KIRJALLINEN KYSYMYS E-1753/00

esittäjä(t): Glenys Kinnock (PSE) komissiolle

(31. toukokuuta 2000)

Aihe: Euroopan kehitysrahasto

Komissio on poliittisesti sitoutunut takaamaan AKT-maille huomattavasti enemmän taloudellista tukea ja jopa mahdollisesti kaksinkertaistamaan kyseisen tuen, jolloin se olisi 3,5 biljoonaa euroa vuodessa. Kertoisiko komissio, minkälaisia menettelytapoja ja aikatauluja on otettu käyttöön, jotta taattaisiin sitoumusten tehokas täyttäminen? Mihin menettelytapoihin ja aikatauluihin on sitouduttu Euroopan kehitysrahastossa tällä hetkellä olevien käyttämättä jääneiden varojen jakamiseksi?

Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus

(24. heinäkuuta 2000)

Yhteisö on tällä hetkellä maailman suurimpia avun rahoittajia maailmassa. Komissio vastaa yli 10 prosentista maailman kaikesta virallisesta kehitysavusta. Vuonna 1985 vastaava luku oli 5 prosenttia. Hallinnoitavat voimavarat ovat tänä aikana kasvaneet ilman vastaavaa lisäystä komission henkilöstöresursseissa.

Vuonna 1999 komissio ilmoitti sitovansa vuonna 2000 4 250 miljoonaa euroa Euroopan kehitysrahastosta (EKR) tähän sisältyy 1 000 miljoonaa euroa pahasti velkaantuneille köyhille maille (HIPC) ja suorittavansa maksuina 2 600 miljoonaa euroa.

Vuoden 1999 lopussa noin 33 prosenttia Euroopan kehitysrahaston sidotuista määrärahoista oli vielä maksamatta. Yhteisön ulkoisen avun vastaava keskiarvo on viimeisten kymmenen vuoden ajalta noin 35 prosenttia, vaikka joissakin yksittäisissä ohjelmissa se saattaa olla peräti 50 prosenttia. Tämä johtuu osittain siitä, että hankkeiden vaatimat sijoitukset jakautuvat usealle vuodelle (esimerkiksi suuret tie-infrastruktuurit). Myös hankalat menettelytavat, yksiköiden organisatoriset puutteet ja jatkuva alimiehitys selittävät korkeita lukuja. Kun ollaan tekemissä yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa, ennakoimattomat ulkoiset tapahtumat voivat myös sekoittaa tehtyjä ennusteita. Esimerkiksi tänä vuonna komission ohjelmiin ovat vaikuttaneet Zimbabwen ja Haitin vaalit, Etiopian ja Eritrean välinen selkkaus, Norsunluurannikon, Salomonsaarten ja Fidzin poliittiset levottomuudet sekä Mosambikin tulvien kaltaiset luonnonkatastrofit.

Vuonna 1999 kehitysyhteistyön pääosasto perusti kiinteässä yhteistyössä komission edustustojen kanssa vuosittaisten sitoumustavoitteiden säännöllisen ja yksityiskohtaisen maakohtaisesti kuukausittain sovellettavan seuranta- ja tarkastusjärjestelmän. Ohjelma mahdollistaa varojen siirtämisen pois maista, joilla jostakin syystä on vaikeuksia avun toteuttamisessa sellaisiin maihin, joilla ei vastaavia vaikeuksia esiinny sekä varojen siirtämisen ohjelmoitavasta avusta ohjelmoimattomaan. Tämä järjestelmä oli tärkeä tekijä vuoden 1999 ennätysmäisissä 2 700 miljoonan euron sitoumuksissa, ja tulevaisuudessa sitä laajennetaan siten, että myös maksujen suorittaminen tehostuu vastaavasti. Vuonna 1999 suoritettiin maksuina 1 275 miljoonaa euroa, mikä on 65 prosenttia marraskuun 1998 ennusteesta ja 87 prosenttia neuvostolle heinäkuussa 1999 esitetystä tarkistetusta ennusteesta.

Tänä vuonna komissio on tehnyt kaksi 1 000 miljoonaan euroon nousevaa rahoituspäätöstä pahasti velkaantuneita köyhiä maita koskevan HIPC-aloitteen avustamiseksi. Erityisiä rakennesopeutusvaroja on lisätty 250 miljoonalla eurolla. Muita sitoumuksia on vuoden 2000 alkupuoliskolla tehty hitaasti. Tilanteen korjaamiseksi on suunniteltu Euroopan kehitysrahaston komitean ja laatutukiyksikön ylimääräisiä kokouksia.

Ulkosuhteiden uudistamisehdotuksessa tunnustetaan, että komission ulkoisen avun jakojärjestelmissä on ollut tehottomuutta. Ehdotetussa uudistuksessa ja huhtikuussa julkistetussa yleislinjavedossa pyritään puuttumaan tähän tehottomuuteen voimavarojen keskittämisellä avainalueille sekä tehokkaamman organisaation avulla. Tästä lähtien vain yksi elin vastaa ulkoisen avun koko hanketoiminnasta (tunnistamisesta arviointiin), joka perustuu maantieteellisten yksiköiden yhdessä edustustojen ja asianomaisten pääosastojen kanssa laatimiin maakohtaisiin ohjelmiin.

