ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 142 , 21/05/1999 s. 0123



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3347/98 esittäjä(t): Ernesto Caccavale (UPE) komissiolle (16. marraskuuta 1998) Aihe: Italian valtion painatuskeskuksen (Istituto poligrafico italiano) monopoliaseman laittomuus Euroopan yhteisöjen tuomioistuin velvoitti äskettäin Itävallan purkamaan valtionhallinnon tavaroiden ja palvelujen hankintaa koskevan oikeusmonopolin tuomion C/44/96 perusteella. Tätä toimintaa hoiti Strohal Rotation Druck. Yhteisön säännösten mukaan valtionhallinnossa ei siis voida myöntää tietylle yritykselle yksinoikeutta paperitavaran ja painatuspalvelujen toimitukseen julkishallinnon tarpeisiin muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta (posti- ja leimamerkit, säädöskokoelmat). Muissa jäsenvaltioissa, kuten Ranskassa ja Iso-Britanniassa, on jo yksityistetty valtion yritykset, joilla aiemmin oli monopoli valtionhallinnon tavarantoimituksissa, mutta Italiassa tilanne on pysynyt ennallaan. Italian valtion painatuskeskus kärsi viime vuonna yli 600 miljardin liiran tappiot. Lehtitietojen mukaan on syytä uskoa, että keskuksen johtaja aikoo tasoittaa velat Italian hallituksen asetuksella, jolla siirretään noin 1 000 miljardia liiraa valtion varoista ja vahvistetaan keskuksen yksinoikeus posti- ja leimamerkkien ja valtionhallinnon virallisen paperin valmistukseen. Voisiko komissio tähän liittyen kertoa, - onko tällainen asetus valtiontukea? - eikö ole olemassa riittävästi perusteita rikkomusmenettelyn aloittamiseksi Italian valtiota vastaan, joka edelleen säilyttää tämän alan markkinoiden suojan, mikä on avoimesti ristiriidassa vapaata liikkuvuutta koskevien yhteisön säännösten kanssa? Komission jäsenen Karel Van Miertinkomission puolesta antama vastaus (15. joulukuuta 1998) Komissio pyysi Italian viranomaisilta huhtikuussa 1997 tietoja väitetystä Poligraficolle myönnetystä valtiontuesta. Italian viranomaisten eri yhteyksissä toimittamat tiedot eivät ole vakuuttaneet komissiota siitä, että kyseessä ei ole valtiontuki. Sen vuoksi komissio on 28 päivänä lokakuuta 1998 päättänyt aloittaa EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn. Menettelyn avulla komissio voi arvioida, sisältyykö Poligraficon määräysvallassa olevan Cartiere Miliani di Fabrianon pääomankorotuksiin ja Poligraficolle itselleen annettuihin, tuotteiden ja palvelujen toimituksia valtiolle koskeviin yksinoikeudellisiin sopimuksiin valtiontukea, ja soveltuuko mahdollinen valtiontuki yhteismarkkinoille. Komissio aikoo arvioida toimenpiteet Italian hallituksen esittämien tietojen pohjalta EY:n perustamissopimuksen valtiontukisääntöjen ja erityisesti sen 92 ja 93 artiklan mukaisesti.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2840/98

esittäjä(t): Carmen Díez de Rivera Icaza (PSE) komissiolle

(28. syyskuuta 1998)

Aihe: Caulerpa taxifolia

Voiko komissio ilmoittaa, miten Life-ohjelmasta tuettu caulerpa taxifolian hävittäminen on edennyt tänä vuonna?

Komission jäsenen Ritt Bjerregaardinkomission puolesta antama vastaus

(28. lokakuuta 1998)

Vuonna 1995 Life-ohjelmasta päätettiin tukea monikansallista hanketta Caulerpa Taxifolia -levän leviämisen rajoittamiseksi (ei sen hävittämiseksi) Välimeren alueella. Kyseistä hanketta koordinoi ranskalainen tieteellinen ryhmittymä GIS Posidonie.

