FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 70/1

(2004/C 70 E/002)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2577/02

esittäjä(t): Kathleen Van Brempt (PSE) komissiolle

(16. syyskuuta 2002)

Aihe: EU:n virkamiesten sairausvakuutuskassan vaje

EU:n 45 000:n virkamiehen sairausvakuutuskassa päätti äskettäin, että tietyissä olosuhteissa se hyväksyy potenssilääke Viagran korvausjärjestelmänsä piiriin. Tämä tarkoittaa, että se on ensimmäinen kassa Euroopassa, joka niin tekee. Ranskalaisen Le Monde -päivälehden mukaan päätös tehtiin hetkellä, jolloin kyseinen kassa, jonka rahoituksesta EU vastaa kahden kolmasosan osuudella, ilmoitti tehneensä ensimmäistä kertaa historiansa aikana tappiollisen tuloksen.

Kuinka suuri on Le Monden uutisoima EU:n virkamiesten sairauskassan vaje?

Mitkä ovat Viagran hinnan korvaamisen kustannukset sairauskassalle?

Katsooko komissio, että Viagra-pillereiden hinnan takaisinmaksamista koskevan päätöksen tekeminen on soveliasta hetkellä, jolloin sairauskassassa on rahoitusvaje?

Miten komissio aikoo saada sairauskassan budjetin jälleen tasapainoiseksi?

Neil Kinnockin komission puolesta antama

yhteinen vastaus

kirjallisiin kysymyksiin E-2576/02 ja E-2577/02

(28. lokakuuta 2002)

Arvoisan parlamentin jäsenen molemmissa kysymyksissä viitataan Le Monde -sanomalehdessä 9. elokuuta 2002 ilmestyneeseen artikkeliin. Tämä artikkeli ja myös useat muissa sanomalehdissä myöhemmin ilmestyneet artikkelit näyttävät olleen perustana epätarkoille ja virheellisille lausunnoille yhteisestä sairausvakuutusjärjestelmästä (JSIS). Vaikka kyseisissä artikkeleissa esitetään joitakin tosiasioihin perustuvia tietoja, niissä tehdään kuitenkin harhaanjohtavia ja virheellisiä päätelmiä.

Vuonna 2002 JSIS:n menot olivat 128,2 miljoonaa euroa ja tulot 134,5 miljoonaa euroa, joten kokonaistuloksena oli 6,3 miljoonan euron ylijäämä. Tämä ylijäämä sijoitettiin vararahastoon, kuten kaikkina aiempinakin vuosina vuodesta 1991 lähtien. Vararahasto kattaa nykyisin noin 12 ja puolen kuukauden menot.

Yksityiskohtaisempi analyysi osoittaa, että 134,5 miljoonan euron summasta noin 126,6 miljoonaa euroa katettiin maksuilla ja että jäljelle jäävä 7,9 miljoonan euron summa muodostui vararahaston varoista saaduista koroista. 1,6 miljoonan euron ”alijäämä”, johon Le Monde -sanomalehti viittaa, on perittyjen maksujen ja menojen erotus, ei tulojen ja menojen erotus.

JSIS:ssä on vakuutettu yhteensä 86 000 henkilöä. Tällä hetkellä Viagran hankintakustannusten korvaus on hyväksytty asiantuntijalääkärin pakollisen kuulemisen jälkeen alle 30 tapauksessa, joiden osuus on 0,035 prosenttia kaikista vakuutetuista.

Nykyisten tapausten perusteella ja sellaisen olettamuksen perusteella, että kussakin tapauksessa kulutetaan määrättyjen tablettien enimmäismäärä, vuosittaiset kokonaiskustannukset ovat noin 20 000 euroa, joka muodostaa 0,015 prosenttia JSIS:n vuosittaisista kokonaistuloista.

