Vain alkuperäiset UNECE:n tekstit ovat kansainvälisen julkisoikeuden mukaan sitovia. Tämän säännön asema ja voimaantulopäivä on hyvä tarkastaa UNECE:n asiakirjan TRANS/WP.29/343 viimeisimmästä versiosta. Asiakirja saatavana osoitteessa:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission (UNECE) sääntö nro 49 –Yhdenmukaiset vaatimukset, jotka koskevat ajoneuvoissa käytettävien puristussytytysmoottoreiden ja kipinäsytytysmoottoreiden kaasumaisten ja hiukkaspäästöjen rajoittamiseksi toteutettavia toimenpiteitä

Sisältää kaiken voimassa olevan tekstin seuraaviin asti:

SISÄLTÖ

LISÄYKSET

LIITTEET

1. SOVELTAMISALA

1.1. Tätä sääntöä sovelletaan luokkien M1, M2, N1 ja N2 ajoneuvoihin, joiden vertailumassa on yli 2 610 kg, ja kaikkiin luokkien M3 ja N3 ajoneuvoihin. (1)

Valmistajan pyynnöstä tämän säännön mukaisesti myönnetty valmiin ajoneuvon tyyppihyväksyntä on laajennettava sen keskeneräiseen ajoneuvoon, jonka vertailumassa on alle 2 610 kg. Tyyppihyväksyntä on ulotettava tällaiseen ajoneuvoon, jos valmistaja voi osoittaa, että kaikki koriyhdistelmät, jotka on määrä rakentaa keskeneräiseen ajoneuvoon, nostavat ajoneuvon vertailumassan 2 610 kg:n yläpuolelle.

Tämän säännön mukaisesti myönnettyä ajoneuvon tyyppihyväksyntää laajennetaan valmistajan pyynnöstä ajoneuvon variantteihin ja versioihin, joiden vertailumassa on yli 2 380 kg, sillä edellytyksellä, että ne täyttävät myös vaatimukset, jotka koskevat kasvihuonekaasupäästöjen ja polttoaineenkulutuksen mittaamista tämän säännön 4.2 kohdan mukaisesti.

1.2. Vastaavat hyväksynnät

Seuraavia ei tarvitse hyväksyä tämän säännön mukaisesti: moottorit, jotka on asennettu vertailumassaltaan yli 2 840 kg:n ajoneuvoihin, joille on myönnetty säännön nro 83 mukainen hyväksyntä laajennuksena.

2. MÄÄRITELMÄT

Tässä säännössä sovelletaan seuraavia määritelmiä:

’Kelpuutetulla vaurioituneella osalla tai järjestelmällä’ tarkoitetaan osaa tai järjestelmää, jota on vaurioitettu tarkoituksellisesti esimerkiksi vanhentamalla sitä nopeutetusti tai käsittelemällä suunnitellusti ja jonka tyyppihyväksyntäviranomaiset ovat hyväksyneet käytettäväksi OBD-järjestelmän suorituskyvyn demonstrointia varten niiden määräysten mukaisesti, jotka on vahvistettu tämän säännön liitteessä 9B olevassa 6.3.2 kohdassa sekä liitteen 9B lisäyksessä 8 olevassa A.8.2.2 kohdassa.

’Vertailumassalla’ tarkoitetaan ajokunnossa olevan ajoneuvon massaa, josta on vähennetty kuljettajan 75 kg:n vakiomassa ja johon on lisätty 100 kg:n vakiomassa.

3. HYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN

3.1. Tyyppihyväksynnän hakeminen moottorijärjestelmälle tai moottoriperheelle erillisenä teknisenä yksikkönä

Laaja asiakirjapaketti, joka pidetään luottamuksellisena. Laajan asiakirjapaketin voi säilyttää tyyppihyväksyntäviranomainen tai tyyppihyväksyntäviranomaisen harkinnan mukaan valmistaja, mutta se on annettava tyyppihyväksyntäviranomaisen tarkastettavaksi hyväksynnän yhteydessä ja milloin tahansa hyväksynnän voimassaoloaikana. Jos asiakirjapaketin säilyttää valmistaja, tyyppihyväksyntäviranomaisen on ryhdyttävä tarvittaviin toimenpiteisiin sen varmistamiseksi, että asiakirjoja ei muuteta hyväksynnän jälkeen.

Hakemuksen yhteydessä valmistajan on toimitettava asiakirjat, joissa tyhjentävästi kuvaillaan kaikki päästöihin vaikuttavat rakennepiirteet, moottorijärjestelmän päästöjenrajoitusstrategia sekä tapa, jolla moottorijärjestelmä suoraan tai epäsuorasti ohjaa lähtömuuttujia, joilla on vaikutusta päästöihin, ja joissa tyhjentävästi kuvaillaan liitteessä 11 olevissa 4 ja 5 kohdassa edellytettävä varoitusjärjestelmä ja kuljettajan toimenpiteitä vaativa järjestelmä. Asiakirjojen on sisällettävä seuraavat osat sekä liitteessä 5.1.4 kohdassa vahvistetut tiedot:

3.2. Tyyppihyväksynnän hakeminen hyväksytyllä moottorijärjestelmällä varustetulle ajoneuvolle päästöjen osalta

Edellä 3.2.1 kohdassa mainittu hakemus on laadittava liitteen 1 osassa 2 olevan ilmoituslomakkeen mallin mukaisesti. Hakemukseen on liitettävä jäljennös tyyppihyväksyntätodistuksesta, joka koskee moottorijärjestelmän tai moottoriperheen hyväksyntää erillisenä teknisenä yksikkönä.

Valmistajan on toimitettava asiakirjat, joissa kuvaillaan tyhjentävästi liitteessä 11 edellytetyn ajoneuvossa olevan varoitusjärjestelmän ja kuljettajan toimenpiteitä vaativan järjestelmän elementit. Asiakirjat on toimitettava 3.1.3 kohdan mukaisesti.

3.3. Ajoneuvon tyyppihyväksynnän hakeminen päästöjen osalta

Valmistajan on toimitettava asiakirjat, joissa tyhjentävästi kuvaillaan kaikki päästöihin vaikuttavat rakennepiirteet, moottorijärjestelmän päästöjenrajoitusstrategia sekä tapa, jolla moottorijärjestelmä suoraan tai epäsuorasti ohjaa päästöihin vaikuttavia lähtömuuttujia ja joissa tyhjentävästi kuvaillaan liitteessä 11 edellytettävä varoitusjärjestelmä ja kuljettajan toimenpiteitä vaativa järjestelmä. Asiakirjat on toimitettava 3.1.3 kohdan mukaisesti.

3.4. Tyyppihyväksynnän hakeminen korvaavan pilaantumista rajoittavan laitteen tyypille erillisenä teknisenä yksikkönä

lisänäytekappale korvaavan pilaantumista rajoittavan laitteen tyypistä, jos on kyse korvaavasta pilaantumista rajoittavasta laitteesta, joka on tarkoitus asentaa OBD-järjestelmällä varustettuun ajoneuvoon.

ennen päästöjen testausta moottorit on säädettävä oikein ja asetusten on oltava valmistajan eritelmien mukaiset.

Näytekappaleeseen on 3.4.4 kohdan b ja c alakohdan soveltamista varten merkittävä selvästi ja pysyvästi hakijan toiminimi tai tavaramerkki ja kauppanimitys.

Näytekappaleen on 3.4.4 kohdan c alakohtaa sovellettaessa oltava kelpuutettu vaurioitunut osa.