Hankkeen tukikelpoiset kokonaiskustannukset ovat 968 000 ecua, joista komission rahoitusosuus 50 %. Siihen kuuluvat neljä toimenpidettä kattavat uusien leväesiintymien toteamisen ja seurannan (julkiset asiakirjat, joissa pyydetään havaintoja, leviämistä ennustava malli, kertomukset leviämistilanteesta), levän hävittämistekniikoiden esittelyhankkeet (käyttäen erityisesti lämmintä suolavettä, kupari-ionielektrolyysiä ja ioninvaihtokalvoja), kaulerpeniinin hajoamistuotteiden tunnistamisen ja niiden mahdollisen kertymisen tutkimisen ravintoketjuissa, suurelle yleisölle ja päätöksentekijöille suunnatut tiedotuskampanjat sekä maltalaisten, tunisialaisten ja algerialaisten tutkijoiden koulutuksen levän tunnistamisessa ja seurannassa.

Hankkeen toteuttaminen on edennyt hyvin ja se on tarkoitus saada päätökseen helmikuussa 1999. Hankkeen koordinoija julkaisee säännöllisesti toimintaan ja levän leviämiseen liittyviä asiakirjoja.

Tuoreimmista julkaisuista seuraavat saattavat kiinnostaa parlamentin jäsentä:

- Meinesz A., Cottalorda J.M., Chiaverini D., Cassar N. & Vaugelas J. de, 1998 - Suivi de l'invasion de l'algue Caulerpa Taxifolia en Méditerranée: situation au 31 décembre 1997 - LEML-UNSA Publ. - 238 s. (painettavana);

- Boudouresque C.F., Meinesz A. & Gravez V., 1998 - Scientific papers and documents dealing with the alga Caulerpa Taxifolia introduced to the Mediterranean. Tenth edition. GIS Posidonie publishers, Marseille, Fr - 66 s.

Hankkeen koordinoijaan on myös mahdollista ottaa yhteyttä suoraan (Professori C.F. Boudouresque - GIS Posidonie - Parc scientifique et technique de Luminy - Case 901 - F13288 Marseille cedex 09).
Virallinen lehti nro C 142 , 21/05/1999 s. 0117



KIRJALLINEN KYSYMYS E-3298/98 esittäjä(t): Paul Rübig (PPE) komissiolle (9. marraskuuta 1998) Aihe: Ampumaratojen rakentamista koskeva direktiivi Kuulemani mukaan komissio suunnittelee direktiiviä, jolla luodaan yhtenäiset säännökset ampumaratojen rakentamisen edellytyksille koko Euroopassa. Tällöin on otettu esille paitsi turvallisuusmääräyksiä myös uusia rahoitusta koskevia määräyksiä, eli korkeita takuusummia. Takuusumma saattaisi estää uuden ampumaradan rakentamisen. EY:n perustamissopimuksen 3 b artiklan mukaista toissijaisuusperiaatetta ajatellen herää periaatteellinen kysymys, missä määrin Euroopan unionissa voidaan antaa tällaisia säännöksiä. Pitääkö paikkansa, että komissio suunnittelee aloitetta ampumaratojen rakentamisen yhdenmukaistamisesta? Jos pitää, millaisia ovat asiaan liittyvät yksityiskohdat? Miten komissio perustelee toimivaltansa asiassa? Komission puheenjohtajan Jacques Santerinkomission puolesta antama vastaus (6. tammikuuta 1999) Komissio ei suunnittele direktiivin antamista ampumaratojen rakentamista koskevista yhdenmukaisista säännöistä.
Virallinen lehti nro C 142 , 21/05/1999 s. 0012



