KIRJALLINEN KYSYMYS E-2493/01

esittäjä(t): Glenys Kinnock (PSE) komissiolle

(13. syyskuuta 2001)

Aihe: Korruptio

Voiko komissio selvittää, miten se on pyrkinyt toteuttamaan sitoumuksensa, jonka se teki EU:n ja Afrikan maiden Kairon huippukokouksessa huhtikuussa 2000 tarvittaviin toimiin ryhtymisestä korruption torjumiseksi ja sen varmistamisesta, että laittomasti hankitut, ulkomaisille pankkitileille talletetut julkiset varat tutkitaan ja palautetaan niiden alkuperämaihin?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(15. marraskuuta 2001)

Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 29 artiklan ja 27. maaliskuuta 2000 annetun suosituksen nro 7 (Järjestäytyneen rikollisuuden ehkäiseminen ja valvonta: Euroopan unionin strategia uuden vuosituhannen alkaessa)(1) mukaisesti komissio edistää osaltaan unionin tavoitetta ehkäistä ja torjua korruptiota tiiviimmällä poliisi-, tulli- ja oikeusviranomaisten yhteistyöllä, lähentämällä jäsenvaltioiden rikoslakeja ja kehittämällä unionille kattava, monialainen ja eri pilareiden välinen politiikka korruption torjumiseksi. Samalla komissio ottaa kuitenkin huomioon muissa kansainvälisissä valtiollisissa ja valtiosta riippumattomissa järjestöissä tehdyn työn.

Komissio haluaa vakuuttaa arvoisalle kysyjälle, että se on sitoutunut käyttämään vaikutusvaltaansa kaikilla kansainvälisillä foorumeilla, joihin se osallistuu, tuomitakseen ja torjuakseen kaikki korruption muodot.

Neuvosto ja komissio katsovat, että hyvän hallintotavan edistäminen ja korruption vastainen toiminta ovat keskeisiä osa-alueita yhteisön kehitysyhteistyötoiminnan yhteydessä laadittavissa köyhyyden vähentämisstrategioissa.

Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren (AKT) valtioiden kanssa allekirjoitettu Cotonoun sopimus sisältää erityisen menettelyn vakavien korruptiotapausten käsittelemiseksi. Hyvä hallintotapa on keskeinen osa sopimusta, ja vakavat korruptiotapaukset määritellään 97 artiklassa sen vastaisiksi rikkomuksiksi. Korruptiotapausten on johdettava kaikkien osapuolten välisiin neuvotteluihin, ja ne saattavat johtaa asianmukaisiin toimenpiteisiin. Cotonoun sopimuksen 97 artiklassa esitetty menettely aloitettiin ensimmäistä kertaa Liberian osalta syyskuussa 2001, koska siellä heräsi korruptioepäilyjä erityisesti metsätaloudessa myönnetyistä tuontimonopoleista ja -lisensseistä. Liberian hallitus on kutsuttu neuvotteluihin.

Komissio haluaa korostaa kysyjälle, että ulkomaille siirrettyjä laittomasti hankittuja julkisia varoja ja niiden palauttamista koskevien tapausten tutkinnasta tehdään usein kahdenvälisiä sopimuksia ja että eräät jäsenvaltiot saattavat olla haluttomia hyväksymään EU:n laajuisia yhdenmukaistettuja menettelyitä. Kaikkien jäsenvaltioiden on tietenkin noudatettava rahoitusjärjestelmän rahanpesutarkoituksiin käyttämisen estämisestä 10. kesäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/308/ETY(2) (ns. rahanpesudirektiivin) säännöksiä ja muita Euroopan neuvoston ja rahanpesunvastaisen toimintaryhmän määräyksiä. Rahanpesudirektiivin soveltamisalan laajentaminen neuvoston yhteisen kannan (EY) N:o 5/2001(3) mukaisesti laajentaisi esirikokset koskemaan myös korruptiota.

Komissio edistää lisäksi osaltaan unionin yhteistä kantaa ja harkitsee pyytävänsä neuvostolta lupaa neuvotella yhteisön puolesta tuleva Yhdistyneiden Kansakuntien korruptionvastainen yleissopimus. Ad hoc -komitea, jolle YK:n yleiskokous on antanut tehtäväksi yleissopimuksen neuvottelemisen, miettii, miten olisi suhtauduttava tapauksiin, joissa laittomia varoja siirretään (myös rahanpesutarkoituksessa) korruption avulla ulkomaille ja miten tällaisia varoja palautetaan.

(1) EYVL C 124, 3.5.2000.

(2) EYVL L 166, 28.6.1991.

(3) EYVL C 36, 2.2.2001.