KIRJALLINEN KYSYMYS E-0722/00

esittäjä(t): Carles-Alfred Gasòliba i Böhm (ELDR) komissiolle

(17. maaliskuuta 2000)

Aihe: Menettely tehoaineiden ja kasvinsuojeluaineiden rekisteröimiseksi ja markkinoille saattamiseksi yhteisössä

Neuvoston direktiivillä 91/414/ETY(1), annettu 15 päivänä heinäkuuta 1991, luotiin kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamista ja rekisteröintiä koskeva uusi järjestelmä, johon kuuluu poikkeuksellinen menettely tehoaineiden ja niistä kehitettyjen tuotteiden rekisteröimiseksi. Näitä aineita oli siihen asti saanut valmistaa ja levittää vapaasti. Tällä poikkeusmenettelyllä on vakavia seurauksia pk-yrityksille, kun direktiivin liitteeseen I merkittyjen aineiden lukumäärä kasvaa. Joissakin tapauksissa liitteeseen I merkitystä tehoaineesta ilmoittava taho tulkitsee direktiivin 13 artiklan 3 kohdan d alakohtaa omien tarkoitustensa mukaisesti ja yhteisön periaatteiden vastaisesti, saa käyttöönsä kyseisiä aineita ja luottamuksellisia tietoja, joita jokin kolmas osapuoli haluaa, mutta laskuttaa törkeän korkeita hintoja ja asettaa markkinoiden kannalta kohtuuttomia ehtoja. Yksinoikeuksien omistajat karkottavat markkinoilta pienet ja keskisuuret kilpailijansa, jotka ovat työskennelleet mainittujen aineiden parissa siitä lähtien, kun ne merkittiin direktiivin liitteeseen I.

Onko komissio tietoinen vaarasta, jota edellä kuvattu direktiivin tarkoitushakuiseen tulkintaan perustuva menettely aiheuttaa kasvinsuojelualan pk-yrityksille? Onko komissio tietoinen myös vaarasta, joka saattaa aiheutua tehoaineiden perinteisille valmistajille tai kasvinsuojeluaineiden valmistajille, jotka käyttävät tuotteissaan eräitä tehoaineita?

Aikooko komissio sallia tällaisen toiminnan?

Aikooko komissio varmistaa, että kolmannet osapuolet, jotka haluavat saada suojeltuja tietoja, maksaisivat kiinteän summan, joka perustuu yksinomaan ensimmäisen ilmoittajan laatiman asiakirjan kustannuksiin, ottamatta huomioon kyseisten tietojen käyttötarkoitusta ja anomuksen tekijän tuotteita, kolmannen osapuolen markkinaosuutta, jakelu- ja markkinointikapasiteettia ja potentiaalia? Mitä toimenpiteitä komissio aikoo toteuttaa torjuakseen vahingollisia vaikutuksia, joita direktiivillä on pk-yrityksiin?

(1) EYVL L 230, 19.8.1991, s. 1.

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(28. huhtikuuta 2000)

Kasvinsuojeluaineiden käyttöä on säädelty kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/414/ETY(1). Tämän direktiivin tärkeimmät tavoitteet ovat (a) ihmisten terveyden korkean suojelun tason varmistaminen kuluttajille ja maataloushyödykkeiden tuottajille, (b) ympäristön ja luonnonvarojen suojelun korkean tason varmistaminen sekä (c) kasvinsuojeluaineiden ja maataloustuotteiden vapaan liikkuvuuden varmistaminen yhteisössä.

Direktiivissä annetaan nimenomainen luettelo hyväksytyistä tehoaineista, joita perusteellisen arvioinnin jälkeen pidetään turvallisina ihmisten ja eläinten terveydelle sekä ympäristölle. Jäsenvaltiot voivat hyväksyä ainoastaan sellaisen kasvinsuojeluaineen, jos sen sisältämät tehoaineet on lueteltu hyväksytyssä luettelossa ja jos tietyt tehokkuutta ja ihmisten ja ympäristön turvallisuutta koskevat perusteet täyttyvät.

Nämä perusteet on yhdenmukaistettu (niin sanotut yhdenmukaiset periaatteet). Direktiivillä on myös yhdenmukaistettu tiedot, jotka teollisuuden on toimitettava lupaa hakiessaan. Teollisuudelta vaaditut tiedot hyväksytyn käytön osoittamiseksi ovat paljon vaativammat, mikä osoittaa sen, että ennen direktiivin täytäntöönpanoa markkinoilla olevien tuotteiden osalta on joskus tehtävä useita lisätutkimuksia.

Direktiivissä on tiedon suojelemista koskevia säännöksiä, joita jäsenvaltioiden on sovellettava lupia antaessaan. Nämä säännökset muodostavat tasapainon niiden yritysten etujen, jotka tekevät tarvittavat tutkimukset kasvinsuojeluaineen ja sen sisältämän tehoaineen käytön hyväksyttävyyden osoittamiseksi, ja markkinoiden vapaan kilpailun etujen kesken.

Direktiivissä ei edellytetä yleistä järjestelmää, jolla hakijoiden olisi jaettava tietonsa muiden asiasta kiinnostuneiden hakijoiden kanssa kiinteään hintaan. Sitä vastoin siinä säädetään, että tehoaineen lisäämisen jälkeen positiiviseen luetteloon jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön kansallisia toimenpiteitä, jotka velvoittavat hakijoita jakamaan tietonsa selkärankaisille eläimille tehdyistä kokeista näiden eläinten kaksinkertaisten testaamisen välttämiseksi ja tiedon käyttöä koskevan menettelyn ja asianosaisten osapuolten etujen asianmukaisen tasapainon määrittelemiseksi. Komissio on tietoinen siitä, että ainoastaan hyvin harvat jäsenvaltiot ovat käyttäneet tätä mahdollisuutta hyväkseen.

(1) EYVL L 230, 19.8.1991.