4. HYVÄKSYNTÄ

4.1. Saadakseen tyyppihyväksynnän moottorijärjestelmälle tai moottoriperheelle erillisenä teknisenä yksikkönä, tyyppihyväksynnän hyväksytyllä moottorijärjestelmällä varustetulle ajoneuvolle päästöjen osalta tai tyyppihyväksynnän ajoneuvolle päästöjen osalta, valmistajan on tämän säännön määräysten mukaisesti osoitettava, että ajoneuvoille tai moottorijärjestelmille tehdään 5 kohdassa sekä liitteissä 4, 6, 7, 9A, 9B, 9C, 10, 11 ja 12 vahvistetut testit ja että ne vastaavat niissä vahvistettuja vaatimuksia. Valmistajan on myös varmistettava, että polttoaine vastaa liitteessä 5 vahvistettuja vertailupolttoaineiden eritelmiä.

Saadakseen tyyppihyväksynnän hyväksytyllä moottorijärjestelmällä varustetulle ajoneuvolle päästöjen osalta tai tyyppihyväksynnän ajoneuvolle päästöjen osalta, valmistajan on varmistettava 6 kohdassa vahvistettujen asennusta koskevien vaatimusten noudattaminen.

4.2. Saadakseen laajennuksen tyyppihyväksynnälle, joka on myönnetty päästöjen osalta tämän säännön mukaisesti sellaiselle ajoneuvolle, jonka vertailumassa on suurempi kuin 2 380 kg mutta enintään 2 610 kg, valmistajan on noudatettava liitteen 12 lisäyksessä 1 vahvistettuja vaatimuksia.

4.3. Jotta voidaan myöntää tyyppihyväksyntä kaksipolttoainemoottorille tai -moottoriperheelle erillisenä teknisenä yksikkönä, tyypihyväksyntä kaksipolttoaineajoneuvolle, jossa on päästöjen osalta hyväksytty kaksipolttoainemoottori, tai kaksipolttoaineajoneuvon tyyppihyväksyntä sen päästöjen osalta, valmistajan on edellä 4.1 kohdassa vahvistettujen vaatimusten lisäksi osoitettava, että kaksipolttoaineajoneuvoille tai -moottorille on tehty liitteessä 15 esitetyt testit ja että ne ovat siinä esitettyjen vaatimusten mukaisia.

4.4. Varalla (3)

4.5. Saadakseen tyyppihyväksynnän moottorijärjestelmälle tai moottoriperheelle erillisenä teknisenä yksikkönä tai tyyppihyväksynnän ajoneuvolle päästöjen osalta, valmistajan on varmistettava, että moottori täyttää 4.6 kohdassa tarkoitettua polttoainerajoittamatonta hyväksyntää ja maa- tai nestekaasua käyttävien moottoreiden osalta polttoainerajoitettua hyväksyntää koskevat vaatimukset.

4.5.1. Lisäyksen 4 taulukoissa esitetään tiivistelmä maakaasukäyttöisten, nestekaasukäyttöisten ja kaksipolttoainemoottoreiden hyväksyntävaatimuksista.

4.6. Moottorin polttoainerajoittamatonta tyyppihyväksyntää koskevat vaatimukset

Polttoainerajoittamaton tyyppihyväksyntä on myönnettävä, jos 4.6.1–4.6.6.1 kohdan vaatimukset täyttyvät.

4.6.1. Kantamoottorin on täytettävä tämän säännön liitteessä 5 vahvistetut asianmukaisia vertailupolttoaineita koskevat vaatimukset. Maakaasu/biometaanikäyttöisiin moottoreihin (myös kaksipolttoainemoottoreihin) sovelletaan 4.6.3 kohdassa vahvistettuja erityisvaatimuksia.

