I 
 
(Säädökset, jotka on julkaistava) 
 
     
Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission (UN-ECE) 
sääntö nro 49 —  Yhdenmukaiset vaatimukset, jotka koskevat diesel- ja 
maakaasumoottoreiden ja nestekaasukäyttöisten ottomoottoreiden sekä 
diesel- tai maakaasumoottorilla tai nestekaasukäyttöisellä 
ottomoottorilla varustettujen ajoneuvojen hyväksyntää moottorin 
päästöjen osalta 
   
Tarkistus 3
 
johon sisältyy:  
muutossarja 01 – Voimaantulopäivä: 14. toukokuuta 1990 
muutossarja 02 – Voimaantulopäivä: 30. joulukuuta 1992 oikaisu 1 muutossarjaan 02, ilmoitus tallettajille      C.N.232.1992.TREATIES-32, päivätty 11. syyskuuta 1992 oikaisu 2 muutossarjaan 02, ilmoitus tallettajille      C.N.353.1995.TREATIES-72, päivätty 13. marraskuuta 1995 oikaisu 1 tarkistukseen 2 (painovirhekorjaus – vain englanti) täydennys 1 muutossarjaan 02 – Voimaantulopäivä: 18. toukokuuta 1996 täydennys 2 muutossarjaan 02 – Voimaantulopäivä: 28. elokuuta 1996 oikaisu 1 muutossarjan 02 täydennykseen 1, ilmoitus tallettajille      C.N.426.1997.TREATIES-96, päivätty 21. marraskuuta 1997 oikaisu 2 muutossarjan 02 täydennykseen 1, ilmoitus tallettajille      C.N.272.1999.TREATIES-2, päivätty 12. huhtikuuta 1999 oikaisu 1 muutossarjan 02 täydennykseen 2, ilmoitus tallettajille      C.N.271.1999.TREATIES-1, päivätty 12. huhtikuuta 1999 muutossarja 03 – Voimaantulopäivä: 27. joulukuuta 2001 muutossarja 04 – Voimaantulopäivä: 31. tammikuuta 2003  27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/1
1. SOVELTAMISALA 
 
Tätä sääntöä sovelletaan sellaisten yli 3,5 tonnia painavien luokan 1 / 2/ M 1 sekä 
luokkien M 2, M 3, N 1, N 2 ja N 3 moottoriajoneuvojen diesel- ja maakaasumoottorien sekä 
nestekaasua polttoaineena käyttävien ottomoottorien tuottamiin kaasu- ja hiukkaspäästöihin, joiden rakenteellinen nopeus on yli 25 kilometriä tunnissa. 
 2. MÄÄRITELMÄT JA LYHENTEET  
Tässä säännössä tarkoitetaan: 
 2.1. "testisyklillä
" useiden testipisteiden, joille kullekin on määritetty nopeus ja 
vääntömomentti, muodostamaa jaksoa; moottorin on noudatettava määritettyä nopeutta ja vääntömomenttia joko tasaisella nopeudella (ESC-testi) tai vaihtuvissa käyttöolosuhteissa (ETC-, ELR-testi), 
 2.2. "moottorin (moottoriperheen) hyväksynnällä
" moottorityypin (moottoriperheen) 
hyväksyntää kaasu- ja hiukkaspäästöjen tason osalta, 
 2.3. "dieselmoottorilla
" puristussytytysperiaatteella toimivaa moottoria, 
 "kaasumoottorilla
" maakaasua tai nestekaasua polttoaineena käyttävää moottoria, 
 2.4. "moottorityypillä
" sellaisten moottoreiden luokkaa, jotka eivät eroa toisistaan tämän 
säännön liitteessä I esitettyjen moottorin olennaisten ominaisuuksien osalta, 
 2.5. "moottoriperheellä
" valmistajan tekemää sellaisten moottoreiden ryhmittelyä, joilla 
oletetaan tämän säännön liitteen I lisäyksessä 2 määritellyn rakenteen perusteella olevan samanlaiset pakokaasupäästöjen ominaisuudet; kaikkien moottoriperheeseen kuuluvien moottoreiden on täytettävä sovellettavat päästöjen raja-arvot, 
 2.6. "kantamoottorilla
" moottoriperheestä valittua moottoria, jonka päästöominaisuudet 
edustavat kyseistä moottoriperhettä, 
 2.7. "kaasupäästöillä
" hiilimonoksidia, hiilivetyjä (dieselmoottorin suhteeksi oletetaan 
CH1,85, nestekaasua polttoaineena käyttävän moottorin suhteeksi CH2,525 ja etanolikäyttöistä dieselmoottoria koskevaksi molekyylikaavaksi CH3O0,5), metaanittomia hiilivetyjä (dieselmoottorin suhteeksi oletetaan CH1,85, nestekaasua polttoaineena käyttävän moottorin suhteeksi CH2,525 ja maakaasua polttoaineena käyttävän moottorin suhteeksi CH2,93), metaania (maakaasua polttoaineena käyttävän 
                    
 
1 / Ajoneuvojen rakennetta koskevan konsolidoidun päätöslauselman (R.E.3) liitteen 7 mukaisesti 
(TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2). 
2 / Luokkien N 1 , N 2  ja M 2  moottoriajoneuvoissa käytettäviä moottoreita ei hyväksytä tämän säännön 
mukaisesti, mikäli ajoneuvot hyväksytään säännön N:o 83 mukaisesti. L 375/2 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
moottorin suhteeksi oletetaan CH4) ja typen oksideja, joiden määrä ilmoitetaan 
typpidioksidivastaavuutena (NO2),  
 
"hiukkaspäästöillä " tiettyyn suodatinaineeseen jääviä aineita, kun pakokaasu on 
laimennettu puhtaalla, suodatetulla ilmalla siten, että lämpötila on enintään 325 K (52 
°C), 
 2.8. "savulla
" dieselmoottorin pakokaasuvirrassa suspensiona olevia hiukkasia, jotka 
absorboivat, heijastavat tai taittavat valoa, 
 2.9. "nettoteholla
" tehoa, joka ilmaistaan ECE-kilowatteina ja joka mitataan testipenkissä 
kampiakselin tai sitä vastaavan osan päästä säännössä N:o 24 määritetyn tehon mittausmenetelmän mukaisesti, 
 2.10. "ilmoitetulla suurimmalla teholla (P
max)" valmistajan hyväksyntähakemuksessa 
ilmoittamaa suurinta tehoa ECE-kilowatteina (nettoteho), 
 2.11. "kuormitusprosentilla
" tietyllä moottorin kierrosnopeudella saatua prosenttiosuutta 
suurimmasta mahdollisesta vääntömomentista, 
 2.12.  "ESC-testillä
" kolmestatoista tämän säännön 5.2 kohdan mukaisesti suoritettavasta 
vakiomoodista muodostuvaa testisykliä, 
 2.13.  "ELR-testillä
" tämän säännön 5.2 kohdan mukaisesti moottorin vakiokierrosnopeudella 
suoritettavista kuormitusvaiheista muodostuvaa testisykliä, 
 2.14.  "ETC-testillä
" tämän säännön 5.2 kohdan mukaisesti suoritettavista 1800:sta 
sekunneittain vaihtuvasta moodista muodostuvaa testisykliä, 
 2.15.  "moottorin käyttökierrosnopeuden alueella
" moottorin yleisimmin käytössä olevaa tämän 
säännön liitteen 4 mukaisesti määritettyjen alimman ja suurimman kierrosnopeuden välissä olevaa kierrosnopeuden aluetta, 
 2.16.  "alimmalla kierrosnopeudella (n
lo)" moottorin alinta kierrosnopeutta, jolla moottori 
tuottaa 50 prosenttia ilmoitetusta suurimmasta tehosta, 
 2.17.  "suurimmalla kierrosnopeudella (n
hi)" moottorin suurinta kierrosnopeutta, jolla moottori 
tuottaa 70 prosenttia ilmoitetusta suurimmasta tehosta, 
 2.18.  "moottorin kierrosnopeuksilla A, B ja C
" ESC- ja ELR-testeissä käytettäviä, tämän 
säännön liitteen 4 lisäyksessä 1 esitettyjä moottorin käyttökierrosnopeuden alueella olevia testinopeuksia, 
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/3
2.19.  "valvonta-alueella " moottorin kierrosnopeuksien A–C sekä 25–100 prosentin 
kuormituksen välistä aluetta, 
 
2.20.  "viitenopeudella (n ref)" 100 prosentin kierrosnopeusarvoa, jota käytetään poistettaessa 
ETC-testin suhteellisten kierrosnopeusarvojen normalisointi tämän säännön liitteen 4 lisäyksen 2 mukaisesti, 
 2.21.  "opasimetrillä
" laitetta, jolla mitataan savuhiukkasten opasiteettia valon 
vähenemisperiaatteen mukaisesti, 
 2.22.  "maakaasun ryhmällä
" joko H- tai L-ryhmää sellaisina kuin ne on määritelty 
marraskuussa 1993 annetussa eurooppalaisessa standardissa EN 437, 
 2.23.  "itsesäätyvyydellä
" moottorin laitetta, jonka avulla ilman ja polttoaineen suhde pidetään 
vakiona, 
 2.24.  "uudelleenkalibroinnilla
" maakaasumoottorin hienosäätöä, jonka avulla sama 
suorituskyky (teho, polttoaineen kulutus) saavutetaan toisen lajin maakaasulla, 
 2.25. "Wobben indeksillä (alempi Wl tai ylempi Wu)
" kaasun tilavuusyksikköä kohti mitatun 
vastaavan lämpöarvon ja kaasun suhteellisen tiheyden neliöjuuren suhdetta samoissa viiteolosuhteissa seuraavan kaavan mukaisesti: 
  2.26. "λ-muutoskertoimella (S
λ)" lauseketta, joka kuvaa moottorin hallintajärjestelmältä 
vaadittavaa ilman ylimäärän λ muutoksen mukautuvuutta, jos moottorin polttoaineena käytetään koostumukseltaan puhtaasta metaanista eroavaa kaasua (S
λ:n laskeminen: ks. 
liite 8), 
 2.27. "EYA:lla
" erittäin ympäristöystävällistä ajoneuvoa, jonka käyttövoimana on moottori, 
joka ei ylitä tämän säännön 5.2.1 kohdan taulukoiden rivillä C annettuja päästöjen sallittuja raja-arvoja, 
 2.28. "estolaitteella
" laitetta, joka mittaa tai havainnoi ajoneuvon nopeutta, moottorin 
kierrosnopeutta, vaihdetta, lämpötilaa, imusarjan painetta tai jotain muuta parametriä tai reagoi niihin aktivoidakseen, muuttaakseen, viivästääkseen tai deaktivoidakseen päästöjenrajoitusjärjestelmän jonkin osan tai toiminnan siten, että päästöjenrajoitusjärjestelmän tehokkuus ajoneuvon normaalin käytön aikana alenee, paitsi jos tällaisen laitteen käyttö olennaisesti sisältyy sovellettaviin päästöjen varmentamistestimenettelyihin, 
 2.29. "lisäsäätölaitteella
" moottoriin tai ajoneuvoon asennettua järjestelmää, toimintoa tai 
säätöstrategiaa, jota käytetään moottorin ja/tai sen lisälaitteiden suojaamiseksi sellaisissa toimintaolosuhteissa, jotka voisivat johtaa vaurioitumiseen tai rikkoutumiseen, tai jota gas air gas / X H W ρ ρ =L 375/4 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
käytetään moottorin käynnistämisen helpottamiseksi. Lisäsäätölaite voi olla myös 
strategia tai toimenpide, jos tyydyttävällä tavalla osoitetaan, että kyseessä ei ole estolaite, 
 2.30. "irrationaalisella päästöjen rajoitusstrategialla
" mitä tahansa strategiaa tai toimenpidettä, 
joka vähentää päästöjenrajoitusjärjestelmän tehokkuutta ajoneuvon normaaleissa käyttöolosuhteissa sen tason alapuolelle, joka odotetaan saavutettavan sovellettavissa päästötestimenettelyissä. 
 
 
Kuva 1:
 Testisyklien spesifiset määritelmät 
 
Net power [% of net P max ] = Nettoteho [prosenttia Net P max  -arvosta] 
Engine speed = Moottorin kierrosnopeus 
Idle = joutokäynti 
Control area = Tarkkailualue 
50 % of P max  = 50 prosenttia P max -arvosta 
70 % of P max  = 70 prosenttia P max -arvosta 
 
2.31. Symbolit ja lyhenteet  2.31.1.  Testimuuttujien symbolit 
 
Symboli
 Yksikkö Termi 
A P m² Isokineettisen näytteenottoanturin poikkileikkauksen 
pinta-ala 
A T m² Pakoputken poikkileikkauksen pinta-ala  
CE E  - Etaanihyötysuhde  
CE M - Metaanihyötysuhde  
C1 - Hiilivetyjen hiili 1 -vastaavuus  
conc ppm / vol% Konsentraatiota ilmaiseva alaindeksi  
D 0 m³/s PDP-kalibrointiyhtälön vakiotekijä  
DF - Laimennuskerroin  27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/5
Symboli Yksikkö Termi 
D - Besselin funktion vakio  
E - Besselin funktion vakio  
E Z g/kWh Tarkistuspisteen interpoloitu NO x-päästö 
f a - Laboratorion olosuhdekerroin  
f c s-1 Bessel-suodattimen katkaisutaajuus  
F FH  - Polttoainekohtainen kerroin kosteuskorjauksen 
laskemiseksi  
F S  - Stoikiometrinen kerroin  
G AIRW
 kg/h Imuilman massavirta (kostea)  
G AIRD
 kg/h Imuilman massavirta (kuiva)  
G DILW
 kg/h Laimennusilman massavirta (kostea)  
G EDFW
 kg/h Vastaava laimennetun pakokaasun massavirta 
(kostea) 
G EXHW
 kg/h Pakokaasun massavirta (kostea)  
G FUEL
 kg/h Polttoaineen massavirta  
G TOTW
 kg/h Laimennetun pakokaasun massavirta (kostea)  
H MJ/m³ Lämpöarvo  
H REF  g/kg Absoluuttisen kosteuden viitearvo (10,71 g/kg)  
H a g/kg Imuilman absoluuttinen kosteus  
H d g/kg Laimennusilman absoluuttinen kosteus  
HTCRA
Tmol/mol Vety–hiili-suhde  
I - Yksittäistä moodia ilmaiseva alaindeksi  
K - Besselin vakio  
K m-1 Valon absorptiokerroin  
K H,D - Dieselmoottoreiden NO x:n kosteuden korjauskerroin  
K H,G - Kaasumoottoreiden NO x:n kosteuden korjauskerroin  
K V  CFV-kalibrointitoiminto  
K W,a - Imuilman kuivasta kosteaan korjauksen kerroin  
K W,d - Laimennusilman kuivasta kosteaan korjauksen 
kerroin 
K W,e - Laimennetun pakokaasun kuivasta kosteaan 
korjauksen kerroin  
K W,r - Raakapakokaasun kuivasta kosteaan korjauksen 
kerroin 
L % Testimoottorin vääntömomentti prosentteina 
suurimmasta vääntömomentista  
L a m Tehollinen optisen reitin pituus  
M  PDP-kalibrointiyhtälön kulmakerrointekijä  L 375/6 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
Symboli Yksikkö Termi 
Mass g/h or g Päästöjen massavirtaa ilmaiseva alaindeksi  
M DIL kg Hiukkasten keruussa käytettävien suodattimien läpi 
kulkevan laimennusilmanäytteen massa  
M d mg Kerätyn laimennusilman hiukkasnäytteen massa  
M f mg Kerätyn hiukkasnäytteen massa  
M f,p mg Ensisijaiseen suodattimeen kerätyn hiukkasnäytteen 
massa 
M f,b mg Toissijaiseen suodattimeen kerätyn hiukkasnäytteen 
massa 
M SAM kg Hiukkasten keruussa käytettävien suodattimien läpi 
kulkevan laimennetun pakokaasunäytteen massa  
M SEC kg Toisiolaimennusilman massa  
M TOTW  kg CVS-kokonaismassa syklin aikana kosteana  
M TOTW,i  kg Hetkellinen CVS-massa kosteana  
N % Opasiteetti  
N P - PDP:n kokonaiskierrosluku syklin aikana  
N P,i - PDP:n kierrosluku tiettynä aikana  
N min-1 Moottorin kierrosnopeus  
n P s-1 PDP:n kierrosnopeus  
n hi min-1 Korkea kierrosnopeus  
n lo min-1 Alhainen kierrosnopeus  
n ref min-1 Moottorin viitekierrosnopeus ETC-testissä  
p a kPa Kylläisen vesihöyryn paine moottorin imuilmassa  
p A kPa Absoluuttinen paine  
p B kPa Ilman kokonaispaine  
p d kPa Kylläisen vesihöyryn paine laimennusilmassa  
p s kPa Kuiva ilmanpaine  
p 1 kPa Alipaine CVS-laitteen PDP-pumpun 
sisäänmenokohdassa  
P(a) kW Testin ajaksi asennettavien apulaitteiden käyttöteho  
P(b) kW Testin ajaksi poistettavien apulaitteiden käyttöteho  
P(n) kW Korjaamaton nettoteho  
P(m) kW Testipenkissä mitattu teho  
Ω - Besselin vakio  
Q s m³/s CVS-laitteen kokonaisvirtaama  
q - Laimennussuhde  
r - Isokineettisen anturin ja pakoputken 
poikkileikkausten pinta-alojen suhde  
R a % Imuilman suhteellinen kosteus  
R d % Laimennusilman suhteellinen kosteus  
R f - FID-vastekerroin  
ρ kg/m³ Tiheys  
S kW Dynamometrin asetusarvo  
S i m-1 Hetkellinen savutusarvo  
S λ - λ-muutoskerroin  27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/7
Symboli Yksikkö Termi 
T K Absoluuttinen lämpötila  
T a K Imuilman absoluuttinen lämpötila  
t s Mittausaika  
t e s Sähköinen vasteaika  
t f s Suodattimen vasteaika Besselin funktiota varten  
t p s Fyysinen vasteaika  
∆t s Peräkkäisten savumittausarvojen aikaväli 
(= 1/näytteenottotaajuus)  
∆t i s Näyteväli määritettäessä hetkellistä virtaamaa CFV-
laitteessa 
τ % Savun läpinäkyvyys  
V 0 m³/rev PDP-laitteen todellinen tilavuusvirtaama  
W - Wobben indeksi  
W act kWh ETC:n todellinen sykliteho  
W ref kWh ETC:n viitesykliteho  
WF - Painokerroin  
WF E - Tehollinen painokerroin  
X 0 m³/rev PDP-laitteen tilavuusvirtaaman kalibrointisuure  
Y i m-1 Savuarvon 1 sekunnin Bessel-keskiarvo  
 
 L 375/8 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
2.31.2. Kemiallisten komponenttien symbolit 
 
CH 4 Metaani  
C 2H 6 
C 2H 5OH Etaani Etanoli 
C
3H 8 Propaani  
CO Hiilimonoksidi  
DOP Di-oktyyliftalaatti  
CO 2 Hiilidioksidi  
HC Hiilivedyt  
NMHC Metaanittomat hiilivedyt  
NOx Typen oksidit  
NO Typpioksidi  
NO 2 Typpidioksidi  
PT Hiukkaset  
 2.31.3. Lyhenteet  
CFV Kriittisen aukon virtaamaan perustuva 
vakiotilavuusvirtalaite  
CLD Kemiluminisenssi-analysaattori  
ELR Eurooppalainen kuormavastetestisykli (European 
Load Response Test Cycle)  
ESC Eurooppalainen vakiotilainen testisykli (European 
Steady State Test Cycle)  
ETC Eurooppalainen muuttuvatilainen testisykli 
(European Transient Test Cycle)  
FID Liekin ionisaatioilmaisin  
GC Kaasukromatografi  
HCLD Lämmitettävä kemiluminisenssi-analysaattori  
HFID Lämmitettävä liekki-ionisaatioilmaisin  
LPG Nestekaasu  
NDIR Non-dispersive-tyyppinen infrapuna-analysaattori  
NG Maakaasu  
NMC Metaanierotin  
 
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/9
3. HYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN 
 3.1. Moottoria erillisenä teknisenä yksikkönä koskevan hyväksynnän hakeminen
 
 3.1.1. Moottorin valmistajan tai valtuutetun edustajan on tehtävä moottorityypin 
hyväksyntähakemus kaasu- ja hiukkaspäästöjen tason osalta. 
 3.1.2. Hakemukseen on sisällyttävä tarvittavat asiakirjat kolmena kappaleena. Hakemuksessa 
on esitettävä ainakin tämän säännön liitteessä 1 tarkoitetut moottorin olennaiset ominaisuudet. 
 3.1.3. Liitteessä 1 kuvattujen 'moottorityypin' ominaisuuksien mukainen moottori on 
luovutettava 5 kohdassa määritellyt hyväksyntätestit suorittavalle tekniselle tutkimuslaitokselle. 
 3.2. Ajoneuvotyypin hyväksynnän hakeminen sen moottorin osalta
 
 3.2.1. Ajoneuvon valmistajan tai valtuutetun edustajan on tehtävä ajoneuvotyypin 
hyväksyntähakemus sen moottorin kaasu- ja hiukkaspäästöjen tason osalta. 
 3.2.2. Hakemukseen on sisällyttävä tarvittavat asiakirjat kolmena kappaleena. Hakemuksessa 
on esitettävä ainakin: 
 3.2.2.1. liitteessä 1 tarkoitetut moottorin olennaiset ominaisuudet,  3.2.2.2. liitteessä 1 tarkoitettujen moottoriin liittyvien osien kuvaus,  3.2.2.3. jäljennös asennetun moottorityypin tyyppihyväksyntää koskevasta ilmoituslomakkeesta 
(liite 2A). 
 3.3. Hyväksytyllä moottorilla varustetun ajoneuvotyypin hyväksynnän hakeminen
 
 3.3.1. Ajoneuvon valmistajan tai valtuutetun edustajan on tehtävä ajoneuvon 
hyväksyntähakemus sen hyväksytyn dieselmoottorin tai moottoriperheen kaasu- ja hiukkaspäästöjen tason ja sen hyväksytyn kaasumoottorin tai moottoriperheen kaasupäästöjen tason osalta. 
 3.3.2. Hakemukseen on sisällyttävä tarvittavat asiakirjat kolmena kappaleena sekä seuraavat 
tiedot: 
 3.3.2.1. ajoneuvotyypin ja moottoriin liittyvien ajoneuvon osien tarvittavat, liitteessä 1 
tarkoitetut tiedot sisältävä kuvaus sekä jäljennös ajoneuvotyyppiin asennetun moottorin ja tarvittaessa moottoriperheen hyväksyntää koskevasta ilmoituslomakkeesta (liite 2a) erillisenä teknisenä yksikkönä. 
 L 375/10 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
4. HYVÄKSYNTÄ 
 4.1. Hyväksynnän antaminen kaikille polttoaineille
 
  Hyväksynnän antaminen kaikille polttoaineille edellyttää seuraavien vaatimusten 
täyttymistä: 
 4.1.1. Dieselöljy: jos moottori tai ajoneuvo tämän säännön 3.1, 3.2 tai 3.3. kohdan mukaisesti 
täyttää jäljempänä 5, 6 ja 7 kohdassa asetetut vaatimukset käytettäessä tämän säännön liitteessä 5 määritettyä vertailupolttoainetta, moottorityypille tai ajoneuvotyypille on myönnettävä hyväksyntä. 
 4.1.2. Maakaasua polttoaineena käyttävän kantamoottorin pitää pystyä käyttämään kaikkia 
kaupan olevia, koostumukseltaan erilaisia polttoaineita. Maakaasua on periaatteessa kahta eri lajia, suurilämpöarvoista (H-ryhmän kaasua) ja vähälämpöarvoista (L-ryhmän kaasua), joskin lämpöarvot saattavat vaihdella huomattavasti kaasuryhmien sisällä; niiden energiamäärä Wobben indeksinä ja λ-muutoskertoimena (S
λ) ilmaistuna vaihtelee 
huomattavasti. Wobben indeksin ja S λ-arvon laskemisessa käytettävät kaavat esitetään 
2.25 ja 2.26 kohdassa. Maakaasujen, joiden λ-muutoskerroin on välillä 0,89–1,08 
(0,89 ≤ S λ ≤ 1,08) katsotaan kuuluvan H-ryhmään, kun taas maakaasujen, joiden λ-
muutoskerroin on välillä 1,08–1,19 (1,08 ≤ S λ ≤ 1,19) katsotaan kuuluvan L-ryhmään. 
S λ-arvojen äärimmäiset vaihtelut on otettu huomioon vertailupolttoaineiden 
koostumuksessa. 
 
 Kantamoottorin on täytettävä tämän säännön vaatimukset liitteessä 6 määritettyjen 
vertailupolttoaineiden GR (polttoaine 1) ja G25 (polttoaine 2) osalta ilman eri säätöjä testien välillä. Polttoaineen vaihdon jälkeen sallitaan kuitenkin yhden ETC-syklin mittainen mukautusajo ilman mittausta. Ennen testiä kantamoottorille on suoritettava liitteen 4 lisäyksessä 2 olevassa 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukainen totutusajo. 
 4.1.2.1. Valmistajan pyynnöstä moottori voidaan testata kolmannella polttoaineella 
(polttoaine 3), jos λ-muutoskerroin (S
λ) on arvojen 0,89 (ts. GR-polttoaineen alarajan) ja 
1,19 (ts. G25-polttoaineen ylärajan) välillä, esimerkiksi jos polttoaine 3 on kaupan oleva polttoaine. Tämän testin tuloksia voidaan käyttää tuotannon vaatimustenmukaisuusarvioinnin perustana. 
 4.1.3. Jos maakaasumoottori on tarkoitettu käytettäväksi itsesäätyvästi sekä H-ryhmän 
kaasuilla että L-ryhmän kaasuilla siten, että kaasujen energiasisältöalue valitaan katkaisimella, kantamoottori testataan sekä H- että L-ryhmän asiaankuuluvilla liitteessä 6 määritellyillä vertailupolttoaineilla. Polttoaineet ovat GR (polttoaine 1) ja G23 (polttoaine 3) H-ryhmän kaasuille ja G25 (polttoaine 2) ja G23 (polttoaine 3) L-ryhmän kaasuille. Kantamoottorin on täytettävä tämän säännön vaatimukset katkaisimen kummassakin asennossa ilman polttoaineen uudelleensäätöä kahden testin välillä kyseisessä katkaisimen asennossa. Polttoaineen vaihdon jälkeen sallitaan kuitenkin yhden ETC-syklin mittainen mukautusajo ilman mittausta. Ennen testiä kantamoottorille on suoritettava liitteen 4 lisäyksessä 2 olevassa 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/11
mukainen totutusajo. 
 
4.1.3.1. Valmistajan pyynnöstä moottori voidaan testata G23:n sijaan kolmannella polttoaineella 
(polttoaine 3), jos λ-muutoskerroin (S λ) on arvojen 0,89 (ts. GR-polttoaineen alarajan) ja 
1,19 (ts. G25-polttoaineen ylärajan) välillä, esimerkiksi jos polttoaine 3 on kaupan oleva polttoaine. Tämän testin tuloksia voidaan käyttää tuotannon vaatimustenmukaisuusarvioinnin perustana. 
 4.1.4. Maakaasua polttoaineena käyttävien moottoreiden osalta päästötulosten suhde r 
kullekin päästölle määritetään seuraavasti: 
      tai     ja    4.1.5. Nestekaasua polttoaineena käyttävän kantamoottorin pitää pystyä käyttämään kaikkia 
kaupan olevia, koostumukseltaan erilaisia polttoaineita. Käytettävän nestekaasun C
3/C 4-koostumus vaihtelee. Nämä vaihtelut on otettu huomioon vertailupolttoaineissa. 
Kantamoottorin on täytettävä päästövaatimukset liitteessä 7 tarkoitetuilla vertailupolttoaineilla A ja B ilman, että polttoaineen syöttöä säädetään testien välillä. Polttoaineen vaihdon jälkeen sallitaan kuitenkin yhden ETC-syklin mittainen mukautusajo ilman mittausta. Ennen testiä kantamoottorille on suoritettava liitteen 4 lisäyksessä 2 olevassa 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukainen totutusajo. 
 4.1.5.1. Päästötulosten suhde r kullekin päästölle määritetään seuraavasti:     4.2. Polttoainerajoitetun hyväksynnän antaminen
 
  Polttoainerajoitettu hyväksyntä annetaan, jos seuraavat vaatimukset täyttyvät:  4.2.1.  Joko H-ryhmän tai L-ryhmän kaasulla toimimaan säädetyn maakaasukäyttöisen moottorin pakokaasupäästöjen hyväksyntä 
  Kantamoottori on testattava asiaankuuluvalla liitteessä 6 tarkoitetulla vastaavan 
kaasuryhmän vertailupolttoaineella. Polttoaineet ovat GR (polttoaine 1) ja G23 (polttoaine 3) H-ryhmän kaasuille ja G25 (polttoaine 2) ja G23 (polttoaine 3) L-ryhmän kaasuille. Kantamoottorin on täytettävä tämän säännön vaatimukset ilman, että osalta  1  lttoaineen vertailupo  s Päästötuloosalta  2  lttoaineen vertailupo  tulos Päästör =
osalta  3  lttoaineen vertailupo  s Päästötuloosalta  2  lttoaineen vertailupo  tulos Päästöra =
osalta  3  lttoaineen vertailupo  s Päästötuloosalta  1  lttoaineen vertailupo  tulos Päästörb =
osalta  A  lttoaineen vertailupo  s Päästötuloosalta  B  lttoaineen vertailupo  tulos Päästör =L 375/12 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
polttoainejärjestelmän säätöjä muutetaan mitenkään kahden testin välillä. Polttoaineen 
vaihdon jälkeen sallitaan kuitenkin yhden ETC-syklin mittainen mukautusajo ilman mittausta. Ennen testiä kantamoottorille on suoritettava liitteen 4 lisäyksessä 2 olevassa 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukainen totutusajo. 
 4.2.1.1. Valmistajan pyynnöstä moottori voidaan testata G23:n sijaan kolmannella polttoaineella 
(polttoaine 3), jos λ-muutoskerroin (S
λ) on arvojen 0,89 (ts. GR-polttoaineen alarajan) ja 
1,19 (ts. G25-polttoaineen ylärajan) välillä, esimerkiksi jos polttoaine 3 on kaupan oleva polttoaine. Tämän testin tuloksia voidaan käyttää tuotannon vaatimustenmukaisuusarvioinnin perustana. 
 4.2.1.2. Päästötulosten suhde r kullekin päästölle määritetään seuraavasti:      tai     ja      4.2.1.3. Asiakkaalle toimitettaessa moottorissa on oltava tarra (ks. 4.11 kohta), josta ilmenee, 
mille kaasuryhmälle moottori on hyväksytty. 
 4.2.2. Yhdellä polttoaineen koostumuksella toimimaan säädetyn, maakaasulla tai 
nestekaasulla käyvän moottorin pakokaasupäästöjen hyväksyntä 
 4.2.2.1. Maakaasukäyttöisen kantamoottorin on täytettävä päästövaatimukset liitteessä 7 
tarkoitettujen vertailupolttoaineiden GR ja G25 osalta ja nestekaasukäyttöisen kantamoottorin liitteessä 7 tarkoitettujen vertailupolttoaineiden A ja B osalta. 
  Polttoaineen syöttöä saa hienosäätää testien välissä. 
Hienosäätöön sisältyy polttoaineen syöttötietokannan uudelleenkalibrointi, kuitenkin tietokannan perusrakennetta tai sen säätöstrategiaa muuttamatta. Tarvittaessa suoraan polttoaineen virtaamaan vaikuttavat osat, esimerkiksi ruiskutussuuttimet, voi vaihtaa. 
 4.2.2.2. Valmistajan pyynnöstä moottori voidaan testata vertailupolttoaineilla GR ja G23 tai 
vertailupolttoaineilla G25 ja G23, jolloin hyväksyntä on vastaavasti voimassa ainoastaan joko H-ryhmän tai L-ryhmän kaasun osalta. 
 4.2.2.3. Asiakkaalle toimitettaessa moottorissa on oltava tarra (ks. 4.11 kohta), josta ilmenee, 
mikä polttoainekoostumus moottorille on kalibroitu. osalta  1  lttoaineen vertailupo  s Päästötuloosalta  2  lttoaineen vertailupo  tulos Päästör =
osalta  3  lttoaineen vertailupo  s Päästötuloosalta  2  lttoaineen vertailupo  tulos Päästöra =
osalta  3  lttoaineen vertailupo  s Päästötuloosalta  1  lttoaineen vertailupo  tulos Päästörb =27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/13
MAAKAASUA POLTTOAINEENA KÄYTTÄVIEN MOOTTORIEN HYVÄKSYNTÄ 
 
 4.1. kohta 
Hyväksynnän 
antaminen kaikille 
polttoaineille Testikäyttöjen 
lukumäärä "r":n laskeminen  4.2. kohta 
Polttoainerajoite
tun 
hyväksynnän 
antaminen  Testikäyttöjen 
lukumäärä "r":n laskeminen 
Ks. 4.1.2 kohta 
Maakaasumoot
tori, joka 
pystyy 
käyttämään 
kaikkia 
koostumukselta
an erilaisia 
polttoaineita GR (1) ja G25 (2) 
valmistajan pyynnöstä 
moottori voidaan testata 
kolmannella kaupan 
olevalla 
polttoaineella (3), 
jos S λ  = 0,89–1,19  2 
 
(enintään 3) (GR) 1  polttoaine(G25) 2 polttoainer = 
ja, jos testataan kolmannella 
polttoaineella  
 
3  polttoaine  oleva)  (kaupan(G25) 2 polttoainera = 
ja 
3  polttoaine  oleva)  kaupan  tai (G23(GR) 1  polttoainerb =    
Ks. 4.1.3 kohta 
Maakaasumoot
-tori, joka 
säätyy itse 
katkaisimella GR (1) ja G23 (3) H-
ryhmän kaasuille 
ja  
G25 (2) ja G23 (3) L-
ryhmän kaasuille 
valmistajan pyynnöstä 
moottori voidaan testata 
kaupan olevalla 
polttoaineella (3) G23:n 
sijaan, jos S λ  = 0,89–
1,19  2 H-ryhmän kaasuille ja 
2 L-ryhmän kaasuille 
asiaankuuluvassa 
katkaisimen asennossa 
 
4 3  polttoaine  oleva)  kaupan  tai (G23(GR) 1  polttoainerb =ja 
 
3  polttoaine  ) oleva  kaupan  tai (G23(G25) 2 polttoainera =    
Ks. 4.2.1 kohta 
Maakaasumoot
-tori, joka on 
säädetty 
toimimaan H-
ryhmän tai L-
ryhmän 
kaasuilla    GR (1) ja G23 
(3) H-ryhmän 
kaasuille 
tai  
G25 (2) ja G23 
(3) L-ryhmän 
kaasuille 
valmistajan 
pyynnöstä moottori voidaan testata kaupan olevalla polttoaineella (3) G23:n sijaan, jos 
S
λ  = 0,89–1,19  2 H-ryhmän 
kaasuille 
tai 
2 L-ryhmän 
kaasuille 
 
2 3  polttoaine  oleva)  kaupan  tai (G23(GR) 1 polttoainerb =  
H-ryhmän kaasuille 
tai 
 
3  polttoaine  oleva)  kaupan  tai (G23(G25) 2 polttoainera =  
 
L-ryhmän kaasuille L 375/14 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
Ks. 4.2.2 kohta 
Maakaasumoot
-tori, joka on 
säädetty toimi-
maan tietyllä 
polttoaine-
koostumuksella 
    GR (1) ja G25 
(2),  
hienosäätö testien 
välissä sallittu 
 
valmistajan 
pyynnöstä 
moottori voidaan 
testata 
GR:llä (1) ja 
G23:llä (3) H-
ryhmän kaasujen 
osalta 
tai 
G25:llä (2) ja 
G23:llä (3) L-
ryhmän kaasujen 
osalta  2 
tai 
2 H-ryhmän 
kaasuille 
tai 
2 L-ryhmän 
kaasuille 
 
2  
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/15
NESTEKAASUA POLTTOAINEENA KÄYTTÄVIEN MOOTTORIEN HYVÄKSYNTÄ 
 
 4.1. kohta 
Hyväksynnän 
antaminen kaikille 
polttoaineille Testi-
käyttöjen 
lukumäärä "r":n laskeminen 4.2. kohta 
Polttoainerajoitetun 
hyväksynnän antaminen   Testi-
käyttöjen 
lukumäärä"r":n 
laskeminen 
 
Ks. 4.1.5 kohta 
Nestekaasumoot-
tori, joka pystyy 
käyttämään 
kaikkia 
koostumukseltaan 
erilaisia 
polttoaineita 
 polttoaine A ja 
polttoaine B  2 A polttoaineB polttoainer =     
 
Ks. 4.2.2 kohta 
Nestekaasumoot-
tori, joka on 
säädetty toimi-
maan tietyllä 
polttoaine-
koostumuksella 
    
polttoaine A ja polttoaine B, 
hienosäätö testien välillä 
sallittu 
 2  
 
" 
 
 
 
 L 375/16 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
4.3. Moottoriperheen jäsenen pakokaasupäästöjen hyväksyntä  
 
4.3.1. Jäljempänä 4.3.2 kohdassa mainittua poikkeusta lukuun ottamatta kantamoottorin 
hyväksyntä koskee kaikkia moottoriperheen jäseniä ilman eri testejä, kun käytetään polttoainetta, joka kuuluu koostumukseltaan ryhmään, jolle kantamoottori on hyväksytty (4.2.2 kohdassa kuvattujen moottoreiden osalta), tai samaa polttoaineryhmää (4.1 tai 4.2 kohdassa kuvattujen moottoreiden osalta), jolle kantamoottori on hyväksytty. 
 4.3.2. Toissijainen testimoottori   Jos hyväksyntäviranomainen toteaa moottoriperheeseen kuuluvan moottorin 
hyväksyntähakemuksen tai ajoneuvon moottorin hyväksyntähakemuksen yhteydessä, että jätetty hakemus ei valitun kantamoottorin osalta täysin edusta säännön lisäyksessä 1 määritettyä moottoriperhettä, se voi valita testattavaksi vaihtoehtoisen ja tarvittaessa uuden vertailutestimoottorin. 
 4.4. Hyväksyntänumero on annettava kullekin hyväksytylle tyypille. Hyväksyntänumeron 
kahdesta ensimmäisestä numerosta (tällä hetkellä 04, joka vastaa muutossarjaa 04) käy ilmi muutossarja, joka sisältää ne sääntöön tehdyt tärkeät tekniset muutokset, jotka ovat hyväksynnän myöntämishetkellä viimeisimmät. Sama sopimuspuoli ei saa antaa samaa numeroa toiselle moottorityypille tai ajoneuvotyypille. 
 4.5. Tätä sääntöä soveltaville vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolille on ilmoitettava 
tähän sääntöön perustuvasta moottorityypin tai ajoneuvotyypin hyväksynnästä tai hyväksynnän laajentamisesta tai epäämisestä taikka tuotannon lopullisesta keskeyttämisestä tämän säännön liitteessä 2A tai 2B, tilanteen mukaan, esitetyn mallin mukaisella lomakkeella. Myös tyyppitestin aikana mitatut arvot on ilmoitettava. 
 4.6. Kaikkiin tämän säännön nojalla hyväksytyn moottorityypin mukaisiin moottoreihin ja 
kaikkiin tämän säännön nojalla hyväksytyn ajoneuvotyypin mukaisiin ajoneuvoihin on kiinnitettävä näkyvästi ja helppopääsyiseen paikkaan kansainvälinen hyväksyntämerkki, jossa on: 
 4.6.1. ympyrän sisällä oleva E-kirjain, jota seuraa hyväksynnän myöntäneen maan 
tunnusnumero, 3
/ 
                     
3 / 1 Saksa, 2 Ranska, 3 Italia, 4 Alankomaat, 5 Ruotsi, 6 Belgia, 7 Unkari, 8 Tšekin tasavalta, 9 Espanja, 10 
Serbia ja Montenegro, 11 Yhdistynyt kuningaskunta, 12 Itävalta, 13 Luxemburg, 14 Sweitsi, 15 (antamatta), 16 Norja, 
17 Suomi, 18 Tanska, 19 Romania, 20 Puola, 21 Portugali, 22 Venäjän federaatio, 23 Kreikka, 24 Irlanti, 25 Kroatia, 26 Slovenia, 27 Slovakia, 28 Valkovenäjä, 29 Viro, 30 (antamatta), 31 Bosnia ja Herzegovina, 32 Latvia, 33 (antamatta), 34 Bulgaria, 35 (antamatta), 36 Liettua, 37 Turkki, 38 (antamatta), 39 Azerbaidžan, 40 entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia, 41 (antamatta), 42 Euroopan yhteisö (jäsenvaltiot myöntävät hyväksynnät omilla ECE-tunnuksillaan), 43 Japani, 44 (antamatta), 45 Australia, 46 Ukraina, 47 Etelä-Afrikka, 48 Uusi Seelanti, 49 Kypros, 50 Malta ja 51 Korean tasavalta. Seuraavat numerot annetaan muille maille aikajärjestyksessä sitä mukaa kuin ne ratifioivat pyörillä varustettuihin ajoneuvoihin ja niihin asennettaviin tai niissä käytettäviin varusteisiin ja osiin sovellettavien yhdenmukaisten teknisten vaatimusten hyväksymistä sekä näiden vaatimusten mukaisesti annettujen hyväksymisien vastavuoroista tunnustamista koskevia ehtoja koskevan sopimuksen tai liittyvät siihen, ja Yhdistyneiden kansakuntien 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/17
 
4.6.2. tämän säännön numero, jota seuraa R-kirjain, viiva ja 4.4.1 kohdassa tarkoitetun 
ympyrän oikealla puolella oleva hyväksyntänumero. 
 4.6.3. Hyväksyntämerkissä on kuitenkin oltava R-kirjaimen perässä toinenkin kirjainmerkki, 
jonka tarkoituksena on ilmaista ne päästöjen raja-arvot, joiden osalta hyväksyntä on myönnetty. Jos annettu hyväksyntä merkitsee 5.2.1 kohdan asiaankuuluvan taulukon tai taulukoiden rivillä A annettujen raja-arvojen noudattamista, R-kirjaimen perään merkitään roomalainen numero I. Jos annettu hyväksyntä merkitsee 5.2.1 kohdan asiaankuuluvan taulukon tai taulukoiden rivillä B1 annettujen raja-arvojen noudattamista, R-kirjaimen perään merkitään roomalainen numero II. Jos annettu hyväksyntä merkitsee 5.2.1 kohdan asiaankuuluvan taulukon tai taulukoiden rivillä B2 annettujen raja-arvojen noudattamista, R-kirjaimen perään merkitään roomalainen numero III. Jos annettu hyväksyntä merkitsee 5.2.1 kohdan asiaankuuluvan taulukon tai taulukoiden rivillä C annettujen raja-arvojen noudattamista, R-kirjaimen perään merkitään roomalainen numero IV. 
 4.6.3.1. Maakaasumoottorien hyväksyntämerkissä on oltava kansallisen tunnuksen perässä 
jälkiliite, jonka tarkoituksena on ilmaista, minkä kaasuryhmän osalta hyväksyntä on annettu. Merkki on seuraavanlainen: 
 4.6.3.1.1. H, jos moottori on hyväksytty ja kalibroitu H-ryhmän kaasujen osalta,  4.6.3.1.2. L, jos moottori on hyväksytty ja kalibroitu L-ryhmän kaasujen osalta,  4.6.3.1.3. HL, jos moottori on hyväksytty ja kalibroitu sekä H- että L-ryhmän kaasujen osalta,  4.6.3.1.4. Ht, jos moottori on kalibroitu ja hyväksytty tietyn H-ryhmän kaasun koostumuksen 
osalta ja moottori voidaan muuttaa jollekin toiselle H-ryhmän kaasulle hienosäätämällä moottorin polttoainejärjestelmää, 
 4.6.3.1.5. Lt, jos moottori on kalibroitu ja hyväksytty tietyn L-ryhmän kaasun koostumuksen 
osalta ja moottori voidaan muuttaa jollekin toiselle L-ryhmän kaasulle hienosäätämällä moottorin polttoainejärjestelmää, 
 4.6.3.1.6. HLt, jos moottori on kalibroitu ja hyväksytty tietyn joko H- tai L-ryhmän kaasun 
koostumuksen osalta ja moottori voidaan muuttaa jollekin toiselle H- tai L-ryhmän kaasulle hienosäätämällä moottorin polttoainejärjestelmää. 
 
                                                                   
 
pääsihteeri ilmoittaa näin annetut numerot sopimuspuolille. L 375/18 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
4.7. Jos ajoneuvo tai moottori on sellaisen tyypin mukainen, jolle on myönnetty hyväksyntä 
yhden tai useamman sopimukseen liitetyn säännön nojalla maassa, joka on myöntänyt 
hyväksynnän tämän säännön nojalla, 4.6.1 kohdassa tarkoitettua tunnusta ei tarvitse toistaa. Tällöin sääntöjen ja hyväksyntien numerot sekä kaikkien niiden sääntöjen lisäsymbolit, joiden perusteella hyväksyntä on myönnetty tämän säännön perusteella, on sijoitettava pystysarakkeisiin 4.6.1 kohdassa tarkoitetun tunnuksen oikealle puolelle. 
 4.8. Hyväksyntämerkki on sijoitettava valmistajan hyväksyttyyn tyyppiin kiinnittämään 
tyyppikilpeen tai lähelle sitä. 
 4.9. Tämän säännön liitteessä 3 annetaan esimerkkejä hyväksyntämerkkien sijoittelusta.  4.10. Teknisenä yksikkönä hyväksytyssä moottorissa on oltava hyväksyntämerkin lisäksi 
seuraavat merkinnät: 
 4.10.1. moottorin valmistajan tavaramerkki tai kauppanimi,  4.10.2. valmistajan kaupallinen kuvaus.  4.11. Tarrat   Polttoainerajoituksin hyväksytyssä maakaasu- tai nestekaasumoottorissa on oltava 
seuraavat tarrat: 
 4.11.1. Sisältö   Tarrassa on oltava seuraavat tiedot:   Edellä 4.2.1.3 kohdan tapauksessa tarrassa on luettava "AINOASTAAN H-RYHMÄN 
MAAKAASUN KÄYTTÖ SALLITTUA". Tarvittaessa kirjain H korvataan kirjaimella L. 
  Edellä 4.2.2.3 kohdan tapauksessa tarrassa on luettava "AINOASTAAN … -LUOKAN 
MAAKAASUN KÄYTTÖ SALLITTUA" tai tilanteen mukaan "AINOASTAAN … -LUOKAN NESTEKAASUN KÄYTTÖ SALLITTUA". Liitteen 6 tai 7 vastaavan taulukon (vastaavien taulukoiden) tiedot sekä moottorin valmistajan määrittämät yksittäiset komponentit ja rajat on annettava. 
  Kirjainten ja numeroiden on oltava vähintään 4 mm korkeita.  27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/19
 Huomautus: 
  Jos tällaisen tarran sijoittaminen ei tilan puutteen vuoksi ole mahdollista, voidaan 
käyttää yksinkertaistettua koodia. Tässä tapauksessa kaikki edellä tarkoitetut tiedot sisältävän selvityksen on oltava vaivattomasti polttoainesäiliön täyttävän tai moottoria ja sen lisälaitteita huoltavan tai korjaavan henkilön sekä asianmukaisten viranomaisten saatavilla. Valmistaja ja hyväksyntäviranomainen sopivat keskenään selvityksen paikasta ja sisällöstä. 
 4.11.2. Ominaisuudet   Tarrojen on kestettävä moottorin käyttöikä. Tarrojen on oltava helppolukuisia, ja niiden 
kirjainten ja numeroiden on oltava kulumattomia. Lisäksi tarrat on kiinnitettävä siten, että niiden kiinnitys kestää moottorin käyttöiän, eikä tarroja voi irrottaa tuhoamatta tai vahingoittamatta niitä. 
 4.11.3. Sijoittaminen   Tarrat on kiinnitettävä moottorin sellaiseen osaan, joka on tarpeen moottorin 
tavanomaisessa käytössä ja jota ei yleensä tarvitse vaihtaa moottorin käyttöiän aikana. Lisäksi tarrat on sijoitettava siten, että ne ovat helposti nähtävissä, kun moottoriin on asennettu kaikki moottorin käytön kannalta tarpeelliset apulaitteet. 
 4.12. Ajoneuvotyypin moottorin tyyppihyväksyntähakemuksen osalta 4.11 kohdassa 
tarkoitettu merkintä on myös sijoitettava polttoaineen täyttöaukon läheisyyteen. 
 4.13. Hyväksytyllä moottorilla varustetun ajoneuvotyypin tyyppihyväksyntähakemuksen 
osalta 4.11 kohdassa tarkoitettu merkintä on myös sijoitettava polttoaineen täyttöaukon läheisyyteen. 
 5. ERITELMÄT JA TESTIT  5.1. Yleistä
 
 5.1.1. Päästöjenrajoituslaitteet  5.1.1.1. Osat, jotka voivat vaikuttaa dieselmoottoreiden kaasu- ja hiukkaspäästöihin ja 
kaasumoottoreiden kaasupäästöihin, on suunniteltava, valmistettava, koottava ja asennettava niin, että moottori on tavanomaisessa käytössä tämän säännön vaatimusten mukainen. 
 5.1.2. Päästöjenrajoituslaitteiden toiminnat  5.1.2.1. Estolaitteen tai irrationaalisen päästöjenrajoitusstrategian käyttö on kielletty.  L 375/20 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
5.1.2.2. Moottoriin tai ajoneuvoon voidaan asentaa lisäsäätölaite, jos se: 
 5.1.2.2.1. toimii vain muissa kuin 5.1.2.4 kohdassa eritellyissä olosuhteissa, tai 
 
5.1.2.2.2. aktivoituu vain väliaikaisesti 5.1.2.4 kohdassa eritellyissä olosuhteissa, kun 
tarkoituksena on moottorin suojaaminen vaurioilta, ilmankäsittelylaitteen suojaaminen, savun hallinta, kylmäkäynnistys tai moottorin lämmitys, tai 
 5.1.2.2.3. aktivoituu vain ajoneuvon sisäisten signaalien vaikutuksesta toiminnan turvallisuuden 
tai varakäyntijärjestelmän toiminnan varmistamiseksi. 
 5.1.2.3. Moottorin säätölaite, -toiminto, -järjestelmä tai -toimenpide, joka toimii 
5.1.2.4 kohdassa eritellyissä olosuhteissa ja joka johtaa erilaisen tai muutetun moottorinohjausstrategian käyttöön, kuin mitä tavallisesti käytettäisiin sovellettavissa päästötesteissä, sallitaan, jos 5.1.3 ja/tai 5.1.4 kohtien vaatimuksia noudattaen voidaan täysin osoittaa, että toimenpide ei alenna päästöjenrajoitusjärjestelmän tehoa. Kaikissa muissa tapauksissa tällaisia laitteita pidetään estolaitteina. 
 5.1.2.4. Edellä 5.1.2.2 kohdassa tarkoitetut käyttöolosuhteet vakaassa tilassa ja muuttuvissa 
olosuhteissa ovat seuraavat: 
 
i) korkeus enintään 1 000 metriä (tai vastaava ilmanpaine 90 kPa),  ii) ympäristön lämpötila 283–303 K (10–30 °C),  iii) moottorin jäähdytysnesteen lämpötila 343–368 K (70–95 °C). 
 5.1.3. Elektronisten päästöjenrajoitusjärjestelmien erityisvaatimukset  5.1.3.1. Vaadittavat asiakirjat   Valmistajan on toimitettava sellaiset asiakirjat, joista käy ilmi järjestelmän 
perusrakenne ja se, millä tavoin se, suoraan tai epäsuorasti, rajoittaa lähtömuuttujia. 
  Asiakirja-aineisto koostuu kahdesta osasta:  
a) Varsinainen asiakirjapaketti toimitetaan tekniselle tutkimuslaitokselle 
tyyppihyväksyntää koskevan hakemuksen kanssa, ja sen on sisällettävä järjestelmän täydellinen kuvaus. Tiedot voidaan esittää lyhyesti, jos voidaan 
osoittaa, että ne kattavat kaikki lähtömuuttujat, jotka säätötoimenpiteiden ja niiden tulomuuttujien matriisi sallii. Nämä tiedot liitetään tämän säännön 3 kohdassa vaadittuihin asiakirjoihin. 
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/21
b) Lisäaineisto, josta käyvät ilmi mahdollisen lisäsäätölaitteen muuttamat 
parametrit ja rajaolosuhteet, joissa laite toimii. Lisätietoihin on sisällyttävä 
kuvaus polttoaineen säätöjärjestelmän toiminnasta, ajoitusmenetelmistä ja kytkentäpisteistä kaikilla käyttötavoilla. 
  
Lisäaineistosta on myös käytävä ilmi perusteet mahdollisen lisäsäätölaitteen käytölle, ja sen on sisällettävä lisäaineistoa ja testitietoja, jotka osoittavat mahdollisen moottoriin tai ajoneuvoon asennetun lisäsäätölaitteen vaikutukset pakokaasupäästöihin. 
  Tämä lisäaineisto käsitellään tarkoin l uottamuksellisena, ja  valmistaja pitää 
aineiston itsellään mutta niin, että se voidaan tarkastaa milloin tahansa tyyppihyväksyntää annettaessa tai tyyppihyväksynnän voimassaoloaikana. 
 5.1.4. Lisäksi tyyppihyväksyntäviranomainen ja/tai tekninen tutkimuslaitos voi, sen 
tarkastamiseksi, onko jotain strategiaa tai toimenpidettä pidettävä 2.28 ja 2.30 kohtien määritelmissä tarkoitettuna estolaitteena tai irrationaalisena päästöjenrajoitusstrategiana, vaatia NO
X-vertailutestin suorittamista käyttämällä ETC-
testiä joko tyyppihyväksyntätestin yhteydessä tai menettelyissä tarkastettaessa tuotannon vaatimustenmukaisuutta. 
 5.1.4.1. Vaihtoehtona tämän säännön liitteessä 4 olevan lisäyksen 4 vaatimuksille, NO
X-päästön 
näytteenotossa voidaan ETC-testin aikana käyttää raakapakokaasua ja noudattaa 15 päivänä syyskuuta 2001 päivätyn standardin ISO FDIS 16183 vaatimuksia. 
 5.1.4.2. Kun tarkastetaan, onko jotakin strategiaa tai toimenpidettä pidettävä estolaitteena tai 
irrationaalisena päästöjenrajoitusstrategiana 2.28 ja 2.30 kohdissa annettujen määritelmien mukaisesti, hyväksytään 10 prosentin lisämarginaali asianomaisen NO
X-
raja-arvon suhteen. 
 5.2. Jäljempänä 5.2.1 kohdassa olevien taulukoiden rivin A mukaista hyväksyntätestausta 
varten tavanomaisten dieselmoottoreiden, mukaan lukien ne moottorit, joissa käytetään elektronista polttoaineen ruiskutusta, pakokaasujen kierrätystä (EGR), ja/tai hapettavaa katalysaattoria, päästöt määritetään ESC- ja ELR-testeissä. Dieselmoottorit, joissa käytetään kehittyneitä pakokaasujen jälkikäsittelymenetelmiä, mukaan lukien typenpoistokatalysaattorit (deNOx) ja/tai hiukkasloukut, testataan lisäksi ETC-testissä. 
  Jäljempänä 5.2.1 kohdassa olevien taulukoiden rivin B1 tai B2 tai C mukaista 
hyväksyntätestausta varten päästöt määritellään ESC-, ELR- ja ETC-testeissä. 
  Kaasumoottoreiden kaasupäästöt määritetään ETC-testissä.   ESC- ja ELR-testausmenettelyt kuvataan liitteen 4 lisäyksessä 1 ja ETC-
testausmenettely liitteen 4 lisäyksissä 2 ja 3. 
 L 375/22 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 Testattavaksi toimitetun moottorin kaasupäästöt ja hiukkaspäästöt mitataan tarvittaessa 
liitteessä 4 kuvatulla menetelmällä. Liitteen 4 lisäyksessä 4 kuvataan kaasupäästöjen ja 
hiukkaspäästöjen suositeltavat analysointimenetelmät ja suositeltavat näytteenottojärjestelmät. Tekninen tutkimuslaitos saattaa hyväksyä muita järjestelmiä tai analysaattoreita, jos niiden havaitaan tuottavan samat tulokset. Yksittäisen laboratorion osalta ne katsotaan vastaaviksi, jos testitulokset eroavat enintään ± 5 prosenttia jonkin edellä kuvatun viitejärjestelmän antamista tuloksista. Hiukkaspäästöjen osalta viitejärjestelmäksi katsotaan ainoastaan täysvirtauslaimennusjärjestelmä. Uuden järjestelmän sisällyttämiseksi sääntöön vastaavuus on määritettävä laskemalla toistettavuus laboratorioiden välisellä testillä ISO 5725 -standardissa kuvatulla tavalla. 
 5.2.1. Raja-arvot   Hiilimonoksidin, kaikkien hiilivetyjen, typen oksidien ja hiukkasten ESC-testissä 
määritetyt massat sekä ELR-testissä määritetty savun opasiteetti eivät saa ylittää taulukossa 1 esitettyjä arvoja. 
  Niiden dieselmoottoreiden, jotka lisäksi testataan ETC-testissä, ja erityisesti 
kaasumoottoreiden osalta hiilimonoksidin, metaanittomien hiilivetyjen, metaanin (tarvittaessa), typen oksidien ja hiukkasten (tarvittaessa) määritetyt massat eivät saa ylittää taulukossa 2 esitettyjä arvoja. 
  Taulukko 1
 Raja-arvot – ESC- ja ELR-testit 
 
  
Rivi 
 Hiilimonok- 
sidin massa 
 
(CO) 
g/kWh Hiilivetyjen 
massa 
 
(HC) 
g/kWh Typen 
oksidien 
massa 
(NOx) 
g/kWh  
Hiukkasten massa 
 
(PT) 
g/kWh   
Savu 
 
m
-1 
A (2000) 2,1 0,66 5,0 0,10 
   0,13(a) 0,8 
B1 (2005) 1,5 0,46 3,5 0,02 0,5 
B2 (2008) 1,5 0,46 2,0 0,02 0,5 
C (EYA) 1,5 0,25 2,0 0,02 0,15 
 
(a) Moottoreille, joiden iskutilavuus sylinteriä kohden on alle 0,75 dm3 ja joiden 
nimellistehon kierrosnopeus on yli 3000 min-1. 
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/23
 Taulukko 2  Raja-arvot – ETC-testit (b) 
 
 
 
Rivi 
 Hiilimonok- 
sidin massa 
 
(CO) 
g/kWh Metaanittomien
hiilivetyjen 
massa 
(NMHC) 
g/kWh Metaanin 
massa 
 
(CH 4)(c) 
g/kWh Typen 
oksidien 
massa 
(NOx) 
g/kWh Hiukkasten 
massa 
 
(PT)(d) 
g/kWh 
A (2000) 5,45 0,78 1,6 5,0 0,16 
  0,21(a) 
B1 (2005) 4,0 0,55 1,1 3,5 0,03 
B2 (2008) 4,0 0,55 1,1 2,0 0,03 
C (EYA) 3,0 0,40 0,65 2,0 0,02 
 
(a) Moottoreille, joiden iskutilavuus sylinteriä kohden on alle 0,75 dm3 ja joiden 
nimellistehon kierrosnopeus on yli 3000 min-1. 
 
(b) Edellytyksiä, joita sovelletaan ETC-testien kelpoisuuden tarkistamiseen (ks. liitteen 4 
lisäyksessä 2 oleva 3.9 kohta) verrattaessa kaasumoottoreiden päästöjä rivin A raja-arvoihin, on tarkasteltava uudelleen ja niitä on tarvittaessa muutettava konsolidoidussa päätöslauselmassa R.E.3 asetetun menettelyn mukaisesti. 
 
(c) Ainoastaan maakaasumoottoreille. 
 