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2370/98 esittäjä(t): Jesús Cabezón Alonso (PSE) ja Juan Colino Salamanca (PSE) komissiolle (27. heinäkuuta 1998) Aihe: Vasikat, joista maksetaan korvauksia Espanjassa Maatalousasioita käsittelevä neuvosto oli päättänyt lokakuussa 1997 nostaa (650 000:een) niiden vasikoiden määrää, joista maksetaan korvauksia. Minkä vuoksi se päätti kesäkuussa 1998 laskea määrän 603 000:een? Tietääkö komissio, että sekä luku, josta oli päätetty ensin, että luku, joka vahvistettiin myöhemmin, ovat kaukana Espanjassa teurastettujen vasikoiden todellisesta määrästä? Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus (16. syyskuuta 1998) Maatalousneuvosto päätti lokakuussa 1996, että palkkiokelpoisten urospuolisten nautojen lukumäärä on 603 674 eläintä, joka on 9,5 % enemmän kuin aikaisemmin noudatettu enimmäismäärä. Tätä lukua on tarkasteltava suhteessa noin 20 %:n vähennykseen, jota sovelletaan kaikissa jäsenvaltioissa. Lisäksi samassa kokouksessa sitouduttiin osana pitkällä aikavälillä toteutettavaa uudistusta 1. tammikuuta 1997 alkaen tarkastelemaan tilannetta niissä jäsenvaltioissa, joiden hakemukset ylittävät merkittävässä määrin alueiden enimmäismäärät ja joissa enimmäismäärän ja teurastettujen eläinten määrän välinen suhde on yhteisön keskiarvoa pienempi. Jotta maatalousneuvoston asettamaa määräaikaa olisi voitu noudattaa komissio ehdotti markkinointivuoden 1998/1999 hintapakettiin kuuluvien liitännäistoimenpiteiden yhteydessä enimmäismäärän nostamista 649 896 palkkiokelpoiseen eläimeen. Tämä luku vastaa enimmäisylitystä, jonka suuruus on 10 %:ia Espanjan tiedoksiantamien urospuolisia nautoja koskevien palkkiohakemusten lukumäärästä. Kesäkuussa 1998 kokoontunut maatalousneuvosto hylkäsi ehdotuksen, mikä puolestaan lykkäsi uudelleen asiaa koskevan päätöksen tekemistä Espanjan ja Portugalin tapauksessa Agenda 2000:n(1) yhteydessä käytäviin keskusteluihin. Lisäksi sama kokous vahvisti soveltamisen määräajaksi 1. heinäkuuta 1999 alkavan markkinointivuoden. Komissio on tietoinen Espanjassa vallitsevasta tilanteesta, joka on ollut syynä sen edellä mainitussa hintapaketissa olevan ehdotuksen tekemiseen. (1) KOM(97) 2000 lopullinen.
Virallinen lehti nro C 142 , 21/05/1999 s. 0041



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2805/98 esittäjä(t): John Cushnahan (PPE) komissiolle (17. syyskuuta 1998) Aihe: Auto-Oil-ohjelma Kesäkuussa 1998 sovittujen Auto-Oil-ehdotusten mukaan lyijyllisen bensiinin käyttö EU:ssa on kielletty 1. tammikuuta 2000 lähtien. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin saada poikkeusluvan vuoteen 2005 saakka. Voiko komissio kertoa, mitkä jäsenvaltiot ovat anoneet poikkeuslupaa ja onko Irlanti näiden jäsenvaltioiden joukossa? Voiko komissio kertoa myös, millä perusteilla tällaisista poikkeusluvista päätetään? Komission jäsenen Ritt Bjerregaardinkomission puolesta antama vastaus (23. lokakuuta 1998) Bensiinin ja dieselpolttoaineiden laadusta ja neuvoston direktiivin 93/12/ETY(1) muuttamisesta 13. lokakuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/70/EY(2) 3 artiklan 3 kohdassa säädetään, että komissiolle viimeistään 31. elokuuta 1999 toimitettavan pyynnön perusteella jäsenvaltiolle voidaan myöntää poikkeus jatkaa lyijytetyn bensiinin markkinointia enintään 1. tammikuuta 2005 asti. Jäsenvaltion on osoitettava, että kiellon käyttöönotosta seuraisi vakavia sosiaalis-taloudellisia ongelmia tai että kielto ei hyödyttäisi yleisesti ottaen ympäristöä tai terveyttä muun muassa kyseisen jäsenvaltion ilmastollisen tilanteen vuoksi. Tähän mennessä yksikään jäsenvaltio ei ole toimittanut kyseistä poikkeusta koskevaa pyyntöä. (1) EYVL L 74, 27.3.1993. (2) EYVL L 350, 28.12.1998.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0064



