KIRJALLINEN KYSYMYS E-2381/99

esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle

(16. joulukuuta 1999)

Aihe: Kansainvälisen oikeuden ensisijaisuus EU-direktiiviin nähden ja rauta-Reiniä koskevien sopimusoikeudellisten määräysten noudattaminen

Euroopan laajuisten verkkojen määrärahojen korotukset osoittavat niiden tärkeyden Euroopan unionille. Sekä uudelle että jo olemassaolevan kuljetusinfrastruktuurin uudistamiselle voidaan antaa yhteisrahoitusta. Tässä yhteydessä komission tulisi kiinnittää erityistä huomiota rauta-Reinin tapaukseen. Belgian ja Alankomaiden välisen jakosopimuksen (Belgisch-Nederlands Scheidingsverdrag, 19.4.1839) 12 artiklan ja siihen perustuvien Belgian ja Alankomaiden välillä 5.11.1842 ja 13.1.1873 (niin kutsuttu rauta-Rein -sopimus) tehtyjen sopimusten perusteella Belgialla on kulkuoikeus Alankomaiden Sittardin alueen läpi Saksan rajalle. Tämä kansainvälinen kauttakulkuoikeus otettiin käyttöön vuosien 1869 ja 1879 välillä, kun alueelle rakennettiin Euroopan ensimmäinen rajan ylittävä rautatieyhteys. Ensimmäisen ja toisen maailmansodan jälkeen Antwerpenin ja Saksan Ruhr-alueen välinen rauta-Rein jäi kuitenkin pois käytöstä. Nykyään Alankomaiden viranomaiset estävät kansalliseen lainsäädäntöön vedoten tämän kansainvälisen rautatieyhteyden ottamisen uudelleen käyttöön.

1. Tunnustaako komissio, että Belgialla on kauttakulkuoikeus Alankomaiden Sittardin alueen läpi Saksan rajalle Belgian ja Alankomaiden välisen jakosopimuksen (19.4.1839) 12 artiklan ja siihen perustuvien Belgian ja Alankomaiden välillä 5.11.1842 ja 13.1.1873 tehtyjen sopimusten perusteella?

2. Onko Alankomaiden ympäristölainsäädäntö, jonka osaksi luontotyyppidirektiivi on otettu, toissijainen edellämainittuihin kansainvälisiin sopimuksiin nähden, ottaen huomioon, että yksi Belgian ja Alankomaiden jakosopimuksen sopimuspuolista (Venäjä) ei ole yhteisön jäsenvaltio? (Huom.: Wienin sopimushan määrittelee nimenomaisesti kansainvälisen oikeuden ensisijaisuuden kansallisen oikeuden suhteen.)

3. Aikooko komissio, ottaen huomioon vastaukset kysymyksiin 1 ja 2, kehottaa Alankomaiden viranomaisia noudattamaan sopimusoikeudellisia velvoitteitaan, erityisesti kun rauta-Reinin käyttöönotto kuvastaa hyvin yhteisöluottamuksen yleistä periaatetta? Mikä on syynä, jos komissio ei aio näin tehdä?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(26. tammikuuta 2000)

1. Belgian ja Alankomaiden 19. huhtikuuta 1839 tehty sopimus ja siihen perustuvat 5. marraskuuta 1842 ja 13. tammikuuta 1873 tehdyt Belgian ja Alankomaiden väliset sopimukset ovat jäsenvaltioiden tekemiä kahdenvälisiä sopimuksia. Jos nämä kahdenväliset sopimukset eivät ole ristiriidassa yhteisön lainsäädännön kanssa, yhteisön tehtävä ei ole arvostella niiden vaikutuksia. Toissijaisuusperiaatteen mukaan kyseessä olevien jäsenvaltioiden tehtävä on arvioida ja päättää Rauta-Reinin radan käytöstä tulevaisuudessa.

2. Komissiolle ei ole toimitettu yksityiskohtaisia tietoja yllämainittujen sopimusten sisällöstä. Komission tietojen mukaan sopimukset koskevat kulkuoikeutta tietyn alueen (Alankomaissa sijaitsevan Sittardin alueen) läpi, mutta niissä ei määritellä junaradan tarkkaa sijaintia tällä alueella. Näin ollen molempien jäsenvaltioiden on sovittava omien menettelyjensä mukaisesti, miten läpikulkuoikeutta toteutetaan. Tästä syystä komission mielestä ei ole estettä sille, että yhteisön lainsäädäntöä sovelletaan asianmukaisesti Alankomaiden viranomaisten toimesta tapahtuvan Rauta-Reinin radan jälleenavaamisen osalta, jos on kyse siitä, että on hyväksyttävä Sittardin alueen läpi kulkeva vaihtoehtoinen reitti. Sen vuoksi kansainvälisten sopimusten ja kansallisen lainsäädännön tärkeysjärjestyksellä ei ole tämän asian yhteydessä olennaista merkitystä, koska yhteisön oikeuden soveltaminen ei välttämättä estä sopimusten soveltamista.

3. Ei ole komission tehtävä velvoittaa Alankomaiden hallitusta täyttämään sen mahdollisesti tekemien muiden kuin yhteisön sopimusten sisältämiä velvoitteita. Alankomaiden hallitus on ilmoittanut kuitenkin, että asiaan on sovellettava luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta

21 päivänä toukokuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY(1) 6 artiklan 3 ja 4 kohtaa, koska vanha rata kulkee luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2 päivänä huhtikuuta 1979 annetun neuvoston direktiivin 79/409/ETY(2) mukaisella erityisten suojelutoimien alueella. Näin ollen kyseisissä säännöksissä asetetut erityisvaatimukset on täytettävä. Yksi 6 artiklan 4 kohdassa esitetty vaatimus on, että suunnitelman tai hankkeen voi toteuttaa vain vaihtoehtoisen ratkaisun puuttuessa. Tämä vaatimus saattaa johtaa siihen, että Rauta-Reinin radan uudelleenavaamisen sijasta hyväksytään vaihtoehtoinen reitti.

(1) EYVL L 206, 22.7.1992.

(2) EYVL L 103, 25.4.1979.