(d) Ei sovelleta kaasukäyttöisiin moottoreihin vaiheessa A ja vaiheessa B1 ja B2. 
 5.2.2. Diesel- ja kaasumoottoreiden hiilivetypäästöjen mittaukset  
 5.2.2.1. Valmistaja voi halutessaan mittauttaa hiilivetyjen massan ETC-testissä metaanittomien 
hiilivetyjen mittauksen sijasta. Tässä tapauksessa hiilivetyjen massan raja-arvo on sama kuin taulukon 2 metaanittomien hiilivetyjen massan raja-arvo. 
 5.2.3.  Dieselmoottoreiden erityisvaatimukset 
 5.2.3.1. Tarkistusalueen satunnaisilla kohdilla ESC-testissä mitatut typen oksidien spesifiset 
massat saavat ylittää rinnakkaisista testitiloista saatavat interpoloidut arvot enintään kymmenellä prosentilla (viite liite 4, lisäys 1, 4.6.2 ja 4.6.3 kohta).  
  5.2.3.2. ELR-testin satunnaisen testinopeuden savuarvo saa ylittää joko rinnakkaisten 
testinopeuksien suurimman savuarvon enintään 20 prosentilla tai raja-arvon enintään 5 prosentilla sen mukaan, kumpi on suurempi. 
 L 375/24 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
6. ASENNUS AJONEUVOON 
 6.1. Ajoneuvon moottoriasennuksen on oltava seuraavien ominaisuuksien mukainen 
moottorin tyyppihyväksynnän mukaan: 
 6.1.1. imualipaine ei saa olla tyyppihyväksytylle moottorille liitteessä 2A määritettyä 
suurempi, 
 6.1.2. pakojärjestelmän vastapaine ei saa olla tyyppihyväksytylle moottorille liitteessä 2A 
määritettyä suurempi, 
 6.1.3. moottorin käyttämiseen tarvittavien apulaitteiden käyttöteho ei saa olla 
tyyppihyväksytylle moottorille liitteessä 2A määritettyä suurempi. 
 7. MOOTTORIPERHE  7.1. Moottoriperheen määrittävät muuttujat
 
   Moottorin valmistajan määrittämä moottoriperhe voidaan määritellä perheeseen 
kuuluvien moottoreiden yhteisten perusominaisuuksien avulla. Joissain tapauksissa muuttujien välillä saattaa olla vuorovaikutusta. Nämä tekijät on myös otettava huomioon, jotta varmistetaan, että moottoriperheeseen sisällytetään ainoastaan moottoreita, joiden pakokaasupäästöjen ominaisuudet ovat samanlaiset. 
  Moottoreiden voidaan katsoa kuuluvan samaan moottoriperheeseen, jos niiden 
seuraavat muuttujat ovat samat: 
 7.1.1. Työtapa:   – kaksitahti  – nelitahti  7.1.2. Jäähdytysjärjestelmä:   – ilma  – vesi  – öljy  7.1.3. Kaasumottoreiden ja jälkikäsittelylaitteilla varustettujen moottoreiden osalta   – Sylinteriluku   (muiden dieselmoottoreiden, joissa on vähemmän sylintereitä kuin kantamoottorissa, 
voidaan katsoa kuuluvan samaan moottoriperheeseen, jos polttoaineen syöttöjärjestelmä syöttää polttoaineen kullekin sylinterille erikseen). 
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/25
7.1.4. Yksittäisen sylinterin iskutilavuus: 
  – enintään 15 prosentin hajonta moottoriperheen sisällä  7.1.5. Ilman täytösmenetelmä:   – luonnollinen ilmanotto  – paineahdettu  – paineahdettu ahtoilman jäähdyttimellä  7.1.6. Palotilan tyyppi tai rakenne:    – esikammio  – pyörrekammio  – avokammio  7.1.7. Venttiilit ja kanavat — sijainti, koko ja lukumäärä:   – sylinterin kansi  – sylinterin seinämä  – kampikammio  7.1.8. Polttoainejärjestelmä (dieselmoottorit):   – pumppu-putki-suutin  – rivipumppu  – jakajapumppu  – yksikköpumppu  – yksikkösuutin   7.1.9. Polttoainejärjestelmä (kaasumoottorit):   – sekoitusyksikkö  – kaasuinduktio/ruiskutus (yksipiste, monipiste)  – nesteruiskutus (yksipiste, monipiste)  7.1.10. Sytytysjärjestelmä (kaasumoottorit)    7.1.11. Muut ominaisuudet:   – pakokaasujen kierrätys  – veden ruiskutus/emulsio  – apuilman ruiskutus  – ahtimen jäähdytysjärjestelmä  L 375/26 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
7.1.12. Pakokaasun jälkikäsittely: 
  – kolmitiekatalysaattori  – hapetuskatalysaattori  – pelkistyskatalysaattori  – lämpöreaktori  – hiukkasloukku  7.2. Kantamoottorin valitseminen  7.2.1. Dieselmoottorit   Moottoriperheen kantamoottori valitaan käyttäen ensisijaisena valintaperusteena 
suurinta polttoaineen syöttöä tahtia kohti ilmoitetulla suurimmalla vääntömomentin kierrosnopeudella. Jos tämä valintaperuste on sama kahdella tai usealla moottorilla, kantamoottori valitaan käyttäen toissijaisena valintaperusteena suurinta polttoaineen syöttöä tahtia kohti nimelliskierrosnopeudella. Joissakin tapauksissa hyväksyntäviranomainen saattaa tulla siihen tulokseen, että moottoriperheen suurimpien päästöarvojen määrittämiseen tarvitaan toinen moottori. Tämän vuoksi hyväksyntäviranomainen saattaa valita jonkin muun moottorin, jos joidenkin ominaisuuksien perusteella voidaan päätellä, että kyseisen moottorin päästöt ovat moottoriperheen moottoreiden suurimmat. 
   Jos perheen moottoreissa on muita ominaisuuksia, joiden voidaan olettaa vaikuttavan 
pakokaasupäästöihin, nämä ominaisuudet on tunnistettava ja otettava huomioon perheen kantamoottoria valittaessa. 
  7.2.2. Kaasumoottorit   Perheen kantamoottori valitaan käyttäen ensisijaisena valintaperusteena suurinta 
iskutilavuutta. Jos tämä peruste on sama kahdella tai usealla moottorilla, kantamoottori valitaan toissijaisten valintaperusteiden avulla seuraavassa järjestyksessä: 
  – suurin polttoaineen syöttö tahtia kohti ilmoitetun nimellistehon kierrosnopeudella,  – suurin sytytysennakko,  – alhaisin EGR-arvo,  – ei ilmapumppua tai ilmapumpun alhaisin todellinen virtaama.   Joissakin tapauksissa hyväksyntäviranomainen saattaa tulla siihen tulokseen, että 
moottoriperheen suurimpien päästöarvojen määrittämiseen tarvitaan toinen moottori. Tämän vuoksi hyväksyntäviranomainen saattaa valita jonkin muun moottorin, jos joidenkin ominaisuuksien perusteella voidaan päätellä, että kyseisen moottorin päästöt ovat moottoriperheen moottoreiden suurimmat. 
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/27
8. TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS 
 
Tuotannon vaatimustenmukaisuuden varmistamismenettelyjen on oltava sopimuksen lisäyksessä 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) asetettujen menettelyjen ja seuraavien vaatimusten mukaisia:  
8.1. Kaikki moottorit tai ajoneuvot, joihin on liitetty tämän säännön mukainen 
hyväksyntämerkki, on valmistettava hyväksytyn tyypin mukaisiksi hyväksyntälomakkeessa ja sen liitteissä annetun kuvauksen osalta. 
 8.2. Tuotannon vaatimustenmukaisuus päästörajojen osalta tarkistetaan pääsääntöisesti 
ilmoituslomakkeessa ja sen liitteissä esitetyn kuvauksen perusteella. 
 8.3. Jos epäpuhtauspäästöjä mitataan ja moottorin hyväksynnällä on ollut yksi tai useita 
laajennuksia, testit suoritetaan vastaavaan laajennukseen liittyvässä tietopaketissa kuvatulle moottorille (kuvatuille moottoreille). 
  8.3.1. Epäpuhtaustestissä käytettävän moottorin vaatimustenmukaisuus    Kun moottori on luovutettu viranomaisille, valmistaja ei saa tehdä säätöjä valittuihin 
moottoreihin. 
  8.3.1.1. Sarjasta otetaan satunnaisotannalla kolme moottoria. Moottoreita, jotka testataan 
5.2.1 kohdassa olevan rivin A mukaista hyväksyntää varten vain ESC- ja ELR-testeillä tai vain ETC-testillä, koskevat tuotannon vaatimustenmukaisuuden tarkistamisessa sovellettavat testit. Viranomaisen suostumuksella kaikki muut 5.2.1 kohdassa olevien taulukoiden rivien A, B1 tai B2 tai C mukaisesti hyväksytyt moottorit testataan joko ESC- ja ELR-testisykleissä tai ETC-testisyklissä tuotannon vaatimustenmukaisuuden tarkistamiseksi. Raja-arvot on annettu säännön 5.2.1 kohdassa. 
 8.3.1.2. Testit tehdään tämän säännön lisäyksen 1 mukaisesti, mikäli toimivaltainen 
viranomainen hyväksyy valmistajan ilmoittaman tuotannon keskihajonnan. 
  Testit tehdään tämän säännön lisäyksen 2 mukaisesti, mikäli toimivaltainen 
viranomainen ei hyväksy valmistajan ilmoittamaa tuotannon keskihajontaa. 
  Valmistajan pyynnöstä testit voidaan suorittaa tämän säännön lisäyksen 3 mukaisesti.  8.3.1.3. Vaatimustenmukaisuus todetaan moottorin näytteisiin perustuvan testin mukaan siten, 
että sarjan tuotannon katsotaan täyttävän vaatimustenmukaisuuden edellytykset, jos kaikkien päästöjen osalta voidaan tehdä myönteinen päätös, ja sarjan tuotannon ei katsota täyttävän vaatimustenmukaisuuden edellytyksiä, jos jollekin päästölle voidaan tehdä kielteinen päätös, vastaavassa lisäyksessä olevien testiperusteiden mukaisesti. 
   Kun yhden päästön osalta on tehty myönteinen päätös, päätöstä ei voi muuttaa muita 
päästöjä koskevien päätösten tekemiseksi tarvittavien lisätestien takia. L 375/28 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 
 Jos kaikkien päästöjen osalta ei saada myönteistä päätöstä ja jos jonkin päästön osalta ei 
saada kielteistä päätöstä, testi suoritetaan toiselle moottorille (ks. kuva 2). 
  Jos päätöstä ei saada, valmistaja voi päättää keskeyttää testauksen milloin tahansa. 
Tällöin kirjataan kielteinen päätös.  
  8.3.2. Testit suoritetaan uusilla moottoreilla. Kaasumoottoreille on suoritettava liitteen 4 
lisäyksessä 2 olevan 3 kohdan mukainen totutuskäyttö. 
 8.3.2.1. Valmistajan pyynnöstä testit voidaan kuitenkin suorittaa diesel- tai kaasumoottoreille, 
joilla on suoritettu pidempi kuin 8.4.2.2 kohdan mukainen totutuskäyttö, kuitenkin enintään 100 tuntia. Tässä tapauksessa moottorin totutuskäytön suorittaa valmistaja, joka sitoutuu siihen, ettei säädä moottoreita. 
  8.3.2.2. Kun valmistaja pyytää saada suorittaa 8.4.2.2.1 kohdan mukaisen totutuskäytön, 
totutuskäyttö voidaan suorittaa joko: 
 
– kaikille testattaville moottoreille 
  tai   – ensimmäiselle testattavalle moottorille, jolloin evoluutiokerroin lasketaan 
seuraavasti: 
 
– epäpuhtauspäästöt mitataan ensimmäisen testattavan moottorin 0 ja x käyttötunnilla,  
 – kunkin pilaavan aineen päästöjen evoluutiokerroin lasketaan 0 ja x käyttötunnin 
välillä: 
   Kerroin voi olla pienempi kuin yksi.   Tämän jälkeen testattaville moottoreille ei tehdä totutuskäyttöä, mutta niiden 0 
käyttötunnin päästöt korjataan evoluutiokertoimella. 
  Tässä tapauksessa otettavat arvot ovat:   – ensimmäisen moottorin arvot kohdassa x tuntia,  – muiden moottoreiden 0 tunnin arvot, jotka kerrotaan evoluutiokertoimella.  8.3.2.3 Diesel- ja nestekaasumoottoreiden testit voidaan suorittaa kaupallisella polttoaineella. 
Valmistajan pyynnöstä voidaan kuitenkin käyttää liitteessä 5 tai 7 kuvattuja vertailupolttoaineita. Tämä edellyttää tämän säännön kohdassa 4 kuvattuja testejä, joissa kukin kaasumoottori testataan vähintään kahdella vertailupolttoaineella. 
tuntia  nolla  Päästöt,tuntia  x" "  Päästöt,27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/29
 
8.3.2.4. Maakaasukäyttöisten kaasumoottoreiden testit voidaan suorittaa kaupallisella 
polttoaineella seuraavasti: 
  
 i) H-merkityt moottorit H-ryhmän (0,89 ≤ S λ ≤ 1,00) kaupallisella polttoaineella, 
  ii) L-merkityt moottorit L-ryhmän (1,00 ≤ S
λ ≤ 1,19) kaupallisella polttoaineella, 
  iii) HL-merkityt moottorit kaupallisella polttoaineella λ-muutoskertoimen äärirajoissa 
(0,89 ≤ S
λ ≤ 1,19). 
 
 Valmistajan pyynnöstä voidaan kuitenkin käyttää liitteessä 6 kuvattuja 
vertailupolttoaineita. Tämä edellyttää tämän säännön kohdassa 4 kuvattuja testejä. 
 8.3.2.5. Jos testeissä kaupallista polttoainetta käyttänyt kaasumoottori ei ole vaatimusten 
mukainen ja testin tulos riitautetaan, testit on suoritettava uudelleen vertailupolttoaineella, jonka osalta kantamoottori on testattu, tai mahdollisesti 4.1.3.1 ja 4.2.1.1 kohdissa tarkoitetulla kolmannella polttoaineella, jos kantamoottori on testattu kyseisen polttoaineen osalta. Tämän jälkeen tulos on muunnettava laskutoimituksella käyttäen vastaavaa kerrointa (vastaavia kertoimia) r, ra tai rb, sellaisina kuin ne kuvataan 4.1.3.2, 4.1.5.1 ja 4.2.1.2 kohdissa. Jos r, ra tai rb on arvoltaan alle yksi, korjausta ei tehdä. Sekä mainittujen että laskettujen tulosten on osoitettava, että moottori on raja-arvojen mukainen kaikkien polttoaineiden osalta (polttoaineet 1 ja 2 sekä tarvittaessa polttoaine 3 maakaasukäyttöisten ja polttoaineet A ja B nestekaasukäyttöisten moottoreiden osalta). 
 8.3.2.6. Tietyllä polttoainekoostumuksella käytettäväksi vahvistetun kaasumoottorin tuotannon 
vaatimustenmukaisuustestit on suoritettava polttoaineella, jolle moottori on kalibroitu. 
 L 375/30 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 
                    K Y L -               L Ä         E I         N O   
EI 
       K Y L L Ä             K Y L L Ä
          K Y L L Ä  
 
  
Kuva 2
: Tuotannon vaatimustenmukaisuuden testauksen kaaviokuva 
 
 Kolme moottoria testataan 
Testin tilastollisen tuloksen laskeminen
Onko testin tilastollinen tulos vastaavan 
lisäyksen mukaan sarjalle annettavan kielteisen 
päätöksen perusteiden mukainen ainakin yhden 
pilaannuttavan aineen osalta?  
Sarja hylätään 
Onko testin tilastollinen tulos vastaavan lisäyksen 
mukaan sarjalle annettavan myönteisen päätöksen 
perusteiden mukainen ainakin yhden 
pilaannuttavan aineen osalta?
Yhden tai useamman pilaannuttavan aineen 
osalta saadaan myönteinen päätös 
Saadaanko kaikkien pilaannuttavien aineiden 
osalta myönteinen päätös? Sarja 
hyväksytään 
Lisämoottori testataan 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/31
9. TUOTANNON VAATIMUSTENVASTAISUUDEN SEURAAMUKSET 
 9.1. Moottori- tai ajoneuvotyypille tämän säännön perusteella myönnetty hyväksyntä 
voidaan peruuttaa, jos edellä olevan 8.1 kohdan vaatimukset eivät täyty tai jos valittu (valitut) moottori(t) tai ajoneuvo(t) ei(vät) läpäise 8.3 kohdassa kuvattuja testejä. 
 9.2. Jos tätä sääntöä soveltava vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuoli peruuttaa aiemmin 
myöntämänsä hyväksynnän, sen on ilmoitettava tästä muille tätä sääntöä soveltaville sopimuksen sopimuspuolille tämän säännön liitteessä 2A tai 2B esitetyn mallin mukaisella lomakkeella. 
 10. HYVÄKSYTYN TYYPIN MUUTOKSET JA HYVÄKSYNNÄN LAAJENTAMINEN  10.1. Hyväksyttyyn tyyppiin mahdollisesti tehtävistä muutoksista on ilmoitettava 
hallinnolliselle yksikölle, joka on hyväksynyt kyseisen tyypin. Viranomaiset voivat: 
 10.1.1. katsoa, että tehdyillä muutoksilla ei todennäköisesti ole huomattavaa huonontavaa 
vaikutusta ja että muutettu tyyppi joka tapauksessa on edelleen vaatimuksen mukainen, tai 
 10.1.2. vaatia uutta testausselostetta testien tekemisestä vastaavalta tekniseltä 
tutkimuslaitokselta. 
 10.2. Hyväksynnän vahvistus tai epääminen, jossa eritellään muutokset, annetaan tiedoksi 
edellä olevan 4.5 kohdan mukaisella menettelyllä tätä sääntöä soveltaville sopimuksen sopimuspuolille. 
 10.3. Hyväksynnän laajentamisen myöntäneen toimivaltaisen viranomaisen on annettava 
laajentamiselle sarjanumero ja ilmoitettava siitä muille vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolille, jotka soveltavat tätä sääntöä, tämän säännön liitteessä 2A tai 2B esitetyn mallin mukaisella ilmoituslomakkeella. 
 11. TUOTANNON LOPULLINEN KESKEYTTÄMINEN  
Jos hyväksynnän haltija lopettaa kokonaan tämän säännön perusteella hyväksytyn tyypin valmistamisen, hyväksynnän haltijan on ilmoitettava tästä hyväksynnän myöntäneelle viranomaiselle. Ilmoituksen saatuaan viranomaisen on ilmoitettava asiasta muille tätä sääntöä soveltaville vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolille tämän säännön liitteessä 2A tai 2B esitetyn mallin mukaisella lomakkeella. 
 L 375/32 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
12. SIIRTYMÄSÄÄNNÖKSET 
 12.1. Yleistä
 
 12.1.1. Muutossarjan 04 virallisesta voimaantulosta alkaen tätä sääntöä soveltavat 
sopimuspuolet eivät saa evätä tähän sääntöön, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 04, perustuvia ECE-hyväksyntöjä. 
 12.1.2. Muutossarjan 04 voimaantulosta alkaen sääntöä soveltavat sopimuspuolet saavat 
myöntää ECE-hyväksyntöjä ainoastaan, jos moottori täyttää tämän säännön, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 04, vaatimukset. 
  Moottorille on tehtävä tämän säännön 5.2 kohdassa määritetyt asiaankuuluvat testit ja 
sen on noudatettava tämän säännön 5.2.1 kohdassa asetettuja asiaankuuluvia päästörajoja jäljempänä olevan 12.2.1, 12.2.2 ja 12.2.3 kohdan mukaisesti. 
 12.2. Uudet tyyppihyväksynnät
 
 12.2.1. Ellei jäljempänä olevan 12.4.1. kohdan määräyksistä muuta johdu, tätä sääntöä 
soveltavat sopimuspuolet saavat tämän säännön muutossarjan 04 voimaantulosta alkaen myöntää moottorille ECE-hyväksynnän ainoastaan, jos moottori noudattaa tämän säännön 5.2.1 kohdassa olevien taulukoiden riveillä A, B1, B2 tai C ilmoitettuja asiaankuuluvia päästörajoja. 
 12.2.2. Ellei jäljempänä olevan 12.4.1. kohdan määräyksistä muuta johdu, tätä sääntöä 
soveltavat sopimuspuolet saavat lokakuun 1 päivästä 2005 alkaen myöntää moottorille ECE-hyväksynnän ainoastaan, jos moottori noudattaa tämän säännön 5.2.1 kohdassa olevien taulukoiden riveillä B1, B2 tai C ilmoitettuja asiaankuuluvia päästörajoja. 
 12.2.3. Ellei jäljempänä olevan 12.4.1. kohdan määräyksistä muuta johdu, tätä sääntöä 
soveltavat sopimuspuolet saavat lokakuun 1 päivästä 2008 alkaen myöntää moottorille ECE-hyväksynnän ainoastaan, jos moottori noudattaa tämän säännön 5.2.1 kohdassa olevien taulukoiden riveillä B2 tai C ilmoitettuja asiaankuuluvia päästörajoja. 
 12.3. Vanhojen tyyppihyväksyntien voimassaoloaika
 
 12.3.1. Lukuun ottamatta sitä, mitä on määrätty jäljempänä 12.3.2 ja 12.3.3 kohdassa, 
muutossarjan 04 virallisesta voimaantulosta alkaen tämän säännön, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 03, perusteella myönnettyjen tyyppihyväksyntien voimassaolo päättyy, ellei hyväksynnän myöntänyt sopimuspuoli ilmoita muille tätä sääntöä soveltaville sopimuksen sopimuspuolille, että tyyppihyväksytty moottori täyttää tämän säännön, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 04, vaatimukset edellä olevan 12.2.1 kohdan mukaisesti. 
 12.3.2. Tyyppihyväksynnän laajentaminen 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/33
 
12.3.2.1. Jäljempänä olevaa 12.3.2.2 ja 12.3.2.3 kohtaa sovelletaan vain sellaisiin uusiin 
puristussytytysmoottoreihin ja puristussytytysmoottorilla käyviin uusiin ajoneuvoihin, jotka on hyväksytty tämän säännön 5.2.1 kohdassa olevien taulukoiden rivillä A asetettujen vaatimusten perusteella. 
 12.3.2.2. Vaihtoehtona 5.1.3 ja 5.1.4 kohdille valmistaja voi esittää tekniselle tutkimuslaitokselle 
tulokset NO
x-vertailutestistä, joka on suoritettu käyttäen ETC-testiä moottorille, joka 
vastaa ominaisuuksiltaan liitteessä 1 kuvattua kantamoottoria ottaen huomioon 5.1.4.1 ja 5.1.4.2 kohtien säännökset. Valmistajan on lisäksi toimitettava kirjallinen lausunto siitä, että moottori ei käytä mitään tämän säännön 2 kohdassa määriteltyä estolaitetta tai irrationaalista päästöjenrajoitusstrategiaa. 
 12.3.2.3. Valmistajan on myös annettava kirjallinen lausunto siitä, että NO
X-vertailutestin 
tuloksia ja kantamoottoria koskevaa ilmoitusta, joita tarkoitetaan 5.1.4 kohdassa, voidaan soveltaa myös kaikkiin liitteessä 1 kuvattuihin moottorityyppeihin moottoriperheen sisällä. 
 12.3.3. Kaasumoottorit   Lokakuun 1 päivästä 2003 alkaen kaasumoottoreille tämän säännön, sellaisena kuin se 
on muutettuna muutossarjalla 03, perusteella myönnettyjen tyyppihyväksyntien voimassaolo päättyy, ellei hyväksynnän myöntänyt sopimuspuoli ilmoita muille tätä sääntöä soveltaville sopimuksen sopimuspuolille, että tyyppihyväksytty moottori täyttää tämän säännön, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 04, vaatimukset edellä olevan 12.2.1 kohdan mukaisesti. 
 12.3.4. Lokakuun 1 päivästä 2006 alkaen tämän säännön, sellaisena kuin se on muutettuna 
muutossarjalla 04, perusteella myönnettyjen tyyppihyväksyntien voimassaolo päättyy, ellei hyväksynnän myöntänyt sopimuspuoli ilmoita muille tätä sääntöä soveltaville sopimuksen sopimuspuolille, että tyyppihyväksytty moottori täyttää tämän säännön, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 04, vaatimukset edellä olevan 12.2.2 kohdan mukaisesti. 
 12.3.5. Lokakuun 1 päivästä 2009 alkaen tämän säännön, sellaisena kuin se on muutettuna 
muutossarjalla 04, perusteella myönnettyjen tyyppihyväksyntien voimassaolo päättyy, ellei hyväksynnän myöntänyt sopimuspuoli ilmoita muille tätä sääntöä soveltaville sopimuksen sopimuspuolille, että tyyppihyväksytty moottori täyttää tämän säännön, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 04, vaatimukset edellä olevan 12.2.3 kohdan mukaisesti. 
 L 375/34 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
12.4. Käytössä olevien ajoneuvojen vaihto-osat  
 
12.4.1. Tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet voivat edelleen myöntää hyväksyntiä 
moottoreille, jotka täyttävät tämän säännön, sellaisena kuin se on muutettuna jollakin aiemmalla muutossarjalla, vaatimukset, tai tämän säännön, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 04, minkä tahansa tason perusteella, mikäli moottori on tarkoitettu vaihdettavaksi sellaiseen käytössä olevaan ajoneuvoon, johon sovellettiin kyseistä aikaisempaa standardia silloin, kun ajoneuvo otettiin käyttöön. 
 13. HYVÄKSYNTÄTESTEISTÄ VASTAAVIEN TEKNISTEN TUTKIMUSLAITOSTEN 
SEKÄ HALLINNOLLISTEN YKSIKÖIDEN NIMET JA OSOITTEET 
 
Tätä sääntöä soveltavien vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolten on ilmoitettava Yhdistyneiden Kansakuntien sihteeristölle hyväksyntätestien suorittamisesta vastaavien teknisten tutkimuslaitosten sekä niiden hallinnollisten yksiköiden nimet ja osoitteet, jotka myöntävät hyväksynnät ja joille toimitetaan lomakkeet todistukseksi muissa maissa myönnetystä hyväksynnästä tai hyväksynnän epäämisestä, laajentamisesta tai peruuttamisesta. 
  
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/35
Lisäys 1  
 
TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUDEN TESTAUSMENETTELY, KUN 
TAVANOMAINEN TUOTANNONVAIHTELU ON TYYDYTTÄVÄ 
 
 
1. Tässä lisäyksessä kuvataan menettelytavat, joita käytetään tuotannon 
vaatimustenmukaisuuden osoittamiseen epäpuhtauspäästöjen osalta, kun valmistajan ilmoittama tavanomainen tuotannonvaihtelu on tyydyttävä. 
 2. Näytteidenoton menettelytapa on valittu siten, että näytteen vähimmäiskoon ollessa 
kolme moottoria erän mahdollisuus läpäistä testi silloin, kun 40 prosenttia moottoreista on viallisia, on 0,95 (tuottajan riski = 5 prosenttia), kun taas erän mahdollisuus läpäistä testi silloin, kun 65 prosenttia moottoreista on viallisia, on 0,10 (kuluttajan riski = 10 prosenttia). 
 3. Seuraavaa menettelytapaa käytetään kunkin säännön 5.2.1 kohdassa mainitun 
pilaannuttavan aineen osalta (ks. kuva 2): 
  Olkoon:  
 L = pilaavan aineen raja-arvon luonnollinen logaritmi, 
 
 x
i = näytteen i:nnen moottorin mitatun arvon luonnollinen logaritmi, 
 
 s = tuotannon tavanomaisen vaihtelun arvio (mitattujen arvojen luonnollisen 
logaritmin ottamisen jälkeen), 
 
 n = nykyisen näytteen numero. 
 4. Kunkin näytteen vakioitujen poikkeamien summa raja-arvolla lasketaan seuraavan 
kaavan avulla: 
  5. Jonka jälkeen:  
– jos testin tilastollinen tulos on suurempi kuin näytteen koolle taulukossa 3 annettu 
myönteisen päätöksen luku, pilaavalle aineelle annetaan myönteinen päätös, 
 
– jos testin tilastollinen tulos on pienempi kuin näytteen koolle taulukossa 3 annettu 
kielteisen päätöksen luku, pilaavalle aineelle annetaan kielteinen päätös, 
 ) x (Ls1n
1 ii ∑
=−L 375/36 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
– muussa tapauksessa testataan ylimääräinen moottori säännön 8.3.1 kohdan 
mukaisesti ja laskutoimitus sovelletaan näytteeseen, johon on lisätty yksi yksikkö. 
 
Taulukko 3 : Lisäyksen 1 näytetaulukon myönteisten ja kielteisten päätösten luvut 
 
Näytteen vähimmäiskoko: 3 
 
 
Testattujen 
moottoreiden 
kumulatiivinen 
määrä (näytteen koko) Myönteisen päätöksen 
luku 
A n Kielteisen päätöksen 
luku 
B n 
3 3,327 -4,724 
4 3,261 -4,790 
5 3,195 -4,856 
6 3,129 -4,922 
7 3,063 -4988 
8 2,997 -5,054 
9 2,931 -5,120 
10 2,865 -5,185 
11 2,799 -5,251 
12 2,733 -5,317 
13 2,667 -5,383 
14 2,601 -5,449 
15 2,535 -5,515 
16 2,469 -5,581 
17 2,403 -5,647 
18 2,337 -5,713 
19 2,271 -5,779 
20 2,205 -5,845 
21 2,139 -5,911 
22 2,073 -5,977 
23 2,007 -6,043 
24 1,941 -6,109 
25 1,875 -6,175 
26 1,809 -6,241 
27 1,743 -6,307 
28 1,677 -6,373 
29 1,611 -6,439 
30 1,545 -6,505 
31 1,479 -6,571 
32 -2,112 -2,112 
__________ 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/37
Lisäys 2  
 
TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUDEN TESTAUSMENETTELY, KUN 
TAVANOMAINEN VAIHTELU EI OLE TYYDYTTÄVÄ TAI SE EI OLE KÄYTETTÄVISSÄ 
 
 
1. Tässä lisäyksessä kuvataan menettelytavat, joita käytetään tuotannon 
vaatimustenmukaisuuden toteamiseen epäpuhtauspäästöjen osalta, kun valmistajan ilmoittama tavanomainen tuotannonvaihtelu ei ole tyydyttävä tai ei ole käytettävissä. 
 2. Näytteidenoton menettelytapa on valittu siten, että näytteen vähimmäiskoon ollessa 
kolme moottoria erän mahdollisuus läpäistä testi silloin, kun 40 prosenttia moottoreista on viallisia, on 0,95 (tuottajan riski = 5 prosenttia), kun taas erän mahdollisuus läpäistä testi silloin, kun 65 prosenttia moottoreista on viallisia, on 0,10 (kuluttajan riski = 10 prosenttia). 
 3. Säännön 5.2.1 kohdassa mainittujen pilaavien aineiden arvojen jakauman oletetaan 
olevan logaritmisesti normaali, ja arvot pitää muuttaa ottamalla niiden luonnollinen logaritmi. 
 Arvot m
0 ja m ovat vastaavasti näytteen vähimmäis- ja enimmäiskoko (m 0 = 3 ja m = 
32), ja n on testattavan näytteen numero. 
 4. Jos sarjassa mitattujen arvojen luonnolliset logaritmit ovat x
1, x 2, ..., x i ja L on 
pilaannuttavan aineen raja-arvon luonnollinen logaritmi, on 
 
d i = x i – L 
 ja  
 
 
5. Taulukossa 4 esitetään myönteisen (A
n) ja kielteisen (B n) päätöksen luvut kunkin 
näytemäärän osalta. Testin tilastollinen tulos on suhde 
nnVd ja sitä käytetään sarjan 
myönteisen tai kielteisen päätöksen määrittämiseen seuraavasti: 
 
 Jotta m 0 ≤ n ≤ m : 
  – päätös on sarjan osalta myönteinen, jos   – päätös on sarjan osalta kielteinen, jos 
n n n A /V d ≤
n n n B /V d ≥∑
==n
1 ii n dn1d
2
nn
1 ii2
n ) d (dn1V − =∑
=L 375/38 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 
 – tehdään uusi mittaus, jos   6. Huomautuksia   Seuraavat rekursiiviset kaavat ovat hyödyksi testin peräkkäisiä tilastollisia arvoja 
laskettaessa. 
 
 
 
 
 n n n n B /V d A ≥ ≤
n 1 n n dn1dn11 d + ⎟⎠⎞⎜⎝⎛− =−
( )2
n n 2
1 n2
n1 nd dVn11 V−−+ ⎟⎠⎞⎜⎝⎛− =−
0) V  ; d d  2,3,...; (n1 1 1 = = =27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/39
Taulukko 4 : Lisäyksen 2 näytetaulukon myönteisten ja kielteisten päätösten luvut 
 
Näytteen vähimmäiskoko: 3 
 
Testattujen 
moottoreiden 
kumulatiivinen 
määrä (näytteen koko)  Myönteisen päätöksen 
luku 
A n Kielteisen päätöksen 
luku 
B n 
3 -0,80381 16,64743 
4 -0,76339 7,68627 
5 -0,72982 4,67136 
6 -0,69962 3,25573 
7 -0,67129 2,45431 
8 -0,64406 1,94369 
9 -0,61750 1,59105 
10 -0,59135 1,33295 
11 -0,56542 1,13566 
12 -0,53960 0,97970 
13 -0,51379 0,85307 
14 -0,48791 0,74801 
15 -0,46191 0,65928 
16 -0,43573 0,58321 
17 -0,40933 0,51718 
18 -0,38266 0,45922 
19 -0,35570 0,40788 
20 -0,32840 0,36203 
21 -0,30072 0,32078 
22 -0,27263 0,28343 
23 -0,24410 0,24943 
24 -0,21509 0,21831 
25 -0,18557 0,18970 
26 -0,15550 0,16328 
27 -0,12483 0,13880 
28 -0,09354 0,11603 
29 -0,06159 0,09480 
30 -0,02892 0,07493 
31 -0,00449 0,05629 
32 0,03876 0,03876 
 
__________ L 375/40 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
Lisäys 3  
 
TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUDEN TESTAUSMENETTELY VALMISTAJAN 
PYYNNÖSTÄ 
 
 1. Tässä lisäyksessä kuvataan menettelytavat, joiden avulla valmistajan pyynnöstä 
varmistetaan tuotannon vaatimustenmukaisuus epäpuhtauspäästöjen osalta. 
 2. Näytteidenoton menettelytapa on valittu siten, että näytteen vähimmäiskoon ollessa 
kolme moottoria erän mahdollisuus läpäistä testi silloin, kun 30 prosenttia moottoreista on viallisia, on 0,90 (tuottajan riski = 10 prosenttia), kun taas erän mahdollisuus läpäistä testi silloin, kun 65 prosenttia moottoreista on viallisia, on 0,10 (kuluttajan riski = 10 prosenttia). 
 3. Seuraavaa menettelytapaa käytetään kunkin säännön 5.2.1 kohdassa mainitun 
pilaannuttavan aineen osalta (ks. kuva 2): 
  Olkoon:   L= pilaavan aineen raja-arvo,   x
i = näytteen i:nnen moottorin mittausarvo, 
  n= testattavan näytteen numero.  4. Lasketaan näytteelle testin tilastollinen arvo, joka määrää ei-vaatimustenmukaisten 
moottoreiden määrän, eli x
i ≥ L: 
 5. Jonka jälkeen  
– jos testin tilastollinen tulos on pienempi tai yhtä suuri kuin näytteen koolle 
taulukossa 5 annettu myönteisen päätöksen luku, pilaavalle aineelle annetaan myönteinen päätös, 
 
– jos testin tilastollinen tulos on suurempi tai yhtä suuri kuin näytteen koolle 
taulukossa 5 annettu kielteisen päätöksen luku, pilaavalle aineelle annetaan kielteinen päätös, 
 
– muussa tapauksessa testataan ylimääräinen moottori säännön 8.3.1 kohdan 
mukaisesti ja laskutoimitus sovelletaan näytteeseen, johon on lisätty yksi yksikkö. 
  Taulukossa 5 esitetyt myönteisen ja kielteisen päätöksen luvut on laskettu 
kansainvälisen ISO 8422:1991 -normin avulla. 
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/41
Taulukko 5 : Lisäyksen 3 näytetaulukon myönteisten ja kielteisten päätösten luvut 
 
Näytteen vähimmäiskoko: 3 
 
 
Testattujen 
moottoreiden 
kumulatiivinen 
määrä (näytteen koko)  
Myönteisen päätöksen 
luku  
Kielteisen päätöksen 
luku 
3 - 3 
4 0 4 
5 0 4 
6 1 5 
7 1 5 
8 2 6 
9 2 6 
10 3 7 
11 3 7 
12 4 8 
13 4 8 
14 5 9 
15 5 9 
16 6 10 
17 6 10 
18 7 11 
19 8 9 
  L 375/42 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
Liite 1  
 
(KANTA)MOOTTORIN OLENNAISET OMINAISUUDET JA TESTIN SUORITTAMISTA 
KOSKEVAT TIEDOT (1) 
 
1. MOOTTORIN KUVAUS 
 1.1.  Valmistaja:.............................................................................................................. ...... 
1.2.  Valmistajan moottorikoodi:.......................................................................................... 1.3.  Työtapa: nelitahtinen/kaksitahtinen
(2)  
1.4.  Sylintereiden lukumäärä ja järjestely: .......................................................................... 1.4.1.  Halkaisija: ........................................................................................................... ...mm 
1.4.2.  Iskunpituus: ........................................................................................................... .mm 
1.4.3.  Sytytysjärjestys:...................................................................................................... ...... 
1.5.  Sylinteritilavuus: ...................................................................................................cm³  
1.6.  Volumetrinen puristussuhde
(3):..................................................................................... 
1.7.  Piirustus (piirustukset) palotilasta ja männänpäästä: ................................................... 1.8.  Imu- ja pakoaukkojen pienimmät poikkipinnat: ....................................................cm² 1.9.  Joutokäyntinopeus: ............................................................................................. min
-1 
1.10.  Suurin nettoteho:........kW kierrosnopeudella ..................................................... min-1 
1.11.  Moottorin suurin sallittu kierrosnopeus: ............................................................. min-1 
1.12.  Suurin nettovääntömomentti:........Nm kierrosnopeudella .................................. min-1 
1.13.   Sytytysjärjestelmä: diesel/otto(2)  
1.14.   Polttoaine: diesel/nestekaasu/H-ryhmän maakaasu/L-ryhmän maakaasu/HL-ryhmän 
maakaasu/etanoli(1) 
1.15.   Jäähdytysjärjestelmä 
1.15.1.  Neste 
1.15.1.1. Nesteen tyyppi: ..................................................................................................... ....... 
1.15.1.2. Kiertopumppu (kiertopumput): kyllä/ei(2) 
1.15.1.3. Ominaisuudet tai merkki (merkit) ja tyyppi (tyypit) (tarvittaessa):.............................. 1.15.1.4. Välityssuhde (välityssuhteet) (tarvittaessa): ................................................................ 1.15.2.  Ilma 1.15.2.1. Puhallin: kyllä/ei
(2) 
1.15.2.2. Ominaisuudet tai merkki (merkit) ja tyyppi (tyypit) (tarvittaessa):.............................. 1.15.2.3. Välityssuhde (välityssuhteet) (tarvittaessa):................................................................. 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/43
1.16.  Valmistajan sallima lämpötila  
1.16.1.  Nestejäähdytys: korkein lämpötila pakoaukolla:.......................................................K 
1.16.2.  Ilmajäähdytys:............   Viitepiste:......................  
 Viitepisteen korkein lämpötila: ................................................................................K 1.16.3 Ilman korkein lämpötila imuilman välijäähdyttimen pakoaukolla (tarvittaessa) ......K 1.16.4. Pakokaasun korkein lämpötila pakoputken (pakoputkien) ja pakosarjan ulkolaipan 
(ulkolaippojen) tai turboahtimen (turboahtimien) liitoskohdassa: ............................K 
1.16.5.  Polttoaineen lämpötila: vähintään.................K, enintään .........................................K 
  dieselmoottorien osalta ruiskutuspumpun syötössä, kaasumoottorien osalta 
paineentasaajan viimeisessä vaiheessa. 
1.16.6.  Polttoaineen paine: vähintään.................kPa, enintään .........................................kPa   paineentasaajan viimeisessä vaiheessa, ainoastaan maakaasulla toimivat moottorit. 1.16.7.  Voiteluaineen lämpötila: vähintään .................K, enintään .....................................K 1.17  Ahdin:  kyllä/ei
(2) 
1.17.1.  Merkki: ............................................................................................................... .......... 
1.17.2.  Tyyppi:............................................................................................................... ........... 
1.17.3.  Järjestelmän kuvaus [esimerkiksi enimmäispaine, hukkaportti (tarvittaessa)]: ........... 1.17.4.  Välijäähdytin: kyllä/ei
(2) 
1.18.   Imujärjestelmä 
  Suurin sallittu imun alipaine moottorin nimelliskierrosnopeudella ja 100 prosentin 
kuormituksella säännön N:o 24 mukaisissa käyttöolosuhteissa............................ kPa 
1.19.   Pakojärjestelmä 
  Suurin sallittu pakokaasun vastapaine moottorin nimelliskierrosnopeudella ja 
100 prosentin kuormituksella säännön N:o 24 mukaisissa käyttöolosuhteissa....  kPa 
  Pakojärjestelmän tilavuus: .................................................................................... dm³  2.  ILMANSAASTUMISEN TORJUMISEKSI TOTEUTETUT TOIMENPITEET  2.1. Kampikammiokaasujen kierrätyslaite (kuvaus ja piirustukset):................................... 
................................................................... 
2.2.  Muut pakokaasunpuhdistuslaitteet (jos sellaisia on eikä niitä mainita muissa 
kohdissa) 
2.2.1.  Katalysaattori: kyllä/ei
(2) 
2.2.1.1. Merkki (merkit):...................................................................................................... ..... 
2.2.1.2. Tyyppi (tyypit):...................................................................................................... ....... 
2.2.1.3. Katalysaattoreiden ja katalyyttielementtien lukumäärä:....................... 2.2.1.4. Katalysaattorin (katalysaattoreiden) mitat, muoto ja tilavuus:..................................... L 375/44 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
2.2.1.5. Katalysaattorin toimintatapa:........................................................................................ 
2.2.1.6. Jalometallien kokonaissisältö:...................................................................................... 2.2.1.7. Suhteellinen pitoisuus: ............................................................................................... .. 
2.2.1.8. Substraatti (rakenne ja materiaali):............................................................................... 2.2.1.9. Kennotiheys:.......................................................................................................... ....... 
2.2.1.10. Katalysaattorin (katalysaattoreiden) kotelointityyppi:.................................................. 2.2.1.11. Katalysaattorin (katalysaattoreiden) sijainti (paikka ja vertailuetäisyys 
pakojärjestelmässä): .................................................................................................... 
  ............................................................................................................................. ......... 
2.2.2.  Happianturi: kyllä/ei
(2) 
2.2.2.1. Merkki (merkit):...................................................................................................... ..... 
2.2.2.2. Tyyppi:............................................................................................................... ........... 
2.2.2.3. Sijainti: ............................................................................................................. ............ 
2.2.3.  Ilman suihkutus: kyllä/ei(2) 
2.2.3.1. Tyyppi (ilmapulssi, ilmapumppu jne.): ....................................................................... 2.2.4.  Pakokaasun takaisinkierrätys: kyllä/ei
(2) 
2.2.4.1. Ominaisuudet (virtaama jne.):...................................................................................... 2.2.5.  Hiukkasloukku: kyllä/ei
(2) 
2.2.5.1. Hiukkasloukun mitat, muoto ja tilavuus: ..................................................................... 2.2.5.2. Hiukkasloukun tyyppi ja rakenne:................................................................................ 2.2.5.3. Sijainti (vertailuetäisyys pakojärjestelmässä):.............................................................. 2.2.5.4. Talteenottomenetelmä tai -järjestelmä, kuvaus ja/tai piirustus: ................................... 2.2.6 . Muut järjestelmät: kyllä/ei
(2) 
2.2.6.1. Kuvaus ja toiminta: ................................................................................................... ... 
 3.  POLTTOAINEEN SYÖTTÖ  3.1.  Dieselmoottorit 
3.1.1.  Syöttöpumppu  Paine
(3): .........kPa tai ominaiskaavio(2): ....................................................................... 
3.1.2.  Ruiskutusjärjestelmä 3.1.2.1. Pumppu 3.1.2.1.1.  Merkki (merkit):................................................................................................... ........ 
3.1.2.1.2. Tyyppi (tyypit):.................................................................................................... ......... 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/45
3.1.2.1.3. Virtausmäärä:......mm³(3) iskua kohti moottorin kierrosnopeudella .......min-1 ja 
täydellä ruiskutuksella tai ominaiskaavio(2) (3): ................... 
  ............................................................................................................................. ......... 
 Ilmoitetaan käytetty menetelmä: moottorissa/pumppupenkissä(2) 
 Jos moottorissa on ahtopaineen säätö, ilmoitetaan polttoaineen virtausmäärän ja 
ahtopaineen suhde moottorin kierrosnopeuteen.  
3.1.2.1.4. Ruiskutusennakko 
3.1.2.1.4.1. Ruiskutusennakon käyrä (3): ......................................................................................... 
3.1.2.1.4.2. Ruiskutuksen staattinen ajoitus(3):................................................................................ 
3.1.2.2. Ruiskutusputkisto 3.1.2.2.1. Pituus:............................................................................................................. ........mm 
3.1.2.2.2. Sisähalkaisija:..................................................................................................... ....mm 
3.1.2.3. Ruiskutussuutin (ruiskutussuuttimet) 3.1.2.3.1. Merkki (merkit):.................................................................................................... ....... 
3.1.2.3.2. Tyyppi (tyypit):.................................................................................................... ......... 
3.1.2.3.3. Avautumispaine:..................................................................................................kPa
(3) 
  tai ominaiskaavio(2)(3): .................................................................................................. 
3.1.2.4. Kierroslukusäädin 3.1.2.4.1. Merkki (merkit):.................................................................................................... ....... 
3.1.2.4.2. Tyyppi (tyypit):.................................................................................................... ......... 
3.1.2.4.3. Katkaisun aloitusnopeus täydellä kuormituksella: ............................................. min
-1 
3.1.2.4.4. Suurin kuormittamaton nopeus: ......................................................................... min-1 
3.1.2.4.5. Joutokäyntinopeus: ............................................................................................. min-1 
3.1.3. Kylmäkäynnistysjärjestelmä 3.1.3.1. Merkki (merkit): ..................................................................................................... ..... 
3.1.3.2. Tyyppi (tyypit):...................................................................................................... ....... 
3.1.3.3. Kuvaus:............................................................................................................... .......... 
3.1.3.4. Apukäynnistyslaite: ................................................................................................... ... 
3.1.3.4.1. Merkki: ............................................................................................................. ............ 
3.1.3.4.2. Tyyppi:............................................................................................................. ............. 
3.2. Kaasukäyttöiset moottorit
(6) 
3.2.1.  Polttoaine: maakaasu/nestekaasu(2) 
3.2.2. Paineentasain (paineentasaimet) tai höyrystin/paineentasain (paineentasaimet) (3) 
3.2.2.1. Merkki (merkit):...................................................................................................... ..... 
3.2.2.2. Tyyppi (tyypit):...................................................................................................... ....... 
3.2.2.3. Paineenalennusvaiheiden lukumäärä:........................................................................... L 375/46 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
3.2.2.4. Viimeisen vaiheen paine: vähintään...............kPa, enintään .................................kPa 
3.2.2.5. Pääsäätöpisteiden lukumäärä: ...................................................................................... 3.2.2.6. Joutokäynnin säätöpisteiden lukumäärä: ..................................................................... 3.2.2.7. Hyväksyntänumero säännön N:o ....... mukaisesti: ...................................................... 3.2.3. Polttoaineen syöttö: sekoitusyksikkö/kaasuruiskutus/nesteruiskutus/suoraruiskutus
(2) 
3.2.3.1. Seoksen säätö: ....................................................................................................... ...... 
3.2.3.2. Järjestelmän kuvaus ja/tai kaavio ja piirustukset: ....................................................... 3.2.3.3. Hyväksyntänumero säännön N:o ....... mukaisesti:....................................................... 3.2.4. Sekoitusyksikkö 3.2.4.1. Numero: .............................................................................................................. ......... 
3.2.4.2. Merkki (merkit):...................................................................................................... ..... 
3.2.4.3. Tyyppi (tyypit):...................................................................................................... ....... 
3.2.4.4. Sijainti: ............................................................................................................. ............ 
3.2.4.5. Säätömahdollisuudet: .................................................................................................. . 
3.2.4.6. Hyväksyntänumero säännön N:o....... mukaisesti:........................................................ 3.2.5. Imusarjaruiskutus 3.2.5.1. Ruiskutus: yksipiste/monipiste
(2) 
3.2.5.2. Ruiskutus: jatkuva/samanaikainen/jaksoittainen(2) 
3.2.5.3. Ruiskutuslaitteisto 3.2.5.3.1. Merkki (merkit): ................................................................................................... ....... 
3.2.5.3.2. Tyyppi (tyypit): ................................................................................................... ......... 
3.2.5.3.3. Säätömahdollisuudet: ................................................................................................ ... 
3.2.5.3.4. Hyväksyntänumero säännön N:o...... mukaisesti:......................................................... 3.2.5.4. Syöttöpumppu (tarvittaessa):........................................................................................ 3.2.5.4.1. Merkki (merkit): ................................................................................................... ....... 
3.2.5.4.2. Tyyppi (tyypit): ................................................................................................... ......... 
3.2.5.4.3. Hyväksyntänumero säännön N:o....... mukaisesti:........................................................ 3.2.5.5. Ruiskutussuutin (ruiskutussuuttimet): ......................................................................... 3.2.5.5.1. Merkki (merkit): ................................................................................................... ....... 
3.2.5.5.2. Tyyppi (tyypit):.................................................................................................... ......... 
3.2.5.5.3. Hyväksyntänumero säännön N:o....... mukaisesti:........................................................ 3.2.6.  Suoraruiskutus 3.2.6.1. Ruiskutuspumppu/paineentasain
(2) 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/47
3.2.6.1.1. Merkki (merkit):.................................................................................................... ....... 
3.2.6.1.2. Tyyppi (tyypit):.................................................................................................... ......... 
3.2.6.1.3. Ruiskutuksen ajoitus: .............................................................................................. .... 
3.2.6.1.4. Hyväksyntänumero säännön N:o....... mukaisesti:........................................................ 
3.2.6.2. Ruiskutussuutin (ruiskutussuuttimet) 3.2.6.2.1. Merkki (merkit): ................................................................................................... ....... 
3.2.6.2.2. Tyyppi (tyypit): ................................................................................................... ......... 
3.2.6.2.3. Avautumispaine tai ominaiskaavio
(3): ......................................................................... 
3.2.6.2.4. Hyväksyntänumero säännön N:o....... mukaisesti:........................................................ 3.2.7. Elektroninen säätöyksikkö (Electronic control unit, ECU) 3.2.7.1. Merkki (merkit): ..................................................................................................... ..... 
3.2.7.2. Tyyppi (tyypit): ..................................................................................................... ....... 
3.2.7.3. Säätömahdollisuudet: .................................................................................................. . 
3.2.8. Erityislaitteet maakaasua polttoaineena käytettäessä 3.2.8.1. Vaihtoehto 1 (ainoastaan, jos moottori on hyväksytty useiden eri 
polttoainekoostumusten osalta) 
3.2.8.1.1. Polttoaineen koostumus:    
metaani (CH
4): perus:....mooli-
prosenttia vähintään.....mooli-prosenttia enintään.....mooli-prosenttia 
etaani (C
2H 6): perus:....mooli-
prosenttia vähintään.....mooli-prosenttia enintään.....mooli-prosenttia 
propaani (C
3H 8): perus:....mooli-
prosenttia vähintään.....mooli-prosenttia enintään.....mooli-prosenttia 
butaani (C
4H 10): perus:....mooli-
prosenttia vähintään.....mooli-prosenttia enintään.....mooli-prosenttia 
C5/C5+: perus:....mooli-
prosenttia vähintään.....mooli-prosenttia enintään.....mooli-prosenttia 
happi (O
2):  perus:....mooli-
prosenttia vähintään.....mooli-prosenttia enintään.....mooli-prosenttia 
inertti (N
2, He jne.): perus:....mooli-
prosenttia vähintään.....mooli-prosenttia enintään.....mooli-prosenttia 
 L 375/48 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
3.2.8.1.2. Ruiskutussuutin (ruiskutussuuttimet) 
3.2.8.1.2.1. Merkki (merkit):  3.2.8.1.2.2. Tyyppi (tyypit):  3.2.8.1.3. Muita tietoja (tarvittaessa) 3.2.8.2. Vaihtoehto 2 (ainoastaan, jos moottori on hyväksytty useiden eri 
polttoainekoostumusten osalta) 
 4. VENTTIILIEN AJOITUS  4.1. Venttiilien suurin nousu sekä suurimmat avautumis- ja sulkeutumiskulmat suhteessa 
kuolokohtiin tai vastaavat tiedot..................................... 
4.2. Vertailu- ja/tai asetusalueet
(2) : ................................... 
 5. SYTYTYSJÄRJESTELMÄ (AINOASTAAN OTTOMOOTTORIT)  5.1. Sytytysjärjestelmän tyyppi: 
sytytystulpat ja yhteinen puola/sytytystulpat ja erilliset puolat/puola tulpassa/muu (mikä)
(2) 
5.2. Sytytyksen säätöyksikkö 5.2.1. Merkki (merkit): .............................................................. 5.2.2. Tyyppi (tyypit): .............................................................. 5.3. Sytytyksen ennakkokäyrä/ennakkokartta
(2) (3) : ..................................................................... 
5.4. Sytytyksen ajoitus(3): ..... astetta ennen yläkuolokohtaa kierrosnopeudella ....... min-1 ja 
alipainesäätimen alipaineella ................. kPa 
5.5. Sytytystulpat 
5.5.1. Merkki (merkit): .............................................................. 5.5.2. Tyyppi (tyypit): .............................................................. 5.5.3. Kärkiväli:........................................................mm 5.6. Sytytyspuola(t) 
5.6.1. Merkki (merkit): .............................................................. 5.6.2. Tyyppi (tyypit): .............................................................. 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/49
6. MOOTTORIN KÄYTTÄMÄT LAITTEET 
   Moottori on luovutettava testattavaksi kaikilla käytössä tarvittavilla apulaitteilla 
varustettuna (esimerkiksi tuuletin, vesipumppu) kuten säännön N:o 24 käyttöolosuhteissa 
määritellään. 
  
6.1. Koetta varten asennettavat apulaitteet 
   Jos testipenkkiin ei voi asentaa apulaitteita tai testipenkki ei sovellu siihen, apulaitteiden 
käyttöteho on määritettävä ja vähennettävä moottorin mitatusta tehosta testisyklin 
(testisyklien) koko käyttöalueella. 
 
6.2. Koetta varten poistettavat apulaitteet 
   Ainoastaan ajoneuvon käyttöä varten tarvittavat apulaitteet (esimerkiksi kompressori, 
ilmastointilaite) on poistettava koetta varten. Jos apulaitteita ei voi poistaa, niiden 
käyttöteho voidaan määrittää ja lisätä moottorin mitattuun tehoon testisyklin (testisyklien) koko käyttöalueella. 
 
7. LISÄTIETOJA TESTIOLOSUHTEISTA  7.1. Käytettävä voiteluaine 
7.1.1. Merkki:................................................................. 7.1.2. Tyyppi:.................................................................  (Ilmoitetaan öljyn osuus prosentteina seoksesta, jos voiteluaine ja polttoaine sekoitetaan): 
..................................................... 
7.2. Moottorin käyttämät laitteet (tarvittaessa) 
 Apulaitteiden käyttöteho on määritettävä ainoastaan, jos  – moottorin käyttöä varten tarvittavia apulaitteita ei ole asennettu moottoriin ja/tai  – moottorin käyttöä varten tarpeettomia apulaitteita on asennettu moottoriin. 7.2.1. Numerointi- ja tunnistustiedot:..................................  L 375/50 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
7.2.2. Ilmoitetuilla moottorin eri kierrosnopeuksilla käytetty teho: 
 
Laite  Moottorin eri kierrosnopeuksilla käytetty teho (kW) 
 Jouto-
käynti Alhainen 
nopeus Suuri nopeus  Nopeus A(7) Nopeus B(7) Nopeus 
C(7) Vertailu-
nopeus(8) 
P(a) 
Moottorin käyttöä varten 
tarvittavat apulaitteet 
(vähennetään moottorin 
mitatusta tehosta) 
ks. 6.1 kohta        
P(b) 
Moottorin käytössä 
tarpeettomat apulaitteet 
(lisätään moottorin 
mitattuun tehoon) 
ks. 6.2 kohta        
 
8. MOOTTORIN SUORITUSKYKY  8.1. Moottorin kierrosnopeudet
(9) 
  Alhainen nopeus (n
lo): ..................................................min-1 
 Suuri nopeus (n hi): ..................................................min-1 
  ESC- ja ELR-syklejä varten  Joutokäynti:.................................................................min
-1 
 Nopeus A:.........................................................min-1 
 Nopeus B:.........................................................min-1 
 Nopeus C:.........................................................min-1 
 ETC-sykliä varten  Vertailunopeus:..................................................min
-1 
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/51
8.2. Moottorin teho (mitattu säännön N:o 24 säännösten mukaisesti), kilowatteina (kW) 
 
   Moottorin kierrosnopeus 
 
 Jouto- 
käynti Nopeus 
 A (7) Nopeus 
 B (7) Nopeus 
 C (7) Vertailu- 
nopeus (8) 
P(m) 
Testipenkissä mitattu 
teho       
P(a) 
Testiä varten asennetta-vien apulaitteiden käyttöteho (6.1 kohta) 
– jos asennettu – jos ei asennettu      
0      
0      
0      
0      
0 
P(b) 
Testiä varten poistetta-
vien apulaitteiden käyttöteho (6.2 kohta) 
– jos asennettu – jos ei asennettu     
 
0     
 
0     
 
0     
 
0     
 
0 
P(n) 
Moottorin nettoteho  = P(m) - P(a) + P(b)      
  8.3. Dynamometrin asetukset (kW) 
  ESC- ja ELR-testien sekä ETC-testin viitesyklin dynamometrin asetusten on 
perustuttava 8.2 kohdan moottorin nettotehoon P(n). On suositeltavaa asentaa moottori 
testipenkkiin nettotilassa. Tällöin P(m) ja P(n) ovat yhtä suuret. Jos moottoria ei ole mahdollista tai sopivaa käyttää nettotilassa, dynamometrin asetukset on korjattava nettotilaan yllä olevan kaavan avulla. 
 
8.3.1. ESC- ja ELR-testit   Dynamometrin asetukset on laskettava liitteen 4 lisäyksessä 1 olevan 1.2 kohdan kaavan L 375/52 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
mukaisesti. 
 
Kuorma 
prosentteina Moottorin kierrosnopeus 
 Joutokäynti Nopeus A Nopeus B Nopeus C 
10  --    
25   --    
50   --    
75  --    
100     
 
8.3.2. ETC-testi   Jos moottoria ei testata nettotilassa, moottorin valmistajan on toimitettava syklin koko 
käyttöalueelle teknisen tutkimuslaitoksen hyväksymä muuntokaava liitteen 4 lisäyksessä 
2 olevassa 2 kohdassa tarkoitetun mitatun tehon tai mitatun syklityön muuntamiseksi nettotehoksi tai nettosyklityöksi. 
 
    
Alaviitteet
: 
 
(1) Ei-tavanomaisten moottoreiden ja järjestelmien osalta valmistajan on toimitettava tässä 
tarkoitettuja tietoja vastaavat tiedot. 
 
(2) Tarpeeton yliviivataan. 
 
(3) Määritetään toleranssi. 
 (6)
 Jos järjestelmän kokoonpano on erilainen, toimitetaan vastaavat tiedot (3.2 kohtaa varten). 
 (7)
 ESC-testi. 
 (8)
 Ainoastaan ETC-testi. 
 (9)
 Määritetään toleranssi; poikkeama saa olla ± 3 prosenttia valmistajan ilmoittamista arvoista. 
 
__________ 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/53
Liite 1 – Lisäys 1  
 
MOOTTORIIN LIITTYVIEN AJONEUVON OSIEN OMINAISUUDET 
 
 
1. Imujärjestelmän alipaine moottorin nimelliskierrosnopeudella ja 100 prosentin 
kuormituksella:............................................kPa 
 2. Pakojärjestelmän vastapaine moottorin nimelliskierrosnopeudella ja 100 prosentin 
kuormituksella:............................................kPa 
 3. Pakojärjestelmän tilavuus:........................................cm³  4. Säännön N:o 24 mukaisissa käyttöolosuhteissa moottorin käyttöä varten tarvittavien 
apulaitteiden käyttöteho 
 
Laite Moottorin eri kierrosnopeuksilla käytetty teho (kW) 
 Jouto- 
käynti Alhainen 
nopeus Korkea 
nopeus Nopeus 
 A Nopeus 
 B Nopeus 
 C(1) Vertailu- 
nopeus (2)  
P(a) 
Moottorin käyttöä varten tarvittavat apulaitteet (vähennetään moottorin mitatusta tehosta) ks. liite 1, 6.1 kohta        
 
(1) ESC-testi. 
(2) Ainoastaan ETC-testi. 
__________  L 375/54 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
Liite 1 – Lisäys 2  
 
MOOTTORIPERHEEN OLENNAISET OMINAISUUDET 
 
 
1. YLEISET MUUTTUJAT  1.1. Palamistahti:.....................................................  1.2. Jäähdytysaine:.......................................................  1.3. Sylinterien lukumäärä
(1):................................................ 
 1.4. Yksittäisen sylinterin iskutilavuus:.....................................  1.5. Moottorin ilmanvaihto:.............................................  1.6. Palotilan tyyppi/rakenne:.......................................  1.7. Venttiilien ja venttiiliaukkojen järjestely, mitat ja lukumäärä: ...................  ....................................................................... 1.8. Polttoainejärjestelmä: ..........................................................  1.9. Sytytysjärjestelmä (kaasumoottorit): ........................................  1.10. Muut ominaisuudet:   – välijäähdytysjärjestelmä
(1): ........................................... 
 – pakokaasun takaisinkierrätys(1): ....................................... 
 – veden ruiskutus/emulsio(1): ........................................ 
 – ilman ruiskutus(1)..................................................... 
 1.11. Pakokaasun jälkikäsittely
(1): ..................................................................... 
  Todiste identtisestä (tai kantamoottorilla alhaisimmasta) suhteesta:  järjestelmän tilavuus/polttoaineen syöttö iskua kohti kaavion numeron (numeroiden) 
mukaisesti:.................................................. 
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/55
2. MOOTTORIPERHEEN LUETTELOINTI 
 2.1. Dieselmoottoriperheen nimi:.......................................  2.1.1. Kyseiseen perheeseen kuuluvien moottoreiden eritelmät:  
     Kantamoottori 
Moottorityyppi      
Sylinterien lukumäärä      
Nimellisnopeus (min-1)      
Polttoaineen syöttö iskua kohti 
 (mm³)      
Nettonimellisteho (kW)      
Kierrosnopeus suurimmalla  vääntömomentilla (min
-1)      
Polttoaineen syöttö iskua kohti  (mm³)      
Suurin vääntömomentti (Nm)      
Hidas joutokäyntinopeus  (min
-1)      
Sylinterin iskutilavuus (prosentteina kantamoottorin  tilavuudesta)     100 
 L 375/56 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
2.2. Kaasumoottoriperheen nimi:........................................... 
 2.2.1 Kyseiseen perheeseen kuuluvien moottoreiden eritelmät:  
     Kantamoottori 
Moottorityyppi      
Sylinterien lukumäärä      
Nimellisnopeus (min-1)      
Polttoaineen syöttö iskua kohti (mm
3)      
Nettonimellisteho (kW)      
Kierrosnopeus suurimmalla vääntömomentilla (min
-1)      
Polttoaineen syöttö iskua kohti (mm³)      
Suurin vääntömomentti (Nm)      
Hidas joutokäyntinopeus 
 (min-1)      
Sylinterin iskutilavuus (prosentteina kantamoottorin 
tilavuudesta)     100 
Sytytyksen ajoitus      
Pakokaasujen kierrätyksen virtaama      
Ilmapumppu kyllä / ei      
Ilmapumpun todellinen virtaama      
 
(1) Jos ei sovellettavissa, se merkitään. 
 