4.6.2. Jos valmistaja sallii moottoria käytettävän kaupan olevilla polttoaineilla, jotka eivät sisälly liitteeseen 5 eivätkä asianmukaisiin kaupan olevia polttoaineita koskeviin standardeihin (kuten EN 228 CEN, jos kyseessä on lyijytön bensiini, tai EN 590 CEN, jos kyseessä on dieselpolttoaine), esimerkiksi B100-polttoaineella, valmistajan on 4.6.1 kohdan vaatimusten lisäksi

4.6.3. Kun moottorin polttoaineena on maakaasu/biometaani, valmistajan on osoitettava, että kantamoottori pystyy käyttämään kaikkia kaupan olevia, koostumukseltaan erilaisia polttoaineita.

4.6.3.1 Paineistettua maakaasu/biometaanipolttoainetta (CNG) on yleensä tarjolla kahdentyyppistä, lämpöarvoltaan korkeaa (H-kaasu) ja lämpöarvoltaan matalaa (L-kaasu), mutta kummankin laadun sisällä on huomattavaa vaihtelua; kaasut eroavat toisistaan huomattavasti energiamäärältään Wobben indeksinä ilmaistuna ja λ-muutoskertoimeltaan (Sλ). Maakaasujen, joiden λ-muutoskerroin on välillä 0,89–1,08 (0,89 ≤ Sλ ≤ 1,08) katsotaan kuuluvan H-ryhmään, kun taas maakaasujen, joiden λ-muutoskerroin on välillä 1,08–1,19 (1,08 ≤ Sλ ≤ 1,19) katsotaan kuuluvan L-ryhmään. Sλ-arvojen vaihtelu on otettu huomioon vertailupolttoaineiden koostumuksessa.

Kantamoottorin on täytettävä tämän säännön vaatimukset liitteessä 5 määritettyjen vertailupolttoaineiden GR (polttoaine 1) ja G25 (polttoaine 2) osalta ilman moottorin polttoainejärjestelmän maanuaalisia säätöjä testien välillä (järjestelmän on oltava itsestään säätyvä). Polttoaineen vaihdon jälkeen sallitaan yhden WHTC-lämminsyklin mittainen totutusajo ilman mittausta. Totutusajon jälkeen moottori on jäähdytettävä liitteessä 4 olevan 7.6.1 kohdan mukaisesti.

Valmistajan pyynnöstä moottori voidaan testata kolmannella polttoaineella (polttoaine 3), jos λ-muutoskerroin (Sλ) on arvojen 0,89 (eli GR-polttoaineen alarajan) ja 1,19 (eli G25-polttoaineen ylärajan) välillä, esimerkiksi kun polttoaine 3 on kaupan oleva polttoaine. Tämän testin tuloksia voidaan käyttää tuotannon vaatimustenmukaisuusarvioinnin perustana.

4.6.3.2. Kun kysessä on nestekaasu/nestemäinen biometaani (LNG), kantamoottorin on täytettävä tämän säännön vaatimukset liitteessä 5 määritettyjen vertailupolttoaineiden GR (polttoaine 1) ja G20 (polttoaine 2) osalta ilman moottorin polttoainejärjestelmän maanuaalisia säätöjä testien välillä (järjestelmän on oltava itsestään säätyvä). Polttoaineen vaihdon jälkeen sallitaan yhden WHTC-lämminsyklin mittainen totutusajo ilman mittausta. Totutusajon jälkeen moottori on jäähdytettävä liitteessä 4 olevan 7.6.1 kohdan mukaisesti.

4.6.4. Jos paineistettua maakaasua/biometaania (CNG) käyttävä moottori on tarkoitettu käytettäväksi itsesäätyvästi sekä H-ryhmän kaasuilla että L-ryhmän kaasuilla siten, että kaasujen energiasisältöalue valitaan katkaisimella, kantamoottori testataan sekä H- että L-ryhmän asiaankuuluvilla liitteessä 5 määritellyillä vertailupolttoaineilla. Polttoaineet ovat GR (polttoaine 1) ja G23 (polttoaine 3) H-ryhmän kaasuille ja G25 (polttoaine 2) ja G23 (polttoaine 3) L-ryhmän kaasuille. Kantamoottorin on täytettävä tämän säännön vaatimukset kytkimen kummassakin asennossa ilman polttoainejärjestelmän säätöä kahden testin välillä kytkimen kummassakin asennossa. Polttoaineen vaihdon jälkeen sallitaan yhden WHTC-lämminsyklin mittainen totutusajo ilman mittausta. Totutusajon jälkeen moottori on jäähdytettävä liitteessä 4 olevan 7.6.1 kohdan mukaisesti.