KIRJALLINEN KYSYMYS P-2385/98 esittäjä(t): Hiltrud Breyer (V) komissiolle (17. heinäkuuta 1998) Aihe: Italialaisten jätteiden jatkuva toimittaminen käsiteltäviksi Biebesheimin (Saksa) ongelmajätteiden polttolaitokseen Vuodesta 1997 alkaen Darmstadtin viranomaiset ovat toistuvasti myöntäneet italialaiselle yritykselle 3 R Servizi S.p.A.:lle luvan toimittaa italialaisia jätteitä käsiteltäviksi Biebesheimissa sijaitsevaan ongelmajätteiden polttolaitokseen. Lupa on myönnetty jätteidensiirtoasetuksen (ETY) 259/93(1) 4 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja 5 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Jätteet tuonut yritys on ollut Hessische Industriemüll GmbH. Yhteensä tähän mennessä (24.6.1998) on myönnetty lupa ainakin 7 000 jätetonnin tuomiseen Italiasta Saksaan käsiteltäväksi. 3 R Servizi S.p.A.:n on ilmoitettu tehneen lisää hakemuksia. Asiasta vastaavat osavaltion viranomaiset katsovat, etteivät he EY:n oikeuden vuoksi voi estää jätteiden tuontia. Hessenin jätelain mukaan Hessische Industriemüll tarvitsee italialaisten jätteiden käsittelemiseksi viranomaisten luvan poiketa osavaltion jätehuoltosuunnitelmasta. Poikkeuslupaa ei kuitenkaan ole enää vaadittu, koska lupaviranomainen pitää tätä EY:n oikeuden vastaisena. Koskeeko jätesiirtoasetuksen 4 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja 5 artiklan 1 kohdan mukainen käsiteltäviksi tarkoitettujen jätteiden siirron luvanvaraisuus myös vastaanottavan jäsenvaltion oikeutta vaatia, että jätteiden vastaanottaja saa luvan poiketa jätehuoltosuunnitelmasta? Jos koskee, miten? (1) EYVL L 30, 6.2.1993, s. 1.
Virallinen lehti nro C 142 , 21/05/1999 s. 0149



KIRJALLINEN KYSYMYS P-3728/98 esittäjä(t): Anneli Hulthén (PSE) komissiolle (25. marraskuuta 1998) Aihe: Työdirektiivin tarkistuksen tarpeellisuus Sen jälkeen, kun Ericson-yhtymä päätti siirtää piirilevyjen valmistuksen Skotlantiin ja lopettaa samalla toimintansa Norrköpingissä, on käyty keskustelua siitä, miten työaikoja koskevan direktiivin 93/104/EY(1) soveltaminen Britanniassa voi aiheuttaa sosiaalista dumppausta. Ericsonin valinnassa siirtää tuotanto Skotlantiin näyttää siltä, että Britannian hallitukselle aiemmin myönnetyt poikkeukset direktiivistä ovat suoraan vaikuttaneet siihen, että Ericson päätti lopettaa toimintansa Norrköpingissä käyttääkseen sen sijaan skotlantilaista alihankkijaa. Skotlannissa sovelletaan työdirektiivin brittiläistä tulkintaa. Kaiken kaikkiaan asia on pakko katsoa sosiaaliseksi dumppaukseksi. Siksi kysyn komissiolta: Onko komission mielestä tarpeen tarkastella uudestaan Britannian poikkeusta työdirektiivistä sosiaalisen dumppauksen estämiseksi, kun otetaan huomioon Ericsonin tuotannon siirto Skotlantiin? Jos on, aikooko komissio aikaistaa työdirektiivin brittiläisen poikkeuksen tarkistamista niin, että se tehdään ennen vuotta 2003? (1) EYVL L 307, 13.12.1993, s. 18. Komission jäsenen Padraig Flynninkomission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiinP-3727/98 ja P-3728/98 (19. tammikuuta 1999) Komissio pyytää kunnianarvoisia jäseniä tutustumaan vastaukseen, jonka komissio antoi herra Jonas Sjöstedtin esittämään suulliseen kysymykseen H-1128/98 kyselytunnilla parlamentin istuntojaksolla joulukuuta 1998(1). (1) Parlamentin keskustelut (joulukuuta 1998).
Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0133



