KIRJALLINEN KYSYMYS P-0705/02

esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle

(8. maaliskuuta 2002)

Aihe: Romanian tuomioistuimen riippumattomuus prinssi Carol Mircean laillisten oikeuksien turvaamisen yhteydessä

Romanian prinssi Carol Mircea Grigore De Hohenzollern, joka asuu vaalipiirissäni, on jo yli kymmenen vuoden ajan käynyt pitkää ja turhaa oikeudenkäyntiä laillisista oikeuksistaan Romanian eri oikeusasteissa nuoremman velipuolensa, entisen kuninkaan Michaelin kanssa. Oikeutta käydään myös huomattavasta omaisuudesta, joihin kuuluu taideteoksia, jotka on jo myyty, vaikka niiden omistajasta ollaan edelleen epävarmoja.

Romanian vetoomustuomioistuin vahvisti vuonna 1999 virallisesti Portugalin tuomioistuimen vuonna 1955 antaman tuomion (kuten vastaavanlaisen Ranskan tuomioistuimessa vuonna 1957 annetun tuomion) ja joka totesi, että prinssi Carol Mircea (joka asuu Lontoossa) on Romanian kruununprinssi Carolin ja prinsessa Ioana Valentina Lambrinon laillinen esikoinen, minkä Romanian ortodoksinen kirkko on tunnustanut jo kauan sitten. Asiaa on käsitelty korkeimmassa oikeudessa jo yli kaksi vuotta. Muiden vastaavien tuomioiden, joihin Romanian tuomioistuin on ottanut kantaa sellaisten tuomioiden osalta, jotka on annettu maissa, joissa sovelletaan Code Napoléon -lakikokoelmaan perustuvaa lainsäädäntöä, ovat kestäneet yleensä enintään kuusi kuukautta.

Asian käsittelyssä on jo vuosien ajan ilmennyt varsin mielenkiintoisia käänteitä. Asian käsittely on myös pitkittynyt moninaisista syistä. Tällaisia syitä ovat esimerkiksi jo 25 vuotta sitten kuolleen, Carol II kolmannen vaimon Magda Lupescun kuolintodistuksen hankkiminen, entisen kuningas Michaelin vaatimus saada oikeuden lähettämät kutsut Sveitsissä sijaitsevaan osoitteeseensa ja tämän asianajajakunnan useiden jäsenten sairastelut sekä asianajokustannusten maksun viivästyminen kuudella kuukaudella. Romaniassa monet ovat todenneet, että asian käsittely kestänee kunnes 82-vuotias heikkokuntoinen prinssi kuolee.

Viime viikolla kun korkeimman oikeuden oli määrä langettaa tuomionsa, Romanian valtionsyyttäjä puuttui asiaan ja vetosi siviililain 85 artiklan virheelliseen tulkintaan ja vaati asian uudelleen käsittelyä.

Komissio on ilmaissut huolestuneisuutensa marraskuussa 2001 antamassaan Romaniaa koskevassa määräaikaiskertomuksessa valtionsyyttäjän toimivaltuuksien lisäämisestä ja oikeudesta valittaa annetusta tuomiosta. Komissio perustelee huolestuneisuuttaan sillä, että tällaiset poikkeusmenettelyt heikentävät oikeusvarmuuden periaatetta. Pitääkö komissio Romanian valtion varsin avointa puuttumista näinkin huomiota herättäneeseen tapaukseen huolestuttavana ja siviilioikeudellisten periaatteiden loukkaamisena? Aikooko komissio pyytää Bukarestin lähetystöään tutkimaan asiaa ja ottamaan sen esille Romanian hallituksen edustajien kanssa?

Günter Verheugenin komission puolesta antama vastaus

(8. huhtikuuta 2002)

Liittyäkseen Euroopan unionin jäseneksi Romanian on muiden ehdokasmaiden tavoin täytettävä Kööpenhaminassa vuonna 1993 kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa vahvistetut liittymisperusteet. Erityisesti niin kutsutuissa poliittisissa arviointiperusteissa edellytetään, että ehdokasmaassa on vakaat instituutiot, jotka takaavat demokratian, oikeusvaltioperiaatteen, ihmisoikeuksien sekä vähemmistöjen kunnioittamisen ja suojelemisen. Komissio ottaa siis huomioon näitä aloja koskevat tapahtumat arvioidessaan Romanian edistymistä kohti unionin jäsenyyttä.

Komissio avustaa Romaniaa ja seuraa sen edistymistä liittymisperusteiden täyttämisessä. Oikeusvarmuuden periaatteen kunnioittaminen on yksi oikeusvaltion peruslähtökohdista. Komissio on seurannut tiiviisti viimeaikaista kehitystä, joka liittyy valtionsyyttäjän toimivaltuuksien lisäämiseen niin, että hän voi poikkeuksellisesti kumota tiettyjä päätöksiä. Komissio on ilmaissut viimeisimmässä määräaikaiskertomuksessaan ja suorassa vuoropuhelussaan Romanian viranomaisten kanssa huolensa siitä, että tämä toimivaltuuksien laajentaminen saattaa vaarantaa oikeusvarmuuden periaatteen.

Komission huolenaiheita on tarkasteltava Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännön valossa. Kyseinen tuomioistuin totesi asiassa Brumarescu vastaan Romania 28. lokakuuta 1999 antamassaan tuomiossa(1), että vuonna 1997 tehtyyn lainmuutokseen asti vallinnut Romanian valtionsyyttäjän oikeus kyseenalaistaa lopullisia tuomioita ilman mitään aikarajaa rikkoi oikeusvarmuuden periaatetta. Samoin tuomioistuin totesi, että tämä kyseisen periaatteen rikkominen merkitsi myös Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksen 6 artiklan 1 kohdassa määrätyn, oikeudenmukaista tuomioistuinkäsittelyä koskevan oikeuden rikkomista. Vuonna 1997 Romanian lainsäädännössä otettiin käyttöön kuuden kuukauden määräaika. Viimeisimpien muutosten myötä määräaikaa pidennettiin yhteen vuoteen, ja samalla lisättiin valtionsyyttäjän harkintavaltaa sen suhteen, missä asioissa hän voi poikkeuksellisesti kumota tiettyjä päätöksiä. Tällaisiin kuuluvat nyt myös asiat, joista ei ole tehty lopullista päätöstä tavanomaisessa menettelyssä.

Komissio jatkaa tätä alaa koskevan kehityksen seuraamista kiinnittäen erityistä huomiota siihen, miten valtionsyyttäjä käyttää harkintavaltaansa. Komissiolla ei ole kuitenkaan valtuuksia puuttua suoraan arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemaan asiaan. Yksittäistapauksissa voidaan oikeusteitse hakea hyvitystä väitetystä oikeusvarmuuden periaatteen rikkomisesta ainoastaan Romanian oikeusjärjestelmän kautta tai, sitten kun kaikki maan sisäiset muutoksenhakukeinot on käytetty, Euroopan ihmisoikeustuomioistuimesta. Arvoisa parlamentin jäsen mainitsee myös, että asianomainen oikeuskäsittely on ollut kohtuuttoman pitkä. Jos näin on, sitä voidaan itsessään pitää ihmisoikeuksien rikkomisena.

(1) Nro 28342/95 ECHR 1999-VII.