KIRJALLINEN KYSYMYS E-3611/02

esittäjä(t): Kathleen Van Brempt (PSE) komissiolle

(16. joulukuuta 2002)

Aihe: Autojen turvallisuus

Häkkirakenteet, ilmatyynyt, turvavyönkiristäjät ja sähköiset säätöjärjestelmät pelastavat vuosittain tuhansia ihmishenkiä. Tällä turvallisuudella on pelastuspalveluviranomaisten mielestä kuitenkin myös toinen puoli. Heidän mukaansa palomiehet eivät noin vain voi aloittaa haavoittuneen irrottamista romuttuneesta ajoneuvosta. Kaikkialla voi olla sensoreja, jotka voivat aktivoida ilmatyynyn tai turvavyönkiristäjän. Tämä johtaa viivästyksiin uhrien irrottamisessa. Palomiehet ovatkin kehottaneet kaikkia autonvalmistajia antamaan kaikista automalleista tiedot siitä, miten ilmatyynyt asennetaan pois päältä ja mitkä ovat parhaat kohdat sahata hydraulisella sahalla. Pelastuspalveluviranomaisten tarvitsee vain syöttää auton tyyppi tietokoneeseen saadakseen tietää, kuinka uhrit voidaan parhaiten irrottaa. Pelastuspalveluviranomaiset valittavat kuitenkin, että vain Volvo on antanut tällaiset tiedot.

Onko komissio tietoinen siitä ongelmasta, että autoon juuttuneita henkilöitä on yhä vaikeampi irrottaa?

Mikä on komission kanta pelastuspalveluviranomaisten autonvalmistajille esittämään pyyntöön?

Onko komission tietoinen, että autonvalmistajat eivät näytä vastaavan pelastuspalveluhenkilöstön pyyntöön?

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(30. tammikuuta 2003)

Komissiolla ei ole tietoa erityisongelmista, jotka näyttävät liittyvän onnettomuuksien uhrien irrottamiseen automaattisesti laukeavilla tai muilla turvajärjestelmillä, kuten turvatyynyllä, varustetuista autoista. Komissio tietää, että yhä useampi auto varustetaan jo valmistusvaiheessa näillä matkustajia nokka- ja sivukolarissa suojaavilla järjestelmillä. Näitä varusteita ei ole yhteisön lainsäädännössä määrätty kuitenkaan pakollisiksi, eikä niistä ole yhteisön säännöksiä. On kuitenkin loogista, että nämä varusteet saattavat vaikeuttaa uhrien irrottamista onnettomuustilanteessa autosta, jos irrottaminen tapahtuu ilman varotoimenpiteitä.

Komissio on kuitenkin aina pitänyt parempana, että jäsenvaltiot huolehtivat tarvittavista toimenpiteistä itse, koska pelastuspalvelun järjestäminen kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan ja koska automerkit saattavat olla hyvinkin erilaisia. Komissio on kuitenkin valmis tutkimaan asiaa laajemmin ja toivoo sitä varten tarkempia tietoja uhrien irrottamiseen liittyvistä käytännön ongelmista.

Komissiolla ei ole tietoja siitä, että auton valmistajat olisivat haluttomia toimittamaan pelastuspalveluille niiden tarvitsemia tietoja. Tässä vaiheessa komissio katsoo, että on kunkin jäsenvaltion tehtävä määrätä kansallisessa lainsäädännössään autonvalmistajat toimittamaan pelastustoimissa tarvittavat asiakirjat. Komissio viittaa tältä osin vuoden 2002 huhtikuussa voimaan tulleeseen romuajoneuvoista annettuun yhteisön lainsäädäntöön(1), jossa säädetään muun muassa, että ajoneuvo-osien valmistajien ja toimittajien on toimitettava kaikki markkinoille saatettujen ajoneuvojen purkamiseen tarvittavat tiedot. Juuri nämä tiedot voitaisiin tarvittaessa toimittaa pelastuspalvelujen käyttöön.

(1) Romuajoneuvoista 18. syyskuuta 2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/53/EY EYVL L 269, 21.10.2000.