KIRJALLINEN KYSYMYS E-1257/02

esittäjä(t): Alejandro Cercas (PSE) komissiolle

(6. toukokuuta 2002)

Aihe: Yleinen minimipalkka

Eurooppalaisessa sosiaalisessa mallissa ja Lissabonin prosessissa vaaditaan yhteenkuuluvuutta ja sellaisia vähimmäistulorajoja, joilla voidaan torjua köyhyyttä ja taata yhteiskuntaan osallistuminen. Äskettäiset tiedot Euroopan unionin monien maiden minimipalkasta osoittavat kuitenkin päivänselvästi, että niissä on käytössä malli, jolla vahvistetaan ja oikeutetaan laillisesti köyhien työntekijöiden tilanne.

Voiko komissio ilmoittaa Euroopan unionin maissa nykyisin käytössä olevat minimipalkat? Aikooko komissio ryhtyä toimiin tilanteen parantamiseksi, jos minimipalkkaa nauttivat ihmiset joutuvat elämään köyhyyden rajamailla?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(14. kesäkuuta 2002)

Komissio haluaa ilmoittaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että Euroopan yhteisöjen tilastotoimiston Eurostatin suorittaman vuosittaisen selvityksen mukaan vähimmäispalkka oli 4061 290 euroa kuukaudessa helmikuussa 2002(1). Eurostatin selvitys kattaa ne yhdeksän jäsenvaltiota, joissa on noudatettava kansallista lakisääteistä vähimmäispalkkaa.

Mitä tulee köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjuntaan, komissio haluaa kiinnittää arvoisan parlamentin jäsenen huomion siihen, että vuosina 2000 ja 2001 on otettu käyttöön avoin koordinointimenettely, mikä pohjautuu Lissabonissa (maaliskuussa 2000) kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmiin. Valittu toimintatapa perustuu toissijaisuusperiaatteeseen ja tähtää laajaan hajauttamiseen: yleiset suuntaviivat sovitaan yhdessä koko unionia varten, mutta toimintalinjojen käytännön toteutus kuuluu kansallisille, alueellisille ja paikallisille viranomaisille.

Vastaavasti on otettu käyttöön toimintakehys, jonka avulla halutaan lisätä jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä. Toimintakehyksen lähtökohtana ovat jäsenvaltioiden joka toinen vuosi esittämät kansalliset toimintasuunnitelmat, ja toimintakehyksen avulla on määrä parantaa kaikkien osapuolten tietoja, kehittää tietojen vaihtoa ja arvioida entistä paremmin syrjäytymisen torjuntaa käsittelevien toimintalinjojen vaikuttavuutta.

Ensimmäiset kansalliset suunnitelmat esitettiin kesäkuussa 2001. Niissä oli yhtenä tavoitteena edistää kaikkien mahdollisuutta saada vakituinen ja laadukas työpaikka. Suunnitelmista käy ilmi, että työ on edelleenkin paras keino torjua köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä. Henkilöillä, joiden sijoittuminen työmarkkinoille on epävarmaa tai laadultaan heikkoa, on kuitenkin yhä ongelmia. Tästä on osoituksena se, että 6 prosenttia työssä olevista henkilöistä eli köyhyysrajan alapuolella vuonna 1997 (vastaava luku oli työttömillä 38 prosenttia ja työelämän ulkopuolella olevilla 25 prosenttia).

Barcelonassa (maaliskuussa 2002) kokoontunut Eurooppa-neuvosto kehotti jäsenvaltioita määrittämään omissa kansallisissa suunnitelmissaan tavoitteita, joiden myötä vuoteen 2010 mennessä vähennettäisiin tuntuvasti niiden henkilöiden lukumäärää, joita uhkaa köyhyys tai sosiaalinen syrjäytyminen.

Komission tehtävänä ei ole määrätä tässä prosessissa konkreettisia toimenpiteitä näiden tavoitteiden saavuttamiseksi, vaan se kuuluu jäsenvaltioille. Komissio pyrkii kaikilta osin tukemaan unionin tasolla suoritettavaa tietojen vaihtoja ja yhteistyötä sekä arvioimaan köyhyyden ja syrjäytymisen torjunnan alalla aikaan saatua edistystä.

(1) Belgia, Kreikka, Espanja, Ranska, Irlanti, Luxemburg, Alankomaat, Portugali ja Yhdistynyt kuningaskunta. Lisätietoja on vähimmäispalkkoja koskevassa osiossa Eurostatin www-osoitteessa http://europa.eu.int/comm/eurostat kokoelmassa Statistics in Focus, Population & Social Conditions.