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2888/98 esittäjä(t): Carlos Robles Piquer (PPE) komissiolle (28. syyskuuta 1998) Aihe: Yhteisövelkojen maksaminen taideteoksilla Tietyissä olosuhteissa ja erilaisista syistä yritykset ja yksityiset henkilöt joutuvat palauttamaan tai maksamaan rahasummia Euroopan unionin kassaan. Joskus yritys tai yksityishenkilö saattaa joutua niin vaikeaan taloudelliseen tilanteeseen, ettei pysty maksamaan velkaansa käteisellä, vaan haluaa viimeisenä keinonaan hoitaa velan luovuttamalla omaisuuteensa kuuluvia taideteoksia. Voiko komissio ilmoittaa, voidaanko velkoja Euroopan unionille maksaa taideteoksilla samaan tapaan kuin yritykset ja yksityishenkilöt voivat tehdä maksaessaan velkoja jäsenvaltion kassaan? Onko olemassa asiaa koskevia säädöksiä? Onko komissiolla oikeudellisia valtuuksia asettaa kyseisiä taideteoksia jäsenvaltioiden museoihin? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (4. joulukuuta 1998) Komissio kerää parhaillaan tietoja, joita se tarvitsee vastatakseen kysymykseen. Se ilmoittaa tuloksistaan mahdollisimman pian.
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0116



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2666/98 esittäjä(t): Gerhard Hager (NI) neuvostolle (1. syyskuuta 1998) Aihe: Neuvoston ja Euroopan parlamentin väliset suhteet Molemmat edelliset puheenjohtajavaltiot laajensivat jo ennen Amsterdamin sopimuksen soveltamisen käynnistymistä EP:n oikeutta tulla kuulluksi kolmannen pilarin kysymyksissä. 1. Miten uusi puheenjohtajavaltio aikoo suhtautua tähän käytäntöön? 2. Miten puheenjohtajavaltio suhtautuu vaatimukseen, että neuvoston edustajien tulisi olla läsnä EP:n valiokunnan käymissä keskusteluissa ja että heillä tulisi olla oikeus puhua neuvoston nimissä? 3. EP:n työn koherenssin ja jatkuvuuden kannalta olisi eduksi, jos jokainen puheenjohtajavaltio antaisi puheenjohtajuuskautensa lopussa kirjallisen kertomuksen toiminnastaan. Mitä mieltä neuvosto on tästä ehdotuksesta? Vastaus (27. marraskuuta 1998) Neuvosto aikoo jatkaa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.6 artiklan ensimmäisen ja toisen kohdan soveltamista tietojen antamisessa Euroopan parlamentille sekä sen kuulemisessa ja sen näkemysten huomioon ottamisessa samalla tavalla kuten tähän asti. Tässä yhteydessä puheenjohtajavaltio Itävalta jatkaa, kuten kaksi edellistä puheenjohtajavaltiota ovat tehneet, Euroopan parlamentin kuulemista sellaisten oikeudellisesti sitovia säädöksiä koskevien ehdotusten yhteydessä, jotka kuuluvat Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston kattamiin alueisiin. Koskien neuvoston edustajien läsnäoloa Euroopan parlamentin valiokuntien kokouksissa muistutetaan, että neuvoston puheenjohtaja osallistuu säännöllisesti parlamentin valiokuntien kokouksiin ja niissä VI osastoon kuuluvista aiheista käytäviin keskusteluihin. Neuvosto haluaa muistuttaa, että yhteenveto sen Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osastoon liittyvistä toimista esitetään vuoden 1998 lopussa Euroopan parlamentille K.6 artiklan mukaisen vuosittaisen keskustelun yhteydessä kuten aikaisempinakin vuosina. Euroopan parlamentille toimitetaan lisäksi vuosittain kertomus Euroopan unionissa erityisesti oikeus- ja sisäasioiden alalla tapahtuneesta kehityksestä.
Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0069