__________ 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/57
Liite 1 – Lisäys 3  
 
MOOTTORIPERHEESEEN KUULUVAN MOOTTORITYYPIN OLENNAISET 
OMINAISUUDET(1) 
 
1. MOOTTORIN KUVAUS  
1.1. Valmistaja:................................................... 
1.2. Valmistajan moottorikoodi:..................................... 1.3. Työtapa: nelitahtinen/kaksitahtinen
(2)  
1.4. Sylintereiden lukumäärä ja järjestely:............................ 1.4.1. Halkaisija:.........................................................mm 1.4.2. Iskunpituus:.......................................................mm 1.4.3. Sytytysjärjestys:................................................... 1.5. Sylinteritilavuus:.............................................cm³ 1.6. Volumetrinen puristussuhde
(3): ................................ 
1.7. Piirustus (piirustukset) palotilasta ja männänpäästä:.............. 
................................................................. 
1.8. Otto- ja poistokanavien pienin 
poikkileikkaus:..............................................................cm² 
1.9. Joutokäyntinopeus:...............................................min-1 
1.10. Suurin nettoteho:..................kW kierrosnopeudella ..................min-1 
1.11. Moottorin suurin sallittu kierrosnopeus:.............................min-1 
1.12. Suurin nettovääntömomentti:..................Nm kierrosnopeudella ..................min-1 
1.13.  Palamisjärjestelmä: dieselmoottori/ottomoottori(2)  
1.14. Polttoaine: diesel/nestekaasu/H-ryhmän maakaasu/L-ryhmän maakaasu/HL-ryhmän 
maakaasu/etanoli(1) 
1.15. Jäähdytysjärjestelmä 1.15.1. Neste 1.15.1.1. Nesteen tyyppi:............................................... 1.15.1.2. Kiertopumppu (kiertopumput): kyllä/ei
(2) 
1.15.1.3. Ominaisuudet tai merkki (merkit) ja tyyppi (tyypit) (tarvittaessa): .........  ................................................................. 1.15.1.4. Välityssuhde (välityssuhteet) (tarvittaessa): ................................. 1.15.2. Ilma 1.15.2.1. Puhallin: kyllä/ei
(2) L 375/58 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
1.15.2.2. Ominaisuudet tai merkki (merkit) ja tyyppi (tyypit) (tarvittaessa): ......... 
 ................................................................. 1.15.2.3. Välityssuhde (välityssuhteet) (tarvittaessa): ................................. 1.16.  Valmistajan sallima lämpötila 
1.16.1. Nestejäähdytys: korkein ulostulolämpötila: .................K 1.16.2. Ilmajäähdytys: Vertailupiste: ...............................  Korkein lämpötila vertailupisteessä: ....................K 1.16.3. Ilman korkein lämpötila välijäähdyttimen ulostulokohdassa (tarvittaessa): 
...................................K 
1.16.4. Pakokaasun korkein lämpötila pakoputken (pakoputkien) ja pakosarjan ulkolaipan 
(ulkolaippojen) tai turboahtimen (turboahtimien) 
liitoskohdassa:...............................................K 
1.16.5. Polttoaineen lämpötila: vähintään ..............K, enintään ................K 
 dieselmoottorien osalta ruiskutuspumpun syötössä, maakaasulla toimivien 
moottorien osalta paineentasaajan viimeisessä vaiheessa 
1.16.6. Polttoaineen paine: vähintään ..............kPa, enintään ...............kPa  paineentasaajan viimeisessä vaiheessa, ainoastaan maakaasulla toimivat moottorit 1.16.7. Voiteluaineen lämpötila: vähintään .............K, enintään .............K 1.17. Ahdin:  kyllä/ei
(2) 
1.17.1. Merkki: ........................................................... 1.17.2. Tyyppi: ........................................................... 1.17.3. Järjestelmän kuvaus [esimerkiksi suurin ahtopaine, pakokaasun ohivirtausventtiili 
(tarvittaessa)]: .................................. 
1.17.4. Välijäähdytin: kyllä/ei
(2) 
1.18.  Imujärjestelmä 
 Suurin sallittu imun alipaine moottorin nimelliskierrosnopeudella ja 100 prosentin 
kuormituksella säännön N:o 24 mukaisissa käyttöolosuhteissa: 
.............................kPa 
1.19.  Pakojärjestelmä 
 Suurin sallittu pakokaasun vastapaine moottorin nimelliskierrosnopeudella ja 
100 prosentin kuormituksella säännön N:o 24 mukaisissa käyttöolosuhteissa: .............................kPa 
 Pakojärjestelmän tilavuus: .......................................cm³ 
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/59
2. ILMANSAASTUMISEN TORJUMISEKSI TOTEUTETUT TOIMENPITEET 
 2.1. Kampikammiokaasujen kierrätyslaite (kuvaus ja piirustukset): 
................................................................. 
2.2. Muut pakokaasunpuhdistuslaitteet (jos sellaisia on eikä niitä mainita muissa 
kohdissa) 
2.2.1. Katalysaattori: kyllä/ei
(2) 
2.2.1.1. Katalysaattoreiden ja katalyyttielementtien lukumäärä: .................... 2.2.1.2. Katalysaattorin (katalysaattoreiden) mitat, muoto ja tilavuus: .....  ................................................................. 2.2.1.3. Katalysaattorin toimintatapa: ....................................... 2.2.1.4. Jalometallien kokonaissisältö: ................................ 2.2.1.5. Suhteellinen pitoisuus: ......................................... 2.2.1.6. Substraatti (rakenne ja materiaali): ............................. 2.2.1.7. Kennotiheys: ................................................... 2.2.1.8. Katalysaattorin (katalysaattoreiden) kotelointityyppi: .................. 2.2.1.9. Katalysaattorin (katalysaattoreiden) sijainti (paikka ja vertailuetäisyys 
pakojärjestelmässä): .................................. ................................................................. 
2.2.2. Happianturi: kyllä/ei
(2) 
2.2.2.1. Tyyppi: ........................................................... 2.2.3. Ilman suihkutus: kyllä/ei
(2) 
2.2.3.1. Tyyppi (ilmapulssi, ilmapumppu jne.): ............................... 2.2.4. Pakokaasun takaisinkierrätys: kyllä/ei
(2) 
2.2.4.1. Ominaisuudet (virtaama jne.): ............................... 2.2.5. Hiukkasloukku: kyllä/ei
(2) 
 2.2.5.1. Hiukkasloukun mitat, muoto ja tilavuus: .........  ................................................................. 2.2.5.2. Hiukkasloukun tyyppi ja rakenne:........................ 2.2.5.3. Sijainti (vertailuetäisyys pakojärjestelmässä): .............. 2.2.5.4. Talteenottomenetelmä tai -järjestelmä, kuvaus ja/tai piirustus: ...  ................................................................. 2.2.6. Muut järjestelmät: kyllä/ei
(2) 
2.2.6.1. Kuvaus ja toiminta: ...................................... L 375/60 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
3. POLTTOAINEEN SYÖTTÖ 
 3.1. Dieselmoottorit 
3.1.1. Syöttöpumppu  Paine
(3): ..............kPa tai ominaiskaavio(2): .... 
 ................................................................. 3.1.2. Ruiskutusjärjestelmä 3.1.2.1. Pumppu 3.1.2.1.1. Merkki (merkit): ........................................................ 3.1.2.1.2. Tyyppi (tyypit): ........................................................ 3.1.2.1.3. Virtausmäärä: ......mm³
(3) iskua kohti moottorin kierrosnopeudella .......min-1 ja 
täydellä ruiskutuksella tai ominaiskaavio(2) (3): ............. 
 .................................................................  Ilmoitetaan käytetty menetelmä: moottorissa/pumppupenkissä
(2) 
 Jos moottorissa on ahtopaineen säätö, ilmoitetaan polttoaineen virtausmäärän ja 
ahtopaineen suhde moottorin kierrosnopeuteen. 
3.1.2.1.4. Ruiskutusennakko 3.1.2.1.4.1. Ruiskutusennakon käyrä 
(3): ..................................... 
3.1.2.1.4.2. Ruiskutuksen staattinen ajoitus(3): ..................................... 
3.1.2.2. Ruiskutusputkisto 3.1.2.2.1. Pituus: .......................................................mm 3.1.2.2.2. Sisähalkaisija: ............................................mm 3.1.2.3. Ruiskutussuutin (ruiskutussuuttimet) 3.1.2.3.1. Merkki (merkit): .......................................................  3.1.2.3.2. Tyyppi (tyypit): .......................................................  3.1.2.3.3. Avautumispaine: ........................................kPa
(3) 
 tai ominaiskaavio(2)(3): ................................. 
3.1.2.4. Kierroslukusäädin 3.1.2.4.1. Merkki (merkit): .......................................................  3.1.2.4.2. Tyyppi (tyypit): ........................................................ 3.1.2.4.3. Katkaisun aloitusnopeus täydellä kuormituksella: ..............min
-1 
3.1.2.4.4. Suurin kuormittamaton nopeus: ......................................min-1 
3.1.2.4.5. Joutokäyntinopeus: ...............................................min-1 
3.1.3. Kylmäkäynnistysjärjestelmä 3.1.3.1. Merkki (merkit): ........................................................ 3.1.3.2. Tyyppi (tyypit): ........................................................ 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/61
3.1.3.3. Kuvaus: .................................................... 
3.1.3.4. Apukäynnistyslaite: ......................................... 3.1.3.4.1. Merkki: ........................................................... 3.1.3.4.2. Tyyppi: ........................................................... 3.2. Kaasukäyttöiset moottorit
 
3.2.1. Polttoaine: maakaasu/nestekaasu(2) 
3.2.2. Paineentasain (paineentasaimet) tai höyrystin/paineentasain (paineentasaimet) (2) 
3.2.2.1. Merkki (merkit): ........................................................ 3.2.2.2. Tyyppi (tyypit): ........................................................ 3.2.2.3. Paineenalennusvaiheiden lukumäärä: ............................ 3.2.2.4. Viimeisen vaiheen paine: vähintään .........kPa, enintään ..........kPa 3.2.2.5. Pääsäätöpisteiden lukumäärä: ............................... 3.2.2.6. Joutokäynnin säätöpisteiden lukumäärä: ............................... 3.2.2.7. Hyväksyntänumero: ................................................ 3.2.3. Polttoaineen syöttö: 
sekoitusyksikkö/kaasuruiskutus/nesteruiskutus/suoraruiskutus
(2) 
3.2.3.1. Seoksen säätö: .................................... 3.2.3.2. Järjestelmän kuvaus ja/tai kaavio ja piirustukset: ................. 
................................................................. 
3.2.3.3. Hyväksyntänumero: ................................................ 3.2.4. Sekoitusyksikkö 3.2.4.1. Numero: ......................................................... 3.2.4.2. Merkki (merkit): ........................................................ 3.2.4.3. Tyyppi (tyypit): ........................................................ 3.2.4.4. Sijainti: ....................................................... 3.2.4.5. Säätömahdollisuudet: ....................................... 3.2.4.6. Hyväksyntänumero: ................................................ 3.2.5. Imusarjaruiskutus 3.2.5.1. Ruiskutus: yksipiste/monipiste
(2) 
3.2.5.2. Ruiskutus: jatkuva/samanaikainen/jaksoittainen(2) 
3.2.5.3. Ruiskutuslaitteisto 3.2.5.3.1. Merkki (merkit): ........................................................ 3.2.5.3.2. Tyyppi (tyypit): ........................................................ 3.2.5.3.3. Säätömahdollisuudet: ....................................... 3.2.5.3.4. Hyväksyntänumero: ................................................ L 375/62 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
3.2.5.4. Syöttöpumppu (tarvittaessa): .................................... 
3.2.5.4.1. Merkki (merkit): ........................................................ 3.2.5.4.2. Tyyppi (tyypit): ........................................................ 3.2.5.4.3. Hyväksyntänumero: ................................................ 3.2.5.5. Ruiskutussuutin (ruiskutussuuttimet):..................................................... 3.2.5.5.1. Merkki (merkit): ........................................................ 3.2.5.5.2. Tyyppi (tyypit): ........................................................ 3.2.5.5.3. Hyväksyntänumero: ................................................ 3.2.6. Suoraruiskutus 3.2.6.1. Ruiskutuspumppu/paineentasain
(2) 
3.2.6.1.1. Merkki (merkit): ........................................................ 3.2.6.1.2. Tyyppi (tyypit): ........................................................ 3.2.6.1.3. Ruiskutuksen ajoitus: ............................................... 3.2.6.1.4. Hyväksyntänumero: ................................................ 3.2.6.2. Ruiskutussuutin (ruiskutussuuttimet) 3.2.6.2.1. Merkki (merkit): ........................................................ 3.2.6.2.2. Tyyppi (tyypit): ........................................................ 3.2.6.2.3. Avautumispaine tai ominaiskaavio
(3): .................. 
................................................................. 
3.2.6.2.4. Hyväksyntänumero: ................................................ 3.2.7. Elektroninen säätöyksikkö (Electronic control unit, ECU) 3.2.7.1. Merkki (merkit): ........................................................ 3.2.7.2. Tyyppi (tyypit): ........................................................ 3.2.7.3. Säätömahdollisuudet: ....................................... 3.2.8. Erityislaitteet maakaasua polttoaineena käytettäessä 3.2.8.1. Vaihtoehto 1 (ainoastaan, jos moottori on hyväksytty useiden eri 
polttoainekoostumusten osalta) 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/63
3.2.8.1.1. Polttoaineen koostumus: 
 
metaani (CH 4): perus:....mooli-
prosenttia vähintään.....mooli-prosenttia enintään.....mooli-prosenttia 
etaani (C
2H 6): perus:....mooli-
prosenttia vähintään.....mooli-prosenttia enintään.....mooli-prosenttia 
propaani (C
3H 8): perus:....mooli-
prosenttia vähintään.....mooli-prosenttia enintään.....mooli-prosenttia 
butaani (C
4H 10): perus:....mooli-
prosenttia vähintään.....mooli-prosenttia enintään.....mooli-prosenttia 
C5/C5+: perus:....mooli-
prosenttia vähintään.....mooli-prosenttia enintään.....mooli-prosenttia 
happi (O
2):  perus:....mooli-
prosenttia vähintään.....mooli-prosenttia enintään.....mooli-prosenttia 
inertti (N
2, He jne.): perus:....mooli-
prosenttia vähintään.....mooli-prosenttia enintään.....mooli-prosenttia 
 
3.2.8.1.2. Ruiskutussuutin (ruiskutussuuttimet) 3.2.8.1.2.1. Merkki (merkit): ........................................................ 3.2.8.1.2.2. Tyyppi (tyypit): ........................................................ 3.2.8.1.3. Muita tietoja (tarvittaessa) 3.2.8.2. Vaihtoehto 2 (ainoastaan, jos moottori on hyväksytty useiden eri 
polttoainekoostumusten osalta) 
 4. VENTTIILIEN AJOITUS  4.1. Venttiilien suurin nousu sekä suurimmat avautumis- ja sulkeutumiskulmat 
suhteessa kuolokohtiin tai vastaavat tiedot: .................... ................................................................. 
4.2. Vertailu- ja/tai asetusalueet
(2): ............................ 
 ................................................................. L 375/64 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
5. SYTYTYSJÄRJESTELMÄ (AINOASTAAN OTTOMOOTTORIT) 
 5.1. Sytytysjärjestelmän tyyppi: sytytystulpat ja yhteinen puola/sytytystulpat ja erilliset 
puolat/puola tulpassa/muu (mikä)
(2) 
5.2. Sytytyksen säätöyksikkö 5.2.1. Merkki (merkit): ........................................................ 5.2.2. Tyyppi (tyypit): ........................................................ 5.2. Sytytyksen ennakkokäyrä/ennakkokartta
(2) (3): ...................... 
 ................................................................. 5.4. Sytytyksen ajoitus
(3):..............astetta ennen yläkuolokohtaa kierrosnopeudella ....... 
min-1 ja alipainesäätimen alipaineella ................. kPa 
5.5. Sytytystulpat 
5.5.1. Merkki (merkit): ........................................................ 5.5.2. Tyyppi (tyypit): ........................................................ 5.5.3. Kärkiväli: ..................................................mm 5.6. Sytytyspuola(t) 
5.6.1. Merkki (merkit): ........................................................ 5.6.2. Tyyppi (tyypit): ........................................................ 
 
Alaviitteet
 
 
(1) Ilmoitettava perheen kunkin moottorin osalta. 
 (2)
 Tarpeeton yliviivataan. 
 (3)
 Määritetään toleranssi. 
 
__________ 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/65
 Liite 2A  
 
 ILMOITUS   (Enimmäiskoko: A4 (210 x 297 mm))  
antanut: Viranomaisen nimi: 
....................... ....................... ....................... 
     Aihe: 2
/   HYVÄKSYNNÄN MYÖNTÄMINEN 
HYVÄKSYNNÄN LAAJENTAMINEN HYVÄKSYNNÄN EPÄÄMINEN HYVÄKSYNNÄN PERUUTTAMINEN TUOTANNON LOPULLINEN KESKEYTTÄMINEN 
 puristussytytysmoottorityypin, maakaasumoottorityypin tai nestekaasukäyttöisen ottomoottorityypin 2
/ osalta erillisenä teknisenä yksikkönä päästöjen osalta säännön N:o 49 mukaisesti 
 Hyväksyntänumero: .....     Laajennuksen numero. .....  1. Moottorin kauppanimi tai tavaramerkki: .........................................................................   2. Moottorityyppi: ............................................................................................................. ...  
 3. Palamistapa: diesel/otto 2
/ 
 3.1. Polttoaineen tyyppi:...................................................................................................... ....  
 4. Valmistajan nimi ja osoite: ..............................................................................................   5. Valmistajan edustajan nimi ja osoite, tarvittaessa:  
............................................................................................................................... ...........  
 6. Suurin sallittu imun alipaine: ..................................................................................... kPa  7. Suurin sallittu pakoputkiston vastapaine: .................................................................. kPa  L 375/66 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
8. Moottorin käyttämien laitteiden suurin sallittu käyttöteho: 
 
Keskiarvo:  .................kW; Nimellisteho: ................................................................ kW 
 9. Käyttörajoitukset (jos sellaisia on):..................................................................................   10. Moottorin/kantamoottorin päästötasot 
 
10.1. ESC-testi (tarvittaessa): 
CO:......................g/kWh THC: ...................g/kWh NO
x: ....................g/kWh 
PT:.......................g/kWh 
 
10.2. ELR-testi (tarvittaessa): 
 Savuarvo: ...............................m-1 
 
10.3. ETC-testi (tarvittaessa): 
CO:......................g/kWh THC: ...................g/kWh NMHC: ...............g/kWh CH
4:.....................g/kWh 
NO x: ....................g/kWh 
PT:.......................g/kWh 
 11. Päivä, jona moottori toimitettu testattavaksi:...................................................................   12. Testien suorittamisesta vastaava tekninen laitos:  
............................................................................................................................... ...........  
 13. Teknisen tutkimuslaitoksen antaman testausselosteen päiväys: ......................................   14. Teknisen tutkimuslaitoksen antaman testausselosteen numero: ......................................   15. Hyväksyntämerkin sijainti moottorissa:...........................................................................   16. Paikka:.................................................................................................................... ..........  
 17. Päiväys: .................................................................................................................. .........  
 18. Allekirjoitus: ............................................................................................................ .......  
 19. Tähän ilmoitukseen on liitetty seuraavat asiakirjat, joissa on edellä mainittu 
hyväksyntänumero: 
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/67
Yksi kappale tämän säännön liitettä 1 täytettynä ja mainituin piirustuksin ja kaavioin 
varustettuna. 
                                                                       
1
/ Hyväksynnän myöntäneen/evänneen/peruuttaneen tai hyväksyntää laajentaneen 
maan tunnusnumero (ks. säännön hyväksyntämääräykset). 
 
2/ Tarpeeton yliviivataan. L 375/68 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
Liite 2B  
 
 ILMOITUS   (Enimmäiskoko: A4 (210 x 297 mm))  
antanut: Viranomaisen nimi: 
....................... ....................... ....................... 
     Aihe: 2
/   HYVÄKSYNNÄN MYÖNTÄMINEN 
HYVÄKSYNNÄN LAAJENTAMINEN HYVÄKSYNNÄN EPÄÄMINEN HYVÄKSYNNÄN PERUUTTAMINEN TUOTANNON LOPULLINEN KESKEYTTÄMINEN 
 ajoneuvotyypin osalta moottorin päästöjen osalta säännön N:o 49 mukaisesti  Hyväksyntänumero: ...     Laajennuksen numero. ...   
1. Moottorin kauppanimi tai tavaramerkki: .............................................................................  
 2. Ajoneuvotyyppi:............................................................................................................. ......  
 3. Valmistajan nimi ja osoite: ................................................................................................. . 
 4. Valmistajan edustajan nimi ja osoite, tarvittaessa: ..............................................................  
............................................................................................................................... ..............  
 5. Suurin sallittu imun alipaine:......................................................................................... kPa  6. Suurin sallittu pakoputkiston vastapaine: ..................................................................... kPa  7. Moottorin käyttämien laitteiden suurin sallittu käyttöteho:  27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/69
Keskiarvo:  . . . . . . . . . . kW;  Nimellisteho: ................................................................. kW 
 
8. Moottorin merkki ja tyyppi:.................................................................................................  
 9. Moottorin/kantamoottorin päästötasot 
 
9.1. ESC-testi (tarvittaessa): 
CO:......................g/kWh THC: ...................g/kWh NO
x: ....................g/kWh 
PT:.......................g/kWh 
 
9.2. ELR-testi (tarvittaessa): 
Savuarvo: ...............................m-1 
 
9.3. ETC-testi (tarvittaessa): 
CO:......................g/kWh THC: ...................g/kWh NMHC: ...............g/kWh CH
4:.....................g/kWh 
NO x: ....................g/kWh 
PT:.......................g/kWh 
 10. Päivä, jona moottori toimitettu testattavaksi: ......................................................................   11. Testien suorittamisesta vastaava tekninen laitos: ................................................................  
............................................................................................................................... ..............  
 12. Teknisen tutkimuslaitoksen antaman testausselosteen päiväys: ..........................................    13. Teknisen tutkimuslaitoksen antaman testausselosteen numero:..........................................   14. Hyväksyntämerkin sijainti ajoneuvossa/moottorissa 2
/:......................................................  
 15. Paikka: .................................................................................................................... .............  
 L 375/70 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
16. Päiväys: ................................................................................................................... .............  
 
17. Allekirjoitus: ............................................................................................................. ...........  
 18. Tähän ilmoitukseen on liitetty seuraavat asiakirjat, joissa on edellä mainittu 
hyväksyntänumero: 
 
Yksi kappale tämän säännön liitettä 1 täytettynä ja mainituin piirustuksin ja kaavioin 
varustettuna. 
                                                             
1
/ Hyväksynnän myöntäneen/evänneen/peruuttaneen tai hyväksyntää laajentaneen maan 
tunnusnumero (ks. säännön hyväksyntämääräykset). 
 
2/ Tarpeeton yliviivataan. 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/71
Liite 3  
 
HYVÄKSYNTÄMERKKIEN SIJOITTELU 
(ks. tämän säännön 4.6 kohta) 
 
I. HYVÄKSYNTÄ "I" (rivi A).  (Ks. tämän säännön 4.6.3 kohta)   
Malli A
 
 Rivin A päästörajojen mukaisesti hyväksytyt moottorit, jotka käyttävät polttoaineena dieseliä 
tai nestekaasua. 
 
   
 
Malli B
 
  Rivin A päästörajojen mukaisesti hyväksytyt moottorit, jotka käyttävät polttoaineena 
maakaasua. Kansallista tunnusta seuraava jälkiliite osoittaa tämän säännön 4.6.3.1 kohdan mukaisesti määritetyn polttoainelaadun. 
      Edellä esitetyt moottoriin/ajoneuvoon kiinnitetyt hyväksyntämerkit osoittavat, että kyseinen 
moottori-/ajoneuvotyyppi on hyväksytty Yhdistyneessä kuningaskunnassa (E11) säännön N:o 49 mukaisesti hyväksyntänumerolla 042439. Hyväksyntämerkki ilmaisee, että hyväksyntä on myönnetty säännön N:o 49, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 04, vaatimusten mukaisesti ja että tämän säännön 5.2.1 kohdassa esitettyjä asiaankuuluvia raja-arvoja noudatetaan. 
 II. HYVÄKSYNTÄ "II" (rivi B1).  (Ks. tämän säännön 4.6.3 kohta)  HL ta
3
aa 
2 E   11 49 RI - 042439  a
3
a  = 8  m m min . aa 
2 E   11 49 RI - 042439  a
3
a  = 8 m m min . L 375/72 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
Malli C  
 
 Rivin B päästörajojen mukaisesti hyväksytyt moottorit, jotka käyttävät polttoaineena dieseliä 
tai nestekaasua. 
    
Malli D
 
  Rivin B1 päästörajojen mukaisesti hyväksytyt moottorit, jotka käyttävät polttoaineena 
maakaasua. Kansallista tunnusta seuraava jälkiliite osoittaa tämän säännön 4.6.3.1 kohdan mukaisesti määritetyn polttoainelaadun. 
      Edellä esitetty moottoriin/ajoneuvoon kiinnitetty hyväksyntämerkki osoittaa, että kyseinen 
moottori-/ajoneuvotyyppi on hyväksytty Yhdistyneessä kuningaskunnassa (E11) säännön N:o 49 mukaisesti hyväksyntänumerolla 042439. Hyväksyntämerkki ilmaisee, että hyväksyntä on myönnetty säännön N:o 49, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 04, vaatimusten mukaisesti ja että tämän säännön 5.2.1 kohdassa esitettyjä asiaankuuluvia raja-arvoja noudatetaan. 
 III. HYVÄKSYNTÄ "III" (rivi B2).  (Ks. tämän säännön 4.6.3. kohta) 
Malli E
 
 
 Rivin B2 päästörajojen mukaisesti hyväksytyt moottorit, jotka käyttävät polttoaineena dieseliä 
tai nestekaasua. 
     
a a 
2 E  11 49 RIII - 042439  a
3
a  = 8  m m min . H ta
3
aa 
2 E   11 49 RII - 042439  a
3
a  = 8  m m min . aa 
2 E   11 49 RII - 042439  a
3
a  = 8  m m min . 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/73
Malli F  
 
 Rivin B2 päästörajojen mukaisesti hyväksytyt moottorit, jotka käyttävät polttoaineena 
maakaasua. Kansallista tunnusta seuraava jälkiliite osoittaa tämän säännön 4.6.3.1 kohdan mukaisesti määritetyn polttoainelaadun. 
        Edellä esitetty moottoriin/ajoneuvoon kiinnitetty hyväksyntämerkki osoittaa, että kyseinen 
moottori-/ajoneuvotyyppi on hyväksytty Yhdistyneessä kuningaskunnassa (E11) säännön N:o 49 mukaisesti hyväksyntänumerolla 042439. Hyväksyntämerkki ilmaisee, että hyväksyntä on myönnetty säännön N:o 49, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 04, vaatimusten mukaisesti ja että tämän säännön 5.2.1 kohdassa esitettyjä asiaankuuluvia raja-arvoja noudatetaan. 
 IV. HYVÄKSYNTÄ "IV" (rivi C).  (Ks. tämän säännön 4.6.3. kohta) 
Malli G
 
 
 Rivin C päästörajojen mukaisesti hyväksytyt moottorit, jotka käyttävät polttoaineena dieseliä 
tai nestekaasua. 
     
Malli H
 
  Rivin C päästörajojen mukaisesti hyväksytyt moottorit, jotka käyttävät polttoaineena 
maakaasua. Kansallista tunnusta seuraava jälkiliite osoittaa tämän säännön 4.6.3.1 kohdan mukaisesti määritetyn polttoainelaadun. 
      Edellä esitetty moottoriin/ajoneuvoon kiinnitetty hyväksyntämerkki osoittaa, että kyseinen 
moottori-/ajoneuvotyyppi on hyväksytty Yhdistyneessä kuningaskunnassa (E11) säännön N:o 49 mukaisesti hyväksyntänumerolla 042439. Hyväksyntämerkki ilmaisee, että hyväksyntä on myönnetty säännön N:o 49, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 04, vaatimusten mukaisesti ja että tämän säännön 5.2.1 kohdassa esitettyjä asiaankuuluvia raja-arvoja noudatetaan. 
 aa 
2 E   11 49 RIV - 042439  a
3
a  = 8 m m min . L ta
3
aa 
2 E   11 49 RIII - 042439  a
3
a  = 8  m m min . 
HL ta
3
aa 
2 E   11 49 RIV - 042439  a
3
a  = 8  mm  min . L 375/74 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
V. YHDEN TAI USEAMMAN SÄÄNNÖN PERUSTEELLA HYVÄKSYTTY 
MOOTTORI/AJONEUVO 
 (Ks. tämän säännön 4.7 kohta) 
 
Malli I 
 
   
 Edellä esitetty moottoriin/ajoneuvoon kiinnitetty hyväksyntämerkki osoittaa, että kyseinen 
moottori-/ajoneuvotyyppi on hyväksytty Yhdistyneessä kuningaskunnassa (E11) säännön 
N:o 49 (päästöraja IV) ja säännön N:o 24 mukaisesti 1
/. Hyväksyntänumeroiden kaksi 
ensimmäistä merkkiä osoittavat, että hyväksyntien myöntämisen hetkellä sääntö N:o 49 oli 
muutettuna muutossarjalla 04 ja sääntö N:o 24 oli muutettuna muutossarjalla 03. 
_____________  1
/ Jälkimmäinen säännön numero on ainoastaan esimerkki. 
 
_________ 49 IV HL  
24 03 1628  04 2439  a 
2 a E   11 a 
3 a 
2 
a 
2  a 
3 
a 
3 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/75
Liite 4  
 
TESTAUSMENETTELY 
 
1. JOHDANTO 
 1.1. Tässä liitteessä kuvataan menetelmät testattavien moottoreiden kaasu-, hiukkas- ja 
savupäästöjen määrittämiseksi. Liitteessä kuvataan kolme testisykliä, joita sovelletaan säännön 5.2 kohdan säännösten mukaisesti: 
 1.1.1. ESC-testi, joka muodostuu kolmestatoista tasaisen moodin syklistä,  1.1.2. ELR-testi, joka muodostuu eri nopeuksilla suoritettavista vaihtelevista 
kuormitusvaiheista, jotka ovat yhden testausmenettelyn kiinteitä osia, ja ne suoritetaan samanaikaisesti, 
 1.1.3. ETC-testi, joka muodostuu sekunnittaisten siirtymätilojen sarjasta.  1.2. Testi suoritetaan moottori testipenkkiin asennettuna ja dynamometriin kytkettynä.  1.3. Mittausperiaate
 
  Moottorin pakokaasuista mitattaviin päästöihin kuuluvat kaasumaiset komponentit 
(hiilimonoksidi, hiilivetyjen kokonaismäärä ainoastaan dieselmoottoreiden osalta ESC-testissä, metaanittomat hiilivedyt ainoastaan diesel- ja kaasumoottoreiden osalta ETC-testissä, metaani ainoastaan kaasumoottoreiden osalta ETC-testissä sekä typen oksidit), hiukkaset (ainoastaan dieselmoottoreiden ja kaasumoottoreiden osalta C-vaiheessa) ja savu (ainoastaan dieselmoottoreiden osalta ELR-testissä). Tämän lisäksi käytetään merkkikaasuna usein hiilidioksidia osittaisen ja täyslaimennusmenetelmän laimennussuhteen selvittämiseksi. Hyvän insinööritavan mukaisesti suositellaan hiilidioksidin yleistä mittausta mittausongelmien havaitsemiseksi testauskäytön aikana. 
 1.3.1.  ESC-testi 
  Edellä mainittujen pakokaasupäästöjen määrät mitataan ennalta määrätyssä lämpimän 
moottorin käyttötilannesarjassa ottamalla jatkuvasti näytteitä raakapakokaasusta. Testisykli muodostuu useista nopeus- ja tehotiloista, jotka kattavat dieselmoottoreiden tyypillisimmät käyttöolosuhteet. Kunkin moodin aikana määritetään teho, pakokaasun virtaus ja kunkin kaasupäästön konsentraatio, ja mitatut arvot painotetaan. Hiukkasnäyte laimennetaan käsitellyllä ulkoilmalla. Koko testin aikana otetaan yksi näyte, joka kerätään sopiviin suodattimiin. Kunkin päästön määrät lasketaan grammoina kilowattituntia kohti tämän liitteen lisäyksessä 1 kuvatulla tavalla. Lisäksi mitataan NO
x kolmessa tutkimuslaitoksen valitsemassa säätöalueen testauspisteessä 1 / 
                     
1 / Testauspisteet on valittava hyväksyttyjen tilastollisten satunnaismenetelmien avulla. L 375/76 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
ja mitattuja arvoja verrataan valitut testauspisteet sisältävistä testisyklin tiloista saatujen 
laskutoimitusten tuloksiin. NO x-tarkistuksessa varmistetaan moottorin päästöjen 
hallinnan tehokkuus moottorin tyypillisellä käyttöalueella. 
 1.3.2.  ELR-testi 
   Lämpimän moottorin savu määritetään ennalta määrätyssä kuormavastetestissä 
opasimetrin avulla. Testi muodostuu moottorin kuormittamisesta vakionopeudella 10–100 prosentin kuormalla kolmella eri moottorin kierrosnopeudella. Lisäksi suoritetaan neljäs teknisen tutkimuslaitoksen
1 valitsema kuormitusvaihe, jonka arvoa verrataan 
aikaisempien kuormitusvaiheiden tuloksiin. Savun enimmäismäärä määritetään keskiarvoalgoritmin avulla tämän liitteen lisäyksessä 1 kuvatulla tavalla. 
 1.3.3.  ETC-testi 
  Edellä mainittujen pakokaasupäästöjen määrät tutkitaan ennalta määrätyssä lämpimän 
moottorin siirtymäsyklissä, joka perustuu kuorma- ja linja-autoihin asennettujen moottoreiden maantiekäytön rasitusmalleihin, laimentamalla kokonaispakokaasu ensin käsitellyllä ulkoilmalla. Dynamometriltä saatavia moottorin vääntömomentin ja kierrosnopeuden signaaleja käytetään tehon integroimiseksi suhteessa syklin aikaan, jolloin tulokseksi saadaan moottorin syklin aikana tekemä työ. NO
x- ja HC-
konsentraatiot syklin aikana määritetään integroimalla analysaattorin signaali. CO-, CO
2- ja NMHC-konsentraatiot voidaan määrittää joko integroimalla analysaattorin 
signaali tai ottamalla pussinäytteitä. Hiukkaspäästöistä kerätään suhteellinen näyte sopiviin suodattimiin. Laimennetun pakokaasun virtaus syklin aikana määritetään pilaavien aineiden massapäästöarvojen laskemiseksi. Massapäästöarvot suhteutetaan moottorin työhön kunkin pilaavan aineen päästön määrittämiseksi grammoina kilowattituntia (kWh) kohti tämän liitteen lisäyksessä 2 kuvatulla tavalla. 
 2. TESTIOLOSUHTEET  2.1. Moottorin testiolosuhteet
 
 2.1.1. Moottorin imuilman absoluuttinen lämpötila (T
a) kelvineinä ja kuiva ilmanpaine (p s) 
kilopascaleina (kPa) mitataan, ja muuttuja F määritetään seuraavasti: 
  a) dieselmoottorit:    Luonnollinen ilmanotto ja mekaanisesti ahdetut moottorit:  
7 , 0
29899⎟
⎠⎞⎜
⎝⎛∗⎟⎟
⎠⎞
⎜⎜
⎝⎛=a
sT
pF  
 
 Turboahdetut moottorit, joko imuilman jäähdytyksellä tai ilman sitä:  27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/77
5 , 1 7 , 0
29899⎟
⎠⎞⎜
⎝⎛∗⎟⎟
⎠⎞
⎜⎜
⎝⎛=a
sT
pF  
 
 b) kaasumoottorit:   
6 , 0 2 , 1
29899⎟
⎠⎞⎜
⎝⎛∗⎟⎟
⎠⎞
⎜⎜
⎝⎛=a
sT
pF  
 
2.1.2.  Testin kelpoisuus 
  Jotta testiä voitaisiin pitää kelpoisena, muuttujan F on oltava seuraavien edellytysten 
mukainen: 
 
0.96 ≤ F ≤ 1.06 
 2.2. Ahtoilman jäähdytyksellä varustetut moottorit
 
  Ahtoilman lämpötila kirjataan, ja se saa ilmoitetun enimmäistehon kierrosnopeudella ja 
täydellä kuormalla poiketa ± 5 K liitteen 1 lisäyksessä 1 olevassa 1.16.3 kohdassa määritetystä ahtoilman enimmäislämpötilasta. Jäähdytysväliaineen lämpötilan on oltava vähintään 293 K (20°C).  
  Jos käytössä on testauslaitoksen järjestelmä tai ulkoinen puhallin, ahtoilman lämpötila 
saa ilmoitetun enimmäistehon kierrosnopeudella ja täydellä kuormalla poiketa ± 5 K liitteessä 1 olevassa 1.16.3 kohdassa määritetystä ahtoilman enimmäislämpötilasta. Edellä mainittujen edellytysten täyttämiseksi käytettyjä ahtoilman jäähdyttimen asetuksia ei säädetä ja niitä on käytettävä koko testisyklin ajan. 
 2.3. Moottorin ilman imujärjestelmä
 
  Moottorissa on käytettävä ilman imujärjestelmää, joka rajoittaa ilman imun korkeintaan 
± 100 Pa:iin moottorin ylärajasta, kun moottori toimii ilmoitetun enimmäistehon kierrosnopeudella ja täydellä kuormalla.  
 2.4. Moottorin pakojärjestelmä
 
  Moottorissa on käytettävä pakojärjestelmää, jonka vastapaine on korkeintaan ± 1000 Pa 
moottorin ylärajasta, kun moottori toimii ilmoitetun enimmäistehon kierrosnopeudella ja täydellä kuormalla, ja jonka tilavuus on ± 40 prosentin tarkkuudella sama kuin valmistajan määrittämä. Testauslaitoksen järjestelmää voidaan käyttää, jos sen avulla saavutetaan moottorin todelliset toimintaolosuhteet. Pakojärjestelmän on oltava pakokaasun näytteenottoa koskevien, liitteen 4 lisäyksessä 4 olevan 3.4 kohdan ja liitteen 4 lisäyksessä 6 olevan 2.2.1 kohdan, EP ja 2.3.1 kohdan, EP vaatimusten mukainen. L 375/78 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 
 Jos moottorissa on pakokaasujen jälkikäsittelyjärjestelmä, pakoputken halkaisijan on 
oltava sama kuin käytössä olevissa laitteissa vähintään 4 pakoputken halkaisijaa virtaussuuntaa vastaan jälkikäsittelylaitteen sisältävän paisuntakammion syöttöaukosta lähtien. Etäisyys pakosarjan laipasta tai turboahtimen poistoaukolta jälkikäsittelylaitteeseen on oltava sama kuin ajoneuvokokoonpanossa tai valmistajan ilmoittamien, etäisyyttä koskevien määritelmien mukainen. Pakokaasujen vastapaineen tai rajoituksen on oltava edellä mainittujen perusteiden mukainen, ja siihen voidaan asettaa venttiili. Jälkikäsittelysäiliö voidaan poistaa harjoitustestien ja moottorin määrityskäytön ajaksi, ja se voidaan korvata vastaavalla epäaktiivista katalysaattoritukea sisältävällä säiliöllä. 
 2.5. Jäähdytysjärjestelmä
 
  Testissä on käytettävä tilavuudeltaan sellaista moottorin jäähdytysjärjestelmää, joka 
riittää moottorin valmistajan ilmoittaman normaalin käyntilämpötilan säilyttämiseen.   
 2.6 Voiteluöljy
 
  Testissä käytettävän voiteluöljyn eritelmät on kirjattava ja esitettävä yhdessä testin 
tulosten kanssa kuten liitteessä 1 olevassa 7.1 kohdassa määritetään. 
 2.7. Polttoaine
 
  Polttoaineen on oltava liitteessä 5, 6 tai 7 määritettyä vertailupolttoainetta.   Valmistajan on määritettävä polttoaineen lämpötila ja mittauspiste liittee olevassa 
1.16.5 kohdassa annetuissa rajoissa. Polttoaineen lämpötilan on oltava vähintään 306 K (33 °C). Jos polttoaineen lämpötilaa ei ole määritetty, sen on oltava 311 K ± 5 K (38 °C ± 5 °C) polttoaineen syötön tuloaukolla. 
  Maakaasu- ja nestekaasukäyttöisissä moottoreissa polttoaineen lämpötilan ja 
mittauspisteen on oltava liitteessä 1 olevassa 1.16.5 kohdassa tai liitteen 1 lisäyksessä 3 olevassa 1.16.5 kohdassa annetuissa rajoissa, jos moottori ei ole kantamoottori. 
 2.8. Pakokaasun jälkikäsittelyjärjestelmän testaus
 
  Jos moottorissa on pakokaasun jälkikäsittelyjärjestelmä, testisyklin (testisyklien) aikana 
mitattujen pakokaasupäästöjen on vastattava käyttöolosuhteiden päästöjä. Jos tätä ei voida saavuttaa yhdellä testisyklillä (esimerkiksi kun hiukkassuodatin on ajoittain regeneroituva), on suoritettava useita testisyklejä, joiden tuloksista otetaan keskiarvot ja/tai ne painotetaan. Moottorin valmistaja ja tekninen tutkimuslaitos sopivat hyvän insinööritavan mukaisesta tarkasta menettelytavasta. 
__________ 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/79
Liite 4 – Lisäys 1  
 
ESC- JA ELR-TESTISYKLIT 
 
1. MOOTTORIN JA DYNAMOMETRIN ASETUKSET 
 1.1. Moottorin kierrosnopeuksien A, B ja C määrittäminen
 
  Valmistajan on ilmoitettava moottorin kierrosnopeudet A, B ja C seuraavien säännösten 
mukaisesti: 
  Suuri nopeus n
hi määritetään laskemalla 70 prosenttia liitteen 1 lisäyksessä 1 olevassa 
8.2 kohdassa määritetystä ilmoitetusta suurimmasta nettotehosta P(n). Suurin moottorin kierrosnopeus, jolla tämä tehoarvo esiintyy tehokäyrällä, määritetään kierrosnopeudeksi n
hi. 
  Alhainen nopeus n
lo määritetään laskemalla 50 prosenttia liitteen 1 lisäyksessä 1 
olevassa 8.2 kohdassa määritetystä ilmoitetusta suurimmasta nettotehosta P(n). Alhaisin moottorin kierrosnopeus, jolla tämä tehoarvo esiintyy tehokäyrällä, määritetään kierrosnopeudeksi n
lo. 
  Moottorin kierrosnopeudet A, B ja C lasketaan seuraavasti:  
Nopeus A = n
lo + 25 % (n hi - n lo ) 
Nopeus B = n lo + 50 % (n hi - n lo ) 
Nopeus C = n lo + 75 % (n hi - n lo) 
 
 Nopeudet A, B ja C voidaan varmentaa jommallakummalla seuraavista menetelmistä:  
a) Muut testikohdat on mitattava säännön N:o 24 mukaisen moottorin tehon 
hyväksynnän aikana nopeuksien n
hi ja n lo määrittämiseksi tarkasti. Suurin 
teho, n hi and n lo, on määritettävä tehokäyrästä, ja moottorin kierrosnopeudet 
A, B ja C lasketaan edellä olevien säännösten mukaisesti. 
 
b) Moottorin koko kuormituskäyrä kartoitetaan kuormittamattoman enimmäisnopeuden 
ja joutokäynnin välillä käyttäen vähintään viittä mittauspistettä tuhannen kierroksen käyntinopeusalaa kohti sekä mittauspisteitä ± 50 kierroksen tarkkuudella ilmoitetun enimmäistehon nopeudesta. Suurin teho, n
hi and n lo 
määritetään kyseisestä kartoituskäyrästä, ja moottorin kierrosnopeudet A, B ja C lasketaan yllä olevien säännösten mukaisesti. 
  Jos mitatut moottorin kierrosnopeudet vaihtelevat enintään ± 3 prosenttia moottorin 
valmistajan ilmoittamista moottorin kierrosnopeuksista, päästötestissä käytetään ilmoitettuja kierrosnopeuksia. Jos toleranssi ylittyy jollakin moottorin L 375/80 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
kierrosnopeudella, päästötestissä käytetään mitattuja moottorin kierrosnopeuksia.  
 
1.2. Dynamometrin asetusten määrittäminen  
  Täyskuormituksen vääntömomenttikäyrä määritetään kokeellisesti eri testitilojen 
vääntömomenttiarvojen laskemiseksi liitteen 1 lisäyksessä 1 olevassa 8.2 kohdassa määritetyissä netto-olosuhteissa. Mahdollisten moottorin käyttämien laitteiden käyttöteho otetaan laskuissa huomioon. Kunkin testimoodin, paitsi joutokäyntimoodin, dynamometriasetukset lasketaan seuraavan kaavan avulla: 
100L)n(Ps ∗ =  
 jos testi suoritetaan netto-olosuhteissa, 
  
 jos testiä ei suoriteta netto-olosuhteissa,   jossa   s = dynamometrin asetus, (kW)   P(n) = liitteen 1 lisäyksessä 1 olevassa 8.2 kohdassa tarkoitettu  
  moottorin nettoteho, kW 
  L = 2.7.1 kohdassa tarkoitettu prosentuaalinen kuormitus   P(a) = liitteen 1 lisäyksessä 1 olevan 6.1 kohdan mukaisesti   
  asennettavien apulaitteiden käyttöteho 
  P(b) = liitteen 1 lisäyksessä 1 olevan 6.2 kohdan mukaisesti   
  poistettavien apulaitteiden käyttöteho 
 2. ESC-TESTIKÄYTTÖ   Valmistajan pyynnöstä voidaan suorittaa harjoitustesti, jonka aikana moottori ja 
pakoputkisto mukautetaan ennen mittaussykliä. 
 2.1. Näytteenottosuodattimien valmisteleminen
 
  Kukin suodatin (suodatinpari) sijoitetaan vähintään tuntia ennen testiä suljettuun mutta 
sinetöimättömään petrimaljaan, joka asetetaan punnituskammioon vakautumaan. Vakautusajan lopussa kukin suodatin (suodatinpari) punnitaan ja taarapaino kirjataan. Tämän jälkeen suodatin (suodatinpari) varastoidaan suljettuun petrimaljaan tai sinetöityyn suodatintelineeseen siihen asti, kun sitä käytetään testauksessa. Jos suodatinta (suodatinparia) ei käytetä kahdeksan tunnin kuluessa punnituskammiosta ))b(P)a(P(100L)n(Ps − + ∗ =27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/81
poistamisesta, se on käsiteltävä ja punnittava uudelleen ennen käyttöä. 
 
2.2. Mittauslaitteiston asentaminen  
  Instrumentaatio ja näytteenottimet asennetaan vaatimusten mukaisesti. Jos käytössä on 
pakokaasun laimennuksen täysvirtauslaimennusjärjestelmä, järjestelmään on liitettävä peräputki. 
 2.3. Laimennusjärjestelmän ja moottorin käynnistäminen
 
  Laimennusjärjestelmä ja moottori on käynnistettävä ja lämmitettävä valmistajan 
suositusten ja hyvän insinööritavan mukaisesti, kunnes kaikki paineet ja lämpötilat ovat vakautuneet enimmäistehoon. 
 2.4. Hiukkasten keräämisjärjestelmän käynnistäminen
 
  Hiukkasten keräämisjärjestelmä käynnistetään ja asetetaan ohitusasentoon. 
Laimennusilman hiukkasten taustataso voidaan määrittää johtamalla laimennusilmaa hiukkassuodattimien läpi. Jos käytetään suodatettua laimennusilmaa, voidaan tehdä yksi mittaus ennen testiä tai sen jälkeen. Jos laimennusilmaa ei suodateta, mittaukset voidaan tehdä ennen testiä sekä sen jälkeen ja laskea tulosten keskiarvo.  
 2.5. Laimennussuhteen säätäminen
 
  Laimennusilma säädetään siten, että laimennetun pakokaasun välittömästi ennen 
ensisijaista suodatinta mitattu lämpötila ei missään moodissa ole suurempi kuin 325 K (52 °C). Laimennussuhteen (q) on oltava vähintään 4. 
   Järjestelmissä, joissa laimennussuhteen säätö toteutetaan mittaamalla CO
2- tai NO x -
konsentraatio, laimennusilman CO 2- tai NO x-konsentraatio on mitattava kunkin testin 
alussa ja lopussa. Tällöin taustailman CO 2- tai NO x -konsentraatiomittausten alku- ja 
loppumittausten tulokset saavat erota toisistaan enintään 100 ppm (CO 2) tai 5 ppm 
(NO x). 
 2.6. Analysaattoreiden tarkistus
 
  Päästöanalysaattorit on nollattava ja kohdistettava.  L 375/82 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
2.7. Testisykli  
 
2.7.1. Testimoottorin dynamometrikäytössä on noudatettava seuraavaa 13-moodista sykliä.   
Moodin 
numero Moottorin 
kierros- 
nopeus Prosentuaa- 
linen 
kuorma Painotus- 
kerroin Moodin 
pituus 
1 Joutokäynti - 0,15 4 minuuttia 
2 A 100 0,08 2 minuuttia 
3 B 50 0,10 2 minuuttia 
4 B 75 0,10 2 minuuttia 
5 A 50 0,05 2 minuuttia 
6 A 75 0,05 2 minuuttia 
7 A 25 0,05 2 minuuttia 
8 B 100 0,09 2 minuuttia 
9 B 25 0,10 2 minuuttia 
10 C 100 0,08 2 minuuttia 
11 C 25 0,05 2 minuuttia 
12 C 75 0,05 2 minuuttia 
13 C 50 0,05 2 minuuttia 
  2.7.2.  Testisarja 
  Testisarja käynnistetään. Testi suoritetaan 2.7.1 kohdassa asetetussa moodien 
numerojärjestyksessä. 
  Moottoria on käytettävä kussakin moodissa määrätty aika, ja moottorin 
kierrosnopeuden ja kuormituksen muutokset on tehtävä moodin 20 ensimmäisen sekunnin aikana. Määritetty kierrosnopeus on säilytettävä ± 50 kierroksen tarkkuudella, ja määritetty vääntömomentti on säilytettävä ± 2 prosentin tarkkuudella testinopeuden suurimmasta vääntömomentista. 
  Valmistajan pyynnöstä testisarja voidaan toistaa riittävän monta kertaa suuremman 
hiukkasmassan keräämiseksi suodattimeen. Valmistajan on toimitettava tarkka kuvaus tietojen arvioinnista ja laskutoimituksista. Kaasupäästöt määritetään ainoastaan ensimmäisen testisyklin aikana. 
 2.7.3.  Analysaattorin tulokset 
  Analysaattoreiden tulokset on tallennettava nauhapiirturilla tai mitattava vastaavalla 
tiedonkeruujärjestelmällä pakokaasun virratessa analysaattoreiden läpi koko testisyklin ajan. 
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/83
2.7.4.  Hiukkasnäytteiden otto 
 
 Koko testimenettelyn aikana käytetään yhtä suodatinparia (ensisijainen suodatin ja 
toissijainen suodatin, ks. liitteen 4 lisäys 4). Testisyklin menettelytavassa määritetyt moodikohtaiset painotuskertoimet on otettava huomioon ottamalla syklin kunkin yksittäisen moodin pakokaasun massavirtaan suhteessa oleva näyte. Tämä voidaan toteuttaa säätämällä näytteen virtausta, näytteenottoaikaa ja/tai laimennussuhdetta siten, että 5.6 kohdassa tarkoitettujen tehollisten painotuskerrointen perusteet saavutetaan. 
  Moodikohtaisen näytteenottoajan on oltava vähintään 4 sekuntia / painotuskertoimen 
arvo 0,01. Näyte on otettava kussakin moodissa mahdollisimman myöhään. Hiukkasten kerääminen on lopetettava enintään 5 sekuntia ennen moodin loppua. 
 2.7.5.  Moottorin tila 
  Kunkin moodin aikana on kirjattava moottorin kierrosnopeus ja kuormitus, imuilman 
lämpötila ja alipaine, pakokaasun lämpötila ja vastapaine, polttoaineen virtaus ja ilman tai pakokaasun virtaus, ahtoilman lämpötila, polttoaineen lämpötila sekä kosteus siten, että kierrosnopeus- ja kuormitusvaatimukset (ks. 2.7.2 kohta) täyttyvät hiukkasnäytteen oton aikana tai joka tapauksessa kunkin moodin viimeisen minuutin aikana. 
   Muut laskutoimituksiin mahdollisesti tarvittavat tiedot on kirjattava (ks. 4 ja 5 kohta).  2.7.6. Valvonta-alueen NO
x-tarkistus 
  Valvonta-alueen NO
x-tarkistus on suoritettava välittömästi sen jälkeen, kun moodi 13 
on suoritettu. Moottoria on vakautettava moodissa 13 kolmen minuutin ajan ennen mittausten aloittamista. Valvonta-alueella on tehtävä kolme mittausta eri mittauspisteissä, jotka tekninen tutkimuslaitos valitsee1
/. Kunkin mittauksen ajan on 
oltava kaksi minuuttia. 
   Mittauksen menettelytapa on samanlainen kuin 13-moodisen syklin NO
x-mittaus, ja se 
on suoritettava tämän lisäyksen 2.7.3, 2.7.5 ja 4.1 kohdan sekä liitteen 4 lisäyksessä 4 olevan 3 kohdan mukaisesti. 
   Laskutoimitukset on suoritettava 4 kohdan mukaisesti.  2.7.7. Analysaattorien uusintatarkistus   Uusintatarkistuksessa päästötestin jälkeen on käytettävä nollakaasua ja samaa 
vertailukaasua. Testi katsotaan hyväksyttäväksi, jos ennen testiä ja testin jälkeen saatujen tulosten ero on alle 2 prosenttia vertailukaasun arvosta. 
 
                    
 
1 /  Testauspisteet on valittava hyväksyttyjen tilastollisten satunnaismenetelmien avulla. L 375/84 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
3. ELR-TESTIKÄYTTÖ 
 3.1. Mittauslaitteiston asentaminen
 
  Opasimetri ja mahdolliset näyteanturit asennetaan äänenvaimentimen tai mahdollisesti 
asennetun jälkikäsittelylaitteen jälkeen mittauslaitteiden valmistajan yleisten asennusohjeiden mukaisesti. Lisäksi ISO-normin 11614 10 kohdan vaatimukset on otettava soveltuvin osin huomioon. 
   Ennen nollauksen ja asteikon tarkistamista opasimetri on lämmitettävä ja vakautettava 
laitteen valmistajan suositusten mukaisesti. Jos opasimetri on varustettu puhdistusilmajärjestelmällä mittausoptiikan nokeentumisen estämiseksi, myös tämä järjestelmä on aktivoitava ja säädettävä valmistajan suositusten mukaisesti. 
 3.2. Opasimetrin tarkistaminen
 
  Nollauksen ja asteikon tarkistukset on tehtävä opasiteetin lukematilassa, sillä 
opasiteettiasteikossa on kaksi helposti määritettävää kalibrointipistettä eli nollan prosentin ja sadan prosentin opasiteetti. Tämän jälkeen lasketaan oikea valonabsorptiokerroin mitatun opasiteetin ja opasimetrin valmistajan antaman L
A-arvon 
mukaisesti, kun laite palautetaan k-lukematilaan testausta varten. 
  Kun opasimetrin valokiilan edessä ei ole esteitä, opasiteettiarvon lukemaksi on 
säädettävä arvo 0,0 % ± 1,0 %. Kun valoa estetään pääsemästä vastaanottimeen, opasiteettiarvon lukemaksi on asetettava 100,0 % ± 1,0 %. 
 3.3. Testisykli
 
 3.3.1.  Moottorin vakioiminen 
  Moottori ja järjestelmä on lämmitettävä enimmäisteholla moottorin muuttujien 
vakioimiseksi moottorin valmistajan suositusten mukaisesti. Esivakiointivaiheen pitäisi myös estää pakokaasujärjestelmään aikaisemmista testeistä jääneiden kertymien vaikutus varsinaiseen mittaukseen. 
 Kun moottori on vakioitu, sykli on aloitettava 20 ± 2 sekunnin kuluessa 
esivakiointivaiheen jälkeen. Valmistajan pyynnöstä voidaan suorittaa harjoitustesti moottorin lisävakioimiseksi ennen mittaussykliä. 
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/85
3.3.2.  Testisarja 
 
 Testi koostuu kolmen kuormitusvaiheen sarjasta kullakin kolmesta moottorin 
kierrosnopeudesta A (sykli 1), B (sykli 2) ja C (sykli 3), jotka on määritetty liitteessä 4 olevan 1.1 kohdan mukaisesti; niiden jälkeen seuraa valvonta-alueeseen kuuluvalla nopeudella ja teknisen tutkimuslaitoksen valitsemalla 10–100 prosentin kuormituksella suoritettava sykli1
/. Testimoottorin dynamometrikäytössä on noudatettava kuvassa 3 
esitettävää jaksoa. 
 
 
 
Kuva 3 : ELR-testin kulku 
 
Speed = Nopeus 
Load = Kuormitus 
Cycle = Sykli 
Selected point = Valittu piste 
 
 
(a) Moottoria on käytettävä nopeudella A ja 10 prosentin kuormalla 20 ± 2 sekunnin 
ajan. Määritetty kierrosnopeus on säilytettävä ± 20 kierroksen tarkkuudella ja määritetty vääntömomentti on säilytettävä ± 2 prosentin tarkkuudella testinopeuden enimmäisvääntömomentista. 
 
(b) Edellisen lohkon lopussa kierrosnopeuden säätövipu on siirrettävä nopeasti täysin 
auki -asentoon, jossa se on pidettävä 10 ± 1 sekunnin ajan. Dynamometrissä on käytettävä sopivaa kuormaa moottorin kierrosnopeuden pitämiseksi vakiona ± 150 kierroksen tarkkuudella kolmen ensimmäisen sekunnin ajan ja ± 20 kierroksen tarkkuudella lohkon loppuosan ajan. 
 
                    
 
1 /  Testauspisteet on valittava hyväksyttyjen tilastollisten satunnaismenetelmien avulla. L 375/86 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
(c) Kohdissa a) ja b) kuvattu jakso on toistettava kaksi kertaa. 
 
(d) Kun kolmas kuormitusvaihe on suoritettu, moottori on säädettävä 
kierrosnopeudelle B ja 10 prosentin kuormalle 20 ± 2 sekunnin kuluessa. 
 
(e) Jakso kohdasta a) kohtaan c) on suoritettava moottorin toimiessa 
kierrosnopeudella B. 
 
(f) Kun kolmas kuormitusvaihe on suoritettu, moottori on säädettävä 
kierrosnopeudelle C ja 10 prosentin kuormalle 20 ± 2 sekunnin kuluessa. 
  
(g) Jakso kohdasta a) kohtaan c) on suoritettava moottorin toimiessa 
kierrosnopeudella C. 
  
(h) Kun kolmas kuormitusvaihe on suoritettu, moottori on säädettävä valitulle 
kierrosnopeudelle ja mille tahansa yli 10 prosentin kuormalle 20 ± 2 sekunnin 
kuluessa. 
  
(i) Jakso kohdasta a) kohtaan c) on suoritettava moottorin toimiessa valitulla 
kierrosnopeudella. 
 
3.4. Syklin kelpoisuus  
  Kunkin testinopeuden (A, B, C) keskisavuarvojen suhteellisten vakiopoikkeamien on 
oltava vähemmän kuin 15 prosenttia vastaavasta keskiarvosta (kunkin testinopeuden kolmesta peräkkäisestä kuormitus
vaiheesta 6.3.3 kohdan mukaisesti lasketut SV A, SV B, 
ja SV C,) tai vähemmän kuin 10 prosenttia säännön taulukossa 1 esitetystä raja-arvosta 
sen mukaan, kumpi on suurempi. Jos ero on suurempi, jakso on toistettava, kunnes kaikki kolme peräkkäistä kuormitusvaihetta täyttävät kelpoisuusperusteet. 
 3.5. Opasimetrin uusintatarkistus
 
  Opasimetrin testin jälkeinen nollapisteen poikkeama
 saa olla enintään ± 5,0 prosenttia 
säännön taulukossa 1 esitetystä raja-arvosta. 
  4. KAASUPÄÄSTÖJEN LASKEMINEN  4.1. Tietojen arviointi
 
  Kaasupäästöjen arvioimiseksi kunkin moodin viimeisen 30 sekunnin kaaviolukemasta 
on otettava keskiarvo, ja hiilivetyjen (HC), hiilimonoksidin (CO) ja typen oksidien (NO
x) keskimääräiset konsentraatiot (conc) kunkin jakson aikana on määritettävä 
keskimääräisistä kaaviolukemista ja vastaavista kalibrointitiedoista. Toista kirjaamistapaa voidaan käyttää, jos se varmistaa vastaavanlaisen tietojen hankinnan. 
  27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/87
 Valvonta-alueen NO x-tarkistuksessa edellä mainittuja vaatimuksia sovelletaan 
ainoastaan typen oksideihin. 
  