Lääketieteellinen, tekninen ja lääkealan kehitys aiheuttaa sen, että JSIS:n, kuten kaikkien muidenkin julkisten tai yksityisten vakuutusjärjestelmien, on säännöllisesti tarkasteltava ja uudistettava kattamiansa palveluja ja tuotteita. Viagran kaupallistamisen varhaisessa vaiheessa JSIS ei korvannut vakuutusjärjestelmään kuuluville henkilöille kyseisen tuotteen hankintaa. Tietyt kansalliset järjestelmät (esim. Britannian National Health Service vuoden 1999 alkupuolella) päättivät kuitenkin hyväksyä Viagran. Muissa jäsenvaltioissa, kuten Saksassa, korvaaminen tapahtui yksittäisten tuomioistuinten päätösten jälkeen. Yhteisen sairausvakuutusjärjestelmän hallintokomitea antoi myönteisen lausunnon erään entisen virkamiehen tapauksessa tämän anottua Viagraa korvattavaksi suuren kirurgisen operaation jälkeen. Tämän jälkeen hyväksyttiin yleiset säännöt. Väitteet siitä, että JSIS olisi ensimmäinen Viagran hyväksyvä eurooppalainen terveydenhuoltojärjestelmä, eivät siten pidä paikkaansa.

JSIS:n kattamien palvelujen ja tuotteiden säännöllinen tarkistaminen ei liity suoranaisesti järjestelmän rahoitustilanteeseen. Tarkistamisella sen sijaan pyritään varmistamaan, että järjestelmä tarjoaa jäsenilleen mahdollisuuden saada tehokkaaksi ja kustannustehokkaaksi katsottavaa hoitoa.

Lisäksi monilla lääketieteellisillä hoidoilla pyritään lievittämään sairauksia, jotka heikentävät elämän laatua, eikä niinkään yksinkertaisesti vain pidentämään elämää.

Ankarissa tapauksissa erektiovaikeudet ovat vakava vaiva, jolla voi olla merkittävä psykologinen vaikutus siitä kärsiviin henkilöihin. JSIS hyväksyy muita hoitoja, joissa ei käytetä Viagraa, mutta koska hoito Viagralla vaikuttaa olevan joissakin tilanteissa tehokkaampaa, JSIS:n on tarkoituksenmukaista hyväksyä se.

Tablettien korvattava enimmäismäärä on kuitenkin rajallinen, ja korvaus myönnetään ainoastaan sellaisissa harvinaisissa tapauksissa, että erektiovaikeudet johtuvat suoranaisesti vakavasta sairaudesta (esim. vakavasta sokeritaudista), tai eturauhasen laajan poistoleikkauksen jälkeen. Jokainen tapaus on esiteltävä erikseen asiantuntijalääkärille, ja korvaus myönnetään ainoastaan edellä kuvattujen sairauksien tapauksessa.

Kuten edellä selitettiin, JSIS:n toiminta on ylijäämäistä (6,3 miljoonaa euroa vuonna 2001) eikä alijäämäistä. Mainittu 1,6 miljoonan euron ”alijäämä” rajoittuu pelkästään ”toiminnalliseen” osuuteen. JSIS:n vuoden 2001 vuosikertomusta varten laaditussa keskipitkän aikavälin rahoitusennusteessa mainitaan, että ikärakenteen muutoksen seurauksena toiminta-alijäämä jatkaa todennäköisesti kasvuaan. Vuosiin 2010—2013 mennessä (riippuen taustalla olevista olettamuksista) toiminta-alijäämä kuitenkin katetaan selvästi rahoitustuotoilla, ja siten vararahasto jatkaa kasvuaan kyseiseen ajankohtaan saakka. Rahoitus-ennusteita tarkastellaan kuitenkin vuosittain, ja jos järjestelmässä havaitaan olevan rahoituksellista epätasapainoa, silloin tehdään ehdotuksia tilanteen uudelleen tasapainottamisesta keinoin, jotka ovat samanlaisia kuin 80-luvun lopulla koettujen merkittävien alijäämien jälkeen vuonna 1990 hyväksytyt keinot.

Sairausvakuutuksen tarjoamat edut vaihtelevat huomattavasti jäsenvaltioittain vakuutustyyppien välillä ja saman vakuutustyypin sisällä. Sosiaaliturvaa koskevat yhteisön säännökset eivät edellytä yhdenmukaistamista vaan yksinkertaista kansallisten järjestelmien koordinointia. Kaikilla jäsenvaltioilla on vapaus päättää kansallisten sosiaaliturvajärjestelmiensä yksityiskohdista samoin kuin siitä, mitä etuja tarjotaan ja millä ehdoilla.