4.6.4.1. Valmistajan pyynnöstä moottori voidaan G23-polttoaineen sijasta testata kolmannella polttoaineella (polttoaine 3), jos λ-muutoskerroin (Sλ) on arvojen 0,89 (eli GR-polttoaineen alarajan) ja 1,19 (eli G25-polttoaineen ylärajan) välillä, esimerkiksi jos polttoaine 3 on kaupan oleva polttoaine. Tämän testin tuloksia voidaan käyttää tuotannon vaatimustenmukaisuusarvioinnin perustana.

4.6.5. Maakaasua polttoaineena käyttävien moottoreiden osalta päästötulosten suhde r kullekin päästölle määritetään seuraavasti:

tai

ja

4.6.6. Kun polttoaineena on nestekaasu, valmistajan on osoitettava, että kantamoottori pystyy käyttämään kaikkia kaupan olevia, koostumukseltaan erilaisia polttoaineita.

Nestekaasun C3-/C4-koostumus vaihtelee. Kyseiset vaihtelut on otettu huomioon vertailupolttoaineissa. Kantamoottorin on täytettävä päästövaatimukset liitteessä 5 tarkoitetuilla vertailupolttoaineilla A ja B ilman, että polttoaineen syöttöä säädetään testien välillä. Polttoaineen vaihdon jälkeen sallitaan yhden WHTC-lämminsyklin mittainen totutusajo ilman mittausta. Totutusajon jälkeen moottori on jäähdytettävä liitteessä 4 olevan 7.6.1 kohdan mukaisesti.

4.6.6.1. Päästötulosten suhde r kullekin päästölle määritetään seuraavasti:

4.7. Polttoainerajoitettua tyyppihyväksyntää koskevat vaatimukset paineisettua maakaasua/biometaania käyttäviä kipinäsytytysmoottoreita varten

4.7.1. H-ryhmän tai L-ryhmän kaasulla toimimaan säädetyn maakaasukäyttöisen moottorin tyyppihyväksyntä pakokaasupäästöjen osalta

4.7.1.1. Kantamoottori on testattava asiaankuuluvalla liitteessä 5 tarkoitetulla vastaavan kaasuryhmän vertailupolttoaineella. Polttoaineet ovat GR (polttoaine 1) ja G23 (polttoaine 3) H-ryhmän kaasuille ja G25 (polttoaine 2) ja G23 (polttoaine 3) L-ryhmän kaasuille. Kantamoottorin on täytettävä tämän säännön vaatimukset ilman, että polttoainejärjestelmän säätöjä muutetaan mitenkään kahden testin välillä. Polttoaineen vaihdon jälkeen sallitaan yhden WHTC-lämminsyklin mittainen totutusajo ilman mittausta. Totutusajon jälkeen moottori on jäähdytettävä liitteessä 4 olevan 7.6.1 kohdan mukaisesti.

4.7.1.2. Valmistajan pyynnöstä moottori voidaan G23-polttoaineen sijasta testata kolmannella polttoaineella (polttoaine 3), jos λ-muutoskerroin (Sλ) on arvojen 0,89 (eli GR-polttoaineen alarajan) ja 1,19 (eli G25-polttoaineen ylärajan) välillä, esimerkiksi jos polttoaine 3 on kaupan oleva polttoaine. Tämän testin tuloksia voidaan käyttää tuotannon vaatimustenmukaisuusarvioinnin perustana.