Seuraava puolivuotisjakso on ratkaiseva. Henkilökuntaa joudutaan siirtelemään, kun uusi organisaatio toteutetaan ja yhteinen ulkosuhteiden toimiala (SCR) ja kehitysyhteistyön pääosasto saavat uuden pääjohtajan. Komissio pyrkii kuitenkin parhaansa mukaan toteuttamaan vuoden 2000 ennusteen ja tutkii, mihin toimenpiteisiin pitäisi ryhtyä sen varmistamiseksi, että ulkoisen avun sitoumukset jatkuvat siirtymäkauden aikana.

Osana niitä kiireellisiä toimia, joista komissio ilmoitti 15 päivänä toukokuuta 2000 antamassaan tiedonannossa uudistuksista kolmansille maille annettavan avun hallinnoimisessa, komissio otti heti käyttöön uusia yhteistyömenetelmiä alueellisissa toimistoissa ja etenkin yhteisellä ulkosuhteiden toimialalla vauhdittaakseen maksujen suorittamista ja vähentääkseen niin sanottua RAL-osuutta (reste à liquider). Näihin menetelmiin sisältyi yhteisten talousennusteiden laatiminen vuodeksi 2000 ja työohjelma, jonka tukena on kuukausittainen seuranta- ja sovittelujärjestelmä. Lisäksi ulkosuhteiden ja kehitysyhteistyön pääosastojen sekä ulkomaanavun yhteisen toimialan kesken pidetään nyt säännöllisesti kokouksia uudelleenjärjestelyjen koordinoimiseksi ja häiriötekijöiden minimoimiseksi.

Pitemmällä aikavälillä toteutetaan kehitystä, joka takaa että siirtymävaiheen jälkeen Euroopan kehitysrahastosta osoitetaan joka vuosi sitoumuksiin 3 000 miljoonaa ja 3 500 miljoonaa euroa. Yleislinjavedon mukaan esimerkiksi toimialaohjelmia lisättäisiin sikäli kuin ne soveltuvat koordinointiin muiden rahoittajien kanssa. Sellaisilla ohjelmilla on suorempi vaikutus köyhyyden vähentämiseen, mutta lisäksi toivotaan, että ne voidaan hoitaa paljon tehokkaammin (esimerkiksi järjestämälle edustustoille lisää voimavaroja). Vuosittaiset maakohtaiset tarkastukset, jotka kattaisivat kaikki yhteistyön muodot kussakin maassa, antaisivat komissiolle tilaisuuden arvioida tuloksia tavoitteisiin vertaamalla ja asettaa uusia tavoitteita saavutetun tuloksen ja tarpeiden mukaan.

Cotonoun sopimuksen ratifioinnin ja EKR-9:n voimaantulon odotetaan tapahtuvan vuoden 2002 alussa. Ohjelmanäkökohdat toteutetaan kuitenkin viipymättä. Uusi joustava ohjelmointi (rolling programming) takaa, että voimavarat keskitetään sinne, missä ne voidaan tehokkaimmin käyttää, ottaen kuitenkin huomioon peruspainottumisen köyhyyteen. Siirtymäkauden toimenpiteiksi, jotka johtavat EKR-9:n voimaantuloon, komissio ehdottaa, että EKR-6, EKR-7 ja EKR-8 sulautetaan yhdeksi ainoaksi rahastoksi. Samalla se ehdottaa Stabexin ja Sysminin kaltaisten hankalien järjestelmien vähittäistä poistamista. Ennusteiden mukaan EKR-6:n, EKR-7:n ja EKR-8:n pitäisi olla melkein lopussa vuoden 2002 loppuun mennessä, joka on EKR-9:n ensimmäinen toimintavuosi. Sellaiset EKR-8:n varat, joita ei ole tämän ehdotuksen mukaisesti kohdistettu tiettyyn tarkoitukseen, sisällytetään EKR-9:n ohjelmointiin, joka alkaa kun siirtymäkauden toimet otetaan käyttöön (elokuussa 2000). Nämä varat osoitetaan EKR-9:n voimaantuloon päättyvälle kaudelle.

EKR-9:n sisäinen sopimus tulee jäsenvaltioiden ratifioitavaksi samaan aikaan kuin Cotonoun sopimus. Sen soveltaminen voidaan aloittaa jo tänä vuonna siirtymäjärjestelyjen perusteella. Komissio on tehnyt useita ehdotuksia varsin radikaalejakin siitä, kuinka komission ja jäsenvaltioiden välistä vuorovaikutusta voitaisiin parantaa (esimerkiksi korkeammat kynnykset hankkeiden hyväksymiseen, komitologiakysymykset, menettelytavat). Näistä ehdotuksista keskustellaan neuvostossa. Keskusteluissa on saavutettu jonkin verran edistystä, mutta olennaisissa kysymyksissä, jotka vaikuttavat EKR:n toteuttamistehokkuuteen, on edistytty vain rajoitetusti. Komissio on ilmoittanut näissä keskusteluissa, että se tarvitsee jäsenvaltioiden tuen ja tuntuvia uudistuksia EKR:n toteuttamisen tehostamiseksi. Muussa tapauksessa Cotonoun sopimuksen vaikutus sellaisten sääntöjen aikaansaamiseksi, jotka sallivat tehokkaamman toteuttamisen ja komission sisäisen järjestelmän parantamisen, menettää suurten osan tehostaan.

Yhteenveto: Komissio on ryhtynyt sisäisiin toimiin tehostaakseen avun toimittamista ja uskoo, että näillä toimilla on näkyvä vaikutus keskipitkällä aikavälillä. Komissio tarvitsee kuitenkin myös ulkoisia kehitystoimia ja jäsenvaltioiden ja parlamentin tukea sen varmistamiseksi, että kehitystoimet täydentävät komission sisäisiä ponnistuksia.