 Pakokaasun virtaus G EXHW  tai laimennetun pakokaasun virtaus G TOTW , jos sitä 
käytetään, on määritettävä liitteen 4 lisäyksessä 4 olevan 2.3 kohdan mukaisesti. 
 4.2. Kuiva/kostea korjaus
 
  Mitattu konsentraatio on muunnettava kosteaksi seuraavien kaavojen avulla, jos 
konsentraatiota ei ole mitattu kosteana. 
   
conc (kostea) = Kw * conc (kuiva) 
   Raakapakokaasun osalta:  
2 W
AIRDFUEL
FH r , W KGGF 1 K −⎟⎟
⎠⎞
⎜⎜
⎝⎛∗ − =  
 ja 
⎟⎟
⎠⎞
⎜⎜
⎝⎛+=
AIRWFUELFH
GG11,969F  
 
 Laimennetun pakokaasun osalta:  
W12
e,1 W, K200%(kostea) CO HTCRATK − ⎟
⎠⎞⎜
⎝⎛ ∗− = 1  
 
 tai 
⎟⎟⎟⎟
⎠⎞
⎜⎜⎜⎜
⎝⎛
∗+−=
200%(kuiva) CO HTCRAT1K (1K2W1)
e,2 W,  
 
 
 
Laimennusilman osalta :  Imuilman osalta : 
(jos eri kuin laimennusilma ) 
K W,d = 1- K W1  K W,a = 1- K W2 
K W1 = ) H (1,608 1000H 1,608
dd
∗ +∗  K W2 = ) H (1,608 1000H 1,608
aa
∗ +∗ 
2
d d Bd d
d10 R p pp R 6,220H−∗ ∗ −∗ ∗=   
2
a a Ba a
a10 R p pp R 6,220H−∗ ∗ −∗ ∗=  
  L 375/88 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 jossa  
   H
a, H d = veden määrä grammoina/kg kuivaa ilmaa 
  R d, R a = laimennus-/imuilman suhteellinen kosteus, % 
  p d, p a = laimennus-/imuilman kylläisen höyryn paine, kPa 
  p B   = barometrinen kokonaispaine, kPa 
 4.3. Kosteuden ja lämpötilan No
x-korjaus  
  Koska NO
x-päästöt  riippuvat ulkoilman olosuhteista, NO x-konsentraatioon on tehtävä 
seuraavan kaavan mukaiset ulkoilman lämpötilan ja kosteuden mukaiset korjaukset: 
 
298) (T B 10,71) (H A 11K
a aD H,− ∗ + − ∗ +=  
  kun    A = 0,309 G
FUEL/G AIRD -0,0266  
  B = -0,209 G FUEL/G AIRD +0,00954  
  T a =  imuilman lämpötila, K (lämpötila ja kosteus on mitattava samasta pisteestä) 
  H a =  imuilman kosteus, veden määrä grammoina/kg kuivaa ilmaa, jossa 
 
2
a a Ba a
a10 R p pp R 6,220H−∗ ∗ −∗ ∗=  
   R
a = imuilman suhteellinen kosteus, % 
  ρ a = imuilman kylläisen höyryn paine, kPa 
  ρ B = barometrinen kokonaispaine, kPa 
 4.4. Päästöjen massavirtauksien laskeminen
 
  Kunkin moodin päästöjen massavirtaus (g/h) lasketaan seuraavasti olettaen, että 
pakokaasun tiheys lämpötilassa 273 K (0°C) ja 101,3 kPa:n paineessa on 1,293 kg/m³: 
  (1)  NO
x mass = 0,001587 * NO x conc * K H,D * G EXHW  
  (2)  CO
mass = 0,000966 * CO conc  * G EXHW  
  (3)  HC
mass = 0,000479 * HC conc * G EXHW  
  jossa NO
x conc, CO conc, HC conc 1/ ovat keskimääräisiä konsentraatioita (ppm) 
raakapakokaasussa 4.1 kohdan mukaisesti määritettynä. 
  Jos kaasupäästöt on vaihtoehtoisesti määritetty täysvirtauslaimennusjärjestelmän 
                    
 
1 /  Perustuu C1-ekvivalenttiin. 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/89
avulla, on sovellettava seuraavia kaavoja: 
  
 (1)  NO x mass = 0,001587 * NO x conc * K H,D * G TOTW  
  (2)  CO
mass = 0,000966 * CO conc  * G TOTW  
  (3)  HC
mass = 0,000479 * HC conc* G TOTW  
  jossa NO
x conc, CO conc, HC conc 1/ ovat kunkin moodin keskimääräisiä taustakorjattuja 
konsentraatioita (ppm) laimennetussa pakokaasussa liitteen 4 lisäyksessä 2 olevan 4.3.1.1 kohdan mukaisesti määritettynä. 
 4.5. Spesifisten päästöjen laskeminen
 
  Päästöt (g/kWh) on laskettava kaikille komponenteille erikseen seuraavasti: 
∑ ∗∑ ∗=
i ii mass , x
xWF ) n ( PWF NONO  
 
∑ ∗∑ ∗=
i ii mass
WF ) n ( PWF COCO  
 
∑ ∗∑ ∗=
i ii mass
WF ) n ( PWF HCHC  
  Edellä olevassa laskussa käytetyt painotuskertoimet (WF) ovat 2.7.1 kohdan mukaiset.  4.6. Pinta-alan tarkistusarvojen laskeminen
 
  NO
x-päästöt on mitattava ja laskettava 4.6.1 kohdan mukaisesti kolmessa 2.7.6 kohdan 
mukaan valitussa tarkistuspisteessä, ja ne on myös määritettävä interpoloimalla vastaavaa tarkistuspistettä lähinnä olevista testisyklin moodeista 4.6.2 kohdan mukaisesti. Mitattuja arvoja on sitten verrattava interpoloituihin arvoihin 4.6.3 kohdan mukaisesti. 
 4.6.1.  Spesifisen päästön laskeminen 
  Kunkin tarkistuspisteen (Z) NO
x-päästöt on laskettava seuraavasti: 
     NO
x mass,Z  = 0,001587 * NO x conc,Z  * K H,D * G EXHW 
    NO
x,Z = NO x mass,Z  / P(n) Z    
 4.6.2.  Testisyklin päästöarvon määrittäminen 
  Kunkin tarkistuspisteen NO
x-päästöt on interpoloitava valitun tarkistuspisteen Z 
kattavan testisyklin neljästä lähimmästä moodista kuten kuvassa 4 esitetään. Kyseisissä L 375/90 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
moodeissa (R, S, T, U) sovelletaan seuraavia määritelmiä: 
  
  Nopeus(R)= Nopeus(T) = n RT 
  Nopeus(S)= Nopeus (U) = n SU 
  Prosentuaalinen kuorma (R)= Prosentuaalinen kuorma (S)   Prosentuaalinen kuorma (T)= Prosentuaalinen kuorma (U).   Valitun tarkistuspisteen Z NO
x-päästöt on laskettava seuraavasti: 
  
E Z  =  E RS + (E TU - E RS) · (M Z - M RS) / (M TU - M RS) 
   ja:   
E
TU  =  E T + (E U - E T) · (n Z - n RT) / (n SU - n RT) 
E RS  =  E R + (E S - E R) · (n Z - n RT) / (n SU - n RT) 
M TU  =  M T + (M U - M T) · (n Z - n RT) / (n SU - n RT) 
M RS  =  M R + (M S - M R) · (n Z - n RT) / (n SU - n RT) 
   jossa   
E
R, E S, E T, E U  = tarkistuspisteen kattavien moodien 4.6.1 kohdan mukaisesti 
lasketut spesifiset NO x-päästöt 
 
M R, M S, M T, M U  = moottorin vääntömomentti tarkistuspisteen kattavissa moodeissa 
 
 
 
Kuva 4 : NO x-tarkistuspisteen interpolointi 
 
Torque = Vääntömomentti 
Speed = Pyörimisnopeus 
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/91
 
4.6.3.  NO x-päästöarvojen vertailu 
  Tarkistuspisteen Z mitattua spesifistä NO
x -päästöä (NO x,Z) verrataan interpoloituun 
arvoon (EZ) seuraavasti: 
  
NO x,diff = 100 * (NO x,z - E z) / E z 
 5. HIUKKASPÄÄSTÖJEN LASKEMINEN  5.1. Tietojen arviointi
 
  Suodattimien näytteiden kokonaismassat (M
SAM,i) kirjataan kussakin moodissa 
hiukkasten arvioimiseksi. 
  Suodattimet on palautettava punnituskammioon, jossa niitä vakautetaan vähintään 
yhden ja enintään 80 tunnin ajan, minkä jälkeen ne punnitaan. Suodattimien bruttopaino kirjataan ja siitä vähennetään suodattimien taarapaino (ks. tämän lisäyksen 1 kohta). Hiukkasten massa M
f on ensisijaiseen suodattimeen ja toissijaiseen 
suodattimeen jääneiden hiukkasten massan summa. 
  Jos taustakorjausta käytetään, suodattimen läpi virtaavan laimennusilman massa (M
DIL) 
ja hiukkasten massa (M d) on kirjattava. Jos mittauksia on tehty enemmän kuin yksi, 
kerroin M d/M DIL on laskettava kullekin yksittäiselle mittaukselle, ja arvoista on otettava 
keskiarvo. 
 5.2. Osavirtauslaimennusjärjestelmä
 
  Lopulliset, raportoitavat hiukkaspäästöjen testitulokset on määritettävä seuraavien 
vaiheiden avulla. Koska laimennussuhteen säädössä voi käyttää eri tapoja, arvo G
EDFW 
voidaan laskea eri tavoin. Kaikkien laskutapojen on perustuttava näytteenottoajan yksittäisten moodien keskiarvoille. 
 5.2.1.  Isokineettiset järjestelmät 
 
G
EDFW,i   =  G EXHW,i  * q I 
 
( )
() r Gr G Gq
i , EXHWi , EXHW i , DILW
i∗∗ +=  
  jossa r vastaa isokineettisen anturin ja pakoputken poikkileikkauksen pinta-alan arvojen 
suhdetta: 
 
rA
Ap
r=  L 375/92 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 
 
5.2.2. Järjestelmät, joissa mitataan CO 2- tai NO x-konsentraatio 
 
i i , EXHW i , EDFW q * G G =  
 
qconc conc
conc conciEi A i
DA=−
−,,
,, 11 
 
 jossa 
  concE = merkkikaasun kostea konsentraatio raakapakokaasussa  concD = merkkikaasun kostea konsentraatio laimennetussa pakokaasussa  concA = merkkikaasun kostea konsentraatio laimennusilmassa   Kuivana mitatut konsentraatiot on muunnettava kosteiksi konsentraatioiksi tämän 
lisäyksen 4.2 kohdan mukaisesti. 
 5.2.3. Järjestelmät, joissa käytetään CO
2-mittausta ja hiilitasapainomenetelmää1 /  
 
i 2A, i 2D,i FUEL,
i EDFW,CO COG 206,5G−−=  
 jossa   CO
2D = laimennetun pakokaasun CO 2-konsentraatio 
 CO 2A = laimennusilman CO 2-konsentraatio 
 (kostea konsentraatio, tilavuusprosentteina)    Tämä yhtälö perustuu hiilitasapaino-oletukseen (moottoriin johdetut hiiliatomit 
päästetään hiilidioksidina) ja määritetään seuraavasti: 
 
i i , EXHW i , EDFW q * G G =  
 
) CO (CO * GG 206,5q
i 2A, i 2D, i EXW,i FUEL,
i−∗=  
  ja   5.2.4. Järjestelmät, joissa käytetään virtauksen mittausta 
 
i i , EXHW i , EDFW q * G G =  
 
                     
1 /  Arvo koskee ainoastaan säännössä määritettyä vertailupolttoainetta. 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/93
) G G (Gq
i , DILW i , TOTWi , TOTW
i−=  
 
5.3. Täysvirtauslaimennusjärjestelmä  
  Raportoitavat hiukkaspäästöjen testitulokset on määritettävä seuraavien vaiheiden 
avulla. Kaikkien laskutapojen on perustuttava näytteenottoajan yksittäisten moodien keskiarvoille. 
 
G
EDFW,i    =  G TOTW,i  
 5.4. Hiukkasten massavirran laskeminen
 
  Hiukkasten massavirta on laskettava seuraavasti:  
PTM
MG
massf
SAMEDFW=∗1000 
 
 
 jossa  
GG W FED FW EDFW i
iin
i =
==
∑ ,*
1 
 
MMSAM SAM i
iin
=
==
∑ ,
1 
 
  i=1,...n   määritettynä testisyklin ajalta laskemalla yhteen yksittäisten moodien keskiarvot näytteenottoajalta. 
  Hiukkasten massavirran taustakorjaus voidaan tehdä seuraavasti:  
PTM
MM
MD FWFG
massf
SAMd
DIL i inin
EDFW=− ∗−⎛
⎝⎜⎞
⎠⎟∗⎛
⎝⎜⎞
⎠⎟⎛
⎝⎜⎜⎞
⎠⎟⎟⎡
⎣⎢
⎢⎤
⎦⎥
⎥∗
==
∑11
10001  
 
 
 Jos mittauksia tehdään enemmän kuin yksi, (M d/M DIL) on korvattava yhtälön (M d/M DIL) 
keskiarvolla. 
 
 DF i = 13.4/(conc CO 2 + (conc CO + conc HC)*10-4)) yksittäisissä moodeissa 
 tai L 375/94 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
  
 DF i = 13.4/concCO 2  yksittäisissä moodeissa 
  5.5. Spesifisen päästön laskeminen
 
  Hiukkaspäästöt on laskettava seuraavasti: 
 
PTPT
Pn W Fmass
ii=
∗∑() 
 
5.6. Tehollinen painotuskerroin  
  Kunkin
 moodin tehollinen painotuskerroin WF E,i lasketaan seuraavasti: 
 
WFMG
MGEiSAM i EDFW
SAM EDFW i,,
,=∗
∗ 
 
 
 Tehollisten painotus kertoimien arvo saa poiketa enintään ± 0,003 (0,005 
joutokäyntitilassa) 2.7.1 kohdassa luetelluista painotuskertoimista. 
 6. SAVUARVOJEN LASKEMINEN  6.1. Besselin algoritmi
 
  Besselin algoritmia on käytettävä yhden sekunnin keskiarvojen laskemiseksi 
hetkellisistä savulukemista 6.3.1 kohdan mukaisesti muunnettuna. Algoritmi emuloi toisen kertaluvun alipäästösuodatinta, ja sen käyttö vaatii iteroituja laskutoimituksia kertoimien määrittämiseksi. Kyseiset kertoimet ovat opasimetrijärjestelmän vasteajan ja näytteenottotaajuuden funktio. Tämän vuoksi 6.1.1 kohdan toimenpiteet on toistettava aina, kun vasteaika ja/tai näytteenottotaajuus muuttuu. 
 6.1.1. Suodattimen vasteajan ja Besselin vakioiden laskeminen   Tarvittava Bessel-suodattimen vasteaika (t
F) on liitteen 4 lisäyksessä 4 olevassa 
5.2.4 kohdassa tarkoitetun opasimetrijärjestelmän fyysisen ja sähköisen vasteajan funktio, ja se on laskettava seuraavan yhtälön avulla: 
 
tt tfp e=−+122()  
 
 jossa   tp = fyysinen vasteaika, s  te = sähköinen vasteaika, s 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/95
  
 Suodattimen katkaisutaajuuden (fc) arvioinnin laskut perustuvat 0-1 askelsyötteeseen 
ajassa ≤ 0,01 s (ks. liite 8). Vasteaika on tämän askeltoiminnon Bessel-suodatetun lähtösignaalin 10 prosentin (t
10) ja 90 prosentin (t 90) välinen nousuaika. Tämä tulos on 
saatava iteroimalla f c-arvo, kunnes t 90 - t 10 ≈ t f. F c-arvon ensimmäinen iterointi saadaan 
seuraavasta kaavasta: 
  
f c = π / (10 * t F) 
   Besselin vakiot E ja K on laskettava seuraavien yhtälöiden avulla:  
EDD=
+∗ ∗ + ∗1
132ΩΩ 
 
K = 2 * E * (D * Ω2 - 1) - 1 
   jossa   D = 0,618034   ∆t = 1 / näytteenottotaajuus   Ω = 1 / [tan(π * ∆t * fc )]   6.1.2. Besselin algoritmin laskeminen   Besselin algoritmin avulla laskettu keskimääräinen yhden sekunnin vaste 
askelsyötteeseen Si on laskettava seuraavasti arvojen E ja K avulla: 
   Yi = Yi-1 + E * (Si + 2 * Si-1 + Si-2 - 4 * Yi-2) + K * (Yi-1 - Yi-2)    jossa   Si-2 = Si-1 = 0  Si = 1  Yi-2 =  Yi-1 = 0   Ajat t
10 ja t 90 on interpoloitava. Arvojen t 90 ja t 10 välinen aikaero määrittää f c:n tämän 
arvon vasteajan t F. Jos kyseinen vasteaika ei ole tarpeeksi lähellä vaadittavaa 
vasteaikaa, iterointia on jatkettava, kunnes todellinen vasteaika on yhden prosentin tarkkuudella sama kuin vaadittava vasteaika: 
  
F F 10 90 t 01 , 0 t ) t t ( ∗ ≤ − −  
 L 375/96 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
6.2 Tietojen arviointi 
  Savun mittausarvojen näytteenoton vähimmäistaajuus on 20 Hz.  6.3 Savun määrittäminen  6.3.1 Tietojen muuntaminen   Koska kaikkien opasimetrien perusmittayksikkö on läpäisykyky, savuarvot on 
muunnettava läpäistävyydestä (τ) valon absorptiokertoimeksi (k) seuraavasti: 
 
⎟⎠⎞⎜⎝⎛− ∗ − =100N1 lnL1k
A 
  
 ja   N = 100 - τ   jossa    k = valon absorptiokerroin, m
-1 
 LA = laitteen valmistajan antama optisen reitin tehollinen pituus, m  N = opasiteetti, %  τ = läpäistävyys, %    Muunnos on tehtävä ennen tietojen käsittelemistä edelleen.   6.3.2 Besselin keskiarvon mukaisen savuarvon laskeminen   Oikea katkaisutaajuus f
c tuottaa suodattimen vaadittavan vasteajan t f. Kun tämä taajuus 
on määritetty 6.1.1 kohdan iterointiprosessin avulla, on laskettava Besselin algoritmin oikeat vakiot E ja K. Tämän jälkeen Besselin algoritmia on sovellettava hetkelliseen savujälkeen (k-arvo) 6.1.2 kohdan mukaisesti: 
   Yi = Yi-1 + E * (Si + 2 * Si-1 + Si-2 - 4 * Yi-2) + K * (Yi-1 - Yi-2)    Besselin algoritmi on luonnostaan rekursiivinen. Tämän vuoksi algoritmin 
käynnistämiseen tarvitaan muutamia arvojen Si-1 ja Si-2 alkusyötearvoja sekä arvojen Yi-1 ja Yi-2 alkulähtöarvoja. Näiden voidaan olettaa olevan 0. 
  Kolmen nopeuden A, B ja C kunkin kuormitusvaiheen suurin yhden sekunnin arvo 
Ymax on valittava kunkin savujäljen yksittäisistä Yi-arvoista. 
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/97
6.3.3 Lopputulos 
  Keskimääräiset savuarvot (SV) kustakin testisyklistä (testinopeudesta) on laskettava 
seuraavasti: 
   Testinopeus A: SV
A =   (Y max1,A  + Y max2,A  + Y max3,A ) / 3 
   Testinopeus B: SVB =   (Y
max1,B  + Y max2,B  + Y max3,B ) / 3 
   Testinopeus C: SVC =   (Y
max1,C  + Y max2,C  + Y max3,C ) / 3 
   jossa   
Y
max1, Y max2, Y max3 = savuarvon korkein Besselin algoritmin mukainen yhden sekunnin 
keskiarvo kussakin kolmesta kuormitusvaiheesta 
   Lopullinen arvo on laskettava seuraavasti:    SV  = (0,43 * SV
A) + (0,56 * SV B) + (0,01 * SV C) 
 
__________ L 375/98 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
Liite 4 – Lisäys 2  
 
ETC-TESTISYKLI 
 
1. MOOTTORIN KARTOITUSMENETTELY  1.1. Kartoitusnopeusalueen määrittäminen
 
  ETC:n luomiseksi testisolussa moottorin kierrosnopeudet on kartoitettava ennen 
testisykliä kierrosnopeus/vääntömomenttikäyrän määrittämiseksi. Suurin ja pienin kartoitusnopeus määritetään seuraavasti: 
   Pienin kartoitusnopeus = joutokäynti  
 
 Suurin kartoitusnopeus = n
hi * 1,02  tai kierrosnopeus, jossa täyden kuormituksen 
vääntömomentti putoaa nollaan, sen mukaan, kumpi nopeus on alempi. 
 
1.2. Moottorin tehokartoituksen tekeminen
 
  Moottori on lämmitettävä enimmäisteholla moottorin muuttujien vakioimiseksi 
moottorin valmistajan suositusten ja hyvän insinööritavan mukaisesti. Kun moottori on vakioitu, moottorin kartoitus on suoritettava seuraavasti: 
  Moottori irrotetaan kuormasta ja sitä käytetään joutokäyntinopeudella.    Moottoria käytetään täyskuormituksella / kaasuläppä täysin auki alimmalla 
kartoitusnopeudella. 
 Moottorin kierrosnopeutta nostetaan alimmasta kartoitusarvosta ylimpään 
kartoitusarvoon keskimäärin 8 ± 1 min
-1/s nopeudella. Moottorin nopeus- ja 
vääntömomenttipisteet on kirjattava ja näytteenottotaajuuden on oltava vähintään yksi piste sekunnissa. 
 1.3. Kartoituskäyrän luominen
 
  Kaikki 1.2 kohdassa kirjatut tietopisteet on yhdistettävä pisteiden välisen lineaarisen 
interpoloinnin avulla. Tästä saatava vääntömomenttikäyrä on kartoituskäyrä, ja sen avulla moottorisyklin normalisoidut vääntömomenttiarvot muunnetaan testisyklin todellisiksi vääntömomenttiarvoiksi, kuten 2 kohdassa kuvataan. 
 1.4. Vaihtoehtoinen kartoitus
 
  Jos valmistaja uskoo, että edellä mainitut kartoitusmenetelmät eivät ole turvallisia tai 
että ne eivät edusta jonkin moottorin ominaisuuksia, voidaan käyttää muita 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/99
kartoitusmenetelmiä. Kyseisillä vaihtoehtoisilla tekniikoilla on toteutettava eriteltyjen 
kartoitusmenetelmien tarkoitus suurimman käytettävissä olevan vääntömomentin määrittämiseksi kaikilla testisyklien aikana saavutettavilla kierrosnopeuksilla. Teknisen tutkimuslaitoksen on hyväksyttävä sekä poikkeaminen tässä kohdassa ilmoitetuista kartoitusmenetelmistä turvallisuus- tai sopimattomuussyistä että vaihtoehtoisen menettelyn perustelut. Missään tapauksessa ei kuitenkaan voida hyväksyä rajoitettujen tai turboahdettujen moottoreiden osalta moottorin kierrosnopeutta jatkuvasti laskevia ajoja. 
 1.5. Testien replikoiminen
 
  Moottoria ei tarvitse kartoittaa ennen jokaista testisykliä. Moottori on 
uudelleenkartoitettava ennen testisykliä, jos: 
 
– edellisestä kartoituksesta on kulunut kohtuuttoman pitkä aika asiantuntijan harkinnan 
mukaisesti 
   tai   
– moottoriin on tehty fyysisiä muutoksia tai uudelleenkalibrointeja, jotka saattavat 
vaikuttaa moottorin suorituskykyyn. 
  2. VIITETESTISYKLIN MUODOSTAMINEN   Siirtymätestin sykli kuvataan tämän liitteen lisäyksessä 3. Vääntömomentin ja 
kierrosnopeuden normalisoidut arvot on muutettava todellisiksi arvoiksi seuraavasti, jolloin tulokseksi saadaan viitesykli. 
 2.1. Todellinen nopeus
 
  Nopeuden normalisointi poistetaan seuraavan kaavan avulla:    Todellinen nopeus = % nopeus (viitenopeus - joutokäyntinopeus)
 + joutokäyntinopeus 
  100 
   Viitenopeus (n
ref) vastaa lisäyksen 3 moottorin dynamometrisäädöissä eriteltyjä 
100 prosentin nopeusarvoja. Se määritetään seuraavasti (ks. säännön kuva 1): 
  
n ref = n lo + 95 % * (n hi - n lo) 
   jossa n
hi and n lo on joko eritelty säännön 2 kohdan mukaisesti tai määritetty liitteen 4 
lisäyksessä 1 olevan 1.1 kohdan mukaisesti. 
 L 375/100 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
2.2. Todellinen vääntömomentti  
 
 Vääntömomentti normalisoidaan vastaavan kierrosnopeuden 
enimmäisvääntömomentiksi. Viitesyklin vääntömomenttiarvojen normalisointi on poistettava seuraavasti 1.3 kohdan mukaisesti määritetyn kartoituskäyrän avulla: 
Actual torquetorque torque=∗ %m a x .
100 
(Todellinen vääntömomentti = % momentti * enimmäisvääntömomentti / 100) 
 
  edellä 2.1 kohdassa määritetyn vastaavan todellisen nopeuden osalta.    Käyttöpisteiden ("m") negatiiviset vääntömomenttiarvot ohittavat viitesyklin luonnin 
ajaksi normalisoimattomat arvot jollakin seuraavista tavoista: 
  
– negatiivinen 40 prosenttia vastaavassa nopeuspisteessä käytettävissä olevasta 
positiivisesta vääntömomentista, 
 
– negatiivisen vääntömomentin kartoitus vaaditaan moottorin käyttämiseksi 
kartoituksen vähimmäisnopeudesta enimmäisnopeuteen, 
 
– negatiivisen vääntömomentin määrittäminen on tarpeen moottorin käyttämiseksi 
joutokäynti- ja viitenopeuksilla ja näiden kahden pisteen välisellä lineaarisella interpoloinnilla. 
 2.3. Esimerkki normalisoinnin poistomenettelystä   Tässä esimerkissä poistetaan seuraavan testipisteen normalisointi:    prosentuaalinen nopeus =  43  prosentuaalinen vääntömomentti =  82      Oletetaan seuraavat arvot:    viitenopeus   = 2200 min
-1 
 joutokäyntinopeus   = 600 min-1  
  jolloin tulokseksi saadaan  
 todellinen nopeus =
 1min 1288 600100) 600 2200 ( 43−= +− ∗ 
   todellinen vääntömomentti =
 Nm 574100700 82=∗ 
  
 jossa kartoituskäyrältä saatu enimmäisvääntömomentti moottorin kierrosnopeudella 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/101
1288 min-1 on 700 Nm. 
  
3. PÄÄSTÖTESTIN KULKU   Valmistajan pyynnöstä voidaan suorittaa harjoitustesti, jonka aikana moottori ja 
pakoputkisto mukautetaan ennen mittaussykliä. 
   Maa- ja nestekaasua polttoaineena käyttäville moottoreille on suoritettava totutuskäyttö 
ETC-testillä. Moottoria käytetään vähintään kahden ETC-syklin ajan kunnes yhden ETC-syklin aikana mitattujen CO-päästöjen taso ylittää enintään 10 prosentilla edellisen ETC-syklin aikana mitattujen CO-päästöjen tason. 
 3.1. Näytteenottosuodattimien valmisteleminen (tarvittaessa)
 
  Kukin suodatin (suodatinpari) sijoitetaan vähintään tuntia ennen testiä suljettuun mutta 
sinetöimättömään petrimaljaan, joka asetetaan punnituskammioon vakautumaan. Vakautusajan lopussa kukin suodatin (suodatinpari) punnitaan ja taarapaino kirjataan. Tämän jälkeen suodatin (suodatinpari) varastoidaan suljettuun petrimaljaan tai sinetöityyn suodatintelineeseen siihen asti, kun sitä käytetään testauksessa. Jos suodatinta (suodatinparia) ei käytetä kahdeksan tunnin kuluessa punnituskammiosta poistamisesta, se on käsiteltävä ja punnittava uudelleen ennen käyttöä. 
 3.2. Mittauslaitteiston asentaminen
 
  Instrumentaatio ja näytteenottimet asennetaan vaatimusten mukaisesti. 
Täysvirtauslaimennusjärjestelmään on liitettävä peräputki. 
 3.3. Laimennusjärjestelmän ja moottorin käynnistäminen
 
  Laimennusjärjestelmä ja moottori on käynnistettävä ja lämmitettävä valmistajan 
suositusten ja hyvän insinööritavan mukaisesti, kunnes kaikki paineet ja lämpötilat ovat vakautuneet enimmäistehoon. 
 3.4. Hiukkasten keräämisjärjestelmän käynnistäminen (tarvittaessa)
 
  Hiukkasten keräämisjärjestelmä käynnistetään ja asetetaan ohitusasentoon. 
Laimennusilman hiukkasten taustataso voidaan määrittää johtamalla laimennusilmaa hiukkassuodattimien läpi. Jos käytetään suodatettua laimennusilmaa, voidaan tehdä yksi mittaus ennen testiä tai sen jälkeen. Jos laimennusilmaa ei suodateta, mittaukset voidaan tehdä ennen testiä sekä sen jälkeen ja laskea tulosten keskiarvo. 
 3.5. Täysvirtauslaimennusjärjestelmän säätäminen
 
  Laimennettu kokonaispakokaasuvirtaus on säädettävä siten, että vettä ei kondensoidu 
järjestelmään ja että suodattimen pinnan enimmäislämpötila on 325 K (52 °C) tai vähemmän (ks. liitteen 4 lisäyksessä 6 oleva 2.3.1 kohta, DT). L 375/102 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 
3.6. Analysaattoreiden tarkistus  
  Päästöanalysaattorit on nollattava ja kohdistettava. Jos käytetään näytepusseja, ne on 
tyhjennettävä. 
 3.7. Moottorin käynnistäminen
 
  Vakautettu moottori on käynnistettävä omistajan käsikirjassa valmistajan suositteleman 
käynnistysmenetelmän mukaisesti joko tuotantokäynnistysmoottorin tai dynamometrin avulla. Testi voidaan valinnaisesti käynnistää myös moottorin esimukautusvaiheesta moottoria sammuttamatta, kun moottori on saavuttanut joutokäyntinopeuden. 
 3.8. Testisykli
 
 3.8.1. Testisarja   Testijakso on käynnistettävä, jos moottori on saavuttanut joutokäyntinopeuden. Testi on 
suoritettava tämän lisäyksen 2 kohdan viitesyklin mukaisesti. Moottorin kierrosnopeuden ja vääntömomentin komentojen säätöpisteiden taajuuden on oltava 5 Hz (suositus: 10 Hz) tai suurempi. Moottorin kierrosnopeuden ja vääntömomentin takaisinkytkentä on kirjattava testisyklin aikana vähintään kerran sekunnissa, ja signaalit voidaan suodattaa elektronisesti. 
 3.8.2. Analysaattorin tulokset   Jos sykli käynnistetään suoraan esimukautusvaiheesta, mittauslaitteisto on 
käynnistettävä samanaikaisesti moottorin tai testijakson käynnistämisen kanssa: 
  
– laimennusilman kerääminen tai analysointi on aloitettava, 
– laimennetun pakokaasun kerääminen tai analysointi on aloitettava, 
– laimennetun pakokaasun (CVS) määrän sekä tarvittavien lämpötilojen ja paineiden 
mittaaminen on aloitettava, 
– dynamometrin kierrosnopeuden ja vääntömomentin takaisinkytkentätietojen 
kirjaaminen on aloitettava. 
   HC ja NO
x on mitattava jatkuvasti laimennustunnelissa 2 Hz:n taajuudella. 
Keskimääräiset konsentraatiot on määritettävä integroimalla analysaattorin signaalit testisyklin aikana. Järjestelmän vasteaika ei saa ylittää 20:tä sekuntia, ja se on tarvittaessa koordinoitava CVS:n virtauksen muutosten ja näytteenottoajan/testisyklin poikkeamien kanssa. CO, CO
2, NMHC ja CH 4 on määritettävä integroimalla tai 
analysoimalla syklin aikana näytepussiin kerääntyneet konsentraatiot. Laimennusilman kaasumaisten pilaavien aineiden konsentraatiot on määritettävä integroimalla tai keräämällä ne taustapussiin. Kaikki muut arvot on kirjattava vähintään kerran sekunnissa (1 Hz). 
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/103
3.8.3. Hiukkasten kerääminen (tarvittaessa) 
  Jos sykli käynnistetään suoraan esimukautusvaiheesta, hiukkasten keräämisjärjestelmä 
on vaihdettava ohitustilasta hiukkasten keräämistilaan samanaikaisesti moottorin tai testijakson käynnistämisen kanssa. 
    Jos virtauksen kompensaatiota ei käytetä, näytepumppu (näytepumput) on säädettävä 
siten, että virtaama hiukkasten näyteanturin tai siirtoputken läpi pidetään ± 5 prosentin tarkkuudella asetetusta virtauksesta. Jos virtauksen kompensaatiota (eli näytevirtauksen suhteellista säätöä) käytetään, on osoitettava, että päätunnelin virtauksen suhde hiukkasten näytevirtaukseen vaihtelee enintään ± 5 prosenttia asetusarvostaan (paitsi näytteenkeruun kymmenen ensimmäisen sekunnin aikana). 
   
Huomautus
: Kaksoislaimennustoiminnassa näytevirta on näytesuodattimien 
virtauksen ja toisen laimennuksen ilman virtauksen välinen nettoero. 
    Kaasumittarin (kaasumittareiden) tai virtausinstrumentaation syötön keskimääräinen 
lämpötila ja paine on kirjattava. Jos asetettua virtausta ei voida säilyttää koko syklin ajan (± 5 prosentin tarkkuudella) suodattimen suuren hiukkaskuormituksen vuoksi, testi ei ole pätevä. Testi on suoritettava uudelleen käyttäen pienempää virtausta ja/tai halkaisijaltaan suurempaa suodatinta. 
 3.8.4. Moottorin pysähtyminen   Jos moottori pysähtyy milloin tahansa testisyklin aikana, moottori on esimukautettava ja 
käynnistettävä uudelleen, ja testi on toistettava. Jos jossakin tarvittavista testilaitteista esiintyy vika testisyklin aikana, testi ei ole pätevä. 
 3.8.5. Testin jälkeiset toimet   Kun testi on suoritettu kokonaan, laimennetun pakokaasun tilavuusmittaus ja kaasun 
virtaus näytepusseihin on lopetettava ja hiukkasten näytepumppu on pysäytettävä. Integroiduissa analysointijärjestelmissä näytteenoton on jatkuttava, kunnes järjestelmän vasteajat ovat kuluneet umpeen. 
   Mahdollisten keräyspussien konsentraatiot on analysoitava mahdollisimman pian, 
viimeistään 20 minuutin kuluessa testisyklin päättymisestä. 
   Päästötestin jälkeen analysaattoreille tehdään uusintatarkistus nollakaasulla ja samalla 
vertailukaasulla. Testi katsotaan hyväksyttäväksi, jos ennen testiä ja testin jälkeen saatujen tulosten ero on alle 2 prosenttia vertailukaasun arvosta. 
  L 375/104 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 Ainoastaan dieselmoottoreiden osalta hiukkassuodattimet on palautettava 
punnituskammioon viimeistään tunnin kuluttua testin päättymisestä ja niitä on 
vakautettava suljetussa, sinetöimättömässä petrimaljassa vähintään tunnin, mutta enintään 80 tunnin ajan ennen punnitsemista. 
 3.9. Testikäytön verifiointi
 
 3.9.1. Tietojen siirtymä   Takaisinkytkennän ja viitesyklin arvojen välisen aikaviiveen aiheuttaman painotuksen 
minimoimiseksi koko moottorin kierrosnopeuden ja vääntömomentin takaisinkytkentäsignaalin sekvenssiä voidaan edistää tai jätättää ajallisesti suhteessa viitekierrosnopeuden ja -vääntömomentin sekvenssiin. Jos takaisinkytkentäsignaaleja siirretään, sekä kierrosnopeutta että vääntömomenttia on siirrettävä saman verran samaan suuntaan. 
 3.9.2. Syklin työn laskeminen   Syklin todellinen työ W
act (kWh) on laskettava kirjattujen moottorin kierrosnopeuden ja 
vääntömomentin takaisinkytkentäarvojen kunkin parin avulla. Työ on laskettava takaisinkytkentätietojen siirron jälkeen, jos tämä vaihtoehto valitaan. Syklin todellista työtä W
act verrataan syklin viitetyöhön W ref ja sen avulla lasketaan jarrukohtaiset päästöt 
(ks. 4.4 ja 5.2 kohta). Samaa menetelmää käytetään sekä moottorin todellisen että viitetehon integroimiseen. Jos arvot on määritettävä vierekkäisten viitearvojen tai vierekkäisten mittausarvojen väliin, on käytettävä lineaarista interpolointia. 
   Syklin viitetyön ja todellisen työn integroinnissa kaikki negatiiviset vääntömomentin 
arvot on asetettava nollaksi ja otettava mukaan laskuihin. Jos integrointi suoritetaan viittä hertsiä pienemmällä taajuudella, ja jos tiettynä ajanjaksona vääntömomentin arvo muuttuu positiivisesta negatiiviseksi tai negatiivisesta positiiviseksi, negatiivinen osa on laskettava ja asetettava nollaksi. Positiivinen osa on sisällytettävä integroituun arvoon. 
  W
act-arvon on oltava -15 % – + 5 % W ref-arvosta 
 3.9.3. Testisyklin tilastollinen validointi   Kierrosnopeuden, vääntömomentin ja tehon takaisinkytkentäarvot on regressoitava 
lineaarisesti viitearvoihin nähden. Työ on laskettava takaisinkytkentätietojen siirron jälkeen, jos tämä vaihtoehto valitaan. Menetelmänä on käytettävä pienimmän neliösumman menetelmää, jossa yhtälöllä on seuraava muoto: 
      
y  =  mx + b 
 jossa   
 y  = kierrosnopeuden (min
-1), vääntömomentin (Nm)  
tai tehon (kW) takaisinkytkennän (todellinen) arvo 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/105
 m  = regressiolinjan kaltevuus 
 x  = kierrosnopeuden (min-1), vääntömomentin (Nm) tai tehon (kW) viitearvo 
 b  = regressiolinjan y-leikkaus   Y-arvon X-arvolle asetettu estimaatin keskivirhe (SE) ja determinaatiokerroin (r²) on 
laskettava kullekin regressiolinjalle. 
   Tämä analyysi suositellaan suoritettavaksi yhden hertsin taajuudella. Kaikki negatiiviset 
vääntömomentin viitearvot ja niiden takaisinkytkentäarvot on poistettava syklin vääntömomentin ja tehon tilastollisista validointilaskutoimituksista. Jotta testi voidaan katsoa kelpoiseksi, taulukossa 6 esitettyjen perusteiden on täytyttävä. 
   L 375/106 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
Taulukko 6 : Regressiolinjan toleranssit 
 
 Kierrosnopeus Vääntömomentti Teho 
Y-arvon X-arvolle asetettu 
estimaatin keskivirhe (SE) enintään 100 min
-1 enintään 13 % (15 %) tehon kartoituksessa saadusta moottorin suurimmasta vääntömomentista enintään 8% (15 %) tehon kartoituksessa saadusta moottorin suurimmasta tehosta 
Regressiolinjan kaltevuus, m 0,95–1,03 0,83–1,03 0,89–1,03 
(0,83–1,03)  
Determinaatiokerroin, r² vähintään 0,9700
(vähintään 0,9500)  vähintään 0,8800 (vähintään 0,7500)  vähintään 0,9100 (vähintään 0,7500)  
Regressiolinjan Y-leikkaus, b ± 50 min-1 ± 20 Nm tai ± 2 % 
(± 20 Nm tai ± 3 %) suurimmasta vääntö-momentista sen mukaan, kumpi on suurempi ± 4 kW tai ± 2 % (± 4 Kw tai ± 3 %) suurimmasta tehosta sen mukaan, kumpi on suurempi 
  Suluissa esitettyjä arvoja voidaan käyttää kaasumoottoreiden 
tyyppihyväksyntätestauksessa 1 päivään lokakuuta 2005 saakka. 
  Taulukko 7
: Pisteet, jotka saa poistaa regressioanalyysistä 
 
Olosuhteet Poistettavat pisteet 
Täysi kuormitus / kaasuläppä täysin auki ja vääntömomentin takaisinkytkentä ≠ viitevääntömomentti Momentti ja/tai teho 
Ei kuormitusta, ei joutokäyntipistettä ja vääntömomentin takaisinkytkentä > viitevääntömomentti Momentti ja/tai teho 
Ei kuormitusta, kaasuläppä kiinni, joutokäyntipiste ja nopeus > viitejoutokäynti Nopeus ja/tai teho 
  4. KAASUPÄÄSTÖJEN LASKEMINEN  4.1. Laimennetun pakokaasun virtauksen määrittäminen
 
  Laimennetun pakokaasun kokonaisvirta syklin aikana (kg/testi) on laskettava syklin 
mittausarvoista ja virtauksen mittauslaitteen vastaavista kalibrointitiedoista (PDP:lle V
0 
tai CFV:lle K V kuten liitteen 4 lisäyksessä 5 olevassa 2 kohdassa määritetään). Jos 
laimennetun pakokaasun lämpötila pidetään vakiona lämmönvaihtimen avulla koko syklin ajan (PDP-CVS:lle ± 6 K, CFV-CVS:lle ± 11 K, ks. liitteen 4 lisäyksessä 6 oleva 2.3 kohta), on sovellettava seuraavia kaavoja. 
   PDP-CVS-järjestelmä: 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/107
  
 M TOTW  =  1,293 * V 0 * N P * (p B - p 1) * 273 / (101,3 * T) 
    jossa    M
TOTW  = laimennetun pakokaasun massa syklin aikana kosteana, kg 
 V 0 = testiolosuhteissa yhden kierroksen aikana pumpatun kaasun määrä,  
m³/kierros 
 N P = pumpun kierrosten kokonaismäärä testin aikana 
 p B = testisolun ilmanpaine, kPa 
 p 1 = ilmanpaineen alittava alipaine pumpun syötössä, kPa 
 T = laimennetun pakokaasun keskimääräinen lämpötila pumpun syötössä 
syklin aikana, K 
   CFV-CVS-järjestelmä   
M
TOTW  = 1,293 * t * K v * p A / T 0,5 
   jossa     M
TOTW  = laimennetun pakokaasun massa syklin aikana kosteana, kg 
 t = syklin aika, s 
 K V = kriittisen aukon virtaamaan perustuvan vakiotilavuusvirtalaitteen 
kalibrointikerroin normaaliolosuhteissa 
 p A = absoluuttinen paine vakiotilavuusvirtalaitteen syöttöpuolella, kPa 
 T = absoluuttinen lämpötila vakiotilavuusvirtalaitteen syöttöpuolella, K    Jos käytetään järjestelmää, jossa on virtauksen kompensaatio (eli järjestelmää, jossa ei 
ole lämmönvaihdinta), hetkellisten päästöjen massa on laskettava ja integroitava koko syklin ajalle. Tässä tapauksessa laimennetun pakokaasun hetkellinen massa lasketaan seuraavasti: 
   PDP-CVS-järjestelmä:   
M
TOTW,i  = 1,293 * V 0 * N P,i * (p B - p 1) * 273 / (101,3 ≅ T) 
    jossa    M
TOTW,i  = laimennetun pakokaasun hetkellinen massa kosteana, kg 
 N P,i = pumpun kierrosten kokonaismäärä ajanjaksona 
   CFV-CVS-järjestelmä:    M
TOTW,i  = 1,293 * ∆t i * K V * p A / T 0,5  
  
 jossa L 375/108 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
  
 M TOTW,i  = laimennetun pakokaasun hetkellinen massa kosteana, kg 
 ∆ti = ajanjakso, s    Jos näytteen hiukkasmaisten (MSAM) ja kaasumaisten pilaavien aineiden 
kokonaismassa on suurempi kuin 0,5 prosenttia CVS:n kokonaisvirtauksesta (MTOTW), CVS:n virtaus on korjattava MSAM-arvolle tai hiukkasnäyte on johdettava uudelleen CVS:n läpi ennen virtauksen mittauslaitetta (PDP tai CFV). 
   4.2. Kosteuden NO
x-korjaus  
  Koska NO
x-päästöt riippuvat ympäröivän ilman olosuhteista, NO x-konsentraatio on 
korjattava ilman kosteuden suhteen seuraavissa kaavoissa annettujen tekijöiden avulla: 
  a) dieselmoottorit: 
10,71) (H 0,0182 11K
aD H,− ∗ −=  
  b) kaasumoottorit: 
10,71) (H 0,0329 11K
aG H,− ∗ −=  
    jossa    H
a = imuilman kosteus, vettä/kg kuivaa ilmaa, 
  jossa 
2
a a Ba a
a10 R p pp R 6,220H−∗ ∗ −∗ ∗=  
  R
a  = imuilman suhteellinen kosteus, % 
 p a  = imuilman kylläisen höyryn paine, kPa 
 p B  = barometrinen kokonaispaine, kPa 
  4.3. Päästöjen massavirtauksen laskeminen
 
 4.3.1. Vakiomassavirtausjärjestelmät   Järjestelmissä, joissa on lämmönvaihdin, pilaavien aineiden massa (g/testi) määritetään 
seuraavien yhtälöiden avulla: 
   
(1) NO
x mass = 0,001587 · NOx conc · K H,D · M TOTW   (dieselmoottorit) 
  27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/109
 (2) NO x mass = 0,001587 · NOx conc · K H,G · M TOTW   (kaasumoottorit) 
 
 (3) CO mass = 0,000966 · CO conc  · M TOTW  
   (4) HC mass = 0,000479 · HC conc · M
TOTW '  (dieselmoottorit) 
   (5) HC mass = 0,000502 · HC conc · M
TOTW '  (nestekaasumoottorit) 
  (6) HC mass = 0,000552 · HC conc · M
TOTW '  (maakaasumoottorit) 
  (7) NMHC mass = 0,000479 · NMHC conc · M
TOTW '  (dieselmoottorit) 
   (8) NMHC mass = 0,000502 · NMHC conc · M
TOTW '  (nestekaasumoottorit) 
  (9) NMHC mass = 0,000516 * NMHC conc * M
TOTW '  (maakaasumoottorit) 
   (10) CH
4 mass = 0,000552 * CH 4 conc * M TOTW    (maakaasumoottorit) 
 
jossa 
  NO
x conc, CO conc, HC conc, 4 / NMHC conc, CH 4 conc = integroinnista (pakollinen 
NO x:n ja HC:n osalta) tai pussimittauksesta saadut syklin aikaiset 
keskimääräiset taustakorjauskonsentraatiot, ppm 
 
 M TOTW  = 4.1 kohdan mukaisesti määritetty syklin aikainen laimennetun pakokaasun 
kokonaismassa, kg 
 
K H,D  =  4.2 kohdan mukaisesti määritetty dieselmoottoreiden kosteuden korjauskerroin, 
joka perustuu imuilman keskimääräiseen kosteuteen syklin aikana 
  K
H,G   =  4.2 kohdan mukaisesti määritetty kaasumoottoreiden kosteuden korjauskerroin, 
joka perustuu imuilman keskimääräiseen kosteuteen syklin aikana 
  Kuivana mitatut konsentraatiot on muunnettava kosteiksi konsentraatioiksi liitteen 4 
lisäyksessä 1 olevan 4.2 kohdan mukaisesti. 
 
NMHC
conc- ja CH 4 conc-arvon määrittäminen riippuu käytetys tä menetelmästä (ks. liitteen 4 
lisäyksessä 4 oleva 3.3.4 kohta). Molemmat pitoisuudet on määriteltävä seuraavasti, siten että CH
4 vähennetään HC-konsentraatiosta NMHC conc-arvon määrittämiseksi: 
   (a) GC-menetelmä  
NMHC
conc = HC conc - CH 4 conc 
                     
4 / Perustuu C1-ekvivalenttiin. 
 L 375/110 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 
CH 4 conc = mitattu arvo 
 
 (b) NMC-menetelmä  
M EM
concCE- CECutter) HC(w/-) CE-(1 Cutter) HC(w/oNMHC⋅=  
    
()
M EE
conc 4,CE- CECE-1 Cutter) HC(w/o- Cutter) HC(w/CH⋅=  
  jossa    HC(w/ Cutter) = HC-konsentraatio, kun näytekaasu virtaa NMC:n läpi  
HC(w/o Cutter) = HC-konsentraatio, kun näytekaasu ohittaa NMC:n 
 
CE
M = liitteen 4 lisäyksessä 5 olevan 1.8.4.1 kohdan mukaisesti määritetty 
metaanitehokkuus 
 
CE E = liitteen 4 lisäyksessä 5 olevan 1.8.4.2 kohdan mukaisesti määritetty 
etaanitehokkuus 
 4.3.1.1. Taustakorjattujen konsentraatioiden määrittäminen    Kaasumaisten pilaavien aineiden keskimääräiset taustakorjauskonsentraatiot 
laimennusilmassa on vähennettävä mitatuista konsentraatioista pilaannuttavien aineiden nettokonsentraatioiden selvittämiseksi. Taustakonsentraatioiden keskimääräiset arvot voidaan määrittää näytepussimenetelmällä tai integroimalla jatkuva mittaus. Seuraavaa kaavaa on käytettävä: 
 
conc = conc
e - conc d · (1 - (1/DF))  
   jossa    conc = vastaavan pilaavan aineen konsen traatio laimennetussa pakokaasussa korjattuna 
laimennusilman sisältämällä vastaavan pilaavan aineen määrällä, ppm 
  conc
e = vastaavan pilaavan aineen konsentraatio mitattuna laimennetussa pa kokaasussa, 
ppm 
  conc
d = vastaavan pilaavan aineen konsentraatio mitattuna laimennusilmassa, ppm 
  DF = laimennuskerroin 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/111
 
 Laimennuskerroin on laskettava seuraavasti: 
 
-4
conce conce conce 2,S
10) CO (HC COFDF
⋅ + +=  
  jossa    CO
2,conce  = CO 2-konsentraatio laimennetussa pakokaasussa, tilavuusprosenttia 
  HC
conce  = HC-konsentraatio laimennetussa pakokaasussa, ppm C1 
  CO
conce  = CO-konsentraatio laimennetussa pakokaasussa, ppm 
   F
S = stoikiometrinen kerroin 
  Kuivana mitatut konsentraatiot on muunnettava kosteiksi konsentraatioiksi liitteen 4 
lisäyksessä 1 olevan 4.2 kohdan mukaisesti. 
   Stoikiometrinen kerroin lasketaan seuraavasti: 
⎟
⎠⎞⎜
⎝⎛+ ⋅ + +⋅ =
4yx 3,762yxx100 Fs 
 jossa 
   x,y   = polttoaineen koostumus C
xH y 
   Vaihtoehtoisesti voidaan käyttää seuraavia stoikiometrisiä kertoimia, jos polttoaineen 
koostumus ei ole tiedossa: 
   F
S (diesel) = 13,4 
 F S (nestekaasu) =11,6 
 F S (maakaasu) =  9,5 
 4.3.2. Virtauskompensoidut järjestelmät   Jos järjestelmässä ei ole lämmönvaihdinta, pilaavien aineiden massa (g/testi) on 
määritettävä laskemalla hetkellisten päästöje n massa ja integroimalla hetkelliset arvot koko 
syklin ajalle. Myös taustakorjaus on laskettava suoraan hetkellisen konsentraation arvolle. Seuraavia kaavoja on sovellettava: 
   
1) NO
x mass = 
() () () ∑
=× × − × × − × × ×n
1 iD H, concd TOTW D H, i conce, i TOTW, K 0,001587 1/DF 1 NOx M K 0,001587 NOx M  
(dieselmoottorit) L 375/112 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
2) NO x mass = 
() () () ∑
=× × − × × − × × ×n
1 iG H, concd TOTW G H, i conce, i TOTW, K 0,001587 1/DF 1 NOx M K 0,001587 NOx M  
(kaasumoottorit) 
3) CO mass = () () () ∑
=× − × × − × ×n
1 iconcd TOTW i conce, i TOTW, 0,000966 1/DF 1 CO M 0,000966 CO M  
4) HC mass = () () () ∑
=× − × × − × ×n
1 iconcd TOTW i conce, i TOTW, 0,000479 1/DF 1 HC M 0,000479 HC M  
(dieselmoottorit) 
5) HC mass = () () () ∑
=× − × × − × ×n
1 iconcd TOTW i conce, i TOTW, 0,000502 1/DF 1 HC M 0,000502 HC M  
(nestekaasumoottorit) 
6) HC mass = () () () ∑
=× − × × − × ×n
1 i0,000552 1/DF 1 HC M 0,000552 HC Mconcd TOTW i conce, i TOTW,  
(maakaasumoottorit) 
 
7) NMHC mass = 
() () () ∑
=× − × × − × ×n
1 i0,000479 1/DF 1 NMHC M 0,000479 NMHC Mconcd TOTW i conce, i TOTW,  
(dieselmoottorit) 
8) NMHC mass = 
() () () ∑
=× − × × − × ×n
1 i0,000502 1/DF 1 NMHC M 0,000502 NMHC Mconcd TOTW i conce, i TOTW,  
(nestekaasumoottorit) 
9) NMHC mass = 
() () () ∑
=× − × × − × ×n
1 iconcd TOTW i conce, i TOTW, 0,000516 1/DF 1 NMHC M 0,000516 NMHC M  
(maakaasumoottorit) 
10) CH 4 mass = () () () ∑
=× − × − × ×n
1 iconcd  4 TOTW i conce,  4 i TOTW, 0,000552 1/DF 1 * CH M 0,000552 CH M  
(maakaasumoottorit) 
 
 jossa   conc
e = laimennetusta pakokaasusta mitatun vastaavan pilaavan aineen 
konsentraatio, ppm 
  conc
d = laimennusilmasta mitatun vastaavan pilaavan aineen konsentraatio, ppm 
  M
TOTW,i  = laimennetun pakokaasun hetkellinen massa (ks. 4.1 kohta), kg 
  M
TOTW  = laimennetun pakokaasun kokonaismassa syklin aikana (ks. 4.1 kohta), kg 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/113
 
 K H,D = 4.2 kohdan mukaisesti määritetty dieselmoottoreiden kosteuden 
korjauskerroin, joka perustuu imuilman keskimääräiseen kosteuteen syklin aikana 
  K
H,G = 4.2 kohdan mukaisesti määritetty kaasumoottoreiden kosteuden 
korjauskerroin, joka perustuu imuilman keskimääräiseen kosteuteen syklin aikana 
  DF = 4.3.1.1 kohdan mukaisesti määritetty laimennuskerroin  4.4. Spesifisten päästöjen laskeminen   Kaikkien yksittäisten komponenttien päästöt (g/kWh) on laskettava 5.2.1 ja 5.2.2 kohdan 
mukaisesti asiaankuuluvan moottoritekniikan osalta seuraavasti: 
 
 
act mass x /W NOx NO =  (diesel- ja kaasumoottorit) 
 act mass/W COCO=  (diesel- ja kaasumoottorit) 
 act mass/W HCHC=  (diesel- ja kaasumoottorit) 
 act mass/W NMHC NMHC =  (diesel- ja kaasumoottorit) 
 act 4mass 4 /W CH CH =  (maakaasukäyttöiset kaasumoottorit) 
 
 jossa    W
act  = 3.9.2 kohdassa määritetty syklin todellinen työ, kWh 
 5. HIUKKASPÄÄSTÖJEN LASKEMINEN (TARVITTAESSA)  5.1. Massavirtauksen laskeminen
 
  Hiukkasten massavirta (g/testi) on laskettava seuraavasti:   
PT
mass  = 1000M
MMTOTW
SAMf∗  
 L 375/114 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 jossa 
  M
f = syklin aikana kerättyjen hiukkasnäytteiden massa, mg 
  M
TOTW  = 4.1 kohdassa määritetty laimennetun pakokaasun kokonaismassa syklin 
aikana, kg 
  M
SAM = laimennustunnelista hiukkasten keräämistä varten otetun laimennetun 
pakokaasun massa, kg 
   ja   M
f = M f,p + M f,b, jos nämä on punnittu erikseen, mg 
  M
f,p = ensisijaiseen suodattimeen kerättyjen hiukkasten massa, mg 
  M
f,b = toissijaiseen suodattimeen kerättyjen hiukkasten massa, mg 
  Jos käytössä on kaksoislaimennusjärjestelmä, toisiolaimennusilman massa on 
vähennettävä hiukkassuodattimien läpi johdetun kaksoislaimennetun pakokaasun kokonaismassasta. 
 
M
SAM = M TOT - M SEC 
    
jossa 
  M
TOT = hiukkassuodattimien läpi johdetun kaksoislaimennetun pakokaasun massa, kg 
  M
SEC = toisiolaimennusilman massa, kg 
  Jos laimennusilman taustahiukkastaso on määritetty 3.4 kohdan mukaisesti, hiukkasten 
massaan voidaan tehdä taustakorjaus. Tässä tapauksessa hiukkasten massa (g/testi) on laskettava seuraavasti: 
  
PT
mass = 1000M
DF11MM
MMTOTW
DILd
SAMf∗⎥
⎦⎤
⎢
⎣⎡
⎟⎟
⎠⎞
⎜⎜
⎝⎛
⎟⎠⎞⎜⎝⎛− ∗ −  
 
 jossa   M
f, M SAM, M TOTW  = ks. edellä 
 M DIL  = taustahiukkasnäyteanturin ottaman ensimmäisen   
   laimennusilman massa, kg 
 M d    = ensimmäisestä laimennusilmasta kerättyjen taustahiukkasten 
massa, mg 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/115
 DF   = 4.3.1.1 kohdassa määritetty laimennuskerroin 
 5.2. Spesifisen päästön laskeminen
 
  Hiukkaspäästöt (g/kWh) on laskettava seuraavalla tavalla:   
act mass W/ PT PT=  
 
 jossa    W
act = 3.9.2 kohdassa määritetty syklin todellinen työ, kWh 
  
___________ L 375/116 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
Liite 4 – Lisäys 3  
 
ETC-TESTIN DYNAMOMETRIAJO 
 
Aika Normaali -Normaali -Aika Normaali -Normaali -Aika Normaali -Normaali -
nopeus momentti nopeus momentti nopeus momentti
s % % s % % s % %
1 0 0 52 0 0 103 0 0
2 0 0 53 0 0 104 0 0
3 0 0 54 0 0 105 0 0
4 0 0 55 0 0 106 0 0
5 0 0 56 0 0 107 0 0
6 0 0 57 0 0 108 11,6 14,8
7 0 0 58 0 0 109 0 0
8 0 0 59 0 0 110 27,2 74,8
9 0 0 60 0 0 111 17 76,9
10 0 0 61 0 0 112 36 78
11 0 0 62 25,5 11,1 113 59,7 86
12 0 0 63 28,5 20,9 114 80,8 17,9
13 0 0 64 32 73,9 115 49,7 0
14 0 0 65 4 82,3 116 65,6 86
15 0 0 66 34,5 80,4 117 78,6 72,2
16 0,1 1,5 67 64,1 86 118 64,9 "m"
17 23,1 21,5 68 58 0 119 44,3 "m"
18 12,6 28,5 69 50,3 83,4 120 51,4 83,4
19 21,8 71 70 66,4 99,1 121 58,1 97
20 19,7 76,8 71 81,4 99,6 122 69,3 99,3
21 54,6 80,9 72 88,7 73,4 123 72 20,8
22 71,3 4,9 73 52,5 0 124 72,1 "m"
23 55,9 18,1 74 46,4 58,5 125 65,3 "m"
24 72 85,4 75 48,6 90,9 126 64 "m"
25 86,7 61,8 76 55,2 99,4 127 59,7 "m"
26 51,7 0 77 62,3 99 128 52,8 "m"
27 53,4 48,9 78 68,4 91,5 129 45,9 "m"
28 34,2 87,6 79 74,5 73,7 130 38,7 "m"
29 45,5 92,7 80 38 0 131 32,4 "m"
30 54,6 99,5 81 41,8 89,6 132 27 "m"
31 64,5 96,8 82 47,1 99,2 133 21,7 "m"
32 71,7 85,4 83 52,5 99,8 134 19,1 0,4
33 79,4 54,8 84 56,9 80,8 135 34,7 14
34 89,7 99,4 85 58,3 11,8 136 16,4 48,6
35 57,4 0 86 56,2 "m" 137 0 11,2
36 59,7 30,6 87 52 "m" 138 1,2 2,1
37 90,1 "m" 88 43,3 "m" 139 30,1 19,3
38 82,9 "m" 89 36,1 "m" 140 30 73,9
39 51,3 "m" 90 27,6 "m" 141 54,4 74,4
40 28,5 "m" 91 21,1 "m" 142 77,2 55,6
41 29,3 "m" 92 8 0 143 58,1 0
42 26,7 "m" 93 0 0 144 45 82,1
43 20,4 "m" 94 0 0 145 68,7 98,1
44 14,1 0 95 0 0 146 85,7 67,2
45 6,5 0 96 0 0 147 60,2 0
46 0 0 97 0 0 148 59,4 98
47 0 0 98 0 0 149 72,7 99,6
48 0 0 99 0 0 150 79,9 45
49 0 0 100 0 0 151 44,3 0
50 0 0 101 0 0 152 41,5 84,4
51 0 0 102 0 0 153 56,2 98,227.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/117
 
Aika Normaali -Normaali -Aika Normaali -Normaali -Aika Normaali -Normaali -
nopeus momentti nopeus momentti nopeus momentti
s % % s % % s % %
154 65,7 99,1 205 0 0 256 51,7 17
155 74,4 84,7 206 0 0 257 56,2 78,7
156 54,4 0 207 0 0 258 59,5 94,7
157 47,9 89,7 208 0 0 259 65,5 99,1
158 54,5 99,5 209 0 0 260 71,2 99,5
159 62,7 96,8 210 0 0 261 76,6 99,9
160 62,3 0 211 0 0 262 79 0
161 46,2 54,2 212 0 0 263 52,9 97,5
162 44,3 83,2 213 0 0 264 53,1 99,7
163 48,2 13,3 214 0 0 265 59 99,1
164 51 "m" 215 0 0 266 62,2 99
165 50 "m" 216 0 0 267 65 99,1
166 49,2 "m" 217 0 0 268 69 83,1
167 49,3 "m" 218 0 0 269 69,9 28,4
168 49,9 "m" 219 0 0 270 70,6 12,5
169 51,6 "m" 220 0 0 271 68,9 8,4
170 49,7 "m" 221 0 0 272 69,8 9,1
171 48,5 "m" 222 0 0 273 69,6 7
172 50,3 72,5 223 0 0 274 65,7 "m"
173 51,1 84,5 224 0 0 275 67,1 "m"
174 54,6 64,8 225 21,2 62,7 276 66,7 "m"
175 56,6 76,5 226 30,8 75,1 277 65,6 "m"
176 58 "m" 227 5,9 82,7 278 64,5 "m"
177 53,6 "m" 228 34,6 80,3 279 62,9 "m"
178 40,8 "m" 229 59,9 87 280 59,3 "m"
179 32,9 "m" 230 84,3 86,2 281 54,1 "m"
180 26,3 "m" 231 68,7 "m" 282 51,3 "m"
181 20,9 "m" 232 43,6 "m" 283 47,9 "m"
182 10 0 233 41,5 85,4 284 43,6 "m"
183 0 0 234 49,9 94,3 285 39,4 "m"
184 0 0 235 60,8 99 286 34,7 "m"
185 0 0 236 70,2 99,4 287 29,8 "m"
186 0 0 237 81,1 92,4 288 20,9 73,4
187 0 0 238 49,2 0 289 36,9 "m"
188 0 0 239 56 86,2 290 35,5 "m"
189 0 0 240 56,2 99,3 291 20,9 "m"
190 0 0 241 61,7 99 292 49,7 11,9
191 0 0 242 69,2 99,3 293 42,5 "m"
192 0 0 243 74,1 99,8 294 32 "m"
193 0 0 244 72,4 8,4 295 23,6 "m"
194 0 0 245 71,3 0 296 19,1 0
195 0 0 246 71,2 9,1 297 15,7 73,5
196 0 0 247 67,1 "m" 298 25,1 76,8
197 0 0 248 65,5 "m" 299 34,5 81,4
198 0 0 249 64,4 "m" 300 44,1 87,4
199 0 0 250 62,9 25,6 301 52,8 98,6
200 0 0 251 62,2 35,6 302 63,6 99
201 0 0 252 62,9 24,4 303 73,6 99,7
202 0 0 253 58,8 "m" 304 62,2 "m"
203 0 0 254 56,9 "m" 305 29,2 "m"
204 0 0 255 54,5 "m" 306 46,4 22
 L 375/118 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
Aika Normaali -Normaali -Aika Normaali -Normaali -Aika Normaali -Normaali -
nopeus mom entti nopeus momentti nopeus momentti
s % % s % % s % %
307 47,3 13,8 358 72,6 99,6 409 56,3 72,3
308 47,2 12,5 359 82,4 99,5 410 59,7 99,1
309 47,9 11,5 360 88 99,4 411 62,3 99
310 47,8 35,5 361 46,4 0 412 67,9 99,2
311 49,2 83,3 362 53,4 95,2 413 69,5 99,3
312 52,7 96,4 363 58,4 99,2 414 73,1 99,7
313 57,4 99,2 364 61,5 99 415 77,7 99,8
314 61,8 99 365 64,8 99 416 79,7 99,7
315 66,4 60,9 366 68,1 99,2 417 82,5 99,5
316 65,8 "m" 367 73,4 99,7 418 85,3 99,4
317 59 "m" 368 73,3 29,8 419 86,6 99,4
318 50,7 "m" 369 73,5 14,6 420 89,4 99,4
319 41,8 "m" 370 68,3 0 421 62,2 0
320 34,7 "m" 371 45,4 49,9 422 52,7 96,4
321 28,7 "m" 372 47,2 75,7 423 50,2 99,8
322 25,2 "m" 373 44,5 9 424 49,3 99,6
323 43 24,8 374 47,8 10,3 425 52,2 99,8
324 38,7 0 375 46,8 15,9 426 51,3 100
325 48,1 31,9 376 46,9 12,7 427 51,3 100
326 40,3 61 377 46,8 8,9 428 51,1 100
327 42,4 52,1 378 46,1 6,2 429 51,1 100
328 46,4 47,7 379 46,1 "m" 430 51,8 99,9
329 46,9 30,7 380 45,5 "m" 431 51,3 100
330 46,1 23,1 381 44,7 "m" 432 51,1 100
331 45,7 23,2 382 43,8 "m" 433 51,3 100
332 45,5 31,9 383 41 "m" 434 52,3 99,8
333 46,4 73,6 384 41,1 6,4 435 52,9 99,7
334 51,3 60,7 385 38 6,3 436 53,8 99,6
335 51,3 51,1 386 35,9 0,3 437 51,7 99,9
336 53,2 46,8 387 33,5 0 438 53,5 99,6
337 53,9 50 388 53,1 48,9 439 52 99,8
338 53,4 52,1 389 48,3 "m" 440 51,7 99,9
339 53,8 45,7 390 49,9 "m" 441 53,2 99,7
340 50,6 22,1 391 48 "m" 442 54,2 99,5
341 47,8 26 392 45,3 "m" 443 55,2 99,4
342 41,6 17,8 393 41,6 3,1 444 53,8 99,6
343 38,7 29,8 394 44,3 79 445 53,1 99,7
344 35,9 71,6 395 44,3 89,5 446 55 99,4
345 34,6 47,3 396 43,4 98,8 447 57 99,2
346 34,8 80,3 397 44,3 98,9 448 61,5 99
347 35,9 87,2 398 43 98,8 449 59,4 5,7
348 38,8 90,8 399 42,2 98,8 450 59 0
349 41,5 94,7 400 42,7 98,8 451 57,3 59,8
350 47,1 99,2 401 45 99 452 64,1 99
351 53,1 99,7 402 43,6 98,9 453 70,9 90,5
352 46,4 0 403 42,2 98,8 454 58 0
353 42,5 0,7 404 44,8 99 455 41,5 59,8
354 43,6 58,6 405 43,4 98,8 456 44,1 92,6
355 47,1 87,5 406 45 99 457 46,8 99,2
356 54,1 99,5 407 42,2 54,3 458 47,2 99,3
357 62,9 99 408 61,2 31,9 459 51 10027.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/119
 