4.7.1.3. Päästötulosten suhde r kullekin päästölle määritetään seuraavasti:

tai

ja

4.7.1.4. Asiakkaalle toimitettaessa moottorissa on oltava 4.12.8 kohdassa tarkoitettu merkki, josta ilmenee, mille kaasuryhmälle moottori on hyväksytty.

4.7.2. Yhdellä polttoaineen koostumuksella toimimaan suunnitellun, maa- tai nestekaasukäyttöisen moottorin hyväksyntä pakokaasupäästöjen osalta

4.7.2.1. Maakaasukäyttöisen kantamoottorin on täytettävä päästövaatimukset liitteessä 5 tarkoitettujen vertailupolttoaineiden GR ja G25 osalta ja nestekaasukäyttöisen kantamoottorin liitteessä 5 tarkoitettujen vertailupolttoaineiden A ja B osalta. Polttoainejärjestelmää voidaan hienosäätää testien välissä. Hienosäätöön sisältyy polttoaineen syöttötietokannan uudelleenkalibrointi, kuitenkin tietokannan perusrakennetta tai sen säätöstrategiaa muuttamatta. Tarvittaessa suoraan polttoaineen virtaamaan vaikuttavat osat, esimerkiksi ruiskutussuuttimet, voi vaihtaa.

4.7.2.2. Valmistajan pyynnöstä moottori voidaan testata vertailupolttoaineilla GR ja G23 tai vertailupolttoaineilla G25 ja G23, jolloin tyyppihyväksyntä on vastaavasti voimassa ainoastaan joko H-ryhmän tai L-ryhmän kaasun osalta.

4.7.2.3. Asiakkaalle toimitettaessa moottorissa on oltava 4.12.8 kohdassa tarkoitettu merkki, josta ilmenee, mille polttoainekoostumukselle moottori on kalibroitu.

4.8. Polttoainekohtaista tyyppihyväksyntää koskevat vaatimukset nesteytettyä maakaasua/nesteytettyä biometaania käyttäville moottoreille.

Nesteytetyn maakaasun/nesteytetyn biometaanin osalta voidaan myöntää erityinen tyyppihyväksyntä 4.8.1–4.8.2 kohdan vaatimusten mukaisesti.

4.8.1. Polttoainekohtaisen tyyppihyväksynnän hakemista koskevat edellytykset nesteytettyä maakaasua/nesteytettyä biometaania käyttäville moottoreille (LNG).

4.8.1.1. Valmistaja voi hakea polttoainekohtaista tyyppihyväksyntää vain, jos kyseessä on erityiselle LNG-kaasukoostumukselle kalibroitava moottori (4) ja saatava λ-muutoskerroin eroaa enintään 3 prosenttia liitteessä 5 täsmennetyn G20-polttoaineen λ-muutoskertoimesta ja etaanipitoisuus on enintään 1,5 prosenttia.

4.8.1.2. Kaikissa muissa tapauksissa valmistajan on haettava yleistä tyyppihyväksyntää 4.6.3.2 kohdan määräysten mukaisesti.

4.8.2. Polttoainekohtaista tyyppihyvksyntää (LNG) koskevat erityiset testivaatimukset

4.8.2.1. Jos kyseessä on kaksipolttoainemoottoriperhe, jonka moottorit kalibroidaan erityiselle LNG-kaasukoostumukselle2, josta saatava λ-muutoskerroin eroaa enintään 3 prosenttia liitteessä 5 täsmennetyn G20-polttoaineen λ-muutoskertoimesta ja etaanipitoisuus on enintään 1,5 prosenttia, kantamoottori on testattava ainostaan G20-vertailupolttoaineella liitteen 5 mukaisesti.

