veren alkoholipitoisuus, rangaistaisiin kansallisen lainsäädännön mukaisesti joko rikoksesta määrättävällä tuomiolla tai sakolla. Komissio ei tämän lisäksi ehdota uusia toimenpiteitä, jotka koskisivat ajokortin palauttamista törkeästä rattijuopumuksesta annetun tuomion jälkeen. Rangaistuksista ei voida säätää EU:n lainsäädännössä. Lisäksi törkeä rattijuopumus määritellään kansallisesti eikä EU:n tasolla. Jäsenvaltiot sopivat vuonna 1998 yleisemmin ajokieltojen vastavuoroisesta tunnustamisesta ajokielloista tehdyssä yleissopimuksessa(1). Jäsenvaltiot eivät kuitenkaan ole toistaiseksi ratifioineet yleissopimusta. (1) EYVL C 216, 10.7.1998.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2350/00 esittäjä(t): Véronique Mathieu (EDD) komissiolle. Euroopan unionin metsästrategia.



Virallinen lehti nro 089 E , 20/03/2001 s. 0186 - 0187



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2350/00 esittäjä(t): Véronique Mathieu (EDD) komissiolle (13. heinäkuuta 2000) Aihe: Euroopan unionin metsästrategia Komission vuoden 1988 tiedonanto KOM(88) 255(1), joka koskee yhteisön strategiaa ja toimia metsäsektorilla, sisältää metsän virkistyskäyttöä koskevia tavoitteita. 1. Voiko komissio täsmentää, mitä se tarkoittaa metsien virkistyskäytöllä? 2. Voiko komissio kertoa, millaisia aloitteita on jo tehty metsien virkistyskäytön kehittämiseksi? (1) EYVL C 312, 7.12.1988, s. 1. Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (7. syyskuuta 2000) Metsien virkistyskäytössä on kyse palveluista, jotka liittyvät yleisön vastaanottamiseen ja vapaa-ajan viettoon. Nämä palvelut määräytyvät usein sen mukaan, millainen käsitys kaupunkiväestöllä luonnosta on. Tämä toiminta saattaa olla haitallista metsien ekologisen tai taloudellisen tehtävän kannalta. Lisäksi eri vapaa-ajankäyttömuotojen (kävely, pyöräily, ratsastus, metsästys) välillä on ristiriitaisuuksia. Metsänomistajien ja metsien hallinnoinnista vastaavien tehtävänä on valvoa, että metsiä hallinnoidaan ja käytetään tavalla, jolla kaikki niiden tehtävät tulevat parhaiten täytetyksi. Metsien virkistyskäyttöä koskevat aloitteet vaihtelevat paikallisten olosuhteiden mukaan. Niitä toteuttavat sekä yksityiset että julkiset metsänomistajat, ja ne koskevat ennen kaikkea mahdollisuuksia metsien käyttöön, varustamista ja metsiköiden rakennetta. Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17. toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999(1) 30 artiklan mukaisesti yhteisö voi osallistua sellaisten metsäinvestointien rahoitukseen, joilla pyritään parantamaan erityisesti metsien taloudellista, ekologista ja yhteiskunnallista arvoa. (1) EYVL L 160, 26.6.1999.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1334/00 esittäjä(t): Bernard Poignant (PSE) komissiolle. Meriahvenen pyyntitilanne.



Virallinen lehti nro 081 E , 13/03/2001 s. 0028 - 0028



KIRJALLINEN KYSYMYS E-1334/00 esittäjä(t): Bernard Poignant (PSE) komissiolle (4. toukokuuta 2000) Aihe: Meriahvenen pyyntitilanne Kalastajajärjestöt ovat antaneet hälyttäviä tietoja meriahvenen pyyntitilanteesta yhteisön vesillä. Näiden huolestuttavien tietojen vuoksi haluaisin komission vastaavan aihetta koskeviin kysymyksiini. Tietyt alukset pyytävät meriahventa intensiivisesti ja ilman valvontaa sen kutemisaikoina ja kutupaikoissa. Tällainen toiminta saattaa heikentää huomattavasti lajin uusiutumista. Onko nykyisten kantojen arvioinnista tehty tieteellistä tutkimusta, jotta voitaisiin vastata lajin säilymistä koskeviin kysymyksiin? Jos vastaus on kielteinen, voidaanko sellainen tehdä nopeasti? Mihin muihin toimiin (koko Euroopan unionia koskeva yleinen kiintiö, kalan vähimmäiskoko jne.) komissio voi ryhtyä tämän lajin suojelemiseksi? Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus (15. kesäkuuta 2000) Komissio on tietoinen meriahvenen liialliseen pyyntiin liittyvästä laajasta huolestuneisuudesta. Komissio on myös tietoinen siitä, että sekä Ranskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat ottaneet käyttöön lainsäädäntöä, joka rajoittaa kauppa-aluksista viikottain purettujen meriahventen määriä. Komissio on pyytänyt kansainvälistä merentutkimusneuvostoa (ICES) raportoimaan koillis-Atlantilla tapahtuvasta meriahvenkannan pyytämisestä ja ehdottaa teknisiä toimia, joiden avulla ongelma saataisiin ratkaistua. Kansainvälinen merentutkimusneuvosto järjestelee tätä aihetta käsitteleviä sopivia työryhmiä, jotka aloittavat työnsä aikaisintaan vuoden 2001 puolenvälin jälkeen. Kansainvälisen merentutkimusneuvoston raportti tulee olemaan pohjana aiheen myöhemmälle käsittelylle komissiossa.