Aika Normaali -Normaali -Aika Normaali -Normaali -Aika Normaali -Normaali -
nopeus momentti nopeus momentti nopeus momentti
s % % s % % s % %
460 53,2 99,7 511 0 0 562 58,7 "m"
461 53,1 99,7 512 0 0 563 56 "m"
462 55,9 53,1 513 0 0 564 53,9 "m"
463 53,9 13,9 514 30,5 25,6 565 52,1 "m"
464 52,5 "m" 515 19,7 56,9 566 49,9 "m"
465 51,7 "m" 516 16,3 45,1 567 46,4 "m"
466 51,5 52,2 517 27,2 4,6 568 43,6 "m"
467 52,8 80 518 21,7 1,3 569 40,8 "m"
468 54,9 95 519 29,7 28,6 570 37,5 "m"
469 57,3 99,2 520 36,6 73,7 571 27,8 "m"
470 60,7 99,1 521 61,3 59,5 572 17,1 0,6
471 62,4 "m" 522 40,8 0 573 12,2 0,9
472 60,1 "m" 523 36,6 27,8 574 11,5 1,1
473 53,2 "m" 524 39,4 80,4 575 8,7 0,5
474 44 "m" 525 51,3 88,9 576 8 0,9
475 35,2 "m" 526 58,5 11,1 577 5,3 0,2
476 30,5 "m" 527 60,7 "m" 578 4 0
477 26,5 "m" 528 54,5 "m" 579 3,9 0
478 22,5 "m" 529 51,3 "m" 580 0 0
479 20,4 "m" 530 45,5 "m" 581 0 0
480 19,1 "m" 531 40,8 "m" 582 0 0
481 19,1 "m" 532 38,9 "m" 583 0 0
482 13,4 "m" 533 36,6 "m" 584 0 0
483 6,7 "m" 534 36,1 72,7 585 0 0
484 3,2 "m" 535 44,8 78,9 586 0 0
485 14,3 63,8 536 51,6 91,1 587 8,7 22,8
486 34,1 0 537 59,1 99,1 588 16,2 49,4
487 23,9 75,7 538 66 99,1 589 23,6 56
488 31,7 79,2 539 75,1 99,9 590 21,1 56,1
489 32,1 19,4 540 81 8 591 23,6 56
490 35,9 5,8 541 39,1 0 592 46,2 68,8
491 36,6 0,8 542 53,8 89,7 593 68,4 61,2
492 38,7 "m" 543 59,7 99,1 594 58,7 "m"
493 38,4 "m" 544 64,8 99 595 31,6 "m"
494 39,4 "m" 545 70,6 96,1 596 19,9 8,8
495 39,7 "m" 546 72,6 19,6 597 32,9 70,2
496 40,5 "m" 547 72 6,3 598 43 79
497 40,8 "m" 548 68,9 0,1 599 57,4 98,9
498 39,7 "m" 549 67,7 "m" 600 72,1 73,8
499 39,2 "m" 550 66,8 "m" 601 53 0
500 38,7 "m" 551 64,3 16,9 602 48,1 86
501 32,7 "m" 552 64,9 7 603 56,2 99
502 30,1 "m" 553 63,6 12,5 604 65,4 98,9
503 21,9 "m" 554 63 7,7 605 72,9 99,7
504 12,8 0 555 64,4 38,2 606 67,5 "m"
505 0 0 556 63 11,8 607 39 "m"
506 0 0 557 63,6 0 608 41,9 38,1
507 0 0 558 63,3 5 609 44,1 80,4
508 0 0 559 60,1 9,1 610 46,8 99,4
509 0 0 560 61 8,4 611 48,7 99,9
510 0 0 561 59,7 0,9 612 50,5 99,7L 375/120 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 
Aika Normaali -Normaali -Aika Normaali -Normaali -Aika Normaali -Normaali -
nopeus momentti nopeus momentti nopeus momentti
s % % s % % s % %
613 52,5 90,3 664 54 39,3 715 46,2 "m"
614 51 1,8 665 53,8 "m" 716 45,6 9,8
615 50 "m" 666 52 "m" 717 45,6 34,5
616 49,1 "m" 667 50,4 "m" 718 45,5 37,1
617 47 "m" 668 50,6 0 719 43,8 "m"
618 43,1 "m" 669 49,3 41,7 720 41,9 "m"
619 39,2 "m" 670 50 73,2 721 41,3 "m"
620 40,6 0,5 671 50,4 99,7 722 41,4 "m"
621 41,8 53,4 672 51,9 99,5 723 41,2 "m"
622 44,4 65,1 673 53,6 99,3 724 41,8 "m"
623 48,1 67,8 674 54,6 99,1 725 41,8 "m"
624 53,8 99,2 675 56 99 726 43,2 17,4
625 58,6 98,9 676 55,8 99 727 45 29
626 63,6 98,8 677 58,4 98,9 728 44,2 "m"
627 68,5 99,2 678 59,9 98,8 729 43,9 "m"
628 72,2 89,4 679 60,9 98,8 730 38 10,7
629 77,1 0 680 63 98,8 731 56,8 "m"
630 57,8 79,1 681 64,3 98,9 732 57,1 "m"
631 60,3 98,8 682 64,8 64 733 52 "m"
632 61,9 98,8 683 65,9 46,5 734 44,4 "m"
633 63,8 98,8 684 66,2 28,7 735 40,2 "m"
634 64,7 98,9 685 65,2 1,8 736 39,2 16,5
635 65,4 46,5 686 65 6,8 737 38,9 73,2
636 65,7 44,5 687 63,6 53,6 738 39,9 89,8
637 65,6 3,5 688 62,4 82,5 739 42,3 98,6
638 49,1 0 689 61,8 98,8 740 43,7 98,8
639 50,4 73,1 690 59,8 98,8 741 45,5 99,1
640 50,5 "m" 691 59,2 98,8 742 45,6 99,2
641 51 "m" 692 59,7 98,8 743 48,1 99,7
642 49,4 "m" 693 61,2 98,8 744 49 100
643 49,2 "m" 694 62,2 49,4 745 49,8 99,9
644 48,6 "m" 695 62,8 37,2 746 49,8 99,9
645 47,5 "m" 696 63,5 46,3 747 51,9 99,5
646 46,5 "m" 697 64,7 72,3 748 52,3 99,4
647 46 11,3 698 64,7 72,3 749 53,3 99,3
648 45,6 42,8 699 65,4 77,4 750 52,9 99,3
649 47,1 83 700 66,1 69,3 751 54,3 99,2
650 46,2 99,3 701 64,3 "m" 752 55,5 99,1
651 47,9 99,7 702 64,3 "m" 753 56,7 99
652 49,5 99,9 703 63 "m" 754 61,7 98,8
653 50,6 99,7 704 62,2 "m" 755 64,3 47,4
654 51 99,6 705 61,6 "m" 756 64,7 1,8
655 53 99,3 706 62,4 "m" 757 66,2 "m"
656 54,9 99,1 707 62,2 "m" 758 49,1 "m"
657 55,7 99 708 61 "m" 759 52,1 46
658 56 99 709 58,7 "m" 760 52,6 61
659 56,1 9,3 710 55,5 "m" 761 52,9 0
660 55,6 "m" 711 51,7 "m" 762 52,3 20,4
661 55,4 "m" 712 49,2 "m" 763 54,2 56,7
662 54,9 51,3 713 48,8 40,4 764 55,4 59,8
663 54,9 59,8 714 47,9 "m" 765 56,1 49,227.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/121
 
Aika Normaali -Normaali -Aika Normaali -Normaali -Aika Normaali -Normaali -
nopeus momentti nopeus momentti nopeus momentti
s % % s % % s % %
766 56,8 33,7 817 61,7 46,2 868 53 99,3
767 57,2 96 818 59,8 45,1 869 54,2 99,2
768 58,6 98,9 819 57,4 43,9 870 55,5 99,1
769 59,5 98,8 820 54,8 42,8 871 56,7 99
770 61,2 98,8 821 54,3 65,2 872 57,3 98,9
771 62,1 98,8 822 52,9 62,1 873 58 98,9
772 62,7 98,8 823 52,4 30,6 874 60,5 31,1
773 62,8 98,8 824 50,4 "m" 875 60,2 "m"
774 64 98,9 825 48,6 "m" 876 60,3 "m"
775 63,2 46,3 826 47,9 "m" 877 60,5 6,3
776 62,4 "m" 827 46,8 "m" 878 61,4 19,3
777 60,3 "m" 828 46,9 9,4 879 60,3 1,2
778 58,7 "m" 829 49,5 41,7 880 60,5 2,9
779 57,2 "m" 830 50,5 37,8 881 61,2 34,1
780 56,1 "m" 831 52,3 20,4 882 61,6 13,2
781 56 9,3 832 54,1 30,7 883 61,5 16,4
782 55,2 26,3 833 56,3 41,8 884 61,2 16,4
783 54,8 42,8 834 58,7 26,5 885 61,3 "m"
784 55,7 47,1 835 57,3 "m" 886 63,1 "m"
785 56,6 52,4 836 59 "m" 887 63,2 4,8
786 58 50,3 837 59,8 "m" 888 62,3 22,3
787 58,6 20,6 838 60,3 "m" 889 62 38,5
788 58,7 "m" 839 61,2 "m" 890 61,6 29,6
789 59,3 "m" 840 61,8 "m" 891 61,6 26,6
790 58,6 "m" 841 62,5 "m" 892 61,8 28,1
791 60,5 9,7 842 62,4 "m" 893 62 29,6
792 59,2 9,6 843 61,5 "m" 894 62 16,3
793 59,9 9,6 844 63,7 "m" 895 61,1 "m"
794 59,6 9,6 845 61,9 "m" 896 61,2 "m"
795 59,9 6,2 846 61,6 29,7 897 60,7 19,2
796 59,9 9,6 847 60,3 "m" 898 60,7 32,5
797 60,5 13,1 848 59,2 "m" 899 60,9 17,8
798 60,3 20,7 849 57,3 "m" 900 60,1 19,2
799 59,9 31 850 52,3 "m" 901 59,3 38,2
800 60,5 42 851 49,3 "m" 902 59,9 45
801 61,5 52,5 852 47,3 "m" 903 59,4 32,4
802 60,9 51,4 853 46,3 38,8 904 59,2 23,5
803 61,2 57,7 854 46,8 35,1 905 59,5 40,8
804 62,8 98,8 855 46,6 "m" 906 58,3 "m"
805 63,4 96,1 856 44,3 "m" 907 58,2 "m"
806 64,6 45,4 857 43,1 "m" 908 57,6 "m"
807 64,1 5 858 42,4 2,1 909 57,1 "m"
808 63 3,2 859 41,8 2,4 910 57 0,6
809 62,7 14,9 860 43,8 68,8 911 57 26,3
810 63,5 35,8 861 44,6 89,2 912 56,5 29,2
811 64,1 73,3 862 46 99,2 913 56,3 20,5
812 64,3 37,4 863 46,9 99,4 914 56,1 "m"
813 64,1 21 864 47,9 99,7 915 55,2 "m"
814 63,7 21 865 50,2 99,8 916 54,7 17,5
815 62,9 18 866 51,2 99,6 917 55,2 29,2
816 62,4 32,7 867 52,3 99,4 918 55,2 29,2L 375/122 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 
Aika Normaali -Normaali -Aika Normaali -Normaali -Aika Normaali -Normaali -
nopeus momentti nopeus momentti nopeus momentti
s % % s % % s % %
919 55,9 16 970 49,9 99,7 1021 49,4 "m"
920 55,9 26,3 971 49,6 99,6 1022 48,3 "m"
921 56,1 36,5 972 49,4 99,6 1023 49,4 "m"
922 55,8 19 973 49 99,5 1024 48,5 "m"
923 55,9 9,2 974 49,8 99,7 1025 48,7 "m"
924 55,8 21,9 975 50,9 100 1026 48,7 "m"
925 56,4 42,8 976 50,4 99,8 1027 49,1 "m"
926 56,4 38 977 49,8 99,7 1028 49 "m"
927 56,4 11 978 49,1 99,5 1029 49,8 "m"
928 56,4 35,1 979 50,4 99,8 1030 48,7 "m"
929 54 7,3 980 49,8 99,7 1031 48,5 "m"
930 53,4 5,4 981 49,3 99,5 1032 49,3 31,3
931 52,3 27,6 982 49,1 99,5 1033 49,7 45,3
932 52,1 32 983 49,9 99,7 1034 48,3 44,5
933 52,3 33,4 984 49,1 99,5 1035 49,8 61
934 52,2 34,9 985 50,4 99,8 1036 49,4 64,3
935 52,8 60,1 986 50,9 100 1037 49,8 64,4
936 53,7 69,7 987 51,4 99,9 1038 50,5 65,6
937 54 70,7 988 51,5 99,9 1039 50,3 64,5
938 55,1 71,7 989 52,2 99,7 1040 51,2 82,9
939 55,2 46 990 52,8 74,1 1041 50,5 86
940 54,7 12,6 991 53,3 46 1042 50,6 89
941 52,5 0 992 53,6 36,4 1043 50,4 81,4
942 51,8 24,7 993 53,4 33,5 1044 49,9 49,9
943 51,4 43,9 994 53,9 58,9 1045 49,1 20,1
944 50,9 71,1 995 55,2 73,8 1046 47,9 24
945 51,2 76,8 996 55,8 52,4 1047 48,1 36,2
946 50,3 87,5 997 55,7 9,2 1048 47,5 34,5
947 50,2 99,8 998 55,8 2,2 1049 46,9 30,3
948 50,9 100 999 56,4 33,6 1050 47,7 53,5
949 49,9 99,7 1000 55,4 "m" 1051 46,9 61,6
950 50,9 100 1001 55,2 "m" 1052 46,5 73,6
951 49,8 99,7 1002 55,8 26,3 1053 48 84,6
952 50,4 99,8 1003 55,8 23,3 1054 47,2 87,7
953 50,4 99,8 1004 56,4 50,2 1055 48,7 80
954 49,7 99,7 1005 57,6 68,3 1056 48,7 50,4
955 51 100 1006 58,8 90,2 1057 47,8 38,6
956 50,3 99,8 1007 59,9 98,9 1058 48,8 63,1
957 50,2 99,8 1008 62,3 98,8 1059 47,4 5
958 49,9 99,7 1009 63,1 74,4 1060 47,3 47,4
959 50,9 100 1010 63,7 49,4 1061 47,3 49,8
960 50 99,7 1011 63,3 9,8 1062 46,9 23,9
961 50,2 99,8 1012 48 0 1063 46,7 44,6
962 50,2 99,8 1013 47,9 73,5 1064 46,8 65,2
963 49,9 99,7 1014 49,9 99,7 1065 46,9 60,4
964 50,4 99,8 1015 49,9 48,8 1066 46,7 61,5
965 50,2 99,8 1016 49,6 2,3 1067 45,5 "m"
966 50,3 99,8 1017 49,9 "m" 1068 45,5 "m"
967 49,9 99,7 1018 49,3 "m" 1069 44,2 "m"
968 51,1 100 1019 49,7 47,5 1070 43 "m"
969 50,6 99,9 1020 49,1 "m" 1071 42,5 "m"27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/123
 
Aika Normaali -Normaali -Aika Normaali -Normaali -Aika Normaali -Normaali -
nopeus momentti nopeus momentti nopeus momentti
s % % s % % s % %
1072 41 "m" 1123 55 "m" 1174 56,9 "m"
1073 39,9 "m" 1124 53,7 "m" 1175 56,4 4
1074 39,9 38,2 1125 52,1 "m" 1176 57 23,4
1075 40,1 48,1 1126 51,1 "m" 1177 56,4 41,7
1076 39,9 48 1127 49,7 25,8 1178 57 49,2
1077 39,4 59,3 1128 49,1 46,1 1179 57,7 56,6
1078 43,8 19,8 1129 48,7 46,9 1180 58,6 56,6
1079 52,9 0 1130 48,2 46,7 1181 58,9 64
1080 52,8 88,9 1131 48 70 1182 59,4 68,2
1081 53,4 99,5 1132 48 70 1183 58,8 71,4
1082 54,7 99,3 1133 47,2 67,6 1184 60,1 71,3
1083 56,3 99,1 1134 47,3 67,6 1185 60,6 79,1
1084 57,5 99 1135 46,6 74,7 1186 60,7 83,3
1085 59 98,9 1136 47,4 13 1187 60,7 77,1
1086 59,8 98,9 1137 46,3 "m" 1188 60 73,5
1087 60,1 98,9 1138 45,4 "m" 1189 60,2 55,5
1088 61,8 48,3 1139 45,5 24,8 1190 59,7 54,4
1089 61,8 55,6 1140 44,8 73,8 1191 59,8 73,3
1090 61,7 59,8 1141 46,6 99 1192 59,8 77,9
1091 62 55,6 1142 46,3 98,9 1193 59,8 73,9
1092 62,3 29,6 1143 48,5 99,4 1194 60 76,5
1093 62 19,3 1144 49,9 99,7 1195 59,5 82,3
1094 61,3 7,9 1145 49,1 99,5 1196 59,9 82,8
1095 61,1 19,2 1146 49,1 99,5 1197 59,8 65,8
1096 61,2 43 1147 51 100 1198 59 48,6
1097 61,1 59,7 1148 51,5 99,9 1199 58,9 62,2
1098 61,1 98,8 1149 50,9 100 1200 59,1 70,4
1099 61,3 98,8 1150 51,6 99,9 1201 58,9 62,1
1100 61,3 26,6 1151 52,1 99,7 1202 58,4 67,4
1101 60,4 "m" 1152 50,9 100 1203 58,7 58,9
1102 58,8 "m" 1153 52,2 99,7 1204 58,3 57,7
1103 57,7 "m" 1154 51,5 98,3 1205 57,5 57,8
1104 56 "m" 1155 51,5 47,2 1206 57,2 57,6
1105 54,7 "m" 1156 50,8 78,4 1207 57,1 42,6
1106 53,3 "m" 1157 50,3 83 1208 57 70,1
1107 52,6 23,2 1158 50,3 31,7 1209 56,4 59,6
1108 53,4 84,2 1159 49,3 31,3 1210 56,7 39
1109 53,9 99,4 1160 48,8 21,5 1211 55,9 68,1
1110 54,9 99,3 1161 47,8 59,4 1212 56,3 79,1
1111 55,8 99,2 1162 48,1 77,1 1213 56,7 89,7
1112 57,1 99 1163 48,4 87,6 1214 56 89,4
1113 56,5 99,1 1164 49,6 87,5 1215 56 93,1
1114 58,9 98,9 1165 51 81,4 1216 56,4 93,1
1115 58,7 98,9 1166 51,6 66,7 1217 56,7 94,4
1116 59,8 98,9 1167 53,3 63,2 1218 56,9 94,8
1117 61 98,8 1168 55,2 62 1219 57 94,1
1118 60,7 19,2 1169 55,7 43,9 1220 57,7 94,3
1119 59,4 "m" 1170 56,4 30,7 1221 57,5 93,7
1120 57,9 "m" 1171 56,8 23,4 1222 58,4 93,2
1121 57,6 "m" 1172 57 "m" 1223 58,7 93,2
1122 56,3 "m" 1173 57,6 "m" 1224 58,2 93,7L 375/124 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 
Aika Normaali -Normaa li-Aika Normaali -Normaali -Aika Normaali -Normaali -
nopeus momentti nopeus momentti nopeus momentti
s % % s % % s % %
1225 58,5 93,1 1276 60,6 5,5 1327 63,1 20,3
1226 58,8 86,2 1277 61 14,3 1328 61,8 19,1
1227 59 72,9 1278 61 12 1329 61,6 17,1
1228 58,2 59,9 1279 61,3 34,2 1330 61 0
1229 57,6 8,5 1280 61,2 17,1 1331 61,2 22
1230 57,1 47,6 1281 61,5 15,7 1332 60,8 40,3
1231 57,2 74,4 1282 61 9,5 1333 61,1 34,3
1232 57 79,1 1283 61,1 9,2 1334 60,7 16,1
1233 56,7 67,2 1284 60,5 4,3 1335 60,6 16,6
1234 56,8 69,1 1285 60,2 7,8 1336 60,5 18,5
1235 56,9 71,3 1286 60,2 5,9 1337 60,6 29,8
1236 57 77,3 1287 60,2 5,3 1338 60,9 19,5
1237 57,4 78,2 1288 59,9 4,6 1339 60,9 22,3
1238 57,3 70,6 1289 59,4 21,5 1340 61,4 35,8
1239 57,7 64 1290 59,6 15,8 1341 61,3 42,9
1240 57,5 55,6 1291 59,3 10,1 1342 61,5 31
1241 58,6 49,6 1292 58,9 9,4 1343 61,3 19,2
1242 58,2 41,1 1293 58,8 9 1344 61 9,3
1243 58,8 40,6 1294 58,9 35,4 1345 60,8 44,2
1244 58,3 21,1 1295 58,9 30,7 1346 60,9 55,3
1245 58,7 24,9 1296 58,9 25,9 1347 61,2 56
1246 59,1 24,8 1297 58,7 22,9 1348 60,9 60,1
1247 58,6 "m" 1298 58,7 24,4 1349 60,7 59,1
1248 58,8 "m" 1299 59,3 61 1350 60,9 56,8
1249 58,8 "m" 1300 60,1 56 1351 60,7 58,1
1250 58,7 "m" 1301 60,5 50,6 1352 59,6 78,4
1251 59,1 "m" 1302 59,5 16,2 1353 59,6 84,6
1252 59,1 "m" 1303 59,7 50 1354 59,4 66,6
1253 59,4 "m" 1304 59,7 31,4 1355 59,3 75,5
1254 60,6 2,6 1305 60,1 43,1 1356 58,9 49,6
1255 59,6 "m" 1306 60,8 38,4 1357 59,1 75,8
1256 60,1 "m" 1307 60,9 40,2 1358 59 77,6
1257 60,6 "m" 1308 61,3 49,7 1359 59 67,8
1258 59,6 4,1 1309 61,8 45,9 1360 59 56,7
1259 60,7 7,1 1310 62 45,9 1361 58,8 54,2
1260 60,5 "m" 1311 62,2 45,8 1362 58,9 59,6
1261 59,7 "m" 1312 62,6 46,8 1363 58,9 60,8
1262 59,6 "m" 1313 62,7 44,3 1364 59,3 56,1
1263 59,8 "m" 1314 62,9 44,4 1365 58,9 48,5
1264 59,6 4,9 1315 63,1 43,7 1366 59,3 42,9
1265 60,1 5,9 1316 63,5 46,1 1367 59,4 41,4
1266 59,9 6,1 1317 63,6 40,7 1368 59,6 38,9
1267 59,7 "m" 1318 64,3 49,5 1369 59,4 32,9
1268 59,6 "m" 1319 63,7 27 1370 59,3 30,6
1269 59,7 22 1320 63,8 15 1371 59,4 30
1270 59,8 10,3 1321 63,6 18,7 1372 59,4 25,3
1271 59,9 10 1322 63,4 8,4 1373 58,8 18,6
1272 60,6 6,2 1323 63,2 8,7 1374 59,1 18
1273 60,5 7,3 1324 63,3 21,6 1375 58,5 10,6
1274 60,2 14,8 1325 62,9 19,7 1376 58,8 10,5
1275 60,6 8,2 1326 63 22,1 1377 58,5 8,227.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/125
 
Aika Normaali -Normaali -Aika Normaali -Normaali -Aika Normaali -Normaali -
nopeus momentti nopeus momentti nopeus momentti
s % % s % % s % %
1378 58,7 13,7 1429 62,3 37,4 1480 60,1 4,7
1379 59,1 7,8 1430 62,3 35,7 1481 59,9 0
1380 59,1 6 1431 62,8 34,4 1482 60,4 36,2
1381 59,1 6 1432 62,8 31,5 1483 60,7 32,5
1382 59,4 13,1 1433 62,9 31,7 1484 59,9 3,1
1383 59,7 22,3 1434 62,9 29,9 1485 59,7 "m"
1384 60,7 10,5 1435 62,8 29,4 1486 59,5 "m"
1385 59,8 9,8 1436 62,7 28,7 1487 59,2 "m"
1386 60,2 8,8 1437 61,5 14,7 1488 58,8 0,6
1387 59,9 8,7 1438 61,9 17,2 1489 58,7 "m"
1388 61 9,1 1439 61,5 6,1 1490 58,7 "m"
1389 60,6 28,2 1440 61 9,9 1491 57,9 "m"
1390 60,6 22 1441 60,9 4,8 1492 58,2 "m"
1391 59,6 23,2 1442 60,6 11,1 1493 57,6 "m"
1392 59,6 19 1443 60,3 6,9 1494 58,3 9,5
1393 60,6 38,4 1444 60,8 7 1495 57,2 6
1394 59,8 41,6 1445 60,2 9,2 1496 57,4 27,3
1395 60 47,3 1446 60,5 21,7 1497 58,3 59,9
1396 60,5 55,4 1447 60,2 22,4 1498 58,3 7,3
1397 60,9 58,7 1448 60,7 31,6 1499 58,8 21,7
1398 61,3 37,9 1449 60,9 28,9 1500 58,8 38,9
1399 61,2 38,3 1450 59,6 21,7 1501 59,4 26,2
1400 61,4 58,7 1451 60,2 18 1502 59,1 25,5
1401 61,3 51,3 1452 59,5 16,7 1503 59,1 26
1402 61,4 71,1 1453 59,8 15,7 1504 59 39,1
1403 61,1 51 1454 59,6 15,7 1505 59,5 52,3
1404 61,5 56,6 1455 59,3 15,7 1506 59,4 31
1405 61 60,6 1456 59 7,5 1507 59,4 27
1406 61,1 75,4 1457 58,8 7,1 1508 59,4 29,8
1407 61,4 69,4 1458 58,7 16,5 1509 59,4 23,1
1408 61,6 69,9 1459 59,2 50,7 1510 58,9 16
1409 61,7 59,6 1460 59,7 60,2 1511 59 31,5
1410 61,8 54,8 1461 60,4 44 1512 58,8 25,9
1411 61,6 53,6 1462 60,2 35,3 1513 58,9 40,2
1412 61,3 53,5 1463 60,4 17,1 1514 58,8 28,4
1413 61,3 52,9 1464 59,9 13,5 1515 58,9 38,9
1414 61,2 54,1 1465 59,9 12,8 1516 59,1 35,3
1415 61,3 53,2 1466 59,6 14,8 1517 58,8 30,3
1416 61,2 52,2 1467 59,4 15,9 1518 59 19
1417 61,2 52,3 1468 59,4 22 1519 58,7 3
1418 61 48 1469 60,4 38,4 1520 57,9 0
1419 60,9 41,5 1470 59,5 38,8 1521 58 2,4
1420 61 32,2 1471 59,3 31,9 1522 57,1 "m"
1421 60,7 22 1472 60,9 40,8 1523 56,7 "m"
1422 60,7 23,3 1473 60,7 39 1524 56,7 5,3
1423 60,8 38,8 1474 60,9 30,1 1525 56,6 2,1
1424 61 40,7 1475 61 29,3 1526 56,8 "m"
1425 61 30,6 1476 60,6 28,4 1527 56,3 "m"
1426 61,3 62,6 1477 60,9 36,3 1528 56,3 "m"
1427 61,7 55,9 1478 60,8 30,5 1529 56 "m"
1428 62,3 43,4 1479 60,7 26,7 1530 56,7 "m"L 375/126 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 
Aika Normaali -Normaali -Aika Normaali -Normaali -Aika Normaali -Normaali -
nopeus momentti nopeus momentti nopeus momentti
s % % s % % s % %
1531 56,6 3,8 1582 59,9 73,6 1633 62,5 31
1532 56,9 "m" 1583 59,8 74,1 1634 62,3 31,3
1533 56,9 "m" 1584 59,6 84,6 1635 62,6 31,7
1534 57,4 "m" 1585 59,4 76,1 1636 62,3 22,8
1535 57,4 "m" 1586 60,1 76,9 1637 62,7 12,6
1536 58,3 13,9 1587 59,5 84,6 1638 62,2 15,2
1537 58,5 "m" 1588 59,8 77,5 1639 61,9 32,6
1538 59,1 "m" 1589 60,6 67,9 1640 62,5 23,1
1539 59,4 "m" 1590 59,3 47,3 1641 61,7 19,4
1540 59,6 "m" 1591 59,3 43,1 1642 61,7 10,8
1541 59,5 "m" 1592 59,4 38,3 1643 61,6 10,2
1542 59,6 0,5 1593 58,7 38,2 1644 61,4 "m"
1543 59,3 9,2 1594 58,8 39,2 1645 60,8 "m"
1544 59,4 11,2 1595 59,1 67,9 1646 60,7 "m"
1545 59,1 26,8 1596 59,7 60,5 1647 61 12,4
1546 59 11,7 1597 59,5 32,9 1648 60,4 5,3
1547 58,8 6,4 1598 59,6 20 1649 61 13,1
1548 58,7 5 1599 59,6 34,4 1650 60,7 29,6
1549 57,5 "m" 1600 59,4 23,9 1651 60,5 28,9
1550 57,4 "m" 1601 59,6 15,7 1652 60,8 27,1
1551 57,1 1,1 1602 59,9 41 1653 61,2 27,3
1552 57,1 0 1603 60,5 26,3 1654 60,9 20,6
1553 57 4,5 1604 59,6 14 1655 61,1 13,9
1554 57,1 3,7 1605 59,7 21,2 1656 60,7 13,4
1555 57,3 3,3 1606 60,9 19,6 1657 61,3 26,1
1556 57,3 16,8 1607 60,1 34,3 1658 60,9 23,7
1557 58,2 29,3 1608 59,9 27 1659 61,4 32,1
1558 58,7 12,5 1609 60,8 25,6 1660 61,7 33,5
1559 58,3 12,2 1610 60,6 26,3 1661 61,8 34,1
1560 58,6 12,7 1611 60,9 26,1 1662 61,7 17
1561 59 13,6 1612 61,1 38 1663 61,7 2,5
1562 59,8 21,9 1613 61,2 31,6 1664 61,5 5,9
1563 59,3 20,9 1614 61,4 30,6 1665 61,3 14,9
1564 59,7 19,2 1615 61,7 29,6 1666 61,5 17,2
1565 60,1 15,9 1616 61,5 28,8 1667 61,1 "m"
1566 60,7 16,7 1617 61,7 27,8 1668 61,4 "m"
1567 60,7 18,1 1618 62,2 20,3 1669 61,4 8,8
1568 60,7 40,6 1619 61,4 19,6 1670 61,3 8,8
1569 60,7 59,7 1620 61,8 19,7 1671 61 18
1570 61,1 66,8 1621 61,8 18,7 1672 61,5 13
1571 61,1 58,8 1622 61,6 17,7 1673 61 3,7
1572 60,8 64,7 1623 61,7 8,7 1674 60,9 3,1
1573 60,1 63,6 1624 61,7 1,4 1675 60,9 4,7
1574 60,7 83,2 1625 61,7 5,9 1676 60,6 4,1
1575 60,4 82,2 1626 61,2 8,1 1677 60,6 6,7
1576 60 80,5 1627 61,9 45,8 1678 60,6 12,8
1577 59,9 78,7 1628 61,4 31,5 1679 60,7 11,9
1578 60,8 67,9 1629 61,7 22,3 1680 60,6 12,4
1579 60,4 57,7 1630 62,4 21,7 1681 60,1 12,4
1580 60,2 60,6 1631 62,8 21,9 1682 60,5 12
1581 59,6 72,7 1632 62,2 22,2 1683 60,4 11,827.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/127
Aika Normaali -Normaali -Aika Normaali -Normaali -Aika Normaali -Normaali -
nopeus momentti nopeus momentti nopeus momentti
s % % s % % s % %
1684 59,9 12,4 1735 61,1 25,6 1786 0 0
1685 59,6 12,4 1736 61 14,6 1787 0 0
1686 59,6 9,1 1737 61 10,4 1788 0 0
1687 59,9 0 1738 60,6 "m" 1789 0 0
1688 59,9 20,4 1739 60,9 "m" 1790 0 0
1689 59,8 4,4 1740 60,8 4,8 1791 0 0
1690 59,4 3,1 1741 59,9 "m" 1792 0 0
1691 59,5 26,3 1742 59,8 "m" 1793 0 0
1692 59,6 20,1 1743 59,1 "m" 1794 0 0
1693 59,4 35 1744 58,8 "m" 1795 0 0
1694 60,9 22,1 1745 58,8 "m" 1796 0 0
1695 60,5 12,2 1746 58,2 "m" 1797 0 0
1696 60,1 11 1747 58,5 14,3 1798 0 0
1697 60,1 8,2 1748 57,5 4,4 1799 0 0
1698 60,5 6,7 1749 57,9 0 1800 0 0
1699 60 5,1 1750 57,8 20,9
1700 60 5,1 1751 58,3 9,2
1701 60 9 1752 57,8 8,2
1702 60,1 5,7 1753 57,5 15,3
1703 59,9 8,5 1754 58,4 38
1704 59,4 6 1755 58,1 15,4
1705 59,5 5,5 1756 58,8 11,8
1706 59,5 14,2 1757 58,3 8,1
1707 59,5 6,2 1758 58,3 5,5
1708 59,4 10,3 1759 59 4,1
1709 59,6 13,8 1760 58,2 4,9
1710 59,5 13,9 1761 57,9 10,1
1711 60,1 18,9 1762 58,5 7,5
1712 59,4 13,1 1763 57,4 7
1713 59,8 5,4 1764 58,2 6,7
1714 59,9 2,9 1765 58,2 6,6
1715 60,1 7,1 1766 57,3 17,3
1716 59,6 12 1767 58 11,4
1717 59,6 4,9 1768 57,5 47,4
1718 59,4 22,7 1769 57,4 28,8
1719 59,6 22 1770 58,8 24,3
1720 60,1 17,4 1771 57,7 25,5
1721 60,2 16,6 1772 58,4 35,5
1722 59,4 28,6 1773 58,4 29,3
1723 60,3 22,4 1774 59 33,8
1724 59,9 20 1775 59 18,7
1725 60,2 18,6 1776 58,8 9,8
1726 60,3 11,9 1777 58,8 23,9
1727 60,4 11,6 1778 59,1 48,2
1728 60,6 10,6 1779 59,4 37,2
1729 60,8 16 1780 59,6 29,1
1730 60,9 17 1781 50 25
1731 60,9 16,1 1782 40 20
1732 60,7 11,4 1783 30 15
1733 60,9 11,3 1784 20 10
1734 61,1 11,2 1785 10 5
 
"m" = käyttö 
 L 375/128 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
Kuvassa 5 esitetään ETC-testin dynamometriajo graafisesti. 
                         
Kuva 5
: ETC-testin dynamometriajo 
 
Urban streets = Kaupunkiajo 
Rural roads = Taajaman ulkopuolinen maantie 
Motorways = Moottoritie 
Time (sec) =Aika (sek.) 
  
__________                       Vääntömomentti [%]   Nopeus{%]27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/129
Liite 4 – Lisäys 4  
 
MITTAUS- JA NÄYTTEENOTTOMENETTELYT 
 
 1. JOHDANTO   Testattavaksi luovutetun moottorin päästöjen kaasumaiset komponentit sekä hiukkas- ja 
savupäästöt on mitattava liitteen 4 lisäyksessä 6 kuvattujen menetelmien avulla. Liitteen 4 lisäyksen 6 vastaavissa kohdissa kuvataan suositeltuja analyysijärjestelmiä kaasupäästöille (1 kohta), suositeltuja hiukkasten laimennus- ja näytteenottojärjestelmiä (2 kohta) ja suositeltuja savunmittausopasimetrejä (3 kohta). 
  ESC-testissä kaasumaiset komponentit on määritettävä raakapakokaasusta. Ne voidaan 
määrittää myös laimennetusta pakokaasusta, jos hiukkasmäärityksessä käytetään täysvirtauslaimennusjärjestelmää. Hiukkaset on määritettävä joko osa- tai täysvirtauslaimennusjärjestelmän avulla. 
  ETC-testissä on käytettävä ainoastaan täysvirtauslaimennusjärjestelmää kaasu- ja 
hiukkaspäästöjen määrittämiseksi, ja sen katsotaan olevan viitejärjestelmä. Tekninen tutkimuslaitos voi kuitenkin hyväksyä osavirtauslaimennusjärjestelmät, jos niiden säännön 6.2 kohdan mukainen vastaavuus on osoitettu ja jos tekniselle tutkimuslaitokselle annetaan yksityiskohtainen kuvaus tietojen arviointi- ja laskemismenettelyistä. 
 2. DYNAMOMETRI JA TESTISOLUN LAITTEET   Seuraavia laitteita on käytettävä testattaessa moottoreiden päästöjä 
moottoridynamometrissä: 
 2.1. Moottoridynamometri
 
  Käytettävän moottoridynamometrin ominaisuuksien on oltava riittävät tämän liitteen 
lisäyksissä 1 ja 2 kuvattujen testisyklien suorittamiseen. Nopeudenmittausjärjestelmän tarkkuuden on oltava ± 2 prosenttia lukemasta. Vääntömomentin mittausjärjestelmän tarkkuuden on oltava ± 3 prosenttia lukemasta asteikon 20 prosenttia ylittävällä osalla ja ± 0,6 prosenttia koko asteikosta asteikon 20 prosenttia alittavalla osalla. 
 2.2. Muut laitteet
 
  Polttoaineen ja ilman kulutuksen, jäähdytysväliaineen ja voiteluaineen lämpötilan, 
pakokaasun paineen ja imuilman alipaineen, pakokaasun ja imuilman lämpötilan, ilmanpaineen, kosteuden ja polttoaineen lämpötilan mittauslaitteita on käytettävä tarpeen mukaan. Kyseisten laitteiden on oltava taulukossa 8 esitettyjen vaatimusten L 375/130 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
mukaiset: 
 
  Taulukko 8 : Mittauslaitteiden tarkkuus 
 
Mittauslaitteet Tarkkuus 
Polttoaineen kulutus ± 2 prosenttia moottorin suurimmasta arvosta 
Ilman kulutus ± 2 prosenttia moottorin suurimmasta arvosta 
Lämpötilat ≤ 600 K (327°C)  ± 2 K absoluuttinen 
Lämpötilat ≥ 600 K (327°C) ± 1 prosentti lukemasta 
Ilmanpaine ± 0,1 kPa absoluuttinen 
Pakokaasun paine ± 0,2 kPa absoluuttinen 
Imuilman alipaine ± 0,05 kPa absoluuttinen 
Muut paineet ± 0,1 kPa absoluuttinen 
Suhteellinen kosteus ± 3 % absoluuttinen 
Absoluuttinen kosteus ± 5 % lukemasta 
 2.3. Pakokaasun virtaus
 
  Raakapakokaasun päästöjen laskemiseksi on tiedettävä pakokaasun virtaus (ks. 
lisäyksessä 1 oleva 4.4 kohta). Pakokaasun virtauksen määrittämiseen voidaan käyttää toista seuraavista menetelmistä: 
  Pakokaasun virtauksen suora mittaus virtaussuuttimen tai vastaavan laitteen avulla;  Ilman ja polttoaineen virtauksen mittaus sopivilla mittausjärjestelmillä ja pakokaasun 
virtauksen laskeminen seuraavan yhtälön avulla: 
   
G
EXHW  = G AIRW + G FUEL (pakokaasun kostea massa) 
   Pakokaasun virtauksen määrittämisen tarkkuuden on oltava vähintään ± 2,5 prosenttia 
lukemasta tai parempi. 
 2.4. Laimennetun pakokaasun virtaus
 
  Laimennetun pakokaasun sisältämien päästöjen laskemiseksi 
täysvirtauslaimennusjärjestelmän (pakollinen ETC-testissä) avulla on tiedettävä laimennetun pakokaasun virtaus (ks. lisäyksessä 2 oleva 4.3 kohta). Laimennetun pakokaasun massan kokonaisvirtaus (G
TOTW ) tai laimennetun pakokaasun 
kokonaismassa syklin aikana (M TOTW ) on mitattava PDP:n tai CFV:n avulla (liitteen 4 
lisäyksessä 6 oleva 2.3.1 kohta). Tarkkuuden on oltava vähintään ± 2 prosenttia lukemasta, ja se on määritettävä liitteen 4 lisäyksessä 5 olevan 2.4 kohdan säännösten mukaisesti. 
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/131
3. KAASUMAISTEN KOMPONENTTIEN MÄÄRITTÄMINEN 
 3.1. Analysaattorin yleiset eritelmät
 
  Analysaattorin mittausalueen on sovelluttava pakokaasun komponenttien 
konsentraatioiden mittauksessa vaadittavalle tarkkuudelle (3.1.1 kohta). On suositeltavaa käyttää analysaattoreita siten, että mitattu konsentraatio on koko asteikon 15–100 prosentin välillä. 
  Jos tulostusjärjestelmä (tietokone, tietojenkoontiyksikkö) voi tuottaa riittävän tarkan ja 
erottelukykyisen tuloksen myös koko asteikon 15 prosenttia alittavalla osalla, myös kyseisen alueen mittaukset voidaan hyväksyä. Tässä tapauksessa on suoritettava lisäkalibrointi vähintään neljässä ei-nollakohtaisessa nimellisesti vakioetäisyyksin sijaitsevassa pisteessä kalibrointikäyrien tarkkuuden varmistamiseksi liitteen 4 lisäyksessä 5 olevan 1.5.5.2 kohdan mukaisesti. 
  Laitteiston sähkömagneettisen yhteensopivuuden (EMC) on oltava sellaisella tasolla, 
että sillä minimoidaan lisävirheiden mahdollisuus. 
 3.1.1. Mittausvirhe   Mittauksen kokonaisvirhe, mukaan lukien ristiherkkyys muille kaasuille (ks. liitteen 4 
lisäyksessä 5 oleva 1.9 kohta), ei saa ylittää ± 5:tä prosenttia lukemasta tai ± 3,5:tä prosenttia koko asteikosta sen mukaan, kumpi näistä on pienempi. Jos konsentraatio on alle 100 ppm, mittausvirhe saa olla enintään ± 4 ppm. 
 3.1.2. Toistettavuus   Toistettavuuden, joka on määrityksen mukaisesti 2,5 kertaa kymmenen peräkkäisen 
kalibrointi- tai vertailukaasun vasteen vakiopoikkeama, on oltava enintään ± 1 prosentti koko asteikon konsentraatiosta kullekin 155 ppm (tai ppm C) ylittävälle alueelle tai ± 2 prosenttia kullekin 155 ppm (tai ppm C) alittavalle alueelle. 
 3.1.3. Kohina   Analysaattorin huipusta huippuun -vaste nolla- ja kalibrointi- tai vertailukaasulle minä 
tahansa kymmenen sekunnin jaksona ei saa ylittää kahta prosenttia kaikkien käytettävien alueiden koko asteikosta. 
 3.1.4. Nollapisteen poikkeama   Nollapisteen poikkeaman on oltava tunnin aikana alle 2 prosenttia alimman käytettävän 
alueen koko asteikosta. Nollavaste on määritetty nollakaasun keskivasteeksi 30 sekunnin aikana kohina mukaan lukien. 
 L 375/132 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
3.1.5 Asteikon poikkeama 
  Asteikon poikkeaman on oltava tunnin aikana alle 2 prosenttia alimman käytettävän 
alueen koko asteikosta. Asteikko on määritetty asteikkovasteen ja nollavasteen väliseksi eroksi. Asteikkovaste on määritetty vertailukaasun keskivasteeksi 30 sekunnin aikana kohina mukaan lukien. 
 3.2. Kaasun kuivaaminen
 
  Mahdollisen kaasun kuivauslaitteen vaikutuksen mitattavien kaasujen konsentraatioon 
on oltava mahdollisimman pieni. Kemiallisia kuivauslaitteita ei saa käyttää veden poistamiseen näytteestä. 
 3.3. Analysaattorit
 
  Käytettävät mittausperiaatteet kuvataan 3.3.1–3.3.4 kohdissa. Liitteen 4 lisäyksessä 6 
annetaan yksityiskohtainen kuvaus mittausjärjestelmistä. Mitattavat kaasut on analysoitava seuraavien laitteiden avulla. Epälineaarisissa analysaattoreissa saa käyttää linearisointipiirejä. 
 3.3.1. Hiilimonoksidin (CO) analyysi   Hiilimonoksidianalysaattorin on oltava tyypiltään ei-dispersiivinen infrapuna-
absorptioanalysaattori (NDIR). 
 3.3.2. Hiilidioksidin (CO
2) analyysi 
  Hiilidioksidianalysaattorin on oltava tyypiltään ei-dispersiivinen infrapuna-
absorptioanalysaattori (NDIR). 
 3.3.3. Hiilivetyjen (HC) analyysi   Diesel- ja nestekaasumoottoreiden hiilivetyanalysaattorin on oltava tyypiltään 
lämmitetty liekki-ionianalysaattori (HFID), jonka ilmaisimen, venttiilien, putkistojen ja muiden lämmitettyjen osien avulla voidaan pitää kaasun lämpötilana 463 K ± 10 K (190 ± 10 °C). Maakaasukäyttöisten moottoreiden hiilivetyanalysaattori voi olla tyypiltään lämmittämätön liekki-ionianalysaattori (FID) käytettävän menetelmän mukaan (ks. liitteen 4 lisäyksessä 6 oleva 1.3 kohta). 
 3.3.4. Metaanittomien hiilivetyjen (NMHC) analyysi (ainoastaan maakaasukäyttöiset 
kaasumoottorit) 
  Metaanittomat hiilivedyt on määritettävä toisella seuraavista menetelmistä:  27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/133
3.3.4.1 Kaasukromatografiamenetelmä (GC) 
  Metaanittomat hiilivedyt on määritettävä vähentämällä kaasukromatografilla (GC) 
423 K:n (150 °C:n) lämpötilassa analysoitu metaani 3.3.3 kohdan mukaisesti mitatuista hiilivedyistä. 
 3.3.4.2. Metaanierotin-menetelmä (NMC)   Metaaniton jae on määritettävä lämmitetyn, FID:n kanssa sarjassa käytetyn NMC:n 
avulla 3.3.3 kohdan mukaisesti vähentämällä metaani hiilivedyistä. 
 3.3.5. Typen oksidien (NO
x) analyysi 
  Typen oksidien analysaattorin on oltava tyypiltään kemiluminisenssianalysaattori (CLD) 
tai lämmitetty kemiluminisenssianalysaattori (HCLD), jossa on NO
2/NO-muunnin, jos 
mittaus tehdään kuivana. Jos mittaus tehdään kosteana, on käytettävä HCLD-analysaattoria, jonka muuntimen lämpötilan on oltava yli 328 K (55°C), jos vesijäähdytyskokeen (ks. liitteen 4 lisäyksessä 5 oleva 1.9.2.2 kohta) tulos on tyydyttävä.  
 3.4. Näytteiden ottaminen kaasupäästöistä
 
 3.4.1. Raakapakokaasu (ainoastaan ESC-testi)   Kaasupäästöjen näytteenottimet on sijoitettava mahdollisimman etäälle virtaussuuntaa 
vastaan pakojärjestelmän pakoaukosta, joko vähintään 0,5 metrin tai kolme kertaa pakoputken halkaisijan päähän, sen mukaan, kumpi on suurempi, ja niin lähelle moottoria, että pakokaasun lämpötila anturin kohdalla on vähintään 343 K (70 °C). 
  Jos monisylinterisessä moottorissa on monihaarainen pakosarja, näytteenottimen 
imuaukko on sijoitettava niin kauas virtaussuuntaan, että näyte edustaa kaikkien sylintereiden keskimääräisiä päästöjä. Jos monisylinterisessä moottorissa, esimerkiksi V-moottorissa, on selkeästi toisistaan erillään olevat pakosarjat, näyte voidaan ottaa kustakin ryhmästä erikseen ja laskea pakokaasun keskimääräiset päästöt. Myös muita menetelmiä, joiden on osoitettu korreloivan yllä kuvattujen menetelmien kanssa, voidaan käyttää. Pakokaasun päästöjen laskemisessa on käytettävä pakokaasun kokonaismassavirtaa. 
 Jos moottorissa on pakokaasujen jälkikäsittelyjärjestelmä, pakokaasunäyte on otettava 
pakokaasujen jälkikäsittelyjärjestelmän jälkeen. 
 3.4.2. Laimennettu pakokaasu (palkollinen ETC-testissä, valinnainen ESC-testissä)   Moottorin ja täysvirtauslaimennusjärjestelmän välisen pakoputken on oltava liitteen 4 
lisäyksessä 6 olevan 2.3.1 kohdan, EP, mukainen. 
  L 375/134 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 Kaasupäästöjen näytteenotin (näytteenottimet) on asennettava laimennustunneliin 
hiukkasten näytteenottimen lähelle kohtaan, jossa laimennusilma ja pakokaasu ovat 
hyvin sekoittuneet.  
   ETC-testissä näytteenotto voidaan yleensä tehdä kahdella tavalla:   – pilaavat aineet kerätään näytepussiin koko syklin ajan ja mitataan testin päätyttyä,    – pilaavia aineita kerätään jatkuvasti ja ne integroidaan koko syklin ajalle; tämä 
menetelmä on pakollinen HC:n ja NO
x:n osalta. 
 4. HIUKKASTEN MÄÄRITTÄMINEN   Hiukkasten määrittämiseen tarvitaan laimennusjärjestelmä. Laimentaminen voidaan 
toteuttaa joko osavirtauslaimennuksena (ainoastaan ESC-testi) tai täysvirtauslaimennuksena (pakollinen ETC-testissä). Laimennusjärjestelmän virtauskapasiteetin on oltava riittävä estämään täysin veden kondensoituminen laimennus- ja näytteenottojärjestelmiin ja pitämään laimennetun pakokaasun lämpötila enintään 325 K:ssa (52 °C:ssa) suodattimien telineistä välittömästi virtaussuuntaa vastaan. Laimennusilmasta saa poistaa kosteuden ennen sen johtamista laimennusjärjestelmään, ja se on erityisen hyödyllistä, jos laimennusilma on hyvin kosteata. Laimennusilman lämpötilan on oltava 298 K ± 5 K (25 °C ± 5°C). Jos ulkoilman lämpötila on alle 293 K (20°C), laimennusilma on suositeltavaa esilämmittää lämpötilan ylärajan 303 K (30 °C) yläpuolelle. Laimennusilman lämpötila saa kuitenkin olla enintään 325 K (52°C) ennen pakokaasun johtamista laimennustunneliin. 
  Osavirtauslaimennusjärjestelmä on suunniteltava siten, että pakokaasuvirta jaetaan 
kahteen jakeeseen, joista pienempi laimennetaan ilmalla ja jota näin ollen käytetään hiukkasten mittaamiseen. Tämän vuoksi on olennaisen tärkeää määrittää laimennussuhde erittäin tarkasti. Pakokaasuvirta voidaan jakaa eri menetelmillä, jolloin käytettävä jakomenetelmä määrää käytettävät näytteenottolaitteet ja -menettelyt varsin pitkälle (liitteessä 4 lisäyksessä 6 oleva 2.2 kohta). Hiukkasten näytteenotin on asennettava kaasupäästöjen näytteenottimen läheisyyteen, ja asennuksen on oltava 3.4.1 kohdan säännösten mukainen. 
  Hiukkasten massan määrittämiseksi vaaditaan hiukkasten näytteenottojärjestelmä, 
hiukkasten näytteenottosuodattimet, mikrogrammavaaka ja punnituskammio, jonka lämpötila ja kosteus on säädelty. 
 Hiukkasten näytteenotossa on käytettävä yksisuodatinmenetelmää, jossa käytetään yhtä 
suodatinparia (ks. 4.1.3 kohta) koko testisyklin ajan. ESC-testissä on seurattava näytteenottoaikoja ja -virtauksia erittäin tarkoin testin näytteenottovaiheen aikana. 
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/135
4.1. Hiukkasnäytesuodattimet  
 
4.1.1. Suodattimen eritelmä   Suodattimina on käytettävä fluorohiilipäällystettyjä lasikuitusuodattimia tai 
fluorohiilipohjaisia kalvosuodattimia. Kaikkien tyyppien 0,3 µm DOP (dioktyyliftalaatti) -keräystehokkuuden on oltava vähintään 95 prosenttia kaasun pintanopeudella 35–80 cm/s. 
 4.1.2. Suodattimen koko   Hiukkassuodattimen pienin halkaisija on 47 mm (tahran halkaisija 37 mm). Myös 
halkaisijaltaan suurempia suodattimia voidaan käyttää (4.1.5 kohta). 
 4.1.3. Ensisijaiset suodattimet ja toissijaiset suodattimet   Laimennetusta pakokaasusta on otettava testijakson ajan näytteet sarjaan sijoitetun 
suodatinparin avulla (yksi ensisijainen suodatin ja yksi toissijainen suodatin). Toissijainen suodatin saa sijaita enintään 100 mm virtaussuuntaan ensisijaisesta suodattimesta, eikä se saa koskettaa ensisijaista suodatinta. Suodattimet voi punnita erikseen tai parina siten, että suodattimien tahrapuolet ovat vierekkäin. 
 4.1.4. Suodattimen pintanopeus   Kaasun pintanopeuden suodattimen läpi on oltava 35–80 cm/s. Paineen putoamisen 
kasvu testin alun ja lopun välillä saa olla enintään 25 kPa. 
 4.1.5. Suodattimen kuormitus   Suodattimen suositeltu vähimmäiskuormitus on 0,5 mg/1075 mm²:n tahra-alue. 
Taulukossa 9 esitetään yleisimmän kokoisten suodattimien arvot. 
   Taulukko 9
: Suositellut suodattimen kuormitukset 
 
Suodattimen halkaisija 
 (mm) Suositeltu tahran halkaisija Suositeltu 
vähimmäiskuormitus 
47 37 0,5 
70 60 1,3 
90 80 2,3 
110 100 3,6 
 L 375/136 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
4.2. Punnituskammion ja analyysivaa'an eritelmät  
 
4.2.1. Punnituskammion olosuhteet   Punnituskammio (tai punnitushuone), jossa hiukkassuodattimia vakautetaan ja jossa 
suodattimet punnitaan, on pidettävä suodattimien vakautus- ja punnitusaikana 295 K ± 3 K:n lämpötilassa (22 °C ± 3 °C). Kosteus on pidettävä 282,5 K ± 3 K:n (9,5 °C ± 3 °C) kastepisteessä ja suhteellisen kosteuden on oltava 45 prosenttia ± 8 prosenttia. 
 4.2.2. Viitesuodattimen punnitseminen   Kammiossa (tai huoneessa) ei saa olla epäpuhtauksia (kuten pölyä), joka voisi laskeutua 
hiukkassuodattimille niiden vakautuksen aikana. Punnitushuoneen olot saavat poiketa 4.2.1 kohdassa eritellyistä, jos poikkeama kestää enintään 30 minuuttia. Punnitushuoneen pitäisi olla vaatimusten mukainen ennen henkilöstön menemistä huoneeseen. Näytesuodattimen (näytesuodatinparin) kanssa on punnittava mielellään samanaikaisesti tai enintään neljän tunnin kuluessa vähintään kaksi käyttämätöntä viitesuodatinta (viitesuodatinparia). Viitesuodattimien (viitesuodatinparien) on oltava samankokoisia ja samasta materiaalista kuin näytesuodattimien. 
  Jos viitesuodattimien (viitesuodatinparien) keskipaino muuttuu näytesuodattimien 
punnituksen välillä enemmän kuin ± 5 prosenttia (vastaavasti ± 7,5 prosenttia suodatinparin osalta) suositellusta suodattimen vähimmäiskuormituksesta (4.1.5 kohta), kaikki näytesuodattimet on hävitettävä ja päästötesti on uusittava. 
    Jos punnitushuoneen 4.2.1 kohdassa määritellyt vakausperusteet eivät täyty, mutta 
viitesuodattimien (viitesuodatinparien) punnitukset ovat kyseisten perusteiden mukaisia, moottorin valmistaja voi valita, hyväksyykö hän näytesuodattimien painot vai hylkääkö hän testin, korjauttaa punnitushuoneen säätöjärjestelmän ja suorituttaa testin uudelleen. 
 4.2.3. Analyysivaaka   Kaikkien suodattimien painojen määrittämiseen käytettävän analyysivaa'an tarkkuuden 
(vakiopoikkeaman) on oltava 20 µg ja erotuskyvyn 10 µg (1 numero = 10 µg). Jos suodattimen halkaisija on alle 70 mm, tarkkuuden on oltava 2 µg ja erotuskyvyn 1 µg. 
 4.2.4. Staattisten sähkön vaikutusten eliminointi   Staattisen sähkön vaikutuksen eliminoimiseksi suodattimet on neutralisoitava ennen 
punnitusta esimerkiksi poloniumneutraloijalla tai vaikutukseltaan vastaavalla laitteella. 
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/137
4.3. Hiukkasten mittauksen lisäeritelmät  
 
 Kaikki laimennusjärjestelmän ja näytteenottojärjestelmän raaka- ja laimennetun 
pakokaasun kanssa kosketuksiin joutuvat osat pakoputkesta suodatintelineeseen on suunniteltava siten, että hiukkasten kerääntyminen tai muuttuminen on mahdollisimman vähäistä. Kaikki osat on valmistettava sähköä johtavista materiaaleista, jotka eivät reagoi pakokaasun komponenttien kanssa, ja ne on maadoitettava sähköisesti sähköstaattisten vaikutusten estämiseksi. 
 5. SAVUN OPASITEETIN MÄÄRITYS   Tässä osassa annetaan vaadittavien ja valinnaisien ELR-testissä käytettävien laitteiden 
eritelmät. Savun mittauksessa on käytettävä opasimetriä, jossa on opasiteetin ja valon absorptiokertoimen lukutilat. Opasiteetin lukutilaa on käytettävä ainoastaan kalibrointiin ja opasimetrin tarkistamiseen. Testisyklin savuarvot on mitattava valon absorptiokertoimen lukutilassa. 
 5.1. Yleiset vaatimukset
 
  ELR-testissä on käytettävä kolme toiminnallista yksikköä sisältävää savun mittaus- ja 
tietojenkäsittelyjärjestelmää. Nämä yksiköt voidaan integroida yhdeksi komponentiksi tai niitä voidaan käsitellä toisiinsa yhteydessä olevien komponenttien järjestelmänä. Toiminnalliset yksiköt ovat seuraavat: 
  – liitteen 4 lisäyksessä 6 olevan 3 kohdan eritelmien mukainen opasimetri,    – liitteen 4 lisäyksessä 1 olevan 6 kohdan mukaisten funktioiden suorittamiseen 
pystyvä tietojenkäsittely-yksikkö, 
  
– kirjoitin ja/tai sähköinen tallennusväline liitteen 4 lisäyksessä 1 olevassa 
6.3 kohdassa määritettyjen vaadittavien savuarvojen kirjaamiseen ja tulostamiseen. 
 5.2. Erityiset vaatimukset
 
 5.2.1. Lineaarisuus   Lineaarisuuden on oltava ± 2 prosenttia opasiteetista.  5.2.2. Nollapisteen poikkeama   Nollapisteen poikkeama ei saa ylittää ± 1:tä prosenttia opasiteetista yhden tunnin 
mittaisen jakson aikana. 
 L 375/138 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
5.2.3. Opasimetrin näyttö ja alue 
  Opasiteetin näyttöasteikon on oltava 0–100 prosentin opasiteetti ja luettavuuden 
0,1 prosentin opasiteetti. Valon absorptiokertoimen näyttöasteikon on oltava 0–30 m
-1 
valon absorptiokerroin ja luettavuuden 0,01 m-1 valon absorptiokerroin. 
 5.2.4. Laitteen vasteaika   Opasimetrin fyysinen vasteaika saa olla enintään 0,2 sekuntia. Fyysinen vasteaika on 
aika, joka kuluu nopeavasteisen vastaanottimen tulosteen muuttumiseen 10:stä 90 prosenttiin kokonaispoikkeamasta silloin, kun mitattavan kaasun opasiteetti muuttuu alle 0,1 sekunnissa. 
  Opasimetrin sähköinen vasteaika saa olla enintään 0,05 sekuntia. Sähköinen vasteaika 
on aika, joka kuluu opasimetrin tulosteen muuttumiseen 10:stä 90 prosenttiin koko asteikolla silloin, kun valonlähde keskeytetään tai sammutetaan kokonaan alle 0,01 sekunnissa. 
 5.2.5. Harmaasuodattimet   Opasimetrin kalibrointiin, lineaarisuuden mittauksiin tai asteikon säätämiseen 
käytettävän harmaasuodattimen opasiteetin arvo on tunnettava 1,0 prosentin tarkkuudella. Suodattimen nimellisarvon tarkkuus on tarkistettava vähintään kerran vuodessa kansallisen tai kansainvälisen standardin viitteen avulla. 
   Harmaasuodattimet ovat herkkiä laitteita, ja ne vahingoittuvat helposti käytössä. Niitä 
on käsiteltävä ainoastaan tarvittaessa ja silloinkin huolellisesti suodattimen naarmuuntumisen tai likaantumisen välttämiseksi. 
 