4.9. Moottoriperheen jäsenen pakokaasupäästöjen tyyppihyväksyntä

4.9.1. Jäljempänä 4.8.2 kohdassa mainittua poikkeusta lukuun ottamatta kantamoottorin tyyppihyväksyntä on laajennettava koskemaan kaikkia moottoriperheen jäseniä ilman eri testejä kaikkien sellaisten polttoainekoostumusten osalta, jotka kuuluvat siihen polttoaineryhmään, jolle kantamoottori on hyväksytty (4.7.2 kohdassa tarkoitetut moottorit), tai sen polttoaineryhmän osalta (4.6 tai 4.7 kohdassa tarkoitetut moottorit), jolle kantamoottori on tyyppihyväksytty.

4.9.2. Jos tutkimuslaitos katsoo, että jätetty hakemus ei valitun kantamoottorin osalta täysin edusta liitteen 1 osassa 1 määritettyä moottoriperhettä, se voi valita testattavaksi vaihtoehtoisen ja tarvittaessa toisen vertailumoottorin.

4.10. Ajoneuvon sisäisten valvontajärjestelmien (OBD-järjestelmien) hyväksyntää koskevat vaatimukset

4.10.1. Valmistajien on varmistettava, että kaikissa moottorijärjestelmissä ja ajoneuvoissa on sisäinen valvontajärjestelmä eli OBD-järjestelmä.

4.10.2. OBD-järjestelmä on suunniteltava, rakennettava ja asennettava ajoneuvoon liitteen 9A mukaisesti siten, että sen avulla voidaan yksilöidä ja tallentaa kyseisessä liitteessä määritellyt huononemis- ja vikatyypit ja ilmoittaa niistä ajoneuvon koko käyttöiän ajan.

4.10.3. Valmistajan on varmistettava, että OBD-järjestelmä on liitteessä 9A vahvistettujen vaatimusten mukainen, mukaan lukien OBD-järjestelmän käytönaikaiselle tehokkuudelle asetetut vaatimukset, kaikissa tavanomaisissa ja kohtuudella ennakoitavissa ajo-olosuhteissa, myös liitteessä 9B eritellyissä tavanomaisissa käyttöolosuhteissa.

4.10.4. OBD-järjestelmän vianilmaisimen on aktivoiduttava liitteen 9B vaatimusten mukaisesti, kun sitä testataan käyttäen kelpuutettua vaurioitunutta osaa. OBD-järjestelmän vianilmaisin voi aktivoitua myös silloin, kun päästöt alittavat liitteessä 9A eritellyt OBD-järjestelmän raja-arvot.

4.10.5. Valmistajan on varmistettava, että liitteessä 9A vahvistettuja OBD-moottoriperheen käytönaikaista tehokkuutta koskevia määräyksiä noudatetaan.

4.10.6. OBD-järjestelmän käytönaikaiseen tehokkuuteen liittyvät tiedot on tallennettava ja asetettava saataville salaamattomina standardoidun OBD-yhteyskäytännön kautta liitteen 9A määräysten mukaisesti.

4.10.7. Jos valmistaja niin haluaa, OBD-järjestelmät voivat uusien tyyppihyväksyntien osalta olla liitteessä 9A, jossa viitataan tähän kohtaan, eriteltyjen vaihtoehtoisten määräysten mukaisia 13.2.3 kohdassa täsmennettyyn päivämäärään asti.

4.10.8. Dieselhiukkassuodattimen valvonnan osalta valmistaja voi halutessaan soveltaa liitteessä 9A olevassa 2.3.3.3 kohdassa vahvistettuja vaihtoehtoisia määräyksiä uusiin tyyppihyväksyntiin 13.2.2 kohdassa täsmennettyyn päivämäärään asti.

4.11. Korvaavien pilaantumista rajoittavien laitteiden hyväksyntävaatimukset

4.11.1. Valmistajan on varmistettava, että pilaantumista rajoittavat laitteet, jotka on tarkoitettu asennettaviksi varaosina tämän säännön piiriin kuuluviin tyyppihyväksyttyihin moottorijärjestelmiin tai ajoneuvoihin, tyyppihyväksytään erillisinä teknisinä yksikköinä 4.11.2–4.11.5 kohdan vaatimusten mukaisesti.