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2536/98 esittäjä(t): André Fourçans (PPE) komissiolle (1. syyskuuta 1998) Aihe: Euroopan rahoitusmarkkinoiden toiminta Euron käyttöönotto tulee yhdentämään Euroopan rahoitusmarkkinoita entisestään. Vastikään annettu ilmoitus Lontoon ja Frankfurtin pörssin yhdistämisestä on ensimmäinen merkki tästä kehityksestä. Katsooko komissio, että tässä uudessa, asteittain käyttöön otettavassa toimintakehyksessä olisi entistä enemmän yhdenmukaistettava Euroopan rahoitusmarkkinoiden toimintasääntöjä, vai että olisi pikemminkin pyrittävä luomaan Yhdysvaltain Security and Exchange Commissionin kaltainen eurooppalainen valvontaelin? Komission jäsenen Mario Montinkomission puolesta antama vastaus (13. lokakuuta 1998) Euron käyttöönotto johtaa nopeasti lisääntyvään integraatioon rahoitusmarkkinoilla. Tätä muutosta edistävät päätös harjoittaa rahapolitiikkaa rahamarkkinainstrumenttien kautta, kansallisten rahamarkkinoiden reaaliaikainen yhteys Target-järjestelmään ja kansallisten viranomaisten päätös laskea liikkeeseen uudet velat euromääräisinä ja muuntaa nykyiset euroiksi vuoden 1999 alusta. Vaihtokurssiriskien ja valuuttojen vastaavuutta koskevien sääntöjen poistumisella on myös merkittävä vaikutus osakemarkkinoihin, yritysten lainanottoon sekä sijoittajien toimintaan. Komissio on kuitenkin tietoinen myös siitä, että euron käyttöönotto tekee rahoituspalvelujen sisämarkkinoilla vielä säilyneistä sääntelypuutteista ja kiertomahdollisuuksista entistä näkyvämpiä. Jotta euron käyttöönoton edut voidaan maksimoida, rahoituspalvelumarkkinoiden toimintaan vaikuttavat häiriötekijät on poistettava. Tämän varmistamiseksi komissio laatii Cardiffissa kesäkuussa 1998 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti vuoden loppuun mennessä puiteohjelman toimenpiteille rahoituspalvelujen sisämarkkinoiden kehittämiseksi. Tässä puiteohjelmassa tarkastellaan nykyisen lainsäädännön täytäntöönpanon tehokkuutta, osoitetaan heikot kohdat, jotka voivat vaatia lainsäädäntömuutoksia, ja selvitetään komission näkemystä rahoitusmarkkinalainsäädännön nykyaikaistamisesta. Tällaisessa strategisessa uudelleentarkastelussa otetaan huomioon kaikkien markkinoilla toimijoiden osuudet (yritykset, edustus-, sääntely- ja valvontaelimet).
Virallinen lehti nro C 118 , 29/04/1999 s. 0106



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2622/98 esittäjä(t): Niels Sindal (PSE) komissiolle (1. syyskuuta 1998) Aihe: Lääkevalmisteiden myynti Direktiivissä 75/319(1) jäsenvaltiot määrätään varmistamaan, että lääkevalmisteiden tuotanto edellyttää lupaa. Tätä lupaa ei kuitenkaan vaadita valmistelutöiltä, pienempiin eriin jakamisilta ja pakkausten muutoksilta, mikäli nämä prosessit toteutetaan yksinomaan farmaseuttien apteekeissa harjoittamaa vähittäismyyntiä varten. Tämä on saanut Tanskan terveyshallituksen määräämään yleisen kiellon lääkevalmisteiden eriin jakamista vastaan, mukaan luettuna tukkupakkaukset. Kysymys kuuluu, pitääkö lääkevalmisteiden eriin jakamista todella pitää lääkkeiden valmistamisena? Eikö komissio katso, että direktiivi 75/319 antaa apteekkien farmaseuteille yleisen oikeuden jakaa lääkevalmisteet eriin? Komission jäsenen Martin Bangemanninkomission puolesta antama vastaus (1. lokakuuta 1998) Lääkevalmisteita koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 20. toukokuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/319/ETY(2) 16 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on asetettava luvanvaraiseksi toiminnaksi lääkkeiden osiin jakaminen, pakkaaminen ja merkitseminen. Poikkeuksellisesti tällaista lupaa ei vaadita, kun nämä toimet suorittaa vähittäisjakelua varten farmaseuttinen henkilökunta apteekissa. Sen sijaan ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden merkinnöistä ja pakkausselosteista 31. maaliskuuta 1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/27/ETY(3) säädetään poikkeuksetta, että kaikissa lääkkeissä on niitä myytäessä oltava merkinnät ja pakkausselosteet, jotka vastaavat mainitun direktiivin vaatimuksia. Näin ollen lääkevalmisteita osiin jakavat farmaseutit saavat luovuttaa potilaille ainoastaan sellaisia osiinjaettuja lääkeitä, joissa on direktiivin 92/27/ETY mukaiset merkinnät ja pakkausselosteet. Käytännössä tämän vaatimuksen tavoitteena on tehdä farmaseuttisen henkilökunnan suorittama osiinjakaminen erittäin vaikeaksi, vaikka se olisikin sallittua. (1) EYVL L 147, 9.6.1975, s. 13. (2) EYVL L 147, 9.6.1975. (3) EYVL L 113, 30.4.1992.
Virallinen lehti nro C 135 , 14/05/1999 s. 0036