__________ 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/139
Liite 4 – Lisäys 5  
 
KALIBROINTIMENETTELY 
 
 1. ANALYYSILAITTEIDEN KALIBROINTI  1.1. Johdanto
 
  Kaikki analysaattorit on kalibroitava niin usein kuin se on tarpeen tämän säännön 
tarkkuusvaatimusten täyttämiseksi. Tässä osassa kuvataan liitteen 4 lisäyksessä 4 olevassa 3 kohdassa ja liitteen 4 lisäyksessä 6 olevassa 1 kohdassa tarkoitettujen analysaattoreiden kalibroimiseen käytettävät menetelmät. 
 1.2. Kalibrointikaasut
 
  Kaikkien kalibrointikaasujen pisimmät säilytysajat on otettava huomioon.  Valmistajan ilmoittama kalibrointikaasujen viimeinen käyttöpäivä on kirjattava.  1.2.1. Puhtaat kaasut   Kaasuilta vaadittava puhtaus on määritetty jäljempänä esitetyillä epäpuhtauksien raja-
arvoilla. Seuraavien kaasujen on oltava käytettävissä: 
   Puhdistettu typpi   (Epäpuhtaudet ≤ 1 ppm C1,  ≤1 ppm CO,  ≤ 400 ppm CO
2, ≤ 0,1 ppm NO) 
   Puhdistettu happi   (Puhtaus 99,5 tilavuusprosenttia 0
2)  
   Vety-helium-seos   (40 ± 2 % vetyä, loput heliumia)   (Epäpuhtaudet ≤ 1 ppm C1, ≤ 400 ppm CO
2) 
   Puhdistettu synteettinen ilma   (Epäpuhtaudet ≤ 1 ppm C1,  ≤1 ppm CO,  ≤ 400 ppm CO
2, ≤ 0,1 ppm NO) 
 (Happipitoisuus 18–21 tilavuusprosenttia.)   Puhdistettua propaania tai hiilimonoksidia (CO) CVS-tarkistukseen  1.2.2. Kalibrointi- ja vertailukaasut   Kemialliselta koostumukseltaan seuraavat kaasujen sekoitukset on oltava käytettävissä:  L 375/140 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
  C 3H 8 ja puhdistettua synteettistä ilmaa (ks. 1.2.1 kohta), 
 
  CO ja puhdistettua typpeä,    NO
x ja puhdistettua typpeä (tämän kalibrointikaasun NO 2-pitoisuus saa olla 
enintään 5 prosenttia NO-pitoisuudesta), 
   CO
2 ja puhdistettua typpeä, 
   CH
4 ja puhdistettua synteettistä ilmaa, 
   C
2H 6 ja puhdistettua synteettistä ilmaa. 
  Huomautus
: Muita kaasujen yhdistelmiä saa käyttää, jos kaasut eivät reagoi 
keskenään. 
  Kalibrointi- ja vertailukaasun todellisen konsentraation on oltava ± 2 prosentin 
tarkkuudella sama kuin nimellisarvon. Kalibrointikaasun kaikki konsentraatiot on annettava tilavuuspohjaisina (tilavuusprosentteina tai tilavuus-ppm-arvoina). 
 Kalibrointi- ja vertailukaasut voidaan tuottaa myös kaasunjakajan avulla, jolloin kaasu 
laimennetaan puhdistetulla typellä (N
2) tai puhdistetulla synteettisellä ilmalla. 
Sekoituslaitteen tarkkuuden on oltava riittävä, jotta laimennettujen kalibrointikaasujen tarkkuus voidaan määrittää ± 2 prosentin tarkkuudella. 
 1.3. Analysaattoreiden ja näytteenottojärjestelmän käyttö
 
  Analysaattoreita on käytettävä laitteen valmistajan käynnistys- ja käyttöohjeiden 
mukaisesti. Jäljempänä 1.4–1.9 kohdissa esitetyt vähimmäisvaatimukset on otettava huomioon. 
  1.4. Vuototesti
 
  Järjestelmälle on tehtävä vuototesti. Näytteenotin on irrotettava pakojärjestelmästä ja 
pakojärjestelmän pää on tukittava. Analysaattorin pumppu on käynnistettävä. Alun vakautusjakson jälkeen kaikkien virtausmittareiden lukeman on oltava nolla. Jos lukema ei ole nolla, näytteenottolinjat on tarkistettava ja vika on korjattava. 
  Tyhjiöpuolen suurin sallittu vuotomäärä on 0,5 prosenttia tarkistettavan järjestelmän 
osan käytön aikaisesta virtauksesta. Analysaattorin ja ohituksen virtoja voidaan käyttää käytön aikaisten virtausten arvioimiseen. 
  Toinen tapa on aiheuttaa konsentraation askelmuutos näytteenottolinjan alussa 
vaihtamalla nollakaasusta vertailukaasuun. Alkukonsentraatiosta riittävän ajan kuluessa laskenut konsentraatio viittaa kalibroinnin tai tiiviyden häiriöihin. 
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/141
1.5. Kalibrointimenettely  
 
1.5.1. Instrumentit   Instrumentit on kalibroitava ja kalibrointikäyriä on verrattava vakiokaasuihin. 
Kalibroinnissa on käytettävä samoja kaasun virtauksia kuin pakokaasunäytteiden otossa. 
 1.5.2. Lämmitysaika   Lämmitysajan on oltava valmistajan suositusten mukainen. Jos lämmitysaikaa ei ole 
määritetty, on suositeltavaa lämmittää analysaattoreita kahden tunnin ajan. 
 1.5.3. NDIR- ja HFID-analysaattorit   NDIR-analysaattori on viritettävä tarpeen mukaisesti ja HFID-analysaattorin liekki on 
optimoitava (1.8.1 kohta). 
 1.5.4. Kalibrointi   Kaikki tavallisesti käytettävät käyttöalueet on kalibroitava   CO, CO
2, NO x ja HC-analysaattorit on nollattava puhdistetun synteettisen ilman (tai 
typen) avulla. 
  Analysaattoreihin on johdettava oikeat kalibrointikaasut, arvot on kirjattava, ja 
kalibrointikäyrä on määritettävä 1.5.5 kohdan mukaisesti. 
  Nollaus on tarkistettava uudelleen ja kalibrointimenettely tarvittaessa toistettava.  1.5.5. Kalibrointikäyrän määrittäminen    1.5.5.1. Yleiset ohjeet   Analysaattorin kalibrointikäyrä on määritettävä vähintään viiden mahdollisimman 
tasaisesti sijoitetun kalibrointipisteen (ei nollan) avulla. Suurimman nimelliskonsentraation on oltava vähintään 90 prosenttia koko asteikosta. 
   Kalibrointikäyrä on laskettava pienimmän neliösumman menetelmällä. Jos tuloksen 
polynominen aste on suurempi kuin 3, kalibrointipisteiden määrän (nolla mukaan lukien) on oltava vähintään yhtä suuri kuin tämä polynominen aste ± 2. 
  Kalibrointikäyrä saa poiketa enintään ± 2 prosenttia kunkin kalibrointipisteen 
nimellisarvosta ja enintään ± 1 prosenttia kokonaisasteikosta nollan kohdalla. 
 Kalibrointikäyrästä ja kalibrointipisteistä voi varmistaa, että kalibrointi on suoritettu 
oikein. Analysaattorin erilaiset ominaismuuttujat on ilmoitettava, erityisesti seuraavat: 
 L 375/142 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
  – mittausalue 
  – herkkyys   – kalibroinnin suorituspäivämäärä.   1.5.5.2. Kalibrointi alle 15 prosenttia kokonaisasteikosta olevalla alueella   Analysaattorin kalibrointikäyrä on muodostettava vähintään neljän nimellisen tasaisesti 
kokonaisasteikon 15 prosentin alle sijoitetun lisäkalibrointipisteen (ei nollan) avulla. 
  Kalibrointikäyrä on laskettava pienimmän neliösumman menetelmällä.   Kalibrointikäyrä saa poiketa enintään ± 4 prosenttia kunkin kalibrointipisteen 
nimellisarvosta ja enintään ± 1 prosenttia kokonaisasteikosta nollan kohdalla. 
 1.5.5.3. Vaihtoehtoiset menetelmät   Jos jonkin muun menetelmän (esimerkiksi tietokoneen, elektronisesti säädetyn 
katkaisimen) voidaan osoittaa tuottavan vastaavan tarkkuuden, sitä voi käyttää. 
 1.6. Kalibroinnin verifiointi
 
  Kukin normaalisti käytettävä toiminta-alue on tarkistettava ennen kutakin analyysiä 
seuraavan menettelyn mukaisesti. 
  Kalibrointi on tarkistettava nollakaasun ja nimellisarvoltaan yli 80 prosenttia koko 
mittausasteikosta olevan vertailukaasun avulla. 
  Jos kahden testattavan pisteen mittausarvot eroavat enintään ± 4 prosenttia ilmoitetun 
viitearvon koko asteikosta, säätömuuttujia saa muuttaa. Jos erot ovat suuremmat, on muodostettava uusi kalibrointikäyrä 1.5.5 kohdan mukaisesti. 
 1.7. NO
x-muuntimen tehokkuustesti  
  NO
2:n muuntamisessa NO:ksi käytettävän muuntimen tehokkuus on testattava 1.7.1–
1.7.8 kohtien ohjeiden mukaisesti (kuva 6). 
  27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/143
 
 
Kuva 6  Kaavio NO 2-muuntimen tehokkuuden mittauslaitteesta 
 
Solenoid valve = Solenoidiventtiili 
Ozonator = Otsonaattori 
to analyser = analysaattoriin 
 
 
 1.7.1. Testin asetukset   Muuntimien tehokkuus voidaan testata otsonaattoria käyttäen kuvassa 6 esitetyn 
testilaitteiston (ks. myös liitteen 4 lisäyksessä 4 oleva 3.3.5 kohta) ja jäljempänä kuvatun menettelyn avulla. 
 1.7.2. Kalibrointi   CLD ja HCLD on kalibroitava yleisimmälle käyttöalueelle valmistajan ohjeiden 
mukaisesti nolla- ja vertailukaasun (jonka NO-pitoisuuden on oltava suunnilleen 80 prosenttia käyttöalueesta ja kaasuseoksen NO
2-konsentraation on oltava alle 
5 prosenttia NO-konsentraatiosta) avulla. NO x-analysaattorin on oltava NO-tilassa, jotta 
vertailukaasu ei läpäise muunninta. Ilmoitettu konsentraatio on kirjattava. 
 1.7.3. Laskeminen   NO
x-muuntimen tehokkuus lasketaan seuraavasti:  
 
Efficiencyab
cd(%) =+−
−⎛
⎝⎜⎞
⎠⎟ ∗ 11 0 0  
    Efficiency = Tehokkuus 
 
 L 375/144 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 jossa 
  a on 1.7.6 kohdan mukainen NO
x-konsentraatio 
 b on 1.7.7 kohdan mukainen NO x-konsentraatio 
 c on 1.7.4 kohdan mukainen NO-konsentraatio  d on 1.7.5 kohdan mukainen NO-konsentraatio  1.7.4. Hapen lisääminen   Happea tai nollailmaa lisätään T-liittimen avulla jatkuvasti kaasuvirtaan, kunnes 
ilmoitettu konsentraatio on noin 20 prosenttia pienempi kuin 1.7.2 kohdassa annettu ilmoitettu kalibrointikonsentraatio (analysaattori NO-tilassa). Ilmoitettu konsentraatio c on kirjattava. Otsonaattori ei saa olla aktivoituna prosessin aikana. 
 1.7.5. Otsonaattorin aktivoiminen   Otsonaattori on nyt aktivoitu tuottamaan niin paljon otsonia, että NO-konsentraatio 
laskee noin 20 prosenttiin (vähimmäisarvo 10 prosenttia) 1.7.2 kohdassa annetusta kalibrointikonsentraatiosta. Ilmoitettu konsentraatio d on kirjattava (analysaattori NO-tilassa). 
 1.7.6. NO
x-tila 
  Seuraavaksi NO-analysaattori kytketään NO
x-tilaan, jolloin (NO:sta, NO 2:sta, O 2:sta ja 
N 2:sta koostuva) kaasuseos virtaa muuntimen läpi. Ilmoitettu konsentraatio a on 
kirjattava (analysaattori NO x -tilassa). 
 1.7.7. Otsonaattorin aktivoinnin poistaminen   Otsonaattorin aktivointi on nyt poistettu. Edellä 1.7.6 kohdassa kuvattu kaasuseos virtaa 
muuntimen läpi ilmaisimeen. Ilmoitettu konsentraatio b on kirjattava (analysaattori NO
x 
-tilassa). 
 1.7.8. NO-tila   Kun otsonaattori on aktivoimattomassa tilassa ja laite on kytketty NO-tilaan, myös 
hapen tai synteettisen ilman virtaus katkaistaan. Analysaattorin NO
x-lukema saa poiketa 
enintään ± 5 prosenttia 1.7.2 kohdan mukaisesti mitatusta arvosta (analysaattori NO-tilassa). 
  1.7.9. Testin aikaväli   Muuntimen tehokkuus on testattava ennen jokaista NO
x-analysaattorin kalibrointia. 
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/145
1.7.10. Tehokkuusvaatimukset 
  Muuntimen vähimmäistehokkuus on 90 prosenttia, mutta tehokkuudeltaan yli 
95 prosenttia oleva muunnin on erittäin suositeltava. 
  Huomautus
: Jos otsonaattori ei voi 1.7.5 kohdan mukaisesti vähentää 
konsentraatiota 80 prosentista 20 prosenttiin analysaattorin yleisimmällä alueella, on käytettävä suurinta aluetta, jolla vähennys saavutetaan. 
 1.8. FID:n säätäminen
 
 1.8.1. Ilmaisimen vasteen optimointi   FID on säädettävä laitteen valmistajan ohjeiden mukaisesti. Tavallisimman käyttöalueen 
vasteen optimointiin on käytettävä propaania ilmavertailukaasussa. 
  Kun polttoaineen ja ilman virtaukset on asetettu valmistajan suositusten mukaisiksi, 
analysaattoriin on johdettava 350 ± 75 ppm C-vertailukaasua. Vaste tietyllä polttoainevirtauksella on määritettävä vertailukaasun vasteen ja nollakaasun vasteen välisestä erosta. Polttoaineen virtaus on säädettävä asteittain sekä valmistajan suosittelemaa suuremmaksi että sitä pienemmäksi. Vertailu- ja nollakaasujen vasteet on kirjattava näillä polttoainevirtauksilla. Vertailu- ja nollakaasujen vasteiden välinen ero on piirrettävä ja polttoaineen virtaus on säädettävä käyrän rikkaammalle puolelle. 
  1.8.2. Hiilivetyvastekertoimet   Analysaattori on kalibroitava käyttämällä ilman propaanin ja puhdistetun synteettisen ilman 
sekoitusta 1.5 kohdan mukaisesti. 
  Vasteen kertoimet on määritettävä otettaessa analysaattori käyttöön ja suurten huoltojen 
yhteydessä. Tietyn hiilivetylajin vastekerroin (R
f) on FID:n C1-lukeman suhde kaasun 
konsentraatioon sylinterissä ppm C1-arvona ilmaistuna. 
  Testikaasun konsentraation on oltava riittävä tuottamaan noin koko asteikon 80 prosentin 
suuruinen vaste. Konsentraatio on tunnettava ± 2 prosentin tarkkuudella käyttäen viitteenä tilavuutena ilmaistua gravimetristä vakiota. Tämän lisäksi kaasusylinteriä on esivakautettava 24 tunnin ajan 298 K:n ± 5 K:n (25 °C:n ± 5 °C:n) lämpötilassa. 
  Käytettävät testikaasut ja suositellut suhteelliset vastekerroinalueet ovat seuraavat:   Metaani ja puhdistettu synteettinen ilma  1,00 ≤ R
f ≤ 1,15 (diesel- ja 
nestekaasumoottorit)  
 
 Metaani ja puhdistettu synteettinen ilma  1,00 ≤ R f ≤ 1,07 (maakaasumoottorit) 
 
 Propyleeni ja puhdistettu synteettinen ilma 0,90 ≤ R f ≤ 1,1 L 375/146 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 Tolueeni ja puhdistettu synteettinen ilma 0,90 ≤ R f  ≤ 1,10 
 
 Kyseiset arvot ovat suhteessa propaanin ja puhdistetun synteettisen ilman 
vastekertoimen (R f) arvoon 1,00. 
 1.8.3. Happi-interferenssitesti   Happi-interferenssitarkistus on tehtävä analysaattorin käyttöönoton ja suurten huoltojen 
yhteydessä. 
  Testissä on määritettävä vastekerroin 1.8.2 kohdan mukaisesti. Käytettävä testikaasu ja 
suositeltu suhteellinen vastekerroinalue on seuraava:  
 
Propaani ja typpi  0,95  ≤  R
f  ≤  1,05 
  Kyseinen arvo on suhteessa propaanin ja puhdistetun synteettisen ilman vastekertoimen 
(R
f) arvoon 1,00. 
  FID-polttimen ilman happikonsentraation on oltava ± 1 mooliprosentin tarkkuudella 
sama kuin viimeisimmässä happi-intereferenssitestissä käytetyn polttimen ilman happikonsentraatio. Jos ero on suurempi, happi-intereferenssi on tarkistettava ja analysaattori on säädettävä tarvittaessa uudelleen. 
  1.8.4. NMC:n tehokkuus (ainoastaan maakaasukäyttöisten kaasumoottoreiden osalta)   NMC:tä käytetään ei-metaanisten hiilivetyjen poistamiseen kaasunäytteestä 
hapettamalla hiilivedyt metaania lukuun ottamatta. Ihanteellisesti metaanin muunnos on 0 prosenttia, ja muiden hiilivetyjen muunnos etaanina on 100 prosenttia. NMHC:n mittaamiseksi tarkasti nämä kaksi tehokkuutta on määritettävä ja niitä on käytettävä NMHC-päästön massavirtauksen laskemiseksi (ks. liitteen 4 lisäyksessä 2 oleva 4.3 kohta). 
  1.8.4.1. Metaanitehokkuus    Metaanikalibrointikaasua on johdettava FID:n läpi sekä NMC ohittaen että sitä 
ohittamatta, ja saadut kaksi konsentraatiota on kirjattava. Tehokkuus on määritettävä seuraavasti: 
 
CEconc
concMw
wo=− 1
/ 
  
 jossa 
   conc
w = HC-konsentraatio, kun CH 4 virtaa NMC:n läpi 
 conc w/o = HC-konsentraatio, kun CH 4 ohittaa NMC:n 
  27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/147
1.8.4.2. Etaanitehokkuus 
   Etaanikalibrointikaasu on johdettava FID:n läpi sekä NMC ohittaen että sitä ohittamatta, 
ja saadut kaksi konsentraatiota on kirjattava. Tehokkuus on määritettävä seuraavasti: 
 
CEconc
concEw
wo=− 1
/ 
  
 jossa 
   conc
w = HC-konsentraatio, kun C 2H 6 virtaa NMC:n läpi 
 conc w/o = HC-konsentraatio, kun C 2H 6 ohittaa NMC:n 
  1.9. CO, CO
2 ja NO x-analysaattoreiden interferenssit  
  Muiden kuin analysoitavien kaasujen läsnäolo pakokaasussa saattaa vaikuttaa lukemaan 
monin eri tavoin. NDIR-instrumenteissa esiintyy positiivista interferenssiä, kun interferoiva kaasu vaikuttaa samoin kuin mitattava kaasu, mutta vähäisemmässä määrin. NDIR-instrumenttien negatiivista interferenssiä esiintyy, kun interferoiva kaasu laajentaa mitattavan kaasun absorptioaluetta, ja CLD-instrumenteissa esiintyy negatiivista interferenssiä, kun interferoiva kaasu vaimentaa säteilyä. Interferenssitarkistukset 1.9.1 ja 1.9.2 kohdassa on tehtävä ennen analysaattorin alkukäyttöönottoa ja suurten huoltojen yhteydessä. 
 1.9.1. CO-analysaattorin interferenssitarkistus   Vesi ja CO
2 saattavat vaikuttaa CO-analysaattorin suorituskykyyn. Tämän vuoksi 
huoneenlämpöisen veden läpi on kuplitettava CO 2-vertailukaasua, jonka konsentraatio 
on 80–100 prosenttia testauksessa käytettävän suurimman alueen koko asteikosta, ja analysaattorin vaste on kirjattava. Analysaattorin vaste saa olla enintään yksi prosentti koko asteikosta, kun alue on 300 ppm tai sitä suurempi, tai yli 3 ppm, jos alue on alle 300 ppm. 
  1.9.2. NO
x-analysaattorin vaimennustarkistukset 
  CLD- (ja HCLD-)analysaattoreihin vaikuttavat kaksi kaasua ovat CO
2 ja vesihöyry. 
Näiden kaasujen vaimennusvasteet ovat suhteessa niiden konsentraatioihin, ja sen vuoksi niiden vaimennus suurimmilla testauksessa odotettavissa olevilla konsentraatioilla on määritettävä testaamalla. 
 1.9.2.1. CO
2-vaimennuksen tarkistus 
  NDIR-analysaattorin läpi on johdettava CO
2-vertailukaasua, jonka konsentraatio on 80–
100 prosenttia suurimmasta käyttöalueesta, ja CO 2-arvo on kirjattava arvona A. Tämän 
jälkeen vertailukaasua laimennetaan noin 50 prosenttia NO-vertailukaasulla, ja se johdetaan NDIR- ja (H)CLD-analysaattorin läpi, jolloin CO
2- ja NO-arvot kirjataan L 375/148 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
vastaavasti arvoina B ja C. Tämän jälkeen CO 2-virtaus katkaistaan ja (H)CLD-
analysaattorin läpi johdetaan pelkästään NO-vertailukaasua, ja NO-arvo kirjataan arvona 
D. 
  Vaimennus, joka saa olla enintään 3 prosenttia koko asteikosta, lasketaan seuraavasti:  
%()
() ( )QuenchCA
DA D B=−∗
∗− ∗⎛
⎝⎜⎞
⎠⎟⎡
⎣⎢
⎢⎤
⎦⎥
⎥∗ 11 0 0  
    Quench = vaimennus 
  
 jossa 
 
 A NDIR-analysaattorin avulla mitattu laimentamaton CO 2-konsentraatio prosentteina 
 B NDIR-analysaattorin avulla mitattu laimennettu CO 2-konsentraatio prosentteina 
 C (H)CLD-analysaattorin avulla mitattu laimennettu NO-konsentraatio, ppm  D (H)CLD-analysaattorin avulla mitattu laimentamaton NO-konsentraatio, ppm    CO
2- ja NO-vertailukaasujen arvojen laimentamiseksi ja määrän määrittämiseksi 
voidaan myös käyttää muita menetelmiä, esimerkiksi dynaamista sekoitusta. 
    1.9.2.2. Veden vaimennustesti   Tätä tarkistusta käytetään ainoastaan kostean kaasun konsentraatiomittauksiin. Veden 
vaimennuksen laskemisessa on otettava huomioon NO-vertailukaasun laimentaminen vesihöyryllä ja seoksen vesihöyrykonsentraation määrittäminen testauksen aikana odotettuun arvoon. 
  (H)CLD-analysaattorin läpi johdetaan NO-vertailukaasua, jonka konsentraatio on 80–
100 prosenttia tavallisen käyttöalueen koko asteikosta, ja NO-arvo kirjataan arvona D. NO-vertailukaasu kuplitetaan tämän jälkeen huoneenlämpöisen veden läpi ja johdetaan (H)CLD-analysaattorin läpi, jonka jälkeen NO-arvo kirjataan arvona C. Analysaattorin absoluuttinen käyttöpaine ja veden lämpötila on määritettävä ja kirjattava vastaavasti arvoina E ja F. Seoksen kylläisen vesihöyryn paine, joka vastaa kuplitusveden lämpötilaa F, on määritettävä ja kirjattava arvona G. Seoksen vesihöyrykonsentraatio (H, prosentteina) lasketaan seuraavasti:  
 
H = 100*( G/E) 
  Odotettu laimennetun NO-vertailukaasun (vesihöyryssä) konsentraatio (De) lasketaan 
seuraavasti 
 
De = D* ( 1- H/100 ) 
  Dieselmoottorin pakokaasuissa pakokaasujen suurin testauksen aikana odotettu 
vesihöyrykonsentraatio (Hm, prosentteina) on arvioitava laimentamattoman CO
2-
vertailukaasun konsentraatiosta (A, mitattu 1.9.2.1 kohdan mukaisesti) seuraavasti 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/149
olettaen, että polttoaineen atomien H/C-suhde on 1,8:1: 
  
Hm = 0,9*A 
  
 Veden vaimennus, joka saa olla enintään 3 prosenttia, on laskettava seuraavasti:  
% vaimennus = 100 * ( ( De - C )/De) * (Hm/H) 
  jossa   De  oletettu laimennetun NO:n konsentraatio, ppm  C  laimennetun NO:n konsentraatio, ppm  Hm vesihöyryn suurin konsentraatio, prosentteina  H  vesihöyryn todellinen konsentraatio, prosentteina   Huomautus
:   On tärkeää, että NO-vertailukaasun NO 2-konsentraatio on tämän 
tarkistuksen aikana erittäin pieni, sillä veden NO 2-absorptiota ei ole otettu 
huomioon vaimennuslaskuissa. 
  1.10. Kalibrointivälit
 
  Analysaattorit on kalibroitava 1.5 kohdan mukaisesti vähintään kolmen kuukauden 
välein tai aina, kun järjestelmää on korjattu tai muutettu siten, että se saattaa vaikuttaa kalibrointiin. 
 2. CVS-JÄRJESTELMÄN KALIBROINTI  2.1. Yleistä
 
  CVS-järjestelmä on kalibroitava tarkan, kansallisten tai kansainvälisten standardien 
mukaisen virtausmittarin ja rajoituslaitteen avulla. Virtaus järjestelmän läpi on mitattava eri rajoitusasetuksilla, ja järjestelmän säätömuuttujat on mitattava ja suhteutettava virtaukseen. 
  Kalibroinnissa voi käyttää erityyppisiä virtausmittareita, esimerkiksi kalibroitua 
vakiotilavuusvirtalaitetta, kalibroitua laminaarista virtausmittaria tai kalibroitua turbiinimittaria. 
 2.2. Vakiotilavuusvirtapumpun (PDP) kalibrointi
 
  Kaikki pumppuun liittyvät muuttujat on mitattava samanaikaisesti pumpun kanssa 
sarjaan kytketyn virtausmittarin muuttujien kanssa. Laskettu virtaus (m
3/min pumpun 
syötössä, absoluuttinen paine ja lämpötila) on piirrettävä yhdessä korrelaatiofunktion, joka on pumpun muuttujien määrätyn yhdistelmän arvo, kanssa. Tämän jälkeen on määritettävä lineaarinen funktio, joka suhteuttaa pumpun virtauksen ja korrelaatiofunktion. Jos CVS:n käyttö on moninopeuksinen, kaikki käytettävät alueet on L 375/150 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
kalibroitava. Lämpötila on pidettävä vakaana kalibroinnin aikana. 
 
2.2.1. Tietojen analysointi   Ilman virtaus (Q
s) kullakin rajoitusasetuksella (vähintään 6 asetusta) on laskettava 
virtausmittarin tiedoista valmistajan määrittämän menetelmän avulla vakio-oloissa arvona m
3/min. Ilman virtaus on tämän jälkeen muunnettava pumpun virtaukseksi (V 0) 
kuutiometreinä pumpun kierrosta kohti (m3/kierros) pumpun syötön absoluuttisessa 
paineessa ja lämpötilassa seuraavasti: 
 
VQ
nT
Ps
A0273101 3=∗ ∗. 
 
 jossa   Q
s = ilman virtaus vakio-oloissa (101,3 kPa, 273 K), m3/s 
 T = lämpötila pumpun syötössä, K  p
A = absoluuttinen paine pumpun syötössä (p B - p 1), kPa 
 n = pumpun kierrosnopeus, kierrosta/s    Jotta paineen vaihtelut pumpussa ja pumpun jättämä voidaan ottaa huomioon, on 
laskettava pumpun nopeuden, pumpun syötön ja lähdön välisen paine-eron ja absoluuttisen pumpun lähtöpaineen välinen korrelaatiokerroin (X
0) seuraavasti: 
 
Xnp
pp
A01=∗∆ 
 
 jossa   ∆p
P = pumpun syötön ja lähdön välinen paine-ero, kPa 
 p A = absoluuttinen lähtöpaine pumpun lähdössä, kPa 
  Kalibrointiyhtälö on luotava tekemällä lineaarinen pienimmän neliösumman sovitus 
seuraavasti: 
 
V
0 = D 0 - m * (X 0) 
  D
0 ja m ovat vastaavasti leikkauspiste- ja kulmakerroinvakiot, jotka kuvaavat 
regressiolinjoja. 
   Jos CVS-järjestelmä on moninopeuksinen, pumpun eri virtausalueille luotujen 
kalibrointikäyrien on oltava lähes samansuuntaisia, ja leikkauspistearvojen (D
0) on 
suurennuttava, kun pumpun virtausalue pienenee. 
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/151
 Yhtälöstä laskettujen arvojen on oltava ± 0,5 prosentin tarkkuudella samat kuin 
mittausarvon V 0. Kulmakerroinvakio m:n arvot vaihtelevat pumpusta riippuen. 
Hiukkasten vaikutus vähentää ajan myötä pumpun jättämää, mitä pienentyneet m:n 
arvot esittävät. Tämän vuoksi kalibrointi on suoritettava pumpun käynnistyksen yhteydessä ja suurempien huoltojen jälkeen ja jos koko järjestelmän verifiointi (2.4 kohta) ilmaisee pumpun jättämän muuttuneen. 
 2.3. Kriittisen aukon virtaamaan perustuvan vakiotilavuusvirtalaitteen (CFV) kalibrointi
 
  CFV:n kalibrointi perustuu kriittisen vakiotilavuusvirtalaitteen virtausyhtälöön. Kaasun 
virtaus on syöttöpaineen ja -lämpötilan funktio jäljempänä esitetyn yhtälön mukaisesti: 
 
QKp
TsvA=∗ 
 jossa   K
v = kalibrointikerroin 
 p A = absoluuttinen paine vakiotilavuusvirtalaitteen syöttöpuolella, kPa 
 T = lämpötila vakiotilavuusvirtalaitteen syötössä, K  2.3.1. Tietojen analysointi   Ilman virtaus (Q
s) kullakin rajoitusasetuksella (vähintään 8 asetusta) on laskettava 
virtausmittarin tiedoista valmistajan määrittämän menetelmän avulla vakio-oloissa arvona m
3/min. Kalibrointikerroin on laskettava kunkin asetuksen kalibrointitiedoista 
seuraavasti: 
 
KQT
pvs
A=∗ 
 
 jossa   Q
s = ilman virtaus vakio-oloissa (101,3 kPa, 273 K), m3/s 
 T = lämpötila vakiotilavuusvirtalaitteen syötössä, K  p
A = absoluuttinen paine vakiotilavuusvirtalaitteen syöttöpuolella, kPa 
  Kriittisen virtauksen alueen määrittämiseksi K
v on piirrettävä vakiotilavuusvirtalaitteen 
syöttöpaineen funktiona. Kriittisellä (kuristetulla) virtauksella K v:n arvo on verrattain 
vakio. Paineen alentuessa (alipaine kasvaa) vakiotilavuusvirtalaitteen kuristus poistuu ja K
v pienenee, mikä ilmaisee, että CFV toimii sallitun alueen ulkopuolella. 
  Keskimääräinen K
v ja vakiopoikkeama on laskettava vähintään kahdeksassa pisteessä 
kriittisen virtauksen alueella. Vakiopoikkeama saa olla enintään ± 0,3 prosenttia K V:n 
keskimääräisestä arvosta. 
 L 375/152 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
2.4. Järjestelmän kokonaisverifiointi  
 
 CVS-näytteenottojärjestelmän ja analysointijärjestelmän kokonaistarkkuus on 
määritettävä johtamalla tunnettu massa pilaavaa kaasua järjestelmään sen toimiessa normaalisti. Pilaava aine analysoidaan ja massa lasketaan liitteen 4 lisäyksessä 2 olevan 4.3 kohdan mukaisesti lukuun ottamatta propaania, jolle on käytettävä kerrointa 0,000472 HC:n kertoimen 0,000479 sijasta. Tähän voidaan käyttää jompaakumpaa seuraavista tekniikoista. 
 2.4.1. Mittaaminen kriittisen virtausaukon avulla   CVS-järjestelmään on johdettava tunnettu määrä puhdasta kaasua (hiilimonoksidia tai 
propaania) kalibroidun kriittisen aukon kautta. Jos syöttöpaine on riittävän suuri, kriittisen virtausaukon avulla säädettävä virtaus ei riipu aukon lähtöpaineesta (= kriittisestä virtauksesta). CVS-järjestelmää on käytettävä samoin kuin tavallisessa pakokaasujen päästötestissä noin 5–10 minuutin ajan. Kaasunäyte on analysoitava tavallisen laitteiston (näytepussi- tai integrointimenetelmä) avulla, ja kaasun massa on laskettava. Näin määritetyn massan on oltava ± 3 prosentin tarkkuudella sama kuin syötetyn kaasun tunnetun massan.  
 2.4.2. Mittaaminen gravimetrisen tekniikan avulla   Pienen, hiilimonoksidilla tai propaanilla täytetyn sylinterin paino on määritettävä ± 0,01 
gramman tarkkuudella. CVS-järjestelmää on käytettävä samoin kuin tavallisessa pakokaasujen päästötestissä noin 5–10 minuutin ajan samalla, kun järjestelmään syötetään hiilimonoksidia tai propaania. Syötetyn puhtaan kaasun määrä määritetään painoerot punnitsemalla. Kaasunäyte on analysoitava tavallisen laitteiston (näytepussi- tai integrointimenetelmä) avulla, ja kaasun massa on laskettava. Näin määritetyn massan on oltava ± 3 prosentin tarkkuudella sama kuin syötetyn kaasun tunnetun massan.  
 3. HIUKKASTEN MITTAUSJÄRJESTELMÄN KALIBROINTI  3.1. Johdanto
 
  Kaikki komponentit on kalibroitava aina, kun se on tarpeen tämän säännön 
tarkkuusvaatimuksien täyttämiseksi. Tässä osassa kuvataan liitteen 4 lisäyksessä 4 olevassa 4 kohdassa ja liitteen 4 lisäyksessä 6 olevassa 2 kohdassa tarkoitettujen komponenttien kalibrointimenetelmät. 
 3.2. Virtauksen mittaus
 
  Kaasun virtausmittarien tai virtauksen mittausinstrumenttien kalibroinnin on oltava 
kansainvälisten ja/tai kansallisten standardien mukainen. Mitatun arvon enimmäisvirhe saa olla enintään ± 2 prosenttia lukemasta. 
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/153
 Jos kaasuvirtaus on määritetty virtauserojen mittauksella, eron suurimman virheen on 
oltava niin pieni, että G EDF:n tarkkuus on ± 4 prosenttia (ks. myös liitteen 4 lisäyksessä 6 
oleva 2.2.1 kohta, EGA). Se voidaan laskea ottamalla kunkin instrumentin virheistä 
neliöllinen keskiarvo. 
  3.3. Osittaisen virtauksen olosuhteiden tarkistaminen
 
  Pakokaasun nopeusalue ja paineenvaihtelut on tarkistettava ja säädettävä tarvittaessa 
liitteen 4 lisäyksen 6 olevan 2.2.1 kohdan, EP, vaatimusten mukaisiksi. 
 3.4. Kalibrointivälit
 
  Virtauksen mittausinstrumentit on kalibroitava vähintään kolmen kuukauden välein tai 
aina, kun järjestelmään tehdään korjauksia tai muutoksia, jotka saattavat vaikuttaa kalibrointiin. 
 L 375/154 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
4. SAVUNMITTAUSLAITTEISTON KALIBROINTI 
 4.1. Johdanto
 
  Opasimetri on kalibroitava aina, kun se on tarpeellista tämän säännön 
tarkkuusvaatimusten täyttämiseksi. Tässä osassa kuvataan liitteen 4 lisäyksessä 4 olevassa 5 kohdassa ja liitteen 4 lisäyksessä 6 olevassa 3 kohdassa tarkoitettujen komponenttien kalibrointimenetelmät. 
 4.2. Kalibrointimenettely
 
  4.2.1. Lämmitysaika   Opasimetri on lämmitettävä ja vakautettava valmistajan suositusten mukaisesti. Jos 
opasimetri on varustettu huuhteluilmajärjestelmällä laitteen optiikan nokeentumisen estämiseksi, myös kyseinen järjestelmä on aktivoitava ja säädettävä valmistajan suositusten mukaisesti. 
  4.2.2. Lineaarisuusvasteen muodostaminen    Opasimetrin lineaarisuus on tarkistettava opasiteetin lukutilassa valmistajan suositusten 
mukaisesti. Opasimetrin eteen on tuotava kolme valonläpäisykyvyltään tunnettua harmaasuodatinta, joiden on oltava liitteen 4 lisäyksessä 4 olevan 5.2.5 kohdan mukaisia, ja arvot on kirjattava. Harmaasuodattimien nimellisopasiteettien on oltava noin 10, 20 ja 40 prosenttia. 
   Lineaarisuus saa erota enintään ± 2 prosenttia harmaasuodattimen nimellisopasiteetista. 
Edellä mainitun arvon mahdollisesti ylittävä epälineaarisuus on korjattava ennen testiä. 
  4.3. Kalibrointivälit
 
  Opasimetri on kalibroitava 4.2.2 kohdan mukaisesti vähintään kolmen kuukauden välein 
tai aina, kun järjestelmään tehdään korjauksia tai muutoksia, jotka saattavat vaikuttaa kalibrointiin. 
 
__________ 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/155
Liite 4 – Lisäys 6  
 
NÄYTTEENOTTO- JA ANALYSOINTIJÄRJESTELMÄT 
 
1. KAASUPÄÄSTÖJEN MÄÄRITTÄMINEN 
 
1.1. Johdanto  
  Jäljempänä 1.2 kohdassa ja kuvissa 7 ja 8 on yksityiskohtaiset kuvaukset suositelluista 
näytteenotto- ja analysointijärjestelmistä. Koska eri kokoonpanot saattavat tuottaa vastaavia tuloksia, laitteistojen ei tarvitse olla täysin kuvien 7 ja 8 mukaiset. Lisätietojen tuottamiseen sekä järjestelmien toimintojen koordinointiin voi käyttää lisäosia, esimerkiksi mittalaitteita, venttiilejä, solenoideja, pumppuja ja katkaisimia. Jos joitakin osia ei joissakin järjestelmissä tarvita tarkkuuden varmistamiseen, ne voi poistaa, jos se on hyvän insinööritavan mukaista. 
 
 
nollakaa su 
vertailukaasu  
nollakaasu 
vertailukaasu  n ollakaasu 
n ollakaasu V1 
V1 F1 F2 
F1 F2 P 
P T1 
T1 SP1 
SP1 
Vaihtoehtoiset 2 näytteenoti nta EP T2 G1 
HC 
 ilma poltto-
aine huoho tin 
huohotin 
h uohotin 
h uohotin h uohotin 
huohotin huo hotin 
V2 
R3 
R1 R2 
FL1 
T5 
B 
V12 V11 V10 CO 
CO 
2 C T3 G2 
V4 
V5 FL5 
FL6 
FL3 T4 G3 
V12 V11  T5  V8 
V 6 V7 V9 
R4 FL4 
FL2 HSL1 
HSL2 HSL1 
SL 
V3 NO 
R5  B nollakaasu 
vertailukaasu n ollakaasu 
vertailukaasu  
 
Kuva 7  Raakapakokaasun CO-, CO 2, NO x - ja HC-analysointijärjestelmän vuokaavio 
Ainoastaan ESC-testi 
 L 375/156 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
1.2. Analysointijärjestelmän kuvaus  
 
Seuraavassa on kuvattu raakapakokaasun (kuva 7, ainoastaan ESC-testi) tai laimennetun 
(kuva 8, ETC- ja ESC-testi) pakokaasun kaasupäästöjen analysointijärjestelmä, joka perustuu 
 
− HFID-analysaattorin käyttöön hiilivetyjen mittaamisessa, 
− NDIR-analysaattoreiden käyttöön hiilimonoksidin ja hiilidioksidin mittaamisessa, 
− HCLD-analysaattorin tai vastaavan käyttöön typen oksidien mittaamisessa. 
 
Kaikkien tutkittavien komponenttien näyte voidaan ottaa yhdellä näytteenottimella tai kahdella lähekkäin sijaitsevalla näytteenottimella, jolloin näyte jaetaan sisäisesti eri analysaattoreihin. Pakokaasun komponenttien (mukaan lukien vesi ja rikkihappo) kondensoituminen analysointijärjestelmän laitteisiin missä tahansa pisteessä on estettävä. 
 
 
nollak a asu  
v er tailukaasu  
nollak aa su 
v er tailuk a asu  nollak a asu  
v ert ailuk aas u nollak a asu 
v ert ailuk aas u nollakaasu  
V1  F1 F2 
F1 F2 P 
P T1  
T1  SP 2  
SP 3  T2 G1 
HC 
il m a  pol tto-
ai n e  huohoti n  
h uohoti n  
h uohoti n  
h uohoti n huoho t in 
h uo h ot in  huo hot in 
V2 
R3  
R1  R 2  
FL1 
T5 
B 
V 13  V12 V1 1  CO  
CO  
2 C T3 G2 
V4  
V5 FL5 
FL6 
FL3 T4  G3 
V9  
V7  V8  V1 0  
R4  FL 4  
FL 2  HS L1 
HS L 2  HS L 1  
SL 
V3  NO  
R5  V1 PS P PSS: l l e  ks.  ku v a 21  
sam a t aso   
ks.  ku v a 21  BK 
BK BG  DT  ks.  ku v a 20  
V14 
 
 
Kuva 8   Laimennetun pakokaasun CO-, CO 2, NO x- ja HC- analysointijärjestelmän vuokaavio 
(ETC-testi, valinnainen ESC-testiin) 
 1.2.1. Kuvien 7 ja 8 osat 
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/157
EP Pakoputki 
 
SP1 Pakokaasunäytteenotin (ainoastaan kuva 7) 
 
Päästä suljettu, monireikäinen ja suora ruostumattomasta teräksestä valmistettu näytteenotin on suositeltava. Sisähalkaisija ei saa olla näytteenottolinjan sisähalkaisijaa suurempi. Näytteenottimen seinämän paksuus saa olla enintään 1 mm. Näytteenottimessa on oltava vähintään kolme reikää kolmessa eri säteittäisessä tasossa näytteiden ottamiseksi lähes samasta virtauksesta. Näytteenottimen on peitettävä vähintään 80 prosenttia pakoputken halkaisijasta. Näytteenottoon voidaan käyttää yhtä tai kahta näytteenotinta.  
SP2 Laimennetun pakokaasun HC-näytteenotin (ainoastaan kuva 8) 
 
Näytteenottimen on oltava:  
− määritetty lämmitetyn näytteenottolinjan HSL1 ensimmäisen 254–762 millimetrin 
alueelle, 
 − sisähalkaisijaltaan vähintään viisi millimetriä, 
 − asennettu laimennustunnelin DT (ks. 2,3 kohta, kuva 20) kohtaan, jossa 
laimennusilma ja pakokaasu ovat sekoittuneet hyvin (noin 10 tunnelin halkaisijaa 
virtaussuuntaan kohdasta, jossa pakokaasu tulee laimennustunneliin), 
 
− (säteittäisesti) riittävän kaukana muista antureista ja tunnelin seinämistä pyörteilyn 
haitallisten vaikutusten välttämiseksi, 
 − lämmitetty siten, että kaasun lämpötila näytteenottimen poistoaukolla on 463 K ± 10 
K (190 °C ± 10 °C). 
 
SP3 Laimennetun pakokaasun CO-, CO
2- ja NO x-näytteenotin (ainoastaan kuva 8) 
 
Näytteenottimen on oltava:  
− samassa tasossa kuin SP 2, 
 − (säteittäisesti) riittävän kaukana muista antureista ja tunnelin seinämistä pyörteilyn 
haitallisten vaikutusten välttämiseksi, 
 − lämmitetty sekä eristetty koko pituudeltaan veden tiivistymisen estämiseksi siten, 
että alin lämpötila on 328 K (55 °C). 
 
HSL1  Lämmitetty näytteenottolinja 
 L 375/158 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
Näytteenottolinjasta otetaan kaasunäyte yhdellä näytteenottimella jakopisteeseen 
(jakopisteisiin) ja hiilivetyanalysaattoriin.  Näytteenottolinjan:  
− sisähalkaisijan on oltava vähintään 5 millimetriä ja enintään 13,5 millimetriä, 
 − on oltava valmistettu ruostumattomasta teräksestä tai polytetrafluorieteenistä (PTFE). 
 − on pidettävä seinämä lämpötilassa 463 K ±10 K (190 °C ±10 °C) mitattuna 
kustakin erikseen säädetystä lämmitetystä osasta, jos pakokaasun lämpötila 
näytteenottimessa on enintään 463 K (190 °C), 
 
− seinämän lämpötilan on oltava yli 453 K (180 °C), jos pakokaasun lämpötila 
näytteenottimessa on yli 463 K (190 °C), 
 − kaasun lämpötilan on oltava 463 K ±10 K (190 °C ±10 °C) välittömästi ennen 
lämmitettyä suodatinta F2 ja HFID-anturia. 
 
HSL2  Lämmitetty NO
x-näytteenottolinja 
 
Näytteenottolinjan:  
− seinämän lämpötilan on oltava 328 K–473 K (55 °C–200 °C) muuntimeen C saakka, 
kun käytetään jäähdytyskylpyä B, ja analysaattoriin saakka, kun jäähdytyskylpyä B ei 
käytetä, 
 
− on oltava valmistettu ruostumattomasta teräksestä tai polytetrafluorieteenistä (PTFE). 
 
SL CO- ja CO
2-näytteenottolinja 
 
Näytteenottolinjan on oltava valmistettu ruostumattomasta teräksestä tai polytetrafluorieteenistä (PTFE). Se voi olla lämmitetty tai lämmittämätön.  
BK  Taustapussi (valinnainen, ainoastaan kuva 8) 
 
Taustailman konsentraatioiden mittaamista varten.  
BG Näytepussi (valinnainen; kuva 8, ainoastaan CO ja CO
2) 
 
Näytekonsentraatioiden mittaamista varten.  
F1  Lämmitetty esisuodatin (valinnainen) 
 
Lämpötilan on oltava sama kuin pisteessä HSL1.  27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/159
F2  Lämmitetty suodatin 
 
Suodattimen on poistettava kaasunäytteestä kaikki kiinteät hiukkaset ennen analysaattoria. Lämpötilan on oltava sama kuin pisteessä HSL1. Suodatin on vaihdettava tarvittaessa.  
P  Lämmitetty näytteenottopumppu 
 
Pumppu on lämmitettävä samaan lämpötilaan kuin HSL1.  
HC  Lämmitetty liekki-ionianalysaattori (HFID) hiilivetyjen 
määrittämiseksi. 
 
Lämpötila on pidettävä välillä 453 K–473 K (180 °C–200 °C).  
CO, CO
2 NDIR-analysaattorit hiilimonoksidin ja hiilidioksidin määrittämistä varten 
(valinnainen hiukkasmittauksen laimennussuhteen määrittämistä varten). 
 NO CLD- tai HCLD- analysaattori typen oksidien määrittämistä varten. 
 
Jos HCLD-analysaattoria käytetään, sen lämpötila on pidettävä välillä 328 K–473 K (55 
°C–200 °C). 
 
C Muunnin 
 NO
2 on pelkistettävä muuntimen avulla katalyyttisesti NO:ksi ennen analysointia CLD- 
tai HCLD-analysaattorissa.  
B Jäähdytyskylpy (valinnainen) 
 
Veden jäähdyttämistä ja pakokaasunäytteestä lauhduttamista varten. Kylpy on pidettävä lämpötilassa 273 K–277 K (0 °C–4 °C) jään tai jäähdytyslaitteiston avulla. Kylpy on valinnainen, jos vesihöyry ei häiritse analysaattoria liitteen 4 lisäyksessä 5 olevan 1.9.1 ja 1.9.2 kohdan mukaisesti. Jos vesi poistetaan kondensoimalla, näytekaasun lämpötilaa tai kastepistettä on tarkkailtava joko vesiloukussa tai siitä virtaussuuntaan. Näytekaasun lämpötila tai kastepiste ei saa ylittää lämpötilaa 280 K (7 °C). Näytteestä ei saa poistaa vettä kemiallisten kuivaimien avulla.  
T1, T2, T3  Lämpötila-anturi 
 
Kaasuvirran lämpötilan seuraamista varten.   
T4 Lämpötila-anturi 
 
NO
2 – NO -muuntimen lämpötilan seuraamista varten.  
 L 375/160 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
T5 Lämpötila-anturi 
 
Jäähdytyskylvyn lämpötilan seuraamista varten.  
G1, G2, G3  Painemittari 
 
Näytteenottolinjojen paineen mittaamista varten.  
R1, R2  Paineen säädin 
 
Vastaavasti HFID-analysaattorin ilman ja polttoaineen paineen säätämistä varten.  
R3, R4, R5  Paineen säädin 
 
Näytteenottolinjojen paineen ja analysaattoreihin menevän virtauksen säätämistä varten.  
FL1, FL2, FL3  Virtausmittari 
 
Näytteen ohitusvirtauksen tarkkailemista varten.  
FL4–FL6 Virtausmittari (valinnainen) 
 
Analysaattoreiden läpi kulkevan virtauksen tarkkailemista varten. 
 
V1–V5 Valitsinventtiili 
 Näytteen, vertailukaasun tai ilmakaasun virran valitsemiseksi analysaattoreille.  
V6, V7 Solenoidiventtiili 
 
NO
2-NO-muuntimen ohittamista varten. 
 
V8 Neulaventtiili 
 
NO 2-NO-muuntimen C ja ohituksen kautta ohjattavien virtausten tasapainottamista 
varten.  
V9, V10 Neulaventtiili 
 
Analysaattoreille menevien virtausten tasaamista varten.  
V11, V12  Poistoventtiili (valinnainen) 
 
Lauhteen poistamiseksi kylvystä B.  
1.3. NMHC-analyysi (ainoastaan maakaasukäyttöiset kaasumoottorit)
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/161
 
1.3.1. Kaasukromatografimenetelmä (GC, kuva 9) 
 Kaasukromatografimenetelmää käytettäessä näytettä syötetään pieni, mitattu määrä analyysikolonniin, jonka läpi se kuljetetaan inertin kantokaasun avulla. Kolonnissa erotetaan eri komponentit toisistaan niiden kiehumispisteiden mukaisesti siten, että ne poistuvat kolonnista eri aikoina. Tämän jälkeen komponentit johdetaan analysaattorin läpi, joka lähettää komponentin konsentraatiosta riippuvan sähköisen signaalin. Koska tämä ei ole jatkuva analyysimenetelmä, sitä voi käyttää ainoastaan liitteen 4 lisäyksessä 4 olevassa 3.4.2 kohdassa kuvatun pussinäytteenoton kanssa. 
 
NMHC-analyysissä on käytettävä automaattista kaasukromatografia, jossa on FID-analysaattori. Pakokaasunäyte on kerättävä näytepussiin, josta siitä otetaan osa kaasukromatografiin johdettavaksi. Näyte erotetaan kahdeksi osaksi (CH
4/ilma/CO ja 
NMHC/CO 2/H 2O) Porapak-kolonnissa. Molekyyliseulakolonnissa erotetaan metaani 
(CH 4) ilmasta ja hiilimonoksidista (CO), ennen kuin se johdetaan FID-analysaattoriin, 
jossa metaanikonsentraatio mitataan. Koko sykli yhden näytteen johtamisesta seuraavan näytteen johtamiseen voidaan suorittaa 30 sekunnissa. NMHC määritetään vähentämällä CH
4-konsentraatio hiilivetyjen kokonaiskonsentraatiosta (katso liitteen 4 lisäyksessä 2 
oleva 4.3.1 kohta). 
 
Kuvassa 9 esitetään tavanomainen kaasukromatografi metaanin (CH 4) rutiinimääritystä 
varten. Myös muita hyvän insinööritavan mukaisia kaasukromatografimenetelmiä voidaan käyttää. 
 
1
234
5
6
7
8
9
10SLPMSC
PD F4 F1
V3V2
V4
V6
V7 
V8F5F3 R1
R2
R3 uuni
huohotinF2FM1 huohotinx:lle 
y:lle xy10 
V1 PC 
näytevertailukaasupolttoaineen syöttö
ilman syöttöHC
FCL 375/162 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 
 
 
Kuva 9   Metaanianalyysin vuokaavio (kaasukromatografimenetelmä) 
 
Kuvan 9 osat  
PC Porapak-kolonni 
 
Analyysissa on käytettävä Porapak N -kolonnia, jonka mitat ovat 180/300 µm (50/80 verkko), 610 mm (pituus) x 2,16 mm (sisähalkaisija). Kolonnia on vakioitava kantokaasun avulla ennen ensimmäistä käyttöä vähintään 12 tunnin ajan lämpötilassa 423 K (150 °C).  
MSC Molekyyliseulakolonni 
 
Analyysissa on käytettävä tyyppi 13X-kolonnia, jonka mitat ovat 250/350 µm (45/60 verkko), 1220 mm (pituus) x 2,16 mm (sisähalkaisija). Kolonnia on vakioitava kantokaasun avulla ennen ensimmäistä käyttöä vähintään 12 tunnin ajan lämpötilassa 423 K (150 °C).  
OV Uuni 
 
Kolonnien ja venttiilien pitämiseksi analysaattorin toiminnan vaatimassa tasaisessa lämpötilassa ja kolonnien käyttölämpötilaansa 423 K (150 °C) vakioimista varten.  
SLP Näytesilmukka 
 
Ruostumattomasta teräksestä tehtyä putkea, jonka pituus riittää noin 1 kuutiosenttimetrin tilavuuden muodostamiseen.  
P Pumppu 
 
Näytteen kaasukromatografiin johtamista varten.  
D Kuivain 
 
Kantokaasussa mahdollisesti olevan veden ja muiden epäpuhtauksien poistamiseen on käytettävä molekyyliseulan sisältävää kuivainta.  
HC Liekki-ionisaatioanalysaattori (FID) metaanikonsentraation mittaamista 
varten. 
 V1 Näytteensyöttöventtiili 
 
Näytepussista kuvan 8 näytteenottolinjan SL kautta otetun näytteen syöttämistä varten. 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/163
Venttiilin on oltava kuolleelta tilavuudeltaan vähäinen, kaasutiivis ja lämmitettävissä 
lämpötilaan 423 K (150 °C).  
V3 Valitsinventtiili 
 
Vertailukaasun, näytteen tai virtaamattoman tilan valitsemista varten.  
V2, V4, V5, V6, V7, V8 Neulaventtiili 
 
Järjestelmän virtausten asettamista varten.  
R1, R2, R3 Paineen säädin 
 
Vastaavasti polttoaineen (= kantokaasun), näytteen ja ilman virtausten säätämistä varten.  
FC Virtauskapillaari 
 
FID-analysaattorille menevän ilman virtauksen säätämistä varten.  
G1, G2, G3 Painemittari 
 
Vastaavasti polttoaineen (= kantokaasun), näytteen ja ilman virtausten säätämistä varten.  
F1, F2, F3, F4, F5 Suodatin 
 
Sintrattuja metallisuodattimia, joiden avulla estetään kiinteiden epäpuhtauksien pääseminen pumppuun tai mittauslaitteeseen.  
FL1 Virtausmittari 
 
Näytteen ohitusvirtauksen mittaamista varten. 
 1.3.2. Metaanierotinmenetelmä (NMC, kuva 10)  
Erotin hapettaa metaania (CH
4) lukuun ottamatta kaikki hiilivedyt hiilidioksidiksi (CO 2) 
ja vedeksi, joten kun näyte on johdettu NMC:n läpi, FID-analysaattori havaitsee ainoastaan metaanin. Jos näytteet otetaan pusseihin, näytteenottolinjalle SL on asennettava virran poikkeutusjärjestelmä (ks. 1.2 kohta, kuva 8), jonka avulla virtaus voidaan vaihtoehtoisesti johtaa erottimen läpi tai sen ohitse kuvan 10 yläosan mukaisesti. NMHC-mittauksen yhteydessä molempia arvoja (HC ja CH
4) on 
tarkkailtava FID-analysaattorissa ja ne on kirjattava. Integrointimenetelmää käytettäessä on HSL1-linjalle asennettava rinnakkain tavallisen FID-analysaattorin kanssa NMC-laite sarjaan toisen FID-analysaattorin kanssa (ks. 1.2 kohta, kuva 8) kuvan 10 alaosan mukaisesti. L 375/164 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 
NMHC-mittausta varten kahden FID-analysaattorin arvoja (HC ja CH 4) on tarkkailtava 
ja arvot on kirjattava. Erottimen CH 4- ja C 2H 6-katalysointiominaisuudet 
pakokaasuvirran olosuhteita vastaavassa vesipitoisuudessa 600 K:n (327 °C) 
lämpötilassa tai sen yläpuolella on selvitettävä ennen testauksia. Näytteeksi otetun pakokaasuvirran kastepiste ja O
2-taso on tunnettava. FID-analysaattorin suhteellinen 
CH 4-vaste on kirjattava (katso liitteen 4 lisäyksessä 5 oleva 1.8.2 kohta). 
 
 nolla 
vertailu näyte V1 V2 V3 NMC 
SL (katso k uva 8) h uohotin 
HC V4 
nolla vertailu näyte V1 V2 NMC 
HSL1 (katso kuva 8) 
huohot in 
HC huohotin  HC Näytepussimene telmä 
Integrointimen etelmä  
 
Kuva 10   Metaanierottimen (NMC) avulla tehtävän metaanianalyysin vuokaavio 
 
Kuvan 10 osat 
 
NMC Metaanierotin 
 
Muiden hiilivetyjen paitsi metaanin hapettamista varten.  
HC Lämmitettävä liekki-ionisaatioilmaisin (HFID) 
 
hiilivety- ja metaanikonsentraation mittaamiseen. Lämpötila on pidettävä välillä 453 K–
473 K (180 °C–200 °C). 
 
V1 Valitsinventtiili 
 Näytteen, nollakaasun tai vertailukaasun virran valitsemista varten. V1 on identtinen kuvan 8 venttiilin V2 kanssa.  27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/165
V2, V3 Solenoidiventtiili 
 
NMC:n ohittamista varten  
V4 Neulaventtiili 
 
NMC:n ja ohituksen läpi kulkevien virtausten tasapainottamista varten.  
R1 Paineen säädin 
 
Näytteenottolinjan paineen ja HFID:n virtauksen säätämistä varten. R1 on identtinen kuvan 8 venttiilin R3 kanssa.  
FL1 Virtausmittari 
 
Näytteen ohitusvirtauksen mittaamista varten. FL1 on identtinen kuvan 8 mittarin FL1 kanssa. 
 2. PAKOKAASUN LAIMENTAMINEN JA HIUKKASTEN MÄÄRITTÄMINEN  2.1. Johdanto
 
 
Jäljempänä 2.2, 2,3 ja 2,4 kohdassa sekä kuvissa 11–22 esitetään suositellut laimennus- ja näytteenottojärjestelmät yksityiskohtaisesti. Koska erilaiset kokoonpanot voivat tuottaa vastaavia tuloksia, käytettävän laitteiston ei tarvitse olla täysin näiden kuvien mukainen. Lisätietojen tuottamiseen sekä järjestelmien toimintojen koordinointiin voi käyttää lisäosia, esimerkiksi mittalaitteita, venttiilejä, solenoideja, pumppuja ja katkaisimia. Jos joitakin osia ei joissakin järjestelmissä tarvita tarkkuuden varmistamiseen, ne voi poistaa, jos se on hyvän insinööritavan mukaista.  
 2.2. Osavirtauslaimennusjärjestelmä
 
 Kuvissa 11–19 esitetään laimennusjärjestelmä, joka perustuu pakokaasuvirran osan laimentamiseen. Pakokaasuvirran jakaminen ja sen jälkeinen laimennusprosessi voidaan toteuttaa eri laimennusjärjestelmätyyppien avulla. Hiukkasten keräämistä varten hiukkasten keräilyjärjestelmään johdetaan joko laimennettu pakokaasu kokonaisuudessaan tai ainoastaan osa siitä (2.4 kohta, kuva 21). Ensimmäinen menetelmä on kokonaisnäytteenottomenetelmä, jälkimmäinen jakeittainen näytteenottomenetelmä. 
 
Laimennussuhteen laskeminen riippuu käytetystä järjestelmätyypistä. Seuraavia tyyppejä suositellaan: 
 
Isokineettiset järjestelmä (kuvat 11, 12) 
 
Näissä järjestelmissä siirtoputkeen tuleva virtaus sovitetaan kokonaispakokaasuvirtaan L 375/166 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
kaasun nopeuden ja/tai paineen suhteen, mikä vaatii häiriöttömän ja tasaisen 
pakokaasuvirran näytteenottimen kohdalla. Tämä saadaan yleensä aikaan käyttämällä resonaattoria ja suoraa lähestymisputkea näytteenottokohdasta virtaussuuntaa vastaan. Jakosuhde lasketaan sen jälkeen helposti mitattavista arvoista, kuten putken läpimitoista. On huomattava, että isokineesiä käytetään ainoastaan virtausolosuhteiden yhteen sovittamiseen eikä kokojakauman yhteen sovittamiseen. Jälkimmäinen ei ole tavallisesti välttämätöntä, koska hiukkaset ovat riittävän pieniä seuraamaan nesteen virtausviivoja. 
 
Virtausohjatut järjestelmät ja konsentraatiomittaus (kuvat 13–17) 
 
Näissä järjestelmissä näyte otetaan kokonaispakokaasuvirrasta säätämällä laimennusilmavirtaa ja kokonaislaimennuspakokaasuvirtaa. Laimennussuhde määritetään merkkikaasupitoisuuksista, esimerkiksi CO
2:sta tai NO x:stä, joita esiintyy 
luonnostaan moottorin pakokaasussa. Konsentraatiot laimennuspakokaasussa ja laimennusilmassa mitataan, kun taas konsentraation raakapakokaasussa voi joko mitata suoraan tai määrittää polttoainevirran ja hiilitasapainon yhtälöstä, jos polttoaineen koostumus tunnetaan. Järjestelmiä voi ohjata lasketulla laimennussuhteella (kuvat 13 ja 14) tai virtauksella siirtoputkeen (kuvat 12, 13 ja 14). 
 
Virtausohjatut järjestelmät ja virtausmittaus (kuvat 18 ja 19) 
 
Näissä järjestelmissä näyte otetaan kokonaispakokaasuvirrasta säätämällä laimennusilmavirta ja laimennetun pakokaasun kokonaisvirta. Laimennussuhde määritetään näiden kahden virtauksen erosta. Virtausmittarien tarkka kalibrointi toisiinsa nähden on välttämätöntä, koska näiden kahden virtauksen suhteellinen suuruus voi johtaa merkittäviin virheisiin suuria laimennussuhteita käytettäessä (15 ja sitä suuremmat). Virtauksen ohjaus tapahtuu hyvin yksinkertaisesti pitämällä laimennuspakokaasuvirran nopeus vakiona ja vaihtelemalla tarvittaessa laimennusilmavirran nopeutta.  
 