Katalysaattoreita, typen oksidien poistolaitteita ja hiukkassuodattimia pidetään tätä sääntöä sovellettaessa pilaantumista rajoittavina laitteina.

4.11.2. Alkuperäisten korvaavien pilaantumista rajoittavien laitteiden, jotka vastaavat liitteen 1 osassa 1 olevassa 3.2.12 kohdassa tarkoitettua tyyppiä ja jotka on tarkoitus asentaa asianomaisessa tyyppihyväksyntäasiakirjassa tarkoitettuun ajoneuvoon, ei tarvitse olla kaikkien liitteen 13 määräysten mukaisia, kunhan ne täyttävät kyseisen liitteen 2.1, 2.2 ja 2.3 kohdan vaatimukset.

4.11.3. Valmistajan on varmistettava, että alkuperäisessä pilaantumista rajoittavassa laitteessa on tunnistemerkinnät.

4.11.4. Edellä 4.11.3 kohdassa tarkoitettuihin tunnistemerkintöihin on kuuluttava seuraavat:

4.11.5. Korvaavat pilaantumista rajoittavat laitteet voidaan tyyppihyväksyä tämän säännön mukaisesti vasta sitten, kun niitä koskevat testausvaatimukset on otettu käyttöön tämän säännön liitteessä 13. (5)

4.12. Hyväksyntämerkit ja merkinnät moottorijärjestelmiä ja ajoneuvoja varten

4.12.1. Kullekin hyväksytylle tyypille annetaan hyväksyntänumero. Hyväksyntänumeron kahdesta ensimmäisestä numerosta (tällä hetkellä 06, joka vastaa muutossarjaa 06) käy ilmi muutossarja, joka sisältää ne sääntöön tehdyt tärkeät tekniset muutokset, jotka ovat hyväksynnän myöntämishetkellä viimeisimmät. Sama sopimuspuoli ei saa antaa samaa numeroa toiselle moottorityypille tai ajoneuvotyypille.

4.12.2. Tätä sääntöä soveltaville vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolille on ilmoitettava tähän sääntöön perustuvasta moottorityypin tai ajoneuvotyypin hyväksynnän myöntämisestä, laajentamisesta tai epäämisestä taikka tuotannon lopettamisesta tilanteen mukaan tämän säännön liitteessä 2A, 2B tai 2C esitetyn mallin mukaisella lomakkeella. Myös tyyppitestin aikana mitatut arvot on ilmoitettava.

4.12.3. Kaikkiin tämän säännön nojalla hyväksytyn moottorityypin mukaisiin moottoreihin ja kaikkiin tämän säännön nojalla hyväksytyn ajoneuvotyypin mukaisiin ajoneuvoihin on kiinnitettävä näkyvästi ja helppopääsyiseen paikkaan kansainvälinen hyväksyntämerkki, jossa on:

Kaksipolttoainemoottoreiden hyväksyntämerkissä on oltava kansallisen tunnuksen jälkeen merkkisarja, jolla ilmaistaan, mille kaksipolttoainemoottorin tyypille ja mille kaasuryhmälle hyväksyntä on myönnetty.

Maakaasumoottoreiden hyväksyntämerkissä on oltava kansallisen tunnuksen perässä kirjain tai kirjaimia, joiden tarkoituksena on ilmaista kaasuryhmä, jonka osalta hyväksyntä on myönnetty. Kirjaimet ovat:

Nestekaasukäyttöisten kipininäsytytysmoottoreiden hyväksyntämerkissä on oltava kansallisen tunnuksen perässä kirjan Q, jonka tarkoituksena on ilmaista moottorityyppi, jonka osalta hyväksyntä on myönnetty.

Bensiinikäyttöisