FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 65/217

(2004/C 65 E/232)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2785/03

esittäjä(t): Armando Cossutta (GUE/NGL) komissiolle

(17. syyskuuta 2003)

Aihe: Työpaikkakuolemat

Työpaikoilla sattuu päivittäin yhä enemmän onnettomuuksia. Päivittäiset kuolintapaukset, vakavat loukkaantumiset ja vammautumisia aiheuttavat onnettomuudet ovat yhä yleisempiä. Nämä onnettomuudet johtuvat yleensä toisaalta siitä, että yritykset eivät noudata työntekijöitä koskevia turvallisuusohjeita ja toisaalta yhä kiihtyvästä rytmistä työpaikoilla ja suuremmasta työmäärästä. Näiden syiden vuoksi kyseisiä onnettomuuksia voidaan kuvata osuvasti italialaisella ilmaisulla ”omicidi bianchi” (valkoinen murha).

Komissiolla on oikeudelliset perusteet puuttua asiaan, ja se voi ottaa huomioon, että tietyt työpaikkakuolemia koskevat määräykset, joihin kuuluu myös rikosvastuu, vaikuttavat kilpailusääntöjen vääristymiin.

Mitä aloitteita komissio aikoo tehdä yhdenmukaistaakseen työpaikkojen turvallisuusnormit, huolimattomien ja työpaikkakuolemia aiheuttavien työnantajien rikosvastuun sekä uhrien perheille maksettavat korvaukset?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(15. lokakuuta 2003)

Komissio on samaa mieltä arvoisan parlamentin jäsenen kanssa siitä, että työtapaturmien ja erityisesti kuolemaan johtavien tapaturmien määrän vähentämisen olisi kuuluttava ensisijaisiin toimiin. Toimenpiteistä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä 12 päivänä kesäkuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/391/ETY (1) mukaan työnantajan on näin ollen pidettävä hallussaan arviointia turvallisuus- ja terveysvaaroista työssä. Työnantajan on velvollisuuksiensa mukaisesti toteutettava tarvittavat toimenpiteet työntekijöidensä turvallisuuden ja terveyden suojelemiseksi, mukaan lukien työssä esiintyvien vaarojen ehkäisy, tiedottaminen ja kouluttaminen sekä tarvittavien järjestelyjen ja keinojen tarjoaminen.

Direktiivin mukaan työnantajan on lisäksi pidettävä luetteloa työtapaturmista, joiden seurauksena työntekijä on ollut työhön kykenemätön pitempään kuin kolmen työpäivän ajan. Direktiivissä säädetään myös, että työnantajan on laadittava viranomaisille kertomukset työntekijöilleen sattuneista työtapaturmista kansallisen lainsäädännön tai käytännön mukaisesti.

Työtapaturmien torjunnasta säädetään myös monissa muissa työterveyttä ja työturvallisuutta koskevissa direktiiveissä, kuten työpaikoille asetettavista turvallisuutta ja terveyttä koskevista vähimmäisvaatimuksista 30 päivänä marraskuuta 1989 annetussa neuvoston direktiivissä 89/654/ETY (2) ja työntekijöiden työssään käyttämille työvälineille asetettavista turvallisuutta ja terveyttä koskevista vähimmäisvaatimuksista 30 päivänä marraskuuta 1989 annetussa neuvoston direktiivissä 89/655/ETY (2).

Kuten arvoisa parlamentin jäsen tietää, työterveyttä ja työturvallisuutta koskevat Euroopan unionin direktiivit on saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä. Kansallisten viranomaisten tehtävänä on varmistaa kansallisen lainsäädännön täytäntöönpanoa koskevat asianmukaiset tarkastukset ja valvonta. Komissiolla ei ole toimivaltaa rikosoikeuden alalla tai työtapaturmien korvausjärjestelyissä, sillä ne kuuluvat kansallisten viranomaisten yksinomaiseen toimivaltaan.

(1) EYVL L 183, 29.6.1989.

(2) EYVL L 393, 30.12.1989.