Osavirtauslaimennusjärjestelmiä käytettäessä on kiinnitettävä huomiota siihen, että vältetään hiukkasten hävikkiin siirtoputkessa liittyvät mahdolliset ongelmat, ja siihen, että varmistetaan edustavan näytteen ottaminen moottorin pakokaasusta, sekä jakosuhteen määrittämiseen. Kuvatuissa järjestelmissä kiinnitetään huomiota näihin kriittisiin alueisiin. 
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/167
 
katso kuva 21 DAF 
EP TT DT d PSP PB FM1 
ISP 
FC1 l > 10*d 
ilma 
pakokaasu P TT 
hiukkasten 
keräily- 
järjestelmään SB 
huoho tin 
DP T  
de lta p 
 
 
Kuva 11   Osavirtauslaimennusjärjestelmä sekä isokineettinen näytteenotin ja 
näytteenotto jakeittain (SB-ohjaus) 
 
 
Raakapakokaasu siirretään pakoputkesta EP laimennustunneliin DT siirtoputken TT kautta isokineettisellä näytteenottimella ISP. Pakokaasun paine-ero pakoputken ja näytteenottimen sisääntulon välillä mitataan paineanturilla DPT. Tämä signaali lähetetään virtauksen ohjaimelle FC1, joka ohjaa imupuhallinta SB pitämään yllä nollapaine-eroa näytteenottimen kärjessä. Näissä olosuhteissa pakokaasun nopeudet EP:ssä ja ISP:ssä ovat samat, ja virtaus ISP:n ja TT:n kautta on vakio-osuus (jako-osa) pakokaasuvirrasta. Jakosuhde määritetään EP:n ja ISP:n poikkileikkauspinta-aloista. Laimennusilman virtaus mitataan virtauksen mittauslaitteella FM1. Laimennussuhde lasketaan laimennusilman virtauksesta ja jakosuhteesta. 
 L 375/168 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 DAF 
EP TT DT d 
PB FM1 
ISP 
delta p FC1 DPT l > 10*d 
ilma 
p ak okaasu PSP 
P TT 
katso kuva 21 hiukkasten 
keräily- 
järjestelmään huoho tin SB 
 
 
 
Kuva 12   Osavirtauslaimennusjärjestelmä sekä isokineettinen näytteenotin ja 
näytteenotto jakeittain (PB-ohjaus) 
  
Raakapakokaasu siirretään pakoputkesta EP laimennustunneliin DT siirtoputken TT kautta isokineettisellä näytteenottimella ISP. Pakokaasun paine-ero pakoputken ja näytteenottimen sisääntulon välillä mitataan paineanturilla DPT. Tämä signaali lähetetään virtauksen ohjaimelle FC1, joka ohjaa painepuhallinta PB pitämään yllä nollapaine-eroa näytteenottimen kärjessä. Tämä tapahtuu ottamalla pieni osa laimennusilmasta, jonka virtausnopeus on jo mitattu virtauksen mittauslaitteella FM1, ja syöttämällä se TT:hen paineilma-aukon avulla. Näissä olosuhteissa pakokaasun nopeudet EP:ssä ja ISP:ssä ovat samat, ja virtaus ISP:n ja TT:n kautta on vakio-osuus (jako-osa) pakokaasuvirrasta. Jakosuhde määritetään EP:n ja ISP:n poikkileikkauspinta-aloista. Laimennusilma imetään DT:n läpi imupuhaltimella SB, ja virtausnopeus mitataan FM1:llä DT:n sisääntulon kohdalla. Laimennussuhde lasketaan laimennusilman virtauksesta ja jakosuhteesta. 
  27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/169
 
DAF 
EP  SP TT DT d 
PB  l > 10*d EGA EGA 
EGA ilma 
p akokaasu ka tso kuva 21 hiukkasten 
keräily- 
järjestelmään PSP 
PTT SB 
h uohotin v a linnainen 
tP B:lle tai SB:lle FC 2 
 
 
Kuva 13  - Osavirtauslaimennusjärjestelmä sekä CO 2- tai NO x-
konsentraatiomittaus ja näytteenotto jakeittain 
 
Raakapakokaasu siirretään pakoputkesta EP laimennustunneliin DT näytteenottimen SP 
ja siirtoputken TT kautta. Merkkikaasupitoisuudet (CO 2 tai NO x) mitataan 
raakapakokaasusta ja laimennetusta pakokaasusta sekä laimennusilmasta pakokaasuanalysaattor(e)illa EGA. Nämä signaalit lähetetään virtauksen ohjaimelle FC2, joka ohjaa joko painepuhallinta PB tai imupuhallinta SB pitämään yllä haluttu pakokaasun jako ja laimennussuhde DT:ssä. Laimennussuhde lasketaan raakapakokaasun, laimennetun pakokaasun ja laimennusilman merkkikaasupitoisuuksista. L 375/170 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 
 
DAF 
EP  SP TT DT d 
PB  EGA EGA 
G FUEL 
pakokaasu ilma PTT 
Lisätietoja, ks. k uva 21 FH 
P valin nainen, P:lle 
PSS 
valin nainen, FC2:lta FC2  
 
 
Kuva 14   Osavirtauslaimennusjärjestelmä sekä CO 2-konsentraation mittaus, 
hiilitasapaino ja kokonaisnäytteenotto 
 
 
Raakapakokaasu siirretään pakoputkesta EP laimennustunneliin DT näytteenottimen SP ja siirtoputken TT kautta. CO
2-konsentraatiot mitataan laimennetusta pakokaasusta ja 
laimennusilmasta pakokaasuanalysaattor(e)illa EGA. CO 2- ja polttoainevirran G FUEL-
signaalit lähetetään joko virtauksen ohjaimeen FC2 tai hiukkasnäytteenottojärjestelmän virtauksen ohjaimeen FC3 (ks. kuva 21). FC2 ohjaa painepuhallinta PB, kun taas FC3 ohjaa näytteenottopumppua P (ks. kuva 21) säätäen virrat järjestelmään ja siitä ulos siten, että pidetään yllä haluttu pakokaasun jako ja laimennussuhde DT:ssä. Laimennussuhde lasketaan CO
2-konsentraatioista ja G FUEL-arvosta hiilitasapaino-
oletuksen avulla. 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/171
 
 
DA F 
EP SP TT DT d PB l > 10*d 
EGA EG A 
ilma 
pakokaasu EGA 
katso kuva 21 h iukkasten 
keräily- 
j är j estelmään huohotin  PSP  
P TT VN 
 
 
Kuva 15   Osavirtauslaimennusjärjestelmä yhden kurkun avulla, 
konsentraatiomittaus ja näytteenotto jakeittain 
 
air = ilma; vent = huohotin; see figure 21 = katso kuva 21; to particulate sampling system = hiukkasten 
keräilyjärjestelmään; exhaust = pakokaasu  
 
 
Raakapakokaasu siirtyy pakoputkesta EP laimennustunneliin DT näytteenottimen SP ja siirtoputken TT kautta kurkun VN DT:ssä aikaansaaman alipaineen ansiosta. Kaasun virtaus TT:n läpi riippuu liikemäärän vaihdosta kurkun vyöhykkeellä, ja siksi siihen vaikuttaa kaasun absoluuttinen lämpötila TT:n ulostulon kohdalla. Tämän seurauksena pakokaasun jako tietyn tunnelin virtauksen osalta ei ole vakio, ja laimennussuhde pienellä kuormituksella on jonkin verran alhaisempi kuin suurella kuormituksella. Merkkikaasukonsentraatiot (CO
2 tai NO x) mitataan raakapakokaasusta, laimennetusta 
pakokaasusta ja laimennetusta ilmasta pakokaasuanalysaattor(e)illa EGA ja laimennussuhde lasketaan näin mitatuista arvoista. L 375/172 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 
 
DAF 
TT DT d 
PB l > 10*d 
EGA EGA 
PCV1 PCV2 HE 
EP ilma 
p ak okaasu PS P EGA 
PT T 
katso kuva 21 h iukkasten 
keräily- 
järj estelmään 
huohotin SB 
FD1  
FD2 
 
 
Kuva 16   Osavirtauslaimennusjärjestelmä sekä kaksoiskurkku tai kaksoisaukko, 
konsentraatiomittaus ja näytteenotto jakeittain 
 
Raakapakokaasu siirretään pakoputkesta EP laimennustunneliin DT näytteenottimen SP 
ja siirtoputken TT kautta aukko- tai kurkkusarjan sisältävän virtauksen jakajan avulla. Ensimmäinen (FD1) sijaitsee EP:ssä ja toinen (FD2) TT:ssä. Lisäksi kaksi paineenohjausventtiiliä (PCV1 ja PCV2) tarvitaan ylläpitämään jatkuvaa pakokaasun jakoa ohjaamalla EP:n vastapainetta ja DT:n painetta. PCV1 sijaitsee EP:ssä SP:stä virtaussuuntaan, ja PCV2 sijaitsee painepuhaltimen PB ja DT:n välissä. Merkkikaasukonsentraatiot (CO
2 tai NO x) mitataan raakapakokaasusta, laimennetusta 
pakokaasusta ja laimennusilmasta pakokaasuanalysaattor(e)illa EGA. Ne ovat tarpeen pakokaasujaon tarkistamista varten, ja niitä voidaan käyttää säätämään PCV1:tä ja PCV2:ta tarkkaa jako-ohjausta varten. Laimennussuhde lasketaan merkkikaasukonsentraatioista. 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/173
 
 
 
DAF 
DT d l > 10*d EGA 
HE 
EGA 
DPT 
EP TT 
DAF ilma 
ilma  tuoreilmaruiskutus  PS P 
katso kuva 21 
hiukkasten 
keräily- 
järjestelmään PT T 
SB 
DC FD 3 FC1 EGA 
huohotin 
 
 Kuva 17
  Osavirtauslaimennusjärjestelmä sekä moniputkijako, 
konsentraatiomittaus ja näytteenotto jakeittain 
  
Raakapakokaasu siirretään pakoputkesta EP laimennustunneliin DT siirtoputken TT kautta virtauksen jakajalla FD3, joka koostuu useista pakoputkeen EP asennetuista putkista, joiden mitat ovat samat (sama läpimitta, pituus ja pohjan säde). Näistä putkista yhden läpi tuleva pakokaasu johdetaan DT:hen, ja jäljellä olevien putkien läpi tuleva pakokaasu johdetaan vaimennustilan DC läpi. Pakokaasun jako määräytyy täten putkien kokonaislukumäärän perusteella. Jatkuva jaon ohjaus vaatii nollapaine-eron DC:n ja TT:n ulostulon välillä, joka mitataan paine-eroanturilla DPT. Nollapaine-ero saadaan aikaan ruiskuttamalla raitista ilmaa DT:hen TT:n ulostulon kohdalla. Merkkikaasukonsentraatiot (CO
2 tai NO x) mitataan raakapakokaasusta, laimennetusta 
pakokaasusta ja laimennusilmasta pakokaasuanalysaattor(e)illa EGA. Ne ovat tarpeen pakokaasun jaon tarkistamista varten, ja niitä voi käyttää ohjaamaan ruiskutusilman virtausta tarkkaa jako-ohjausta varten. Laimennussuhde lasketaan merkkikaasukonsentraatioista. 
 L 375/174 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 
DAF 
EP SP TT DT d 
FM1 FC2 
GEXH 
tai 
GAIR 
GFUEL tai 
pakokaasu huo-
hotin 
lisätietoja kuvassa 21  FH 
P PSS PTT valinnainen P:lle (PSS ) 
 
 
Kuva 18   Osavirtauslaimennusjärjestelmä sekä virtauksen ohjausja 
kokonaisnäytteenotto 
 
 
Raakapakokaasu siirretään pakoputkesta EP laimennustunneliin DT näytteenottimen SP ja siirtoputken TT kautta. Tunnelin läpi kulkevaa kokonaisvirtaa säädetään virtauksen ohjaimella FC3 ja hiukkasnäytteenottojärjestelmän näytteenottopumpulla P (ks. kuva 18). Laimennusilmavirtaa ohjataan virtauksen ohjaimella FC2, joka voi käyttää G
EXHW -, 
G AIRW- tai G FUEL-arvoja komentosignaaleina haluttua pakokaasun jakoa varten. Näytteen 
virta DT:hen on kokonaisvirran ja laimennusilmavirran välinen ero. Laimennusilman virtaus mitataan virtauksen mittauslaitteella FM1, ja kokonaisvirtaus hiukkasnäytteenottojärjestelmän virtauksen mittauslaitteella FM3 (ks. kuva 21). Laimennussuhde lasketaan näistä kahdesta virtausnopeudesta. 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/175
 
DAF 
EP SP TT DT d 
PB FM1 l > 10*d 
GEXH 
tai 
GAIR 
GFUEL tai SB 
FM2 FC2  
ilma 
pakokaasu P B:lle tai SB:lle 
PSP 
PTT 
huoh otin katso kuva 21 hiukkasten 
keräily- 
järjestelmään  
(katso kuva 21) 
 
 
Kuva 19   Osavirtauslaimennusjärjestelmä sekä virtauksen ohjaus ja näytteenotto 
jakeittain 
 
 
Raakapakokaasu siirretään pakoputkesta EP laimennustunneliin DT näytteenottimen SP ja siirtoputken TT kautta. Pakokaasun jakoa sekä virtausta DT:hen ohjataan virtauksen ohjaimella FC2, joka säätää painepuhaltimen PB ja imupuhaltimen SB virtaukset (tai nopeudet). Tämä on mahdollista, koska hiukkasnäytteenottojärjestelmällä otettu näyte palautetaan DT:hen. G
EXHW -, G AIRW- tai G FUEL-arvoja voidaan käyttää FC2:n 
komentosignaaleina. Laimennusilman virtaus mitataan virtauksen mittauslaitteella FM1 ja kokonaisvirta virtauksen mittauslaitteella FM2. Laimennussuhde lasketaan kahdesta virtauksesta. L 375/176 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
2.2.1. Kuvien 11–19 osat 
 
EP Pakoputki 
 
Pakoputki voi olla eristetty. Pakoputken lämpöinertian vähentämiseksi suositellaan paksuuden ja halkaisijan väliseksi suhteeksi 0,015 tai vähemmän. Joustavien osien käyttö on rajoitettava pituuden ja halkaisijan väliseen suhteeseen 12 tai vähemmän. Mutkat minimoidaan inertiakerrostumisen vähentämiseksi. Jos järjestelmään kuuluu testialustan äänenvaimennin, äänenvaimennin voi myös olla eristetty. 
 
Isokineettisen järjestelmän osalta pakoputkessa ei saa olla kulmia, mutkia ja äkillisiä halkaisijan muutoksia ainakaan kuuden putken halkaisijan matkalla näytteenottimen kärjestä virtaussuuntaa vastaan ja kolmen putken halkaisijan matkalla näytteenottimen kärjestä virtaussuuntaan. Kaasun nopeuden näytteenottovyöhykkeellä on oltava yli 10 m/s, paitsi joutokäyntimoodin aikana. Pakokaasun paineen heilahtelut eivät saa ylittää keskimäärin arvoa ± 500 Pa. Mikään toimenpide paineen heilahtelujen vähentämiseksi, paitsi alustatyyppisen pakokaasujärjestelmän (mukaan lukien äänenvaimennin ja jälkikäsittelylaitteet) käyttö, ei saa muuttaa moottorin suoritusarvoja eikä aiheuttaa hiukkasten kertymistä. 
 
Sellaisten järjestelmien osalta, joissa ei ole isokineettisiä näytteenottimia, suositellaan suoraa putkea kuuden putken halkaisijan matkalla näytteenottimen kärjestä virtaussuuntaa vastaan ja kolmen putken halkaisijan matkalla näytteenottimen kärjestä virtaussuuntaan. 
 
SP Näytteenotin (kuvat 10, 14, 15, 16, 18, 19) 
 
Pienimmän sisähalkaisijan on oltava 4 mm. Pienimmän halkaisijan suhteen pakoputken ja näytteenottimen välillä on oltava 4. Näytteenottimen on oltava avoin putki, joka osoittaa virtaussuuntaa vastaan pakoputken keskiviivan kohdalla, tai monireikäinen näytteenotin, kuten otsakkeen SP1 alla kuvataan 1.2.1 kohdan kuvassa 5. 
 
ISP Isokineettinen näytteenotin (kuvat 11, 12) 
 
Isokineettinen näytteenotin on asennettava virtaussuuntaa vastaan suunnattuna pakoputken keskiviivalle kohtaan, jossa osan EP virtausolosuhteet täyttyvät, ja se on suunniteltava antamaan suhteellinen näyte raakapakokaasusta. Pienimmän sisähalkaisijan on oltava 12 mm. 
 
Isokineettistä pakokaasun jakoa varten tarvitaan ohjausjärjestelmä pitämään yllä nollapaine-eroa EP:n ja ISP:n välillä. Näissä olosuhteissa pakokaasun nopeudet EP:ssä ja ISP:ssä ovat samat, ja massavirta ISP:n läpi on vakio-osuus pakokaasuvirrasta. ISP on liitettävä paine-eroanturiin DPT. Ohjaus nollapaine-eron aikaansaamiseksi EP:n ja ISP:n välillä toteutetaan virtauksen ohjaimella FC1.  
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/177
FD1, FD2 Virtauksen jakaja (kuva 16) 
 
Sarja kurkkuja tai aukkoja asennetaan vastaavasti pakoputkeen EP ja siirtoputkeen TT 
suhteellisen näytteen saamiseksi raakapakokaasusta. Ohjausjärjestelmä, joka koostuu kahdesta paineen-ohjausventtiilistä PCV1 ja PCV2, on tarpeen suhteellista jakoa varten ohjaamalla paineita EP:ssä ja DT:ssä. 
 
FD3 Virtauksen jakaja (kuva 17) 
 
Sarja putkia (moniputkiyksikkö) asennetaan pakoputkeen EP ottamaan suhteellinen näyte raakapakokaasusta. Yksi putkista syöttää pakokaasua laimennustunneliin DT, kun taas toiset putket poistavat pakokaasua vaimennustilaan DC. Putkilla on oltava samat mitat (sama halkaisija, pituus, taivutussäde) siten, että pakokaasun jako riippuu putkien kokonaismäärästä. Suhteellista jakoa varten on oltava myös ohjausjärjestelmä, jonka avulla nollapaine-eroa pidetään yllä moniputkiyksikön DC:hen johtavan ulostulon ja TT:n ulostulon välillä. Näissä olosuhteissa pakokaasun nopeudet EP:ssä ja FD3:ssa ovat suhteessa toisiinsa, ja virtaus TT on vakio-osuus pakokaasuvirrasta. Nämä kaksi pistettä on liitettävä paine-eroanturiin DPT. Ohjaus nollapaine-eron aikaansaamiseksi toteutetaan virtauksen ohjaimella FC1. 
 
EGA Pakokaasuanalysaattori (kuvat 13, 14, 15, 16, 17) 
 
CO
2- tai NO x-analysaattoreita voidaan käyttää (hiilitasapainomenetelmää käytettäessä 
vain CO 2). Analysaattorit on kalibroitava kuten kaasupäästöjen mittaukseen käytettävät 
analysaattorit. Konsentraatioerojen määrittämiseksi voidaan käyttää yhtä tai useampaa analysaattoria. Mittausjärjestelmien tarkkuuden on oltava sellainen, että G
EDFW,i :n 
tarkkuus on ± 4 prosenttia. 
 
TT Siirtoputki (kuvat 11–19) 
 
Siirtoputken on oltava  
 
− mahdollisimman lyhyt, kuitenkin enintään 5 metriä pitkä, 
 
− halkaisijaltaan samankokoinen tai suurempi kuin näytteenotin, ei kuitenkaan 
suurempi kuin 25 mm, 
 − laimennustunnelin keskiviivan kohdalla ulostuleva ja virtaussuuntaan suuntautuva. 
 
Jos putken pituus on 1 metri tai vähemmän, se on eristettävä aineella, jonka suurin lämmönjohtavuus on 0,05 W/m * K, säteittäissuuntaisen eristyksen paksuuden vastatessa näytteenottimen halkaisijaa. Jos putken pituus on enemmän kuin 1 metri, se on eristettävä ja seinämä lämmitettävä vähimmäislämpötilaan 523 K (250 °C). 
 L 375/178 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
DPT Paine-eroanturi (kuvat 11, 12 ja 17) 
 
Paine-eroanturin toiminta-alueen on oltava ± 500 Pa tai pienempi. 
 
FC1 Virtauksen ohjain (kuvat 11, 12 ja 17) 
 
Isokineettisten järjestelmien (kuvat 11 ja 12) osalta virtauksen ohjain on tarpeen 
nollapaine-eron ylläpitämiseksi EP:n ja ISP:n välillä. Säätö voi tapahtua:  
 
(a) ohjaamalla imupuhaltimen (SB) nopeutta tai virtausta ja pitämällä painepuhaltimen 
(PB) nopeus tai virtaus vakiona kunkin toimintatavan aikana (kuva 11) tai 
 (b) säätämällä imupuhallin (SB) laimennetun pakokaasun tasaiselle massavirralle ja 
ohjaamalla painepuhaltimen PB virtausta ja siten myös pakokaasunäytevirtaa siirtoputken (TT) pään alueella (kuva 12). 
 
Jos järjestelmä on paineohjattu, jäännösvirhe säätöpiirissä saa olla enintään ± 3 Pa. Paineen heilahtelut laimennustunnelissa saavat olla keskimäärin enintään kuin ± 250 Pa. 
 
Moniputkijärjestelmässä (kuva 17) virtauksen ohjain on tarpeen pakokaasun suhteellista jakoa varten, jotta voidaan pitää yllä nollapaine-ero moniputkiyksikön ulostulon ja TT:n ulostulon välillä. Säätö tapahtuu ohjaamalla DT:hen ruiskutettavan ilmavirran nopeutta TT:n ulostulon kohdalla.  
 
PCV1, PCV2 Paineensäätöventtiili (kuva 16) 
 
Kaksoiskurkku-/kaksoisaukkojärjestelmässä tarvitaan kaksi paineensäätöventtiiliä virran suhteellista jakoa varten ohjaamalla EP:n vastapainetta ja DT:ssä olevaa painetta. Venttiilit on sijoitettava SP:stä virtaussuuntaan EP:ssä ja PB:n ja DT:n väliin. 
 
DC Vaimennustila (kuva 17) 
 
Vaimennustila on asennettava moniputkiyksikön ulostulon kohdalle minimoimaan painevaihtelut pakoputkessa EP. 
 
VN Kurkku (kuva 15) 
 
Kurkku asennetaan laimennustunneliin DT alipaineen synnyttämiseksi siirtoputken TT:n ulostulon alueella. Kaasuvirtaus TT:n läpi määräytyy liikemäärän vaihdosta kurkkuvyöhykkeellä, ja se on periaatteessa suhteessa painepuhaltimen PB virtaukseen, mikä johtaa vakiolaimennussuhteeseen. Koska liikemäärän vaihtoon vaikuttaa TT:n ulostulossa vallitseva lämpötila ja paine-ero EP:n ja DT:n välillä, todellinen laimennussuhde on hieman pienempi pienellä kuormituksella kuin suurella kuormituksella. 
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/179
FC2 Virtauksen ohjain (kuvat 13, 14, 18 ja 19; valinnainen) 
 
Virtauksen ohjainta voidaan käyttää ohjaamaan painepuhaltimen PB ja/tai 
imupuhaltimen SB virtausta. Sen voi liittää pakokaasu-, imuilma- tai polttoainevirtasignaaleihin ja/tai CO
2:n tai NO x:n erotussignaaleihin. 
Kun käytetään paineilmasyöttöä (kuva 18), FC2 ohjaa suoraan ilmavirtaa. 
 
FM1 Virtauksen mittauslaite (kuvat 11, 12, 18 ja 19) 
 
Kaasumittari tai muu virtausmittausvälineistö laimennusilmavirran mittaamista varten. FM1 on valinnainen, jos painepuhallin PB on kalibroitu mittaamaan virtausta. 
 
FM2 Virtauksen mittauslaite (kuva 19) 
 
Kaasumittari tai muu virtausmittausvälineistö laimennetun pakokaasuvirran mittaamista varten. FM2 on valinnainen, jos imupuhallin SB on kalibroitu mittaamaan virtausta. 
 
PB Painepuhallin (kuvat 11,12, 13, 14, 15, 16 ja 19) 
 
PB voidaan liittää virtauksen ohjaimeen FC1 tai FC2 laimennusilman virtauksen säätämistä varten. PB:tä ei tarvita käytettäessä läppäventtiiliä. PB:tä voidaan käyttää mittaamaan laimennusilmavirtaa, jos se on kalibroitu. 
 
SB Imupuhallin (kuvat 11, 12, 13, 16, 17 ja 19) 
 
Ainoastaan jakeittain tapahtuvaa näytteenottoa soveltavia järjestelmiä varten. SB:tä voidaan käyttää mittaamaan laimennettua pakokaasuvirtaa, jos se on kalibroitu. 
 
DAF Laimennusilmasuodatin (kuvat 11–19) 
 
Taustahiilivetyjen eliminoimiseksi suositellaan, että laimennusilma suodatetaan ja esipuhdistetaan puuhiilellä. Valmistajan pyynnöstä laimennusilmanäyte on otettava hyvän insinööritavan mukaisesti taustahiukkastasojen määrittämiseksi, ja nämä voidaan sen jälkeen vähentää laimennetusta pakokaasusta mitatuista arvoista. 
 
DT Laimennustunneli (kuvat 11–19) 
 
Laimennustunnelin: 
 
– on oltava riittävän pitkä, jotta pakokaasu ja laimennusilma sekoittuvat täydellisesti pyörrevirtausolosuhteissa, 
 
– on oltava valmistettu ruostumattomasta teräksestä, ja sen 
 
/square4 paksuuden ja halkaisijan suhteen on oltava 0,025 tai vähemmän sellaisten laimennustunneleiden osalta, joiden sisähalkaisija on yli 75 mm, L 375/180 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 
/square4 seinämän nimellispaksuuden on oltava vähintään 1,5 mm sellaisten 
laimennustunneleiden osalta, joiden sisähalkaisija on 75 mm tai sitä pienempi, 
 
– halkaisijan on oltava ainakin 75 mm jakeittain tapahtuvaa näytteenottoa varten, 
 
– halkaisijaksi kokonaisnäytteenottoa varten suositellaan ainakin 25 mm, 
 
– seinämän voi lämmittää korkeintaan 325 K:n (52 °C:n) lämpötilaan suoralla lämmityksellä tai laimennusilman esilämmityksellä edellyttäen, että ilman lämpötila ei ole yli 325 K (52 °C) ennen pakokaasun syöttämistä laimennustunneliin, 
 
– voi eristää. 
 
Moottorin pakokaasun on sekoituttava perusteellisesti laimennusilman kanssa. Jakeittain tapahtuvaa näytteenottoa soveltavissa järjestelmissä sekoituksen laatu on tarkastettava käyttöönoton jälkeen tunnelin CO
2-profiililla moottorin käydessä (ainakin neljästä 
toisistaan samalla etäisyydellä olevasta mittauskohdasta). Tarvittaessa voidaan käyttää sekoitussuutinta. 
 
Huomautus
: Jos ympäristön lämpötila laimennustunnelin (DT) läheisyydessä on 
alle 293 K (20 °C), on ryhdyttävä varotoimenpiteisiin, ettei menetettäisi hiukkasia laimennustunnelin viileisiin seinämiin. Sen vuoksi suositellaan tunnelin lämmittämistä ja/tai eristämistä edellä esitettyjen rajoitusten mukaisesti. 
 
Suurilla moottorin kuormituksilla tunneli voidaan jäähdyttää sitä vahingoittamattomalla menetelmällä kuten kierrätyspuhaltimella, kunhan jäähdytysaineen lämpötila on vähintään 293 K (20 °C). 
 
HE Lämmönvaihdin (kuvat 16 ja 17) 
 
Lämmönvaihtimen tehon on oltava riittävä pitämään lämpötila imupuhaltimen SB sisääntulon kohdalla ± 11 K:n sisällä kokeen aikana noudatetusta keskimääräisestä käyttölämpötilasta.  
 2.3. Täysvirtauslaimennusjärjestelmä
 
 
Kuvassa 20 esitetään kokonaispakokaasun laimennukseen perustuva laimennusjärjestelmä, jossa käytetään vakiokeräysjärjestelmää (CVS). Pakokaasun ja laimennusilman seoksen koko tilavuus on mitattava. Käytössä voi olla joko PDP- tai CFV-järjestelmä. 
 
Tämän jälkeen tapahtuvaa hiukkasten keruuta varten näyte laimennetusta pakokaasusta ohjataan hiukkasnäytteenottojärjestelmään (2.4 kohta, kuvat 21 ja 22). Jos tämä tehdään suoraan, tästä käytetään nimitystä yksinkertainen laimennus. Jos näyte laimennetaan 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/181
vielä kerran toisessa laimennustunnelissa, tästä käytetään nimitystä kaksinkertainen 
laimennus. Tämä on hyödyllistä, jos suodattimen etupinnan lämpötilavaatimusta ei pystytä täyttämään yhdellä laimennuksella. Vaikka kaksinkertainen laimennusjärjestelmä onkin osittain laimennusjärjestelmä, se kuvataan hiukkasnäytteenottojärjestelmän muunnoksena 2.4 kohdassa kuvassa 22, koska useimmat sen osat ovat samoja kuin tyypillisessä hiukkasnäytteenottojärjestelmässä. 
 
 
DAF HE 
PDP 
CFV PTT PS P 
EP v alinnaine n  v alinnainen 
ilma 
pakoka asu taustasuodattimelle  
ks. kuva 2 1 
huo hotin  huoh otin FC3 
FC3 jos EFC on kä ytössä hiukkasten keräilyjä rjestelmään 
tai DDS:ään, ks. k uva 22 
 
 
Kuva 20   Täysvirtauslaimennusjärjestelmä 
 
Raakapakokaasun kokonaismäärä sekoitetaan laimennusilmaan laimennustunnelissa DT. Laimennetun pakokaasun virtaus mitataan joko vakiotilavuusvirtapumpulla PDP tai kriittisen aukon virtaamaan perustuvalla vakiotilavuusvirtalaitteella CFV. Suhteelliseen hiukkasnäytteenottoon ja virtauksen määritykseen voidaan käyttää lämmönvaihdinta HE tai sähköistä virtauksen kompensointia EFC. Koska hiukkasten massan määritys perustuu laimennetun pakokaasun kokonaisvirtaukseen, laimennussuhdetta ei tarvitse laskea. 
  2.3.1. Kuvan 20 osat  
EP Pakoputki 
 
Pakoputken pituus moottorin pakosarjan ulostulon, turboahtimen ulostulon tai jälkikäsittelylaitteen kohdalta laimennustunneliin ei saa olla yli 10 metriä. Jos pakoputken pituus virtaussuuntaan moottorin pakosarjasta, turboahtimen ulostulosta tai jälkikäsittelylaitteesta on yli 4 metriä, kaikki yli 4 metriä pitkät putket on eristettävä lukuun ottamatta linjassa olevaa savumittaria, jos sellainen on käytössä. Eristyksen L 375/182 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
säteittäisen paksuuden on oltava vähintään 25 mm. Eristysaineen lämmönjohtavuusarvo 
ei saa olla suurempi kuin 0,1 W/mK lämpötilassa 673 K (400 °C) mitattuna. Pakoputken lämpöinertian vähentämiseksi suositellaan paksuuden ja halkaisijan väliseksi suhteeksi 0,015 tai vähemmän. Joustavien osien käyttö on rajoitettava pituuden ja halkaisijan väliseen suhteeseen 12 tai vähemmän. 
 
PDP Vakiotilavuusvirtapumppu 
 
PDP mittaa laimennetun pakokaasun kokonaisvirran pumpun kierrosten lukumäärän ja pumpun iskutilavuuden perusteella. Pakokaasujärjestelmän vastapainetta ei saa alentaa keinotekoisesti PDP:n tai laimennusilman sisääntulojärjestelmän avulla. Staattisen pakokaasun vastapaineen, joka on mitattu PDP-järjestelmän ollessa käynnissä, on oltava ± 1,5 kPa:n sisällä staattisesta paineesta, joka on mitattu ilman yhteyttä PDP:hen samalla moottorin käyntinopeudella ja kuormituksella. Kaasuseoksen lämpötilan välittömästi PDP:n edellä on oltava ± 6 K:n sisällä kokeen aikana noudatetusta keskimääräisestä käyttölämpötilasta, kun virtauksen kompensointia ei käytetä. Virtauksen kompensointia voi käyttää ainoastaan, jos lämpötila PDP:n sisääntulon kohdalla ei ole yli 323 K (50 °C). 
 
CFV Kriittisen aukon virtaamaan perustuva vakiotilavuusvirtalaite 
 
CFV mittaa laimennetun kokonaispakokaasuvirran pitämällä yllä virtausta kuristetussa olotilassa (kriittinen virtaus). Staattisen pakokaasun vastapaineen, joka on mitattu CFV-järjestelmän ollessa käynnissä, on oltava ± 1,5 kPa:n sisällä staattisesta paineesta, joka on mitattu ilman yhteyttä CFV:hen samalla moottorin käyntinopeudella ja kuormituksella. Kaasuseoksen lämpötilan välittömästi CFV:n edellä on oltava ± 11 K:n sisällä kokeen aikana noudatetusta keskimääräisestä käyttölämpötilasta, kun virtauksen kompensointia ei käytetä. 
 
HE Lämmönvaihdin (valinnainen, jos EFC on käytössä) 
 
Lämmönvaihtimen tehon on oltava riittävä pitämään lämpötila edellä vaadittujen rajojen sisällä. 
 
EFC Elektroninen virtauksen kompensointi (valinnainen, jos HE on käytössä) 
 
Jos lämpötilaa joko PDP:n tai CFV:n sisääntulon kohdalla ei pidetä edellä mainittujen rajojen sisällä, on otettava käyttöön virtauksen kompensointijärjestelmä virtauksen yhtäjaksoista mittaamista ja hiukkasjärjestelmän suhteellisen näytteenoton ohjausta varten. Tätä tarkoitusta varten jatkuvasti mitattuja virtaussignaaleja käytetään korjaamaan vastaavasti näytteenottovirtausta hiukkasnäytteenottojärjestelmän hiukkassuodattimien läpi (ks. 2.4 kohta, kuvat 21 ja 22). 
 
DT Laimennustunneli 
 
Laimennustunnelin: 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/183
 
– on oltava halkaisijaltaan riittävän pieni pyörteisen virtauksen synnyttämistä varten 
(Reynoldsin luvun on oltava suurempi kuin 4000) ja riittävän pitkä, jotta pakokaasu ja laimennusilma sekoittuvat täydellisesti; sekoitussuutinta voidaan käyttää, 
 
– on oltava halkaisijaltaan ainakin 460 mm, kun käytetään yksinkertaista laimennusjärjestelmää, 
 
– on oltava halkaisijaltaan ainakin 210 mm, kun käytetään kaksinkertaista laimennusjärjestelmää, 
 
– voi eristää. 
 
Moottorin pakokaasu on johdettava virtaussuuntaan kohdassa, jossa se tulee laimennustunneliin, ja se on sekoitettava perusteellisesti. 
 
Kun käytetään yksinkertaista laimennusta, laimennustunnelista otettu näyte siirretään hiukkasnäytteen ottojärjestelmään (2.4 kohta, kuva 21). PDP:n tai CFV:n virtauskapasiteetin on oltava riittävä säilyttämään laimennetun pakokaasun lämpötila 325 K:ssa (52 °C:ssa) tai sitä alemmassa lämpötilassa välittömästi ennen ensisijaista hiukkassuodatinta. 
 
Kun käytetään kaksoislaimennusta, laimennustunnelista otettu näyte siirretään toiseen laimennustunneliin, jossa sitä laimennetaan edelleen, ja johdetaan sen jälkeen näytteenottosuodattimien läpi (2.4 kohta, kuva 22). PDP:n tai CFV:n virtauskapasiteetin on oltava riittävä pitämään DT:ssä olevan laimennetun pakokaasuvirran lämpötila 464 K:ssä (191 °C:ssa) tai sitä alemmassa lämpötilassa näytteenottovyöhykkeellä. Toisen laimennusjärjestelmän on tuotettava riittävästi toisiolaimennusilmaa pitämään kaksoislaimennettu pakokaasuvirta lämpötilassa 325 K (52 °C) tai sitä alemmassa lämpötilassa välittömästi ennen ensisijaista hiukkassuodatinta. 
 
DAF Laimennusilmasuodatin 
 
Taustahiilivetyjen eliminoimiseksi suositellaan, että laimennusilma suodatetaan ja esipuhdistetaan puuhiilellä. Valmistajan pyynnöstä laimennusilmanäyte on otettava hyvän insinööritavan mukaisesti taustahiukkastasojen määrittämiseksi, ja nämä voidaan sen jälkeen vähentää laimennetusta pakokaasusta mitatuista arvoista. 
 
PSP Hiukkasnäytteenotin 
 
Näytteenotin on PTT:n johto-osa, ja: 
 
− se on asennettava virtaussuuntaa vastaan suunnattuna kohtaan, jossa laimennusilma 
ja pakokaasu ovat hyvin sekoittuneet, eli laimennustunnelin DT keskiviivalle suunnilleen 10 tunnelin halkaisijan päähän virtaussuuntaan siitä kohdasta, jossa pakokaasu tulee sisään laimennustunneliin, L 375/184 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 
− sen sisähalkaisijan on oltava vähintään 12 mm, 
 − seinämän voi lämmittää korkeintaan 325 K:n (52 °C:n) lämpötilaan suoralla 
lämmityksellä tai laimennusilman esilämmityksellä edellyttäen, että ilman lämpötila 
ei ole yli 325 K (52 °C) ennen pakokaasun syöttämistä laimennustunneliin, 
 
− se voidaan eristää. 
 
2.4. Hiukkasnäytteenottojärjestelmä  
Hiukkasnäytteenottojärjestelmä tarvitaan hiukkasten keräämiseksi hiukkassuodattimesta. Kun kyseessä on osavirtauslaimennuksen kokonaisnäytteenotto, jossa koko laimennettu pakokaasunäyte johdetaan suodattimien läpi, laimennus- (2.2 kohta, kuvat 14 ja 18) ja näytteenottojärjestelmä muodostavat yleensä yhtenäisen kokonaisuuden. Kun kyseessä on osavirtauslaimennuksen tai täysvirtauslaimennuksen jakeittain tapahtuva näytteenotto, jossa vain osa laimennetusta pakokaasusta ohjataan suodattimien läpi, laimennus- (2.2 kohta, kuvat 11, 12, 13, 15, 16, 17 ja 19 sekä 2,3 kohta, kuva 20) ja näytteenottojärjestelmät muodostavat yleensä eri kokonaisuudet. 
 
Tässä säännössä täysvirtauslaimennusjärjestelmän kaksoislaimennusjärjestelmää (kuva 22) pidetään tyypillisen, kuvassa 21 esitetyn hiukkasnäytteenottojärjestelmän erityismuunnoksena. Kaksoislaimennusjärjestelmä sisältää kaikki hiukkasnäytteenottojärjestelmän tärkeät osat, kuten suodatintelineet ja näytteenottopumpun, sekä lisäksi joitakin laimennuslaitteita, kuten laimennusilman syöttölaitteet ja toisen laimennustunnelin. 
  
Säätöpiireihin kohdistuvien vaikutusten välttämiseksi suositellaan, että näytteenottopumppua käytetään koko testausmenettelyn ajan. Yhtä suodatinta käyttävässä menetelmässä on käytettävä ohitusjärjestelmää näytteen ohjaamiseksi näytteenottosuodattimien läpi haluttuina aikoina. Kytkentätoiminnan häiriöt säätöpiireihin on minimoitava. 
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/185
 
FM3 FC3 FH BV  
valinnainen 
EGA:lta 
PDP:ltä 
CFV:ltä 
GFUEL:lta tai 
tai 
tai PT T 
P laimennustunn elista DT 
ks. kuvat 11–2 0 
 
 
Kuva 21   Hiukkasnäytteenottojärjestelmä 
 
 
Näyte laimennetusta pakokaasusta otetaan osavirtaus- tai täysvirtauslaimennusjärjestelmän laimennustunnelista DT hiukkasnäytteenottimen PSP ja hiukkasten siirtoputken PTT kautta näytteenottopumpun P avulla. Näyte johdetaan hiukkasnäytteenottosuodattimet sisältävän (sisältävien) suodattimenpitim(i)en FH läpi. Näytteen virtausta ohjataan virtauksen ohjaimella FC3. Jos käytetään elektronista virtauksen kompensointia EFC (ks. kuva 20), laimennettua pakokaasuvirtaa käytetään komentosignaalina FC3:lle.  
  
 FM4 D P 
SDT BV  FH FM3  
BV   valin n ain en  PTT P 
FC3 
PDP 
tai 
CFV laimennus- 
tunnel i sta DT 
ks. kuva 20 huohotin 
 
 
  
Kuva 22
  Kaksoislaimennusjärjestelmä (ainoastaan täysvirtausjärjestelmä) 
 
Näyte laimennetusta pakokaasusta siirretään täysvirtauslaimennusjärjestelmän laimennustunnelista DT hiukkasnäytteenottimen PSP ja hiukkasten siirtoputken PTT kautta toiseen laimennustunneliin SDT, jossa se laimennetaan vielä kerran. Sen jälkeen L 375/186 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
näyte johdetaan hiukkasnäytteenottosuodattimet sisältävän (sisältävien) 
suodattimenpitim(i)en FH läpi. Laimennusilman virtaus on tavallisesti vakio, kun taas näytteen virtausta ohjataan virtauksen ohjaimella FC3. Jos käytetään elektronista virtauksen kompensointia EFC (ks. kuva 20), laimennettua kokonaispakokaasuvirtaa käytetään komentosignaalina FC3:lle.  
 2.4.1. Kuvien 21 ja 22 osat  
PTT Hiukkasten siirtoputki (kuvat 21 ja 22) 
 
Hiukkasten siirtoputken pituus ei saa olla yli 1020 mm, ja sen pituus on pidettävä mahdollisimman pienenä aina, kun se on mahdollista. Mahdollisten näytteenottimien (esimerkiksi niissä osavirtauslaimennusjärjestelmissä, joissa näytteenotto tapahtuu jakeittain, ja täysvirtauslaimennusjärjestelmissä) pituus on otettava mukaan (SP, ISP ja PSP, ks. 2.2 ja 2.3 kohta).  
 
Kyseiset mitat koskevat: 
 
− osavirtauslaimennuksen jakeittain tapahtuvaa näytteenottoa ja yksinkertaista 
täysvirtauslaimennusjärjestelmää näytteenottimen (SP, ISP ja PSP) kärjestä suodatintelineeseen, 
 
− osavirtauslaimennuksen kokonaisnäytteenottoa laimennustunnelin päästä 
suodatintelineeseen, 
 
− täysvirtauskaksoislaimennusjärjestelmää näytteenottimen (PSP) kärjestä toiseen 
laimennustunneliin. 
 
Siirtoputki 
 
−  seinämän voi lämmittää korkeintaan 325 K:n (52 °C:n) lämpötilaan suoralla 
lämmityksellä tai laimennusilman esilämmityksellä edellyttäen, että ilman lämpötila ei ole yli 325 K (52 °C) ennen pakokaasun syöttämistä laimennustunneliin, 
 
− voidaan eristää. 
 
SDT Toinen laimennustunneli (kuva 22) 
 
Toisen laimennustunnelin vähimmäishalkaisija on 75 mm, ja sen pituuden on oltava riittävä tuottamaan kaksoislaimennetulle näytteelle vähintään 0,25 sekunnin viipymisaika. Ensisijaisen suodattimen telineen FH on oltava 300 mm:n päässä SDT:n ulostulosta. 
 
Toinen laimennustunneli:  27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/187
− seinämän voi lämmittää korkeintaan 325 K:n (52 °C:n) lämpötilaan suoralla 
lämmityksellä tai laimennusilman esilämmityksellä edellyttäen, että ilman lämpötila 
ei ole yli 325 K (52 °C) ennen pakokaasun syöttämistä laimennustunneliin, 
 
− voidaan eristää. 
 
FH Suodatinteline(et) (kuvat 21 ja 22) 
 
Ensisijaiselle ja toissijaiselle suodattimelle voidaan käyttää yhtä suodatinkoteloa tai 
erillisiä suodatinkoteloita. Liitteen 4 lisäyksessä 4 olevan 4.1.3 kohdan vaatimukset on täytettävä. 
 
Suodatinteline(et): 
 
− seinämän voi lämmittää korkeintaan 325 K:n (52 °C:n) lämpötilaan suoralla 
lämmityksellä tai laimennusilman esilämmityksellä edellyttäen, että ilman lämpötila ei ole yli 325 K (52 °C) ennen pakokaasun syöttämistä laimennustunneliin, 
 
− voidaan eristää. 
 
P Näytteenottopumppu (kuvat 21 ja 22) 
 
Hiukkasnäytteenottopumpun on sijaittava riittävän kaukana tunnelista siten, että 
sisääntulokaasun lämpötila pysyy vakiona (± 3 K), jos virtauksen korjausta FC3:n avulla ei käytetä.  
DP Laimennusilmapumppu (kuva 22) 
 
Laimennusilmapumppu on sijoitettava siten, että toisiolaimennusilmaa syötetään 
lämpötilassa 298 K ± 5 K (25 °C ± 5 °C), jos laimennusilmaa ei esilämmitetä. 
 
FC3 Virtauksen ohjain (kuvat 21 ja 22) 
 
Virtauksen ohjainta on käytettävä kompensoimaan hiukkasnäytteen virtaus lämpötilan ja vastapaineen vaihteluiden osalta näytteen kulkureitillä, jos muita välineitä ei ole käytettävissä. Virtauksen ohjain vaaditaan, jos käytetään elektronista virtauksen kompensaatiota EFC (ks. kuva 20). 
 
FM3 Virtauksen mittauslaite (kuvat 21 ja 22) 
 
Hiukkasnäytevirran kaasumittari tai virtausmittari on sijoitettava riittävän kauas näytteenottopumpusta P siten, että sisääntulokaasun lämpötila pysyy vakiona (± 3 K), jos virtauksen korjausta FC3:n avulla ei käytetä. 
 L 375/188 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
FM4 Virtauksen mittauslaite (kuva 22) 
 
Laimennusilmavirran kaasumittari tai virtausmittari on sijoitettava siten, että 
sisääntulokaasun lämpötila on yhtäjaksoisesti 298 K ± 5 K (25 °C ± 5 °C). 
 
BV Palloventtiili (valinnainen) 
 
Palloventtiilin sisähalkaisija ei saa olla pienempi kuin hiukkassiirtoputken PTT sisähalkaisija, ja sen kytkentäajan on oltava alle 0,5 sekuntia. 
 
Huom
.: Jos ympäristön lämpötila PSP:n, PTT:n, SDT:n ja FH:n läheisyydessä on alle 
293 K (20 °C), on ryhdyttävä varotoimenpiteisiin, ettei hiukkasia menetettäisi kyseisten osien viileisiin seinämiin. Sen vuoksi suositellaan kyseisten osien lämmittämistä ja/tai eristämistä vastaavissa kuvauksissa annettujen rajoitusten mukaisesti. Samoin suositellaan, ettei suodattimen etupinnan lämpötila olisi näytteenoton aikana alle 293 K (20 °C).  
 
Suurilla moottorin kuormituksilla edellä mainitut osat voidaan jäähdyttää niitä vahingoittamattomalla menetelmällä kuten kierrätyspuhaltimella, kunhan jäähdytysaineen lämpötila on vähintään 293 K (20 °C). 
 3. SAVUN OPASITEETIN MÄÄRITYS  3.1. Johdanto
 
 
Jäljempänä 3.2 ja 3.3 kohdassa ja kuvissa 23 ja 24 esitetään yksityiskohtaiset kuvaukset suositelluista opasimetrijärjestelmistä. Koska eri kokoonpanot saattavat tuottaa vastaavia tuloksia, laitteistojen ei tarvitse olla täysin kuvien 23 ja 24 mukaiset. Lisätietojen tuottamiseen sekä järjestelmien toimintojen koordinointiin voi käyttää lisäosia, esimerkiksi mittalaitteita, venttiilejä, solenoideja, pumppuja ja katkaisimia. Jos joitakin osia ei joissakin järjestelmissä tarvita tarkkuuden varmistamiseen, ne voi poistaa, jos se on hyvän insinööritavan mukaista. 
 
Mittausperiaatteena on, että valoa johdetaan tietty matka mitattavan savun lävitse ja että lähetetyn ja vastaanottimen saavuttavan valon välisen suhteen avulla arvioidaan väliaineen valonhimmennysominaisuudet. Savun mittaus riippuu laitteen mallista, ja mittaus voidaan tehdään tehdä pakoputkessa (täysvirtausopasimetri linjassa), pakoputken päässä (täysvirtausopasimetri linjan päässä) tai ottamalla näyte pakoputkesta (osavirtausopasimetri). Jotta opasiteettisignaalista voidaan määrittää valon absorptiokerroin, laitteen valmistajan on ilmoitettava laitteen optisen reitin pituus. 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/189
 
3.2. Täysvirtausopasimetri  
 
Kahta täysvirtausopasimetrin yleistä tyyppiä voidaan käyttää (kuva 23).  
Linjaopasimetrin avulla mitataan koko pakokaasuvirran opasiteetti pakoputkessa. Tämän tyyppisessä opasimetrissä optisen reitin tehollinen pituus on opasimetrin mallin funktio.  Linjan päähän asennettavan opasimetrin avulla koko pakokaasuvirran opasiteetti mitataan pakokaasun poistuessa pakoputkesta. Tämän tyyppisessä opasimetrissä optisen reitin tehollinen pituus on pakoputken mallin ja pakoputken pään sekä opasimetrin välisen etäisyyden funktio. 
   
 
   
Kuva 23
  Täysvirtausopasimetri 
  3.2.1. Kuvan 23 osat  
EP Pakoputki 
 
Linjaopasimetriä käytettäessä pakoputken halkaisijan on oltava vakio kolmen pakoputken halkaisijan verran mittausvyöhykkeestä virtaussuuntaa vastaan ja virtaussuuntaan. Jos mittausvyöhykkeen halkaisija on suurempi kuin pakoputken halkaisija, suositellaan käytettäväksi putkea, joka asteittain kapenee ennen mittausvyöhykettä.  
 
Linjan päähän asennettavaa opasimetriä käytettäessä pakoputken on oltava viimeisen EPOPLT1 (valinnainen)
CLLDLS 
CLL 375/190 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
0,6 metrin pituudelta poikkileikkaukseltaan ympyränmuotoinen eikä siinä saa olla 
kulmia tai mutkia. Pakoputken pään on oltava suora. Opasimetri on asennettava keskelle pakokaasuvirtaa 25 ± 5 mm:n päähän pakoputken päästä. 
 
OPL Optisen reitin pituus 
 
Savun himmentämän optisen reitin pituus opasimetrin valonlähteestä vastaanottimeen, tiheysvaihteluista ja katveista johtuvat epäyhtenäisyydet tarvittaessa korjattuina. Laitteen valmistajan on ilmoitettava optisen reitin pituus ottaen samalla huomioon nokeentumisenestotoimet (esimerkiksi huuhteluilma). Jos optisen reitin pituus ei ole käytettävissä, se on määritettävä ISO IDS 11614 -standardin 11.6.5 kohdan mukaisesti. Optisen reitin pituuden määrittämiseksi oikein kaasun vähimmäisnopeuden on oltava 20 m/s. 
 
LS Valonlähde 
 Valonlähteen on oltava joko hehkulamppu, jonka värilämpötila on 2800–3250 K tai vihreää valoa lähettävä diodi (LED), jonka spektrihuippu on välillä 550–570 nm. Valonlähteen on oltava suojattu nokeentumiselta siten, että optisen reitin pituus on valmistajan suositusten mukainen.  
LD Valoanturi 
 
Anturin on oltava joko valokenno tai valodiodi (tarvittaessa suodattimella varustettu). Jos valonlähde on hehkulamppu, anturin spektrivasteen huipun on oltava sama kuin ihmissilmän fototooppisen käyrän (suurin vaste) alueella 550–570 nm, alle 4 prosentin tarkkuudella alle 430 nm:n ja yli 680 nm:n alueiden suurimmasta vasteesta. Valoanturin on oltava suojattu nokeentumiselta siten, että optisen reitin pituus on valmistajan suositusten mukainen.  
CL Kollimaatiolinssi 
 
Valonlähteen on oltava kollimoitu siten, että valokeilan suurin halkaisija on 30 mm. Valokeilan säteiden on oltava 3 asteen tarkkuudella samansuuntaisia optiseen akseliin nähden.  
T1 Lämpötila-anturi (valinnainen) 
 
Pakokaasun lämpötilaa voidaan tarkkailla testin aikana.   
3.3. Osavirtausopasimetri
 
 Osavirtausopasimetriä käytettäessä (kuva 24) pakoputkesta otetaan edustava pakokaasunäyte, joka johdetaan siirtolinjaa pitkin mittauskammioon. Tämän tyyppisessä opasimetrissä optisen reitin tehollinen pituus on opasimetrin mallin funktio. Seuraavassa kohdassa tarkoitettuja vasteaikoja sovelletaan laitteen valmistajan ilmoittamaan 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/191
opasimetrin vähimmäisvirtaukseen. 
 
 
 
 
Kuva 24   Osavirtausopasimetri 
  3.3.1. Kuvan 24 osat  
EP Pakoputki 
 Pakoputken on oltava suora putki ainakin 6 putken halkaisijan verran virtaussuuntaa vastaan ja 3 putken halkaisijan verran virtaussuuntaan näytteenottimen kärjestä.  
SP Näytteenotin 
 
Näytteenottimen on oltava avoin putki, joka osoittaa virtaussuuntaa vastaan pakoputken keskiviivan tai suunnilleen pakoputken keskiviivan kohdalla. Näytteenottimen on oltava vähintään 5 mm:n päässä pakoputken seinämästä. Näytteenottimen halkaisijan on oltava riittävän suuri varmistamaan edustavan näytteen otto ja riittävä virtaus opasimetrin läpi.  
TT Siirtoputki 
 
Siirtoputken   
− on oltava mahdollisimman lyhyt, ja sillä on varmistettava pakokaasun lämpötila 373 
± 30 K (100 °C ± 30 °C) mittauskammion sisäänmenossa, 
 Pakokaasu
EPSP 
TT
T1FM
P (valinnainen)OPL 
MCCLLS
CLLDL 375/192 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
− seinämälämpötilan on oltava riittävästi pakokaasun kastepistettä korkeampi, jotta 
estettäisiin kondensaatio,  
 
− halkaisijan on oltava koko pituudelta sama kuin näytteenottimen halkaisijan, 
 − vasteajajan on oltava alle 0,05 sekuntia välineistön vähimmäisvirtauksella liitteen 4 
lisäyksessä 4 olevan 5.2.4 kohdan mukaisesti määritettynä, 
 − vaikutus savuhuippuun ei saa olla merkittävä. 
 
FM Virtauksen mittauslaite 
 
Välineistö, jonka avulla mitataan oikea virtaus mittauskammioon. Välineistön valmistajan on ilmoitettava pienin ja suurin virtaus, ja niiden on oltava sellaiset, että TT:n vasteaikavaatimus ja optisen reitin pituutta koskevat määritelmät täyttyvät. Virtauksen mittauslaite saa sijaita mahdollisen näytteenottopumpun P läheisyydessä.  
MC Mittauskammio 
 
Mittauskammion sisäpinnan on oltava heijastamaton tai optisen ympäristön vastaava. Diffuusion aiheuttaman hajavalon heijastumisen anturiin on oltava mahdollisimman vähäistä.   Mittauskammion kaasun paine ei saa erota ilmanpaineesta enempää kuin 0,75 kPa. Jos laitteen malli ei mahdollista tätä, opasimetrin lukema on muunnettava ilmanpaineeseen perustuvaksi.   Mittauskammion seinämän lämpötilan on oltava ± 5 K:n tarkkuudella 343 K (70 °C)–373 K (100 °C), mutta joka tapauksessa niin paljon pakokaasun kastepisteen yläpuolella, että kondensaatiota ei esiinny. Mittauskammio on varustettava tarkoituksenmukaisilla lämpötilan mittauslaitteilla.   
OPL Optisen reitin pituus 
 
Savun himmentämän optisen reitin pituus opasimetrin valonlähteestä vastaanottimeen, tiheysvaihteluista ja katveista johtuvat epäyhtenäisyydet tarvittaessa korjattuina. Laitteen valmistajan on ilmoitettava optisen reitin pituus ottaen samalla huomioon nokeentumisenestotoimet (esimerkiksi huuhteluilma). Jos optisen reitin pituus ei ole käytettävissä, se on määritettävä ISO IDS 11614 -standardin 11.6.5 kohdan mukaisesti.  27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/193
LS Valonlähde 
 
Valonlähteen on oltava joko hehkulamppu, jonka värilämpötila on 2800–3250 K tai vihreää valoa lähettävä diodi (LED), jonka spektrihuippu on välillä 550–570 nm. Valonlähteen on oltava suojattu nokeentumiselta siten, että optisen reitin pituus on valmistajan suositusten mukainen.  
LD Valoanturi 
 
Anturin on oltava joko valokenno tai valodiodi (tarvittaessa suodattimella varustettu). Jos valonlähde on hehkulamppu, anturin spektrivasteen huipun on oltava sama kuin ihmissilmän fototooppisen käyrän (suurin vaste) alueella 550–570 nm, alle 4 prosentin tarkkuudella alle 430 nm:n ja yli 680 nm:n alueiden suurimmasta vasteesta. Valoanturin on oltava suojattu nokeentumiselta siten, että optisen reitin pituus on valmistajan suositusten mukainen.  
CL Kollimaatiolinssi 
 
Valonlähteen on oltava kollimoitu siten, että valokeilan suurin halkaisija on 30 mm. Valokeilan säteiden on oltava 3 asteen tarkkuudella samansuuntaisia optiseen akseliin nähden.  
T1 Lämpötila-anturi 
 
Pakokaasun lämpötilan tarkkailemiseksi kohdassa, jossa pakokaasu tulee sisään mittauskammioon.  
P Näytteenottopumppu (valinnainen) 
 
Mittauskammiosta virtaussuuntaan voidaan asentaa näytteenottopumppu siirtämään näytekaasu mittauskammion läpi. L 375/194 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
Liite 5  
 
HYVÄKSYNTÄTESTEISSÄ JA TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUDEN 
VARMISTAMISESSA KÄYTETTÄVIEN DIESELMOOTTOREIDEN 
VERTAILUPOLTTOAINEIDEN TEKNISET OMINAISUUDET 
 
1. DIESELPOLTTOAINE (1) 
 
Muuttuja Yksikkö Raja-arvot (1) Testimenetelmä (2) 
 Julkaisuvuosi 
  Vähintään  Enintään   
Setaaniluku (3)   52 54 ISO 5165 1998 (4) 
Tiheys lämpötilassa 
15 °C  kg/m3 833 837 ISO 3675 1995 
Tislaus:      
– 50 %:n piste  °C 245  ISO 3405 1998 
– 95 %:n piste  °C 345 350 ISO 3405 1998 
– lopullinen 
kiehumispiste °C --- 370 ISO 3405 1998 
Leimahduspiste  °C 55 --- EN 27719 1993 
CFPP  °C --- -5 EN 116 1981 
Viskositeetti 40 °C mm²/s 2,5 3,5 EN-ISO 3104 1996 
Polysykliset 
aromaattiset hiilivedyt % m/m 3,0 6,0 IP 391 (*) 1995 
Rikkipitoisuus (5) mg/kg --- 300 pr. EN-ISO/DIS 14596 1998 (4) 
Kuparikorroosio   --- 1 EN-ISO 2160 1995 
Conradsonin hiili-
jäännös (10 % DR) % m/m --- 0,2 EN-ISO 10370  
Tuhkapitoisuus  % m/m --- 0,01 EN-ISO 6245 1995 
Vesipitoisuus  % m/m --- 0,05 EN-ISO 12937 1995 
Neutralointiluku 
(vahva happo) mg --- 0,02 ASTM D 974-95 1998 (4) 
Hapettumisvakaus (6) mg/ ml --- 0,025 EN-ISO 12205 1996 
 (1)  Jos moottorin tai ajoneuvon lämpöhyötysuhde on laskettava, polttoaineen lämpöarvo 
voidaan laskea seuraavasti: 
  Spesifinen energia (lämpöarvo) (netto) MJ/kg = (46,423 - 8,792d²
 + 3,170d) (1 - (x + y 
+ s)) + 9,420s - 2,499x 
   jossa 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/195
 
  d = tiheys 15 °C:n lämpötilassa    x  = suhde veden massaan nähden (% jaettuna sadalla)   y = suhde tuhkan massaan nähden (% jaettuna sadalla)   s = suhde rikin massaan nähden (% jaettuna sadalla).  (2)  Eritelmän arvot ovat "todellisia arvoja". Raja-arvojen määrittämisessä on käytetty ISO 
4259 -standardia, Petroleum products – Determination and application of precision 
data in relation to methods of test , ja vähimmäisarvon määrittämisessä on käytetty 2R:n 
vähimmäispoikkeamaa nollasta ylöspäin; suurimman ja pienimmän arvon määrittämisessä pienin poikkeama on 4R (R - toistettavuus). Näistä tilastollisten syiden takia välttämättömistä määrityksistä huolimatta polttoaineen valmistajan pitäisi kuitenkin pyrkiä nolla-arvoon niissä kohdin, missä pakollinen yläraja on 2R, ja ylä- ja alarajojen kohdalla keskiarvoon. Jos polttoaineen vastaavuutta eritelmän vaatimusten kanssa joudutaan selvittämään, on sovellettava ISO 4259 -standardin ehtoja. 
 (3)  Setaanilukuvaatimus ei ole 4R-vähimmäisvaatimuksen mukainen. Polttoaineen 
toimittajan ja käyttäjän välisten riitatapausten ratkaisemiseksi voidaan kuitenkin käyttää ISO 4259 -standardin ehtoja, jos yksittäisten määritysten sijasta tehdään tarvittavan tarkkuuden saavuttamiseksi riittävän suuri määrä uusintamittauksia. 
 (4) Julkaisukuukausi täydennetään ajallaan. 
 
(5) Testissä käytettävän polttoaineen todellinen rikkipitoisuus on ilmoitettava. Lisäksi 
vertailupolttoaineen, jota käytetään hyväksyttäessä ajoneuvo tai moottori tämän säännön 5.2.1 kohdan taulukon rivillä B olevien raja-arvojen mukaisesti, enimmäisrikkipitoisuus on 50 ppm. 
 (6)  Vaikka hapettumisvakautta säädellään, säilytysaika on todennäköisesti rajallinen. 
Säilytysolosuhteista ja säilytysajasta on tarvittaessa kysyttävä neuvoa tuotteen toimittajalta. 
 L 375/196 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
2. DIESELMOOTTOREIHIN TARKOITETTU ETANOLI(1) 
 
Raja-arvot (2) Muuttuja Yksikkö Vähintään Enintään Testimenetelmä (3) 
Alkoholi, massa % m/m 92,4 - ASTM D 5501 
Alkoholin kokonaismäärään 
sisältyvä muu alkoholi kuin etanoli, massa % m/m - 2 ASTM D 5501 
Tiheys lämpötilassa 15°C kg/m3 795 815 ASTM D 4052 
Tuhkapitoisuus % m/m  0,001 ISO 6245 
Leimahduspiste °C 10  ISO 2719 
Happamuus, etikkahappona laskettuna % m/m - 0,0025 ISO 1388-2 
Neutralointiluku (vahva happo) KOH mg/1 - 1  
Väri Väriskaalan 
mukaan - 10 ASTM D 1209 
Kuiva-ainepitoisuus 
lämpötilassa 100°C mg/kg  15 ISO 759 
Vesipitoisuus % m/m  6,5 ISO 760 
Aldehydit etikkahappona 
laskettuna % m/m  0,0025 ISO 1388-4 
Rikkihappopitoisuus mg/kg - 10 ASTM D 5453 
Esterit etyyliasetaattina 
laskettuna % m/m - 0,1 ASTM D 1617 
 (1) Polttoaineena käytettävään etanoliin saa lis ätä moottorin valmistaja n määrittämää setaanin 
parannusainetta. Sallittava enimmäismäärä on 10 % m/m. 
 (2) Eritelmän arvot ovat "todellisia arvoja". Raja-arvojen määrittämisessä on käytetty ISO 4259 
-standardia, Petroleum product  – Determination and application of precision data in 
relation to methods of test , ja vähimmäisarvon määrittämisessä on käytetty 2R:n 
vähimmäispoikkeamaa nollasta ylöspäin; suurimman ja pienimmän ar von määrittämisessä 
pienin poikkeama on 4R (R – toistettavuus). Näistä tilastollisten syiden takia välttämättömistä määrityksistä huolimatta polttoa ineen valmistajan pitäisi kuitenkin pyrkiä 
nolla-arvoon niissä kohdin, missä pakollinen yläraja on 2R, ja ylä- ja alarajojen kohdalla keskiarvoon. Jos polttoaineen vastaavuutta eritelmän vaatimusten kanssa joudutaan selvittämään, on sovellettava ISO 4259 -standardin ehtoja. 
 (3) Kaikkien edellä lueteltujen ominaisuuksien osalta on käytettävä vastaavia ISO-menetelmiä, 
kun ne vahvistetaan. 
  
__________ 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/197
Liite 6  
 
HYVÄKSYNTÄTESTEISSÄ JA TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUDEN 
VARMISTAMISESSA KÄYTETTÄVIEN MAAKAASUVERTAILUPOLTTOAINEIDEN 
TEKNISET OMINAISUUDET 
 
 Tyyppi:  MAAKAASU (NG) 
  Euroopassa on kaupan kahta eri polttoainelajia:   – H-ryhmä, jonka äärimmäiset vertailupolttoaineet ovat GR ja G23,  – L-ryhmä, jonka äärimmäiset vertailupolttoaineet G23 ja G25.    Jäljempänä esitetään yhteenveto GR, G23 ja G25-vertailupolttoaineiden ominaisuuksista.  
Vertailupolttoaine GR 
 
Ominaisuudet Yksiköt Perusta Raja-arvot Testimenetelmä 
   Ala- 
raja Ylä- 
raja  
Koostumus:       
Metaani mooli % 87 84 89  
Etaani mooli % 13 11 15  
Tasapaino (*) mooli % - - 1 ISO 6974 
Rikkipitoisuus mg/m3 (**) - - 10 ISO 6326-5 
(*) Inertit +C 2+ 
(**) Arvo määriteltävä vakio-olosuhteissa (293,2 K (20 °C) ja 101,3 kPa). 
 