KIRJALLINEN KYSYMYS E-2246/98 esittäjä(t): Allan Macartney (ARE) komissiolle (16. heinäkuuta 1998) Aihe: Hevosten rekisteröintijärjestely Monissa Euroopan unionin osissa tehdään selvä ero lihantuotantoa varten kasvatettavien sekä harrastuskäyttöön tarkoitettujen hevosten välillä. Onko komissio harkinnut sellaisen rekisteröintijärjestelyn käyttöönottoa, joka sallisi elintarviketuotannon ulkopuolelle jäävien hevosten yleisten vaivojen hoitamisen nykyään käytössä olevilla lääkkeillä? Komission jäsenen Franz Fischlerinkomission puolesta antama vastaus (21. syyskuuta 1998) Hevosia tai muita kotieläiminä pidettyjä kavioeläimiä kuten aaseja ja poneja käytetään yhteisössä lihan tuotantoon. Jos näitä eläimiä teurastetaan ja niiden liha on tarkoitettu ihmisravinnoksi, sovelletaan terveyttä koskevista ongelmista yhteisön sisäisessä tuoreen lihan kaupassa 26 päivänä kesäkuuta 1964 annetun neuvoston direktiivin 64/433/ETY(1) säännöksiä. On ehdotettu, että urheilutarkoituksiin pidettäviin hevosiin ei sovellettaisi seuraavien yhteisön säädösten jäämiä koskevia vaatimuksia: Neuvoston direktiivi 81/851/ETY(2), annettu 28 päivänä syyskuuta 1981, eläinlääkkeitä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä; Neuvoston asetus (ETY) 2377/90(3), annettu 26 päivänä kesäkuuta 1990, yhteisön menettelystä eläinlääkejäämien enimmäismäärien vahvistamiseksi eläinperäisissä elintarvikkeissa. Monet hevoset päätyvät kuitenkin lihantuotantoon riippumatta siitä, onko niitä pidetty lihantuotantoa vai harrastustarkoituksia varten. Näin käy niissäkin maissa, joissa hevosenlihaa ei tavallisesti syödä, koska kyseiset hevoset viedään usein muihin maihin teurastettaviksi ihmisravinnoksi. Lihantuotantoon tarkoitettuja eläimiä on hankala erottaa harrastus- tai urheilutarkoituksiin pidetyistä eläimistä. Olisikin valittava selkeä ja luotettava valvontajärjestelmä. Asiakirjoilla todistaminen ei täytä näitä vaatimuksia etenkään silloin, kun asiakirja on vain hevosen omistajan antama vakuutus. On esitetty eläinten pysyvää merkitsemistä mikrosiruilla, polttomerkinnällä tai tatuoinnilla, ja näiden menetelmien toteuttamiskelpoisuudesta ja tehokkuudesta keskustellaan edelleen. Ongelman ratkaisun on ilman muuta koskettava koko yhteisöä eikä vain tiettyjä jäsenvaltioita. Komissio etsii parhaillaan havaittuihin ongelmiin sellaista ratkaisua, jossa otetaan huomioon kuluttajansuojan periaatteet. (1) EYVL L 121, 29.7.1964. (2) EYVL L 317, 6.11.1981. (3) EYVL L 224, 18.8.1990.