KIRJALLINEN KYSYMYS P-3773/98

esittäjä(t): W.G. van Velzen (PPE) komissiolle

(4. joulukuuta 1998)

Aihe: Telealan yleispalvelut

Kuluttajajärjestö BEUC julkaisi hiljattain raportin telealan yleispalveluista ja eurooppalaisten kuluttajien oikeuksista telealan palvelujen suhteen. Tästä tutkimuksesta ilmenee, että monissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa ei ole ponnisteltu riittävästi sen eteen, että puhelinyhtiöt huolehtisivat asiamukaisista yleispalveluista.

1. Mikä on komission kanta näihin BEUC:n havaintoihin?

2. Mitä tämä merkitsee Euroopan parlamentin ja neuvoston 30. kesäkuuta 1997 antamassa direktiivissä 97/33/EY(1) kuvaillun yleispalvelun määrittelyn kannalta?

3. Mikä merkitys tällä on yleispalvelujen rahoitukselle eri jäsenvaltioissa ja mitä päätelmiä komissio siitä tekee?

4. Myös yleiseurooppalaiset puhelinnumerot, kuten eurooppalainen hätänumero 112, kuuluvat yleispalveluihin. Onko tällä alalla tehty eurooppalainen lainsäädäntö jo otettu kansallisen lainsäädännön osaksi? Jos näin ei ole tapahtunut, mihin toimiin komissio ryhtyy tämän tavoitteen saavuttamiseksi?

Komission jäsenen Martin Bangemanninkomission puolesta antama vastaus

(11. tammikuuta 1999)

1. Komissio on ottanut mielihyvin vastaan Euroopan kuluttajaliiton BEUC:n yksityiskohtaisen ja kattavan raportin, jossa todetaan, että BEUC ja muut kuluttajajärjestöt kannattavat liberalisoimista, koska ne uskovat pitkän aikavälin vaikutusten olevan myönteisiä, vaikka ne ryhtyivät tutkimukseen siksi, että olivat huolissaan kuluttajiin kohdistuvista välittömistä vaikutuksista.

Raportissa käsitellään monenlaisia kuluttaja- ja markkinakysymyksiä, erityisesti vuosien 1995 ja 1998 puhelintoimintadirektiivien(2) siirtämistä jäsenvaltioiden lainsäädäntöön. Vuoden 1995 direktiivi tehtiin kuitenkin monopoliympäristöä varten, ja kilpailluille markkinoille tarkoitettu vuoden 1998 direktiivi on korvannut sen kokonaisuudessaan. Vuoden 1998 direktiivissä tiukennetaan tai täsmennetään joitakin kuluttajiin liittyviä säännöksiä, mutta toisaalta esimerkiksi palvelun laatutavoitteet ovat nyt kansallisten sääntelyviranomaisisten päätettävissä. BEUC vaatii Euroopan yhteisöltä yksityiskohtaisempaa lainsäädäntöä. Nykyään pyritään kuitenkin siihen, että kilpailu tarjoaisi mahdollisuudet parantaa palveluja ja kuluttajien valintamahdollisuuksia. Tämän lisäksi erityiset kuluttajansuojasäännökset kuuluvat asiaan. Komissiolla on tällä hetkellä käsiteltävänään seitsemän kyseisen direktiivin rikkomistapausta.

Mitä tariffeihin tulee, BEUC:n raportissa tarkastellaan vuoden 1995 alun ja vuoden 1997 alun välisenä aikana tapahtuneita muutoksia komission julkaiseman tariffitutkimuksen perusteella. Raportissa mainittu keskimääräinen tariffien korotus (37 %) koskee (korkeimpien julkaistujen) vuokramaksujen keskimääräistä nimelliskorotusta kaikissa 15 jäsenvaltiossa. Korkea keskiarvo johtuu siitä, että Kreikassa, Luxemburgissa ja Suomessa nimellishintojen korotus on ollut yli 100 prosenttia. Hiljattain laaditussa komission neljännessä raportissa sääntelypaketin toteuttamisesta(3) annetaan ajanmukaisempi käsitys tariffeista. Siitä käy ilmi, että alhaisimmat yksityisasiakkaiden maksut ovat Tanskassa, Luxemburgissa, Alankomaissa, Suomessa, Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, toisin sanoen niissä maissa, joissa teleliikenne vapautettiin ensimmäisenä. Luxemburgia koskevat tiedot eivät ole suoraan verrattavissa muihin, koska maa on niin pieni.

2. BEUC esittää joitakin ehdotuksia yleispalvelun määritelmän muuttamiseksi, kuten vähimmäisnormien asettamista kaistanleveydelle ja datasiirron nopeudelle lainsäädännön keinoin sekä kutsuvan tilaajan tunnistuksen sisällyttämistä yleispalvelun määritelmään (kunhan viimeksi mainittu palvelu olisi valinnainen ja kuluttajilla olisi mahdollisuus poistaa se). Komissio aikoo tarkastella näitä kysymyksiä tarkistaessaan alan lainsäädäntöä vuonna 1999, kun useimmissa yhteisön jäsenvaltioissa on takana kahden vuoden kokemus vapautetuista markkinoista. Samalla se käsittelee monia kuluttajapolitiikan kysymyksiä, kuten tuoreessa kuuluttajapolitiikan toimintasuunnitelmassa 1999-2001(4) todetaan.

3. Yleispalvelun rahoittamiseen ei kohdistu välittömiä seurauksia, sillä tämä riippuu palvelun tarjoamisen nettokustannuksista (kustannuksista vähennettyinä maksuilla ja muilla tuloilla). Pienasiakkaille tarkoitettujen ja sosiaalisten järjestelyjen tarjoaminen voi yleistyessään nostaa nettokustannuksia, mutta tariffien tasapainottaminen ja yksikköhintojen alentaminen toisaalta alentanee niitä.

4. Yhteinen eurooppalainen hätänumero 112 on nyt käytössä kaikissa jäsenvaltioissa paitsi Kreikassa. Kreikkaa kohtaan on aloitettu jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva menettely.

(1) EYVL L 199, 26.7.1997, s. 32.

(2) EYVL L 101, 1.4.1998 ja EYVL L 321, 30.12.1995.

(3) KOM(98) 594.

(4) KOM(98) 696.