Vertailupolttoaine G23  
 
Ominaisuudet Yksiköt Pe- 
rusta Raja-arvot Testimenetelmä 
   Ala- 
raja Ylä- 
raja  
Koostumus:       
Metaani mooli % 92,5 91,5 93,5  
Tasapaino (*) mooli % - - 1 ISO 6974 
N 2 mooli % 7,5 6,5 8,5  
Rikkipitoisuus mg/m3 (**) - - 10 ISO 6326-5 
(*) Inertit (eri kuin N 2) +C 2/C 2+ 
(**) Arvo määriteltävä vakio-olosuhteissa (293,2 K (20 °C) ja 101,3 kPa). L 375/198 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 
Vertailupolttoaine G25  
 
Ominaisuudet Yksiköt Pe- 
rusta Raja-arvot Testimenetelmä 
   Ala- 
raja Ylä- 
raja  
Koostumus:       
Metaani mooli % 86 84 88  
Tasapaino (*) mooli % - - 1 ISO 6974 
N 2 mooli % 14 12 16  
Rikkipitoisuus mg/m3 (**) - - 10 ISO 6326-5 
(*) Inertit (eri kuin N 2) +C 2/C 2+ 
(**) Arvo määriteltävä vakio-olosuhteissa (293,2 K (20 °C) ja 101,3 kPa). 
 
_________ 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/199
Liite 7  
 
Tyyppi:  NESTEKAASU (LPG) 
 
Parametri Yksikkö Raja- 
arvot Poltto- 
aine A Raja- 
arvot Poltto- 
aine B Testi- 
menetelmä 
  Alaraja Yläraja Alaraja Yläraja  
Moottorin oktaaniluku  92,5 (1)  92,5  EN 589  
Liite B 
Koostumus:        
C3-pitoisuus tilavuus % 48 52 83 87  
C4-pitoisuus tilavuus % 48 52 13 17 ISO 7941 
Olefiinit tilavuus %  12  14  
Haihdutusjäännös mg/kg  50  50 NFM 41015 
Rikin kokonaismäärä paino ppm (1)  50  50 EN 24260 
Rikkivety ---  ei rajaa  ei rajaa ISO 8819 
Kuparinauha-
korroosio luokitus  luokka 1  luokka 1 ISO 6251(2) 
Vesi lämpötilassa 0°C   vapaa  vapaa silmämääräi-
nen tarkastus 
 (1) Arvo määriteltävä vakio-olosuhteissa (293,2 K (20 °C) ja 101,3 kPa).  (2) Tällä menetelmällä ei voi tarkasti määrittää korroosiota aiheuttavien aineiden läsnäoloa, jos 
näyte sisältää korroosionestoaineita tai muita kemikaaleja, jotka vähentävät näytteen kuparinauhakorroosiota . Tämän vuoksi kyseisten aineiden lisääminen ainoastaan testituloksiin 
vaikuttamiseksi on kiellettyä. 
________  L 375/200 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
Liite 8  
 
ESIMERKKEJÄ LASKUTOIMITUKSISTA 
 
1.  ESC-TESTI  1.1.  Kaasupäästöt
 
   Yksittäisen moodin tulosten laskemiseen tarvittavat tiedot esitetään jäljempänä. 
Tässä esimerkissä CO ja NO
x on mitattu kuivana, HC kosteana. HC-
konsentraatio on ilmoitettu propaanivastaavuutena (C3), ja C1-vastaavuus saadaan kertomalla se kolmella. Laskutoimitus suoritetaan samoin muissa moodeissa.  
 
P 
(kW) T
a 
(K) H a 
(g/kg) G EXH 
(kg) G AIRW 
(kg) G FUEL 
(kg) HC 
(ppm) CO 
(ppm) NO x 
(ppm) 
82,9 294,8 7,81 563,38 545,29 18,09 6,3 41,2 495 
     Kuivan/kostean korjaustekijän K
W,r laskeminen (liite 4, lisäys 1, 4.2 kohta): 
 
  F FH = 
⎟
⎠⎞⎜
⎝⎛+29 , 54509 , 181969 , 1 = 1,9058 ja K W2 = () 81 , 7 608 , 1 100081 , 7 608 , 1
∗ +∗ = 0,0124 
 
  K W,r =  9239 , 0 0124 , 006 , 54109 , 189058 , 1 1 = −⎟⎟
⎠⎞
⎜⎜
⎝⎛∗ −  
 
  Kostean konsentraation laskeminen:    CO  = 41,2 * 0,9239 = 38,1 ppm   NO
x  = 495 * 0,9239 = 457 ppm 
   NO
x:n kosteuskorjaustekijän K H,D laskeminen (liite 4, lisäys 1, 4.3 kohta): 
   A = 0,309 * 18,09/541,06 - 0,0266  = -0,0163   B = -0,209 * 18,09/541,06 + 0,00954  = 0,0026  
9625 , 0) 298 8 , 294 ( 0026 , 0 ) 71 , 10 81 , 7 ( 0163 , 0 11
, =− ∗ + − ∗ −=D H K  
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/201
  Päästöjen massavirtausten laskeminen (liite 4, lisäys 1, 4.4 kohta): 
 
  NO x = 0,001587 * 457 * 0,9625 * 563,38 = 393,27 g/h 
  CO  = 0,000966 * 38,1 * 563,38 = 20,735 g/h   HC  = 0,000479 * 6,3 * 3 * 563,38 = 5,100 g/h    Spesifisten päästöjen laskeminen (liite 4, lisäys 1, 4.5 kohta):    Seuraavan esimerkinomaisen laskutoimituksen avulla lasketaan CO-arvot; 
muiden komponenttien laskutoimitukset ovat samanlaisia. 
   Yksittäisten moodien päästöjen massavirtaukset kerrotaan vastaavilla 
painotuskertoimilla liitteen 4 lisäyksessä 1 olevan 2.7.1 kohdan mukaisesti ja ne lasketaan yhteen syklin keskimääräisen päästöjen massavirtauksen laskemiseksi: 
    CO = (6,7 * 0,15) + (24,6 * 0,08) + (20,5 * 0,10) + (20,7 * 0,10) + (20,6 * 
0,05) + (15,0 * 0,05) + (19,7 * 0,05) + (74,5 * 0,09) + (31,5 * 0,10) + (81,9 * 0,08) + (34,8 * 0,05) + (30,8 * 0,05) + (27,3 * 0,05) = 30,91 g/h  
    Yksittäisten moodien moottorin teho kerrotaan vastaavilla painotuskertoimilla 
liitteen 4 lisäyksessä 1 olevan 2.7.1 kohdan mukaisesti ja ne lasketaan yhteen syklin keskimääräisen tehon laskemiseksi: 
    P(n) = (0,1 * 0,15) + (96,8 * 0,08) + (55,2 * 0,10) + (82,9 * 0,10) + (46,8 * 
0,05) + (70,1 * 0,05) + (23,0 * 0,05) +(114,3 * 0,09) + (27,0 * 0,10) + (122,0 * 0,08) + (28,6 * 0,05) + (87,4 * 0,05) + (57,9 * 0,05) = 60,006 kW 
  
006 , 6091 , 30= CO  = 0,515 g/kWh 
    Satunnaisen pisteen NO
x-päästön laskeminen (liite 4, lisäys 1, 4.6.1 kohta): 
   Oletetaan, että satunnaisessa pisteessä on määritetty seuraavat arvot:     n
Z   = 1600 min-1 
  M Z   = 495 Nm 
  NO x mass,Z  = 487,9 g/h (edellisten kaavojen mukaan laskettuna) 
  P(n) Z   = 83 kW 
  NO x,Z   = 487,9/83 = 5,878 g/kWh 
   Päästöarvon laskeminen testisyklistä (liite 4, lisäys 1, 4.6.2 kohta):  L 375/202 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
  Oletetaan, että neljän ympäröivän ESC-testin moodin arvot ovat seuraavat: 
 
n RT n SU E R E S E T E U M R M S M T M U 
1368 1785 5,943 5,565 5,889 4,973 515 460 681 610 
  E
TU = 5,889 + (4,973-5,889) * (1600-1368)/(1785-1368) = 5,377 g/kWh 
 E RS = 5,943 + (5,565-5,943) * (1600-1368)/(1785-1368) = 5,732 g/kWh 
 M TU = 681 + (601-681) * (1600-1368)/(1785-1368) = 641,3 Nm 
 M RS = 515 + (460-515) * (1600-1368)/(1785-1368) = 484,3 Nm 
  E
Z = 5,732 + (5,377-5,732) * (495-484,3)/(641,3-484,3) = 5,708 g/kWh 
  NO
x-päästöarvojen vertaileminen (liite 4, lisäys 1, 4.6.3 kohta): 
  NO
x diff = 100 * (5,878-5,708)/5,708 = 2,98 % 
 1.2. Hiukkaspäästöt
 
  Hiukkasten mittaus perustuu hiukkasten keräämiseen koko syklin ajalta, mutta 
näytteen ja virtauksen arvot (MSAM ja GEDF) määritetään yksittäisten moodien aikana. GEDF:n laskeminen riippuu käytettävästä järjestelmästä. Seuraavissa esimerkeissä käytetään järjestelmää, jossa on CO2-mittaus ja hiilitasapainomenetelmä, sekä järjestelmää, jossa käytetään virtauksen mittausta. Täysvirtauslaimennusjärjestelmää käytettäessä GEDF mitataan suoraan CVS-laitteiston avulla.  
  GEDF:n laskeminen (liite 4, lisäys 1, 5.2.3 ja 5.2.4 kohta)   Oletetaan, että moodista 4 on saatu seuraavat mittaustiedot. Laskutoimitus 
suoritetaan samoin muissa moodeissa. 
 
G
EXH 
(kg/h) G FUEL 
(kg/h) G DILW 
(kg/h) G TOTW 
(kg/h) CO 2D 
(%) CO 2A 
(%) 
334,02 10,76 5,4435 6,0 0,657 0,040 
  a) hiilitasapainomenetelmä  
G
EDFW = 040 , 0 657 , 076 , 10 5 , 206
−∗ = 3601,2 kg/h 
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/203
 b) virtauksen mittaus -menetelmä 
 
q = 4435 , 5 0 , 6 (0 , 6
− = 10,78 
  G
EDFW = 334,02 * 10,78 = 3600,7 kg/h 
  Massavirtauksen laskeminen (liite 4, lisäys 1, 5.4 kohta):   Yksittäisten moodien G
EDFW-virtaukset kerrotaan vastaavilla painotuskertoimilla liitteen 4 
lisäyksessä 1 olevan 2.7.1 kohdan mukaisesti ja ne lasketaan yhteen syklin keskimääräisen G
EDF:n laskemiseksi. Näytteen kokonaismäärä M SAM lasketaan yhteen yksittäisten moodien 
näytteiden määristä. 
 
 GEDFW = (3567 * 0,15)+(3592 * 0,08)+(3611 * 0,10)+(3600 * 0,10) 
+(3618 * 0,05) +(3600 * 0,05)+(3640 * 0,05)+(3614 * 0,09)+(3620 * 
0,10)+(3601 * 0,08) +(3639 * 0,05)+(3582 * 0,05)+(3635 * 0,05) 
 =  3604,6 kg/h   M
SAM = 0,226 + 0,122 + 0,151 + 0,152 + 0,076 + 0,076 + 0,076 + 0,136 + 0,151 
+ 0,121  + 0,076 + 0,076 + 0,075  = 1,515 kg 
   Jos suodattimissa olevien hiukkasten massa on 2,5 mg, saadaan seuraava tulos:  
PT
mass = 10006 , 3604
515 , 15 , 2∗  = 5,948 g/h 
   Taustakorjaus (valinnainen)    Oletetaan, että on tehty yksi taustamittaus, josta on saatu seuraavat arvot. 
Laimennuskertoimen DF laskutoimitus suoritetaan tämän liitteen 3.1 kohdassa kuvatulla tavalla, eikä sitä esitetä tässä. 
   
M
d = 0,1 mg; M DIL = 1,5 kg 
    Sum of DF = [(1
-1/119,15) * 0,15] + [(1-1/8,89) * 0,08] + [(1-1/14,75) * 0,10] + [(1-
1/10,10) * 0,10] + [(1-1/18,02) * 0,05] + [(1-1/12,33) * 0,05] + [(1-1/32,18) * 0,05] + 
[(1-1/6,94) * 0,09] + [(1-1/25,19) * 0,10] + [(1-1/6,12) * 0,08] + [(1-1/20,87) * 0,05] + 
[(1-1/8,77) * 0,05] + [(1-1/12,59) * 0,05] = 0,923 
 
PT mass = 1 0006 , 3604923 , 05 , 11 , 0
515 , 15 , 2∗⎟⎟
⎠⎞
⎜⎜
⎝⎛∗ −  = 5,726 g/h 
 L 375/204 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 
 Spesifisen päästön laskeminen (liite 4, lisäys 1, 5.5 kohta):   P(n) = (0,1 * 0,15) + (96,8 * 0,08) + (55,2 * 0,10) +(82,9 * 0,10) +(46,8 * 0,05) 
+(70,1 * 0,05) + (23,0 * 0,05) +(114,3 * 0,09) + (27,0 * 0,10) +(122,0 * 0,08) + (28,6 * 0,05) + (87,4 * 0,05) + (57,9 * 0,05) = 60,006 kW 
 
 
006 , 60948 , 5= PT  = 0,099 g/kWh, jos taustakorjattu 
006 , 60726 , 5= PT  = 0,095 g/kWh 
   Spesifisen painotuskertoimen laskeminen (liite 4, lisäys 1, 5.6 kohta):    Oletetaan edellä moodille 4 lasketut arvot, jolloin:  
WF
E,I = 7 , 3600 515 , 16 , 3604 152 , 0
∗∗ = 0,1004 
 
  Kyseinen arvo on vaadittavan arvon 0,10 ± 0,003 mukainen.  2.  ELR-TESTI     Koska Bessel-suodatus on aivan uusi keskiarvonmääritysmenetelmä eurooppalaisessa 
pakokaasulainsäädännössä, alla selitetään Bessel-suodatin, esitetään esimerkki Besselin algoritmista sekä esimerkki lopullisten savuarvojen laskemisesta. Besselin algoritmin vakiot riippuvat ainoastaan opasimetrin mallista ja tietojenhankintalaitteiston näytteenottotaajuudesta. On suositeltavaa, että opasimetrin valmistaja ilmoittaa lopulliset Besselin suodatinvakiot eri näytteenottotaajuuksille ja että asiakas käyttää näitä vakioita Besselin algoritmin muodostamiseen ja savuarvojen laskemiseen. 
 2.1.  Yleisiä tietoja Bessel-suodattimesta
 
    Käsittelemättömässä opasiteettisignaalissa on yleensä erittäin hajanaisia arvoja 
suurtaajuisten vaihtelujen vuoksi. ELR-testissä nämä suurtaajuiset vaihtelut poistetaan Bessel-suodattimen avulla. Bessel-suodatin on rekursiivinen toisen kertaluvun alipäästösuodatin, joka mahdollistaa signaalin nopeimman nousun ilman ylitystä. 
   Jos oletetaan, että pakoputkessa on reaaliaikainen raakapakokaasuvirta, kaikki 
opasimetrit näyttävät viivästyneen ja eri tavoin mitatun opasiteettijäljen. Mitatun opasiteettijäljen viive ja suuruus riippuvat pääasiallisesti opasimetrin mittauskammion, myös pakokaasun näytteenottolinjojen, geometriasta ja ajasta, joka opasimetrin elektroniikalta kuluu signaalin käsittelemiseen. Näitä kahta vaikutusta kuvaavia arvoja kutsutaan fyysiseksi ja sähköiseksi vasteajaksi, jotka vastaavat kunkin opasimetrityypin yhtä suodatinta. 
  Bessel-suodattimen käyttämisen tarkoituksena on taata koko opasimetrijärjestelmässä 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/205
samanlaiset suodatinominaisuudet, jotka koostuvat seuraavista: 
  
    – opasimetrin fyysinen vasteaika (t p), 
    – opasimetrin sähköinen vasteaika (t e), 
    – käytettävän Bessel-suodattimen suodatinvasteaika (t F). 
   Tulokseksi saatava järjestelmän kokonaisvasteaika t
Aver saadaan seuraavasti: 
  
t Aver = , t t t2
e2
p2
F + +  
   ja kaikentyyppisten opasimetrien kokonaisvasteajan on oltava yhtä suuri saman 
savuarvon tuottamiseksi. Tämän vuoksi Bessel-suodatin on muodostettava siten, että suodattimen vasteajan (t
F) on yhdessä yksittäisen opasimetrin fyysisen (t p) ja sähköisen 
(t e) vasteajan kanssa tuotettava tarvittava kokonaisvasteaika (t Aver). Koska t p ja t e ovat 
yksittäisten opasimetrien kiinteitä arvoja, ja tässä säännössä t Aver on 1,0 sekuntia, t F 
voidaan laskea seuraavasti: 
  
t F = 2
e2
p2
Aver t t t − −  
   Määrityksen mukaisesti suodattimen vasteaika t
F on suodatetun lähtösignaalin 10 ja 
90 prosentin välinen nousuaika askelsyötesignaalilla. Tämän vuoksi Bessel-suodattimen leikkaustaajuus on iteroitava siten, että Bessel-suodattimen vasteaika sopii vaadittavaan nousuaikaan.  
                
Kuva a
  Askelsyötesignaalin jälki ja suodatettu lähtösignaali 
 
Signal = Signaali 
Step Input Signal = Askelsyötesignaali Bessel Filtered Output Signal = Bessel-suodatettu lähtösignaali Time [s] = Aika [s] 
 
A.   Signal [-] L 375/206 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
  Kuvassa a esitetään askelsyötesignaalin jälki, Bessel-suodatettu lähtösignaali ja 
Bessel-suodattimen vasteaika (t F). 
 
  Bessel-suodattimen lopullisen algoritmin muodostaminen on monivaiheinen 
prosessi, joka vaatii useita iterointivaiheita. Iterointimenettelyn kaavio esitetään jäljempänä. 
 
 
  Opasimetrin ominaisuudet  Säätely   Tietojenhankintajärjestelmän  27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/207
        näytteenottotaajuus 
     Bessel-suodattimen vaadittava   Vaihe 1     kokonaisvasteaika
 
     Bessel-suodattimen algoritmin   Vaihe 2     muodostaminen      Bessel-suodattimen käyttäminen     askelsyötteeseen     Vaihe 3      Iteroidun suodattimen vasteajan   Vaihe 4     laskeminen Katkaisutaajuuden säätäminen   t
F:n ja t F,iter:n välinen poikkeama   Vaihe 5 
     Iterointiperusteiden tarkistaminen  I t e r o i n t i   e i        V a i h e  6       k y l l ä       Lopulliset Bessel-suodattimen vakiot     j a  a l g o r i t m i       V a i h e  7     L 375/208 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 
2.2.  Besselin algoritmin laskeminen  
 
  Tässä esimerkissä Besselin algoritmi muodostetaan useissa vaiheissa edellä 
olevan liitteen 4 lisäyksessä 1 olevaan 6.1 kohtaan perustuvan iterointimenettelyn mukaisesti. 
    Opasimetrin ja tietojenhankintalaitteiston ominaisuuksien oletetaan olevan 
seuraavat: 
    – fyysinen vasteaika t
p  0,15 s 
  – sähköinen vasteaika t e 0,05 s 
  – kokonaisvasteaika t Aver  1,00 s (tämän säännön määrityksen mukaisesti) 
  – näytteenottotaajuus        150 Hz     Vaihe 1 Bessel-suodattimen tarvittava vasteaika t
F: 
  
t F = ) 05 , 0 15 , 0 ( 12 2 2+ −  = 0,987421 s 
   Vaihe 2 Katkaisutaajuuden arvioiminen ja Besselin vakioiden E ja K laskeminen 
ensimmäistä iterointia varten:  
    f
c =  3,1415 / (10 * 0,987421) = 0,318152 Hz 
  ∆t =  1 / 150  =  0,006667 s   Ω  = 1 / [tan (3,1415 * 0,006667 * 0,318152)] = 150,076644    
5
21 0 07948 , 7
076644 , 150 618034 , 0 618034 , 0 3 076644 , 150 11 −∗ =
∗ + ∗ ∗ += E  
  K = 2 * 7,07948 * 10-5 * (0,618034 * 150,076644 - 1) – 1 = 0,970783 
    Tästä saadaan Besselin algoritmi:   
  Y
i = Y i-1 + 7,07948 * 10-5 * (S i + 2 * S i-1 + S i-2 - 4 * Y i-2) + 0,970783 * (Y i-1 - Y i-
2) 
    jossa S
i vastaa askelsyötesignaalien arvoja (joko "0" tai "1") ja Y i lähtösignaalin 
suodatettuja arvoja.  
    Vaihe 3 Bessel-suodattimen käyttäminen askelsyötteeseen:     Bessel-suodattimen vasteaika t
F määritetään suodatetun lähtösignaalin 10 ja 
90 prosentin väliseksi nousuajaksi askelsyötesignaalilla. Lähtösignaalin aikojen 10 % (t
10) ja 90 % (t 90) määrittämiseksi askelsyötteeseen on käytettävä Bessel-
suodatinta yllä mainittujen arvojen f c, E ja K avulla. 
  27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/209
  Taulukossa B esitetään indeksiluvut, aika ja askelsyötesignaalin arvot sekä 
tulokseksi saatavat suodatetun lähtösignaalin arvot ensimmäistä ja toista 
iterointia varten. t 10:n ja t 90:n viereiset pisteet on merkitty lihavoiduin numeroin. 
Taulukon B ensimmäisessä iteroinnissa 10 prosentin arvo esiintyy indeksilukujen 30 ja 31 välissä ja 90 prosentin arvo esiintyy indeksilukujen 191 ja 192 välissä. t
F,iter-arvon laskemista varten t 10:n ja t 90:n tarkat arvot määritetään 
viereisten mittauspisteiden välisen lineaarisen interpoloinnin avulla seuraavasti: 
  
t 10=t lower + ∆t * (0,1-out lower)/(out upper - out lower) 
 
t 90=t lower + ∆t * (0,9-out lower)/(out upper - out lower) 
   jossa out
upper ja out lower ovat vastaavasti Bessel-suodatetun lähtösignaalin viereiset 
pisteet ja jossa t lower on viereisen aikapisteen aika taulukossa B esitetyn mukaisesti. 
  
   t 10 =0,200000+0,006667*(0,1-0,099208)/(0,104794-0,099208)=0,200945 s 
 
   t 90 =1,273333+0,006667*(0,9-0,899147)/(0,901168-0,899147)=1,276147 s 
   Vaihe 4 Ensimmäisen iterointikierroksen suodattimen vasteaika   
t
F,iter =  1,276147 - 0,200945 = 1,075202 s 
    Vaihe 5 Vaaditun ja saadun suodattimen vasteajan ero ensimmäisellä 
iterointikierroksella 
  
∆ = (1,075202 - 0,987421) / 0,987421 = 0,081641 
    Vaihe 6 Iterointiperusteiden tarkistaminen     |∆| ≤ 0,01 vaaditaan. Koska 0,081641 > 0,01, iterointiperuste ei täyty ja toinen 
iterointikierros on aloitettava. Tällä iterointikierroksella lasketaan uusi katkaisutaajuus f
c:n ja ∆:n avulla seuraavasti: 
  
f c,new = 0,318152 * (1 + 0,081641) = 0,344126 Hz 
    Tätä uutta katkaisutaajuutta käytetään toisella iterointikierroksella alkaen jälleen 
vaiheesta 2. Iterointi on toistettava, kunnes iterointiperusteet täyttyvät. Taulukossa A esitetään ensimmäisen ja toisen iterointikierroksen tulokset. L 375/210 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 
Muuttuja 1. iterointi 2. iterointi 
f c (Hz) 0,318152 0,344126 
E (-) 7,07948 * 10-5 8,272777 * 10-5 
K (-) 0,970783 0,968410 
t 10 (s) 0,200945 0,185523 
t 90 (s) 1,276147 1,179562 
t F,iter (s) 1,075202 0,994039 
∆ (-) 0,081641 0,006657 
f c,new (Hz) 0,344126 0,346417 
 
  Taulukko A  – Ensimmäisen ja toisen iteroinnin arvot 
   Vaihe 7 Lopullinen Besselin algoritmi:     Kun iterointiperusteet on saavutettu, lopulliset Bessel-suodattimen vakiot ja lopullinen 
Besselin algoritmi lasketaan vaiheen 2 mukaisesti. Tässä esimerkissä iterointiperusteet on saavutettu toisen iteroinnin jälkeen (∆ = 0,006657 ≤ 0,01). Tämän jälkeen käytetään lopullista algoritmia keskimääräisten savuarvojen määrittämiseen (ks. seuraava 2.3 kohta).  
  
Y
I=Y i-1+8,272777*10-5*(S i+2*S i-1+S i-2-4*Y i-2)+0,968410*(Y i-1-Y i-2) 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/211
   Askelsyöte- Suodatettu lähtösignaali 
  signaali Y i 
Indeksi I Aika S i [-] 
[-] [s] [-] 1. iterointi 2. iterointi 
-2 -0,013333 0 0,000000 0,000000 
-1 -0,006667 0 0,000000 0,000000 
0 0,000000 1 0,000071 0,000083 
1 0,006667 1 0,000352 0,000411 
2 0,013333 1 0,000908 0,001060 
3 0,020000 1 0,001731 0,002019 
4 0,026667 1 0,002813 0,003278 
5 0,033333 1 0,004145 0,004828 
~ ~ ~ ~ ~ 
24 0,160000 1 0,067877 0,077876 
25 0,166667 1 0,072816 0,083476 
26 0,173333 1 0,077874 0,089205 
27 0,180000 1 0,083047 0,095056 
28 0,186667 1 0,088331 0,101024 
29 0,193333 1 0,093719 0,107102 
30 0,200000 1 0,099208 0,113286 
31 0,206667 1 0,104794 0,119570 
32 0,213333 1 0,110471 0,125949 
33 0,220000 1 0,116236 0,132418 
34 0,226667 1 0,122085 0,138972 
35 0,233333 1 0,128013 0,145605 
36 0,240000 1 0,134016 0,152314 
37 0,246667 1 0,140091 0,159094 
~ ~ ~ ~ ~ 
175 1,166667 1 0,862416 0,895701 
176 1,173333 1 0,864968 0,897941 
177 1,180000 1 0,867484 0,900145 
178 1,186667 1 0,869964 0,902312 
179 1,193333 1 0,872410 0,904445 
180 1,200000 1 0,874821 0,906542 
181 1,206667 1 0,877197 0,908605 
182 1,213333 1 0,879540 0,910633 
183 1,220000 1 0,881849 0,912628 
184 1,226667 1 0,884125 0,914589 
185 1,233333 1 0,886367 0,916517 
186 1,240000 1 0,888577 0,918412 
187 1,246667 1 0,890755 0,920276 
188 1,253333 1 0,892900 0,922107 
189 1,260000 1 0,895014 0,923907 
190 1,266667 1 0,897096 0,925676 
191 1,273333 1 0,899147 0,927414 
192 1,280000 1 0,901168 0,929121 
193 1,286667 1 0,903158 0,930799 
194 1,293333 1 0,905117 0,932448 
195 1,300000 1 0,907047 0,934067 
~ ~ ~ ~ ~ 
 
 Taulukko B  –  Askelsyötesignaalin ja Bessel-suodatetun lähtösignaalin arvot 
ensimmäisellä ja toisella iterointikierroksella L 375/212 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
2.3. Savuarvojen laskeminen  
  
 Seuraavassa kaaviossa esitetään yleinen menettelytapa lopullisen savuarvon 
määrittämiseksi. 
 
 
 
Speed = Nopeus 
Load Step = Kuormitusvaihe raw opacity values = Raakaopasiteettiarvot 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/213
conversion to light absorption coefficient = Muuntaminen valon absorptiokertoimeksi 
filtering with Bessel filter = Suodattaminen Bessel-suodattimen avulla selection of maximum k-value (peak) for each speed and load step = Kunkin nopeuden ja kuormitusvaiheen suurimman k-arvon (huippu) valinta cycle validation for each speed = Syklin validointi kullekin nopeudelle calculation of mean smoke value for each speed = Kunkin nopeuden keskimääräisen savuarvon laskeminen calculation of the final smoke value = Lopullisen savuarvon laskeminen 
 
 
   Kuvassa b esitetään ELR-testin ensimmäisessä kuormitusvaiheessa mitatun 
raakaopasiteettisignaalin ja sekä suodatetun että suodattamattoman valon absorptiokertoimen (k-arvo) jäljet. Suodatetun k-jäljen suurin arvo Y
max1,A  on osoitettu. 
Taulukko C sisältää vastaavasti indeksin i, ajan (näytteenottotaajuus 150 Hz), raakaopasiteetin sekä suodattamattoman ja suodatetun k-arvon numeeriset arvot. Suodatus on tehty tämän liitteen 2.2 kohdassa muodostetun Besselin algoritmin vakioiden avulla. Suuren tietomäärän vuoksi taulukoissa on esitetty ainoastaan savujäljen alun ja suurimman arvon alueet. 
                     Kuva b
 – Mitatun opasiteetin N, suodattamattoman savun k ja suodatetun savun k 
jäljet 
  
 Opacity =opasiteetti 
 Peak = suurin arvo 
 unfiltered smoke = suodattamaton savu  filtered smoke = suodatettu savu  Time = aika 
 
 
B.   Opacity N [%] L 375/214 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
  Suurin arvo (i = 272) lasketaan seuraavien taulukon C oletettujen tietojen avulla. Kaikki 
muut yksittäiset savuarvot lasketaan samalla tavalla. Algoritmin käynnistämiseksi s-1, s-
2, y-1 ja y-2 asetetaan nollaksi. 
   K-arvon laskeminen (liite 4, lisäys 1, 6.3.1 kohta):   
L
A (m) 0,430 
Indeksi I 272 
N (%) 16,783 
S 271 (m-1) 0,427392 
S 270 (m-1) 0,427532 
Y 271 (m-1) 0,542383 
Y 270 (m-1) 0,542337 
  
k = -
⎟
⎠⎞⎜
⎝⎛− ∗100783 , 161 ln430 , 01 = 0,427252 m-1 
 
 Tämä arvo vastaa seuraavan yhtälön arvoa S 272. 
   Savun Bessel-keskiarvon laskeminen (liite 4, lisäys 1, 6.3.2 kohta):    Seuraavassa yhtälössä käytetään edellisen 2.2 kohdan Besselin vakioita. Edellä lasketun 
mukaisesti todellinen suodattamaton k-arvo vastaa arvoa S
272 (S i). S 271 (S i-1) ja S 270 (S i-2) 
ovat kaksi edellistä suodattamatonta k-arvoa, Y 271 (Y i-1) ja Y 270 (Y i-2) ovat kaksi edellistä 
suodatettua k-arvoa. 
   Y
272 = 0,542383+8,272777*10-5*(0,427252+2*0,427392+0,427532-4*0,542337)+ 
0,968410*(0,542383-0,542337) = 0,542389 m-1 
   Tämä arvo vastaa seuraavan yhtälön arvoa Y
max1,A . 
   Lopullisen savuarvon laskeminen (liite 4, lisäys 1, 6.3.3 kohta):    Kustakin savujäljestä otetaan suurin suodatettu k-arvo lisälaskutoimituksia varten. 
Oletetaan seuraavat arvot: 
  
 
Y max(m-1)
Nopeus 
 Sykli 1 
 Sykli 2 
 Sykli 3 
 
 
A 
  
0,5424 
  
0,5435 
  
0,5587 
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/215
 
B 
  
0,5596 
  
0,5400 
  
0,5389 
 
 
C 
  
0,4912 
  
0,5207 
  
0,5177 
 
 
  SV
A = (0,5424 + 0,5435 + 0,5587) / 3 =  0,5482 m-1 
  SV
B = (0,5596 + 0,5400 + 0,5389) / 3 =  0,5462 m-1 
  SV
C = (0,4912 + 0,5207 + 0,5177) / 3 =  0,5099 m-1 
 
 SV  = (0,43*0,5482)+(0,56*0,5462)+(0,01*0,5099) = 0,5467 m-1 
Syklin kelpoisuus (liite 4, lisäys 1, 3.4 kohta) 
   Ennen savuarvon SV laskemista on todettava syklin kelpoisuus laskemalla kolmen syklin 
savun suhteelliset vakiopoikkeamat kullekin nopeudelle. 
  
  
Tässä esimerkissä 15 prosentin kelpoisuusperuste täyttyy kaikille nopeuksille. 
   
Nopeus 
  
Keskimääräinen 
savuarvo SV (m
-1)
  
Absoluuttinen 
vakiopoikkeama (m-1) 
  
Suhteellinen 
vakiopoikkeama (%) 
 
 
A 
  
0,5482 
  
0,0091 
  
1,7 
 
 
B 
  
0,5462 
  
0,0116 
  
2,1 
 
 
C 
  
0,5099 
  
0,0162 
  
3,2 
 
 L 375/216 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
Taulukko C  
 Opasiteetin N arvot, suodattamaton ja suodatettu k-arvo kuormitusvaiheen alussa 
Suodattamaton Suodatettu
Indeksi i Aik a  Opas iteetti N k-arvo k-arvo 
[-] [s] [%] [m-1] [m-1] 
-2 0,000000 0,000000 0,000000 0,000000 
-1 0,000000 0,000000 0,000000 0,000000 
0 0,000000  0,000000 0,000000 0,000000  
1 0,006667  0,020000 0,000 465 0,000000  
2 0,013333  0,020000 0,000 465 0,000000  
3 0,020000  0,020000 0,000 465 0,000000  
4 0,026667  0,020000 0,000 465 0,00000 1 
5 0,033333  0,020000 0,000 465 0,00000 2 
6 0,040000  0,020000 0,000 465 0,00000 2 
7 0,046667  0,020000 0,000 465 0,000003  
8 0,053333  0,020000 0,000 465 0,00000 4 
9 0,060000  0,020000 0,000 465 0,000005  
10 0,0666 67 0,020000 0,000 465 0,000006  
11 0,073333  0,020000 0,000 465 0,000008  
12 0,080000  0,020000 0,000 465 0,000009  
13 0,086667  0,020000 0,000 465 0,0000 11 
14 0,093333  0,020000 0,000 465 0,0000 12 
15 0,100000  0,192000 0,004469 0,0000 14 
16 0,106667  0,212000 0,004935 0,0000 18 
17 0,113333  0,212000 0,004935 0,0000 22 
18 0,120000  0,212000 0,004935 0,0000 28 
19 0,126667  0,343000 0,007990 0,000036  
20 0,133333  0,566000 0,013200 0,0000 47 
21 0,140000  0,889000 0,020767 0,00006 1 
22 0,146667  0,929000 0,021706 0,00008 2 
23 0,153333  0,929000 0,021706 0,000 109 
24 0,160000  1 ,263000 0,029559 0,000 143 
25 0,166667  1 ,455000 0,034086 0,000 185 
26 0,173333  1 ,697000 0,03980 4 0,000 237 
27 0,180000  2 ,030000 0,047695 0,00030 1 
28 0,186667  2 ,081000 0,048906 0,000378  
29 0,193333  2 ,081000 0,048906 0,000 469 
30 0,200000  2 ,424000 0,057067 0,000573  
31 0,206667  2 ,475000 0,058 282 0,000693  
32 0,213333  2 ,475000 0,058 282 0,0008 27 
33 0,220000  2 ,808000 0,066 237 0,000977  
34 0,226667  3,010000 0,071075 0,001144 
35 0,233333  3,253000 0,076909 0,001328 
36 0,240000  3,606000 0,085 410 0,001533 
37 0,246667  3,960000 0,093966 0,001758 
38 0,253333  4 ,455000 0,105983 0,002007 
39 0,260000  4 ,818000 0,114836 0,002283 
40 0,266667  5,020000 0,119776 0,002587 
~ ~ ~ ~ ~ 
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/217
Taulukko C (jatkuu)  
 Opasiteetin N arvot, suodattamaton ja suodatettu k-arvo arvon Y max1,A  läheisyydessä. 
    ( ≡ suurin arvo lihavoitu) 
Suodattamaton Suodatettu
Indeksi i Aika  O pasiteetti N k-arvo k-arvo 
[-] [s] [%] [m-1] [m-1] 
259 1 ,726667 17 ,182000 0 ,438429 0 ,538856 
260 1 ,733333 16 ,949000 0 ,431896 0 ,539423 
261 1 ,740000 16 ,788000 0 ,427392 0 ,539936 
262 1 ,746667 16 ,798000 0 ,427671 0 ,540396 
263 1 ,753333 16 ,788000 0 ,427392 0 ,540805 
264 1 ,760000 16 ,798000 0 ,427671 0 ,541163 
265 1 ,766667 16 ,798000 0 ,427671 0 ,541473 
266 1 ,773333 16 ,788000 0 ,427392 0 ,541735 
267 1 ,780000 16 ,788000 0 ,427392 0 ,541951 
268 1 ,786667 16 ,798000 0 ,427671 0 ,542123 
269 1 ,793333 16 ,798000 0 ,427671 0 ,542251 
270 1 ,800000 16 ,793000 0 ,427532 0 ,542337 
271 1 ,806667 16 ,788000 0 ,427392 0 ,542383 
272 1 ,813333 16 ,783000 0 ,427252 0 ,542389 
273 1 ,820000 16 ,780000 0 ,427168 0 ,542357 
274 1 ,826667 16 ,798000 0 ,427671 0 ,542288 
275 1 ,833333 16 ,778000 0 ,427112 0 ,542183 
276 1 ,840000 16 ,808000 0 ,427951 0 ,542043 
277 1 ,846667 16 ,768000 0 ,426833 0 ,541870 
278 1 ,853333 16 ,010000 0 ,405750 0 ,541662 
279 1 ,860000 16 ,010000 0 ,405750 0 ,541418 
280 1 ,866667 16 ,000000 0 ,405473 0 ,541136 
281 1 ,873333 16 ,010000 0 ,405750 0 ,540819 
282 1 ,880000 16 ,000000 0 ,405473 0 ,540466 
283 1 ,886667 16 ,010000 0 ,405750 0 ,540080 
284 1 ,893333 16 ,394000 0 ,416406 0 ,539663 
285 1 ,900000 16 ,394000 0 ,416406 0 ,539216 
286 1 ,906667 16 ,404000 0 ,416685 0 ,538744 
287 1 ,913333 16 ,394000 0 ,416406 0 ,538245 
288 1 ,920000 16 ,394000 0 ,416406 0 ,537722 
289 1 ,926667 16 ,384000 0 ,416128 0 ,537175 
290 1 ,933333 16 ,010000 0 ,405750 0 ,536604 
291 1 ,940000 16 ,010000 0 ,405750 0 ,536009 
292 1 ,946667 16 ,000000 0 ,405473 0 ,535389 
293 1 ,953333 16 ,010000 0 ,405750 0 ,534745 
294 1 ,960000 16 ,212000 0 ,411349 0 ,534079 
295 1 ,966667 16 ,394000 0 ,416406 0 ,533394 
296 1 ,973333 16 ,394000 0 ,416406 0 ,532691 
297 1 ,980000 16 ,192000 0 ,410794 0 ,531971 
298 1 ,986667 16 ,000000 0 ,405473 0 ,531233 
299 1 ,993333 16 ,000000 0 ,405473 0 ,530477 
300 2 ,000000 16 ,000000 0 ,405473 0 ,529704 
~ ~ ~ ~ ~ L 375/218 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 
3. ETC-TESTI 
  3.1. Kaasupäästöt (dieselmoottori)
 
   Oletetaan seuraavat PDP-CVS-järjestelmän testitulokset:  
V
0 (m3/rev) 0,1776 
N p (rev) 23073 
p B (kPa) 98,0 
p 1 (kPa) 2,3 
T (K) 322,5 
H a  (g/kg) 12,8 
NO x conce (ppm) 53,7 
NO x concd (ppm) 0,4 
CO  conce (ppm) 38,9 
CO  concd (ppm) 1,0 
HC  conce (ppm) ilman erotinta 9,00 
HC  concd (ppm) ilman erotinta 3,02 
HC  conce (ppm) erottimella 1,20 
HC  concd (ppm) erottimella 0,65 
CO 2,conce (%) 0,723 
W act (kWh) 62,72 
    Laimennetun pakokaasun virtauksen laskeminen (liite 4, lisäys 2, 4.1 kohta):   
M
TOTW  = 1,293 * 0,1776 * 23073 * (98,0 - 2,3) * 273 / (101,3 * 322,5) 
 = 4237,2 kg 
   NO
x-korjauskertoimen laskeminen (liite 4, lisäys 2, 4.2 kohta): 
  1 ,03910,71) - (12,8 0,0182 - 11KD H, =⋅=  
 
NMHC-konsentraation laskeminen NMC-menetelmällä (liite 4, lisäys 2, 4.3.1 kohta), kun oletetaan, että metaanitehokkuusarvo on 0,04 ja etaanitehokkuusarvo 0,98:  
ppm  7,91  0,04 - 0,981,2 - 0,04) - (1 9,0NMHCconce =×=  27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/219
 
 
ppm  2,39  0,04 - 0,980,65 - 0,04) - (1 3,02NMHCconcd =×=  
 
 Taustakorjattujen konsentraatioiden laskeminen (liite 4, lisäys 2, 4.3.1.1 kohta):    Oletetaan, että dieselpolttoaineen koostumus on C
1H 1,8 
  
13,6(1,8/4)) (1 (3,76 (1,8/2) 11100 Fs =+ ⋅ + +⋅ =  
  
1 8,69
10 38,9) (9,00 0,72313,6DF4 -=
⋅ + +=  
 
NO x conc   = 53,7 - 0,4 · (1 - (1/18,69)) = 53,3 ppm 
 CO
conc   = 38,9 - 1,0 · (1 - (1/18,69)) = 37,9 ppm 
 HC
conc   = 9,00 - 3,02 · (1 - (1/18,69)) = 6,14 ppm 
 
NMHC conc = 7,91 - 2,39 · (1 - (1/18,69)) = 5,65 ppm 
  
 Päästöjen massavirran laskeminen (liite 4, lisäys 2, 4,3,1 kohta):   
NO
x mass = 0,001587 · 53,3 · 1,039 · 4237,2 = 372,391 g 
 CO
mass = 0,000966 · 37,9   · 4237,2  = 155,129 g 
 HC
mass = 0,000479 · 6,14 · 4237,2  = 12,462 g 
 
NMHC mass = 0,000479 · 5,65 · 4237,2  = 11,467 g 
 
 Spesifisten päästöjen laskeminen (liite 4, lisäys 2, 4.4 kohta):   
h g/kW  5,94 62,72  / 372,391 NOx = =  
 
h g/kW  2,47 62,72  / 155,129 CO = =  
 
h g/kW  0,199 62,72  / 12,462  HC = =  
 
g/kWh  0,183 62,72  / 11,467  NMHC = =  
 L 375/220 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 
3.2. Hiukkaspäästöt (dieselmoottori)  
  
 Oletetaan seuraavat testitulokset kaksoislaimennusta käyttävässä PDP-CVS-järjestelmässä:  
M
TOTW (kg) 4237,2 
M f,p (mg) 3,030 
M f,b (mg) 0,044 
M TOT (kg) 2,159 
M SEC (kg) 0,909 
M d (mg) 0,341 
M DIL (kg) 1,245 
DF 18,69 
W act (kWh) 62,72 
  Päästön massan laskeminen (liite 4, lisäys 2, 5.1 kohta):   
M
f = 3,030 + 0,044 = 3,074 mg 
  
M SAM = 2,159 - 0,909 = 1,250 kg 
 
g PTmass 42 , 1010002 , 4237
250 , 1074 , 3= ∗ =  
 
 Taustakorjatun päästön massan laskeminen (liite 4, lisäys 2, 5.1 kohta):  
g  9,32  10002 , 4237
69 , 1811245 , 1341 , 0
250 , 1074 , 3PTmass = ∗
⎥⎥
⎦⎤
⎢⎢
⎣⎡
⎟⎟
⎠⎞
⎜⎜
⎝⎛
⎟⎟
⎠⎞
⎜⎜
⎝⎛− ∗ − =  
 
Spesifisen päästön laskeminen (liite 4, lisäys 2, 5.2 kohta):  
 
g/kWh  5,94 62,72  / 372,391 = =x NO  
g/kWh  2,47 62,72  / 155,129 = = CO  
g/kWh  0,199 62,72  / 12,462 = = HC  
  
3.3. Kaasupäästöt [paineistettua maakaasua (CNG) käyttävä moottori]  
  
Oletetaan seuraavat PDP-CVS-järjestelmän testitulokset:  27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/221
 
 
M TOTW (kg)  4237,2 
H a (g/kg)  12,8 
NO x conce (ppm)  17,2 
NO x concd (ppm)  0,4 
CO  conce (ppm)  44,3 
CO  concd (ppm)  1,0 
HC  conce (ppm) ilman erotinta  27,0 
HC  concd (ppm) ilman erotinta  2,02 
HC  conce (ppm) erottimella  18,0 
HC  concd (ppm) erottimella  0,65 
CH 4 conce (ppm)  18,0 
CH 4 concd (ppm)  1,1 
CO 2,conce (%)  0,723 
W act (kWh)  62,72 
 
NO x-korjauskertoimen laskeminen (liite 4, lisäys 2, 4.2 kohta): 
 
1 ,07410,71) - (12,8 0,0329 - 11KG H, =×=  
 
NMHC-konsentraation laskeminen (liite 4, lisäys 2, 4.3.1 kohta): 
 a) GC-menetelmä 
  
NMHC
conce = 27,0 - 18,0 = 9,0 ppm 
 
b) NMC-menetelmä   Oletetaan, että metaanitehokkuusarvo on 0,04 ja etaanitehokkuusarvo 0,98 (ks. liitteen 4 lisäyksessä 5 oleva 1.8.4 kohta): 
 
m pp  8,4  0,04 - 0,9818,0 - 0,04) - (1 27,0NMHCconce =⋅=  
 
ppm  1,37  0,04 - 0,980,65 - 0,04) - (1 2,02NMHCconcd =⋅=  
 L 375/222 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 
Taustakorjattujen konsentraatioiden laskeminen (liite 4, lisäys 2, 4.3.1.1 kohta): 
 Jos polttoaineena käytetään 100-prosenttista metaania, jonka koostumus on C
1H 4 
 
9,5(4/4))) (1 (3,76 (4/2) 11100 FS =+ × + +⋅ =  
 
1 3,01
10 44,3) (27,0 0,7239,5DF4 -=
⋅ + +=  
 
NMHC:n taustakonsentraatio on GC-menetelmää käytettäessä HC concd:n ja CH 4 concd :n 
välinen ero.  
 
NO x conc = 17,2 - 0,4 ·  (1 - (1/13,01)) = 16,8 ppm 
 
CO conc = 44,3 - 1,0 ·  (1 - (1/13,01)) = 43,4 ppm 
 
NMHC conc = 8,4 - 1,37 ·  (1 - (1/13,01)) = 7,13 ppm  (NMC-menetelmä) 
 
NMHC conc = 9,0 - 0,92 ·  (1 - (1/13,01)) = 8,15 ppm  (GC-menetelmä) 
 
CH 4 conc = 18,0 - 1,1 ·  (1 - (1/13,01)) = 17,0 ppm  (GC-menetelmä) 
  
Päästöjen massavirtauksen laskeminen (liite 4, lisäys 2, 4,3,1, kohta): 
  
NO x mass = 0,001587 ·  16,8 ·  1,074 ·  4237,2 =121,330 g 
 CO
mass = 0,000966 ·  43,4   ·  4237,2 = 177,642 g 
 
NMHC mass = 0,000516 ·  7,13 ·  4237,2 = 15,589 g  (NMC-menetelmä) 
 
NMHC mass = 0,000516 ·  8,15 ·  4237,2 = 17,819 g  (GC-menetelmä) 
 CH
4 mass = 0,000552 ·  17,0 ·  4237,2 = 39,762 g  (GC-menetelmä) 
  
Spesifisten päästöjen laskeminen (liite 4, lisäys 2, 4,4 kohta): 
 
x NO = 121,330/62,72 = 1,93 g/kWh 
 
CO = 177,642/62,72 = 2,83 g/kWh 
 
NMHC  = 15,589/62,72  = 0,249 g/kWh  (NMC-menetelmä) 
 
NMHC  = 17,819/62,72  = 0,284 g/kWh  (GC-menetelmä) 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/223
 
 
4CH  = 39,762/62,72  = 0,634 g/kWh  (GC-menetelmä) 
 
4. λ-MUUTOSKERROIN (S λ) 
 4.1. λ-muutoskertoimen (S
λ) 5/ laskeminen  
 
100* O -  4m +  n100%  inert -  12 =  S
2⎟⎠⎞⎜⎝⎛⎟⎠⎞⎜⎝⎛λ  
 jossa 
  S
λ  = λ-muutoskerroin, 
 inertti %  =  inerttien kaasujen (eli N 2, CO 2, He jne.) määrä polttoaineessa 
tilavuusprosentteina, 
 O 2*  = alkuperäisen hapen määrä polttoaineessa tilavuusprosentteina, 
 n ja m  = viittaavat polttoaineen hiilivetyjä edustavaan keskimääräiseen C nH m-
arvoon, eli: 
  
1 00%  laimennus1100%5100%4100%3100%2100%15 4 3 2 4
−+⎥⎦⎤
⎢⎣⎡∗ +⎥⎦⎤
⎢⎣⎡∗ +⎥⎦⎤
⎢⎣⎡∗ +⎥⎦⎤
⎢⎣⎡∗ +⎥⎦⎤
⎢⎣⎡∗
=..C C C C CH
n  
 
 
1 00%  laimennus1100%8100%6100%4100%48 3 6 2 4 2 4
−+⎥⎦⎤
⎢⎣⎡∗ +⎥⎦⎤
⎢⎣⎡∗ +⎥⎦⎤
⎢⎣⎡∗ +⎥⎦⎤
⎢⎣⎡∗
=..H C H C H C CH
m  
 
  jossa   CH
4 = metaanin määrä polttoaineessa tilavuusprosentteina, 
 C 2 = kaikkien C 2-hiilivetyjen (eli C 2H 6, C 2H 4, jne.) määrä polttoaineessa 
tilavuusprosentteina, 
 C 3 = kaikkien C 3-hiilivetyjen (eli C 3H 8, C 3H 6, jne.) määrä polttoaineessa 
tilavuusprosentteina, 
 C 4 = kaikkien C 4-hiilivetyjen (eli C 4H 10, C 4H 8, jne.) määrä polttoaineessa 
tilavuusprosentteina, 
 C 5 = kaikkien C 5-hiilivetyjen (eli C 5H 12, C 5H 10, jne.) määrä polttoaineessa 
tilavuusprosentteina, 
 laimennus = laimennuskaasujen (eli O 2*, N 2, CO 2, He, jne.) määrä polttoaineessa 
                     
5 / Auton moottoreiden polttoaineiden stoikiometriset ilman ja polttoaineen väliset suhteet — SAE J1829, kesäkuu 
1987. 
John B. Heywood, Internal Combustion Engine Fundamentals, McGraw-Hill, 1988, kappale 3.4  "Combustion stoichiometry" (sivut 68–72). L 375/224 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 
tilavuusprosentteina 
 
4.2.  Esimerkkejä λ-muutoskertoimen Sλ laskemisesta:  
 
  Esimerkki 1: G 25: CH 4 = 86 %, N 2 = 14 % (tilavuusprosentteina) 
  
1 = 0,860,86 = 
10014 -  10,86 x  1 = 
 -  1..   + 100C2%2x  + 100CH4%1x
 = n
100%  laimennus⎥⎦⎤
⎢⎣⎡
⎥⎦⎤
⎢⎣⎡
 
  
4  = 86 086 0  4 = 
100 -  1..    + 100% H C4  + 100% CH4
 = m,,
%   laimennus4 2 4
∗⎥⎦⎤
⎢⎣⎡∗⎥⎦⎤
⎢⎣⎡∗
 
 
16 1  = 
44 + 1  x  10014 -  12 = 
100* O -  4m + n100 -  12 = S ,%  inertti2⎟
⎠⎞⎜
⎝⎛⎟
⎠⎞⎜
⎝⎛⎟
⎠⎞⎜
⎝⎛⎟
⎠⎞⎜
⎝⎛λ  
 
 
Esimerkki 2: GR: CH 4 = 87 %, C 2H 6 = 13 % (tilavuusprosesentteina) 
  
1,13 = 11,13 = 
1000 - 12x0,13 + 1x0,87 = 
100 - 1..  + 100C2%2x + 100CH4%1x
 = n%  laimennus⎥⎦⎤
⎢⎣⎡
⎥⎦⎤
⎢⎣⎡
 
  
 
4,26  = 16x0,13  + 4x0,87 = 
100 -  1..    + 100C2H6%6x  + 100CH4%4x
 = m%   laimennus⎥⎦⎤
⎢⎣⎡
⎥⎦⎤
⎢⎣⎡
 
 
0,911  = 
.44,26 + 13 1  x  1000 -  12 = 
100* O2 -  4m + n100 -  12 = S
⎟
⎠⎞⎜
⎝⎛⎟
⎠⎞⎜
⎝⎛⎟
⎠⎞⎜
⎝⎛⎟
⎠⎞⎜
⎝⎛,%  inerttiλ  
 
 Esimerkki 3: USA: CH 4 = 89 %, C 2H 6 = 4.5 %, C 3H 8 = 2.3 %, C 6H 14 = 0.2 %, O 2 = 0.6 %, 
N 2 = 4% 
 
 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/225
 
()1,11 = 
1004  + 0,64 -  14x0,002  + 3x0,023  + 2x0,045  + 1x0,89 = 
100 -  1..   + 100C2%2x  + 100CH4%1x
 = n%  laimennus⎥⎦⎤
⎢⎣⎡
⎥⎦⎤
⎢⎣⎡
 
  
4,24  = 
1004  +  0,6 -  114x0,002  + 8x0,023  + 4x0,045  + 4x0,89 = = 
100 -  1100C3H8%8x  + ..    + 100C2H6%6x  + 100C2H4%4x  + 100CH4%4x
 = m%   laimennus⎥⎦⎤
⎢⎣⎡
⎥⎦⎤
⎢⎣⎡
⎥⎦⎤
⎢⎣⎡
⎥⎦⎤
⎢⎣⎡
 
 
96 0  = 
1006 0 -  424 4 + 11 1   1004 -  12 = 
100* O -  4m + n100 -  12 = S ,, ,,%   inertti2⎟
⎠⎞⎜
⎝⎛∗ ⎟
⎠⎞⎜
⎝⎛⎟
⎠⎞⎜
⎝⎛⎟
⎠⎞⎜
⎝⎛λ  
 
__________ L 375/226 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 
Liite 9  
 
ETANOLIKÄYTTÖISTEN DIESELMOOTTOREIDEN ERITYISET TEKNISET 
VAATIMUKSET 
 
 Etanolikäyttöisten dieselmoottoreiden osalta tämän säännön liitteessä 4 määriteltyihin testausmenettelyihin sovelletaan seuraavassa esitettyjä, asianomaisiin kohtiin, yhtälöihin ja muuttujiin tehtyjä erityisiä muutoksia.  Liitteessä 4 olevassa lisäyksessä 1:
 
 4.2. Kuiva/kostea korjaus 
⎟⎟
⎠⎞
⎜⎜
⎝⎛⋅ +=
AIRWFUELFH
GG2,577 11,877F  
 
 4.3. Kosteuden ja lämpötilan NO
X-korjaus 
298) (T B 10,71) (H A 11K
a aD H,− ⋅ + − ⋅ +=  
 
  kun  A = 0.181 G
FUEL/G AIRD - 0,0266 
 B = - 0.123 G FUEL/G AIRD + 0,00954 
 T a = imuilman lämpötila, K (lämpötila ja kosteus on mitattava samasta pisteestä) 
 H a = imuilman kosteus, veden määrä grammoina/kg kuivaa ilmaa 
 4.4. Päästöjen massavirtauksien laskeminen   Kunkin moodin päästöjen massavirtaus (g/h) lasketaan seuraavasti olettaen, että 
pakokaasun tiheys lämpötilassa 273 K (0 °C) ja 101,3 kPa:n paineessa on 1,272 kg/m
3: 
  1) NO
x mass = 0,001613 ·  NO x conc ·  K H,D ·  G EXHW  
  2) CO
mass = 0,000982 ·  CO conc  ·  G EXHW  
  3) HC
mass = 0,000809 ·  HC conc ·  K H,D ·  G EXHW  
  jossa NO
x conc , CO conc, HC conc 1/ ovat keskimääräisiä konsentraatioita (ppm) 
raakapakokaasussa 4.1 kohdan mukaisesti määritettynä. 
                     
1 / Perustuu C1-ekvivalenttiin. 27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/227
 
 
 Jos kaasupäästöt on vaihtoehtoisesti määritetty täysvirtauslaimennusjärjestelmän avulla, on 
sovellettava seuraavia kaavoja: 
   1) NO
x mass = 0,001587 ·  NO x conc ·  K H,D ·  G TOTW  
  2) CO
mass = 0,000966 ·  CO conc  ·  G TOTW  
  3) HC
mass = 0,000795 ·  HC conc·  G TOTW  
  jossa NO
x conc , CO conc, HC conc 1/ ovat kunkin moodin keskimääräisiä taustakorjattuja 
konsentraatioita (ppm) laimennetussa pakokaasussa liitteen 4 lisäyksessä 2 olevan 4.3.1.1 kohdan mukaisesti määritettynä. 
 Liitteessä 4 olevassa lisäyksessä 2:
 
 Lisäyksessä 2 olevaa 3.1, 3.4, 3.8.3 ja 5 kohtaa ei sovelleta yksinomaan dieselmoottoreihin. Kohtia sovelletaan myös etanolikäyttöisiin dieselmoottoreihin.  4.2. Testausolosuhteet on järjestettävä niin, että moottorin imuilman lämpötila ja kosteus 
vastaavat vakio-olosuhteita testiajon aikana. Vakio-olosuhteet ovat 6 ∀ 0,5 g vettä 
kilogrammaa kuivaa ilmaa kohti lämpötilassa 298 ∀ 3 K. Näiden raja-arvojen puitteissa ei 
saa enää tehdä NO
X-korjausta. Testi on mitätön, jos näitä edellytyksiä ei täytetä. 
 4.3. Päästöjen massavirtauksen laskeminen  4.3.1.  Vakiomassavirtausjärjestelmät    Järjestelmissä, joissa on lämmönvaihdin, pilaavien aineiden massa (g/testi) määritetään 
seuraavien yhtälöiden avulla: 
   
 1) NO
X mass = 0,001587 ·  NO X conc ·  K H,D ·  M TOTW  (etanolikäyttöiset moottorit) 
   2) CO 
mass = 0,000966 ·  CO conc M TOTW  (etanolikäyttöiset moottorit) 
   3) HC 
mass = 0,000794 ·  HC conc ·  M TOTW ' (etanolikäyttöiset moottorit) 
  L 375/228 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 
 jossa 
  NO
x conc, CO conc, HC conc, 1/ NMHC conc, = keskimääräisiä integroimalla (pakollinen 
NO X:lle ja HC:lle) tai pussimittauksesta saatuja syklin aikaisia taustakorjattuja 
konsentraatioita, ppm 
  M
TOTW  = 4.1 kohdan mukaisesti määritetty syklin aikainen laimennetun pakokaasun 
kokonaismassa, kg 
 4.3.1.1. Taustakorjattujen konsentraatioiden määrittäminen    Kaasumaisten pilaavien aineiden keskimääräiset taustakorjauskonsentraatiot 
laimennusilmassa on vähennettävä mitatuista konsentraatioista pilaannuttavien aineiden nettokonsentraatioiden selvittämiseksi. Taustakonsentraatioiden keskimääräiset arvot voidaan määrittää näytepussimenetelmällä tai integroimalla jatkuva mittaus. Seuraavaa kaavaa on käytettävä: 
 
conc = conc
e - conc d * (1 - (1/DF))  
 jossa    conc = vastaavan pilaavan aineen konsen traatio laimennetussa pa kokaasussa korjattuna 
laimennusilman sisältämällä vastaavan pilaavan aineen määrällä, ppm 
  conc
e = vastaavan pilaavan aineen konsentraatio mitattuna laimennetussa pa kokaasussa, 
ppm 
  conc
d = vastaavan pilaavan aineen konsentraatio mitattuna laimennusilmassa, ppm 
  DF = laimennuskerroin      Laimennuskerroin lasketaan seuraavasti:   
DF = 
4-10*)conceCO+conceHC(+conce,2COSF
 
    jossa    CO
2,conce  = CO 2-konsentraatio laimennetussa pakokaasussa, tilavuusprosenttia, 
 HC conce  = HC-konsentraatio laimennetussa pakokaasussa, ppm C1 
 CO conce  = CO-konsentraatio laimennetussa pakokaasussa, ppm 
 F S  = stoikiometrinen kerroin 
                     
1 / Perustuu C1-ekvivalenttiin.  27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/229
 
 
  Kuivana mitatut konsentraatiot on muunnettava kosteiksi konsentraatioiksi liitteen 4 
lisäyksessä 1 olevan 4.2 kohdan mukaisesti. 
   Stoikiometrinen kerroin lasketaan yleiselle polttoaineen koostumukselle CH
αO ßN Y 
seuraavasti: 
F S = 
2γ
2β -  4α1 3,762α11100
+ ⎟
⎠⎞⎜
⎝⎛+ ⋅ + +⋅  
 
 Vaihtoehtoisesti voidaan käyttää seuraavia stoikiometrisiä kertoimia, jos polttoaineen 
koostumus ei ole tiedossa: 
  F
S (etanoli) = 12,3 
 4.3.2. Virtauskompensoidut järjestelmät   Jos järjestelmässä ei ole lämmönvaihdinta, pilaavien aineiden massa (g/testi) on 
määritettävä laskemalla hetkellisten päästöje n massa ja integroimalla hetkelliset arvot koko 
syklin ajalle. Myös taustakorjaus on laskettava suoraan hetkellisen konsentraation arvolle. Seuraavia kaavoja on sovellettava:  (1) NO
x mass = 
  (2) CO
mass = 
 ∑
=∗ − ∗ ∗ − ∗ ∗n
1 i0,000966) 1/DF) (1concdCOTOTW(M 0,000966)i conce,COi TOTW,(M∑
=⋅ − ⋅ ⋅ − ⋅ ⋅n
1 iconcd x TOTW i conce, x i TOTW, 0,001587) 1/DF) (1 NO (M 0,001587) NO (ML 375/230 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27.12.2006
 
(3) HC mass = 
  
 jossa   conc
e =  vastaavan pilaavan aineen konsentraatio mitattuna laimennetussa 
pakokaasussa, ppm 
  conc
d = vastaavan pilaavan aineen konsentraatio mitattuna laimennusilmassa, 
ppm 
  M
TOTW,I  = laimennetun pakokaasun hetkellinen massa (ks. 4.1 kohta), kg 
  M
TOTW  = laimennetun pakokaasun kokonaismassa syklin aikana (ks. 4.1 kohta), kg 
  DF = 4.3.1.1 kohdan mukaisesti määritetty laimennuskerroin  4.4. Spesifisten päästöjen laskeminen   Kaikkien yksittäisten komponenttien päästöt (g/kWh) on laskettava seuraavasti:  
 
act mass x x W/ NO=NO  
 
 act massW/ CO=CO  
 
 act massW/ HC=HC  
 
  
 jossa 
   W
act = 3.9.2 kohdassa määritetty syklin todellinen työ, kWh. 
  
____________  ∑
=∗ − ∗ ∗ − ∗ ∗n
1 iconc TOTW i , conc i TOTW, 0,000479) 1/DF) (1 HC (M 0,000479) HC (Md e27.12.2006 FI Euroopan unionin virallinen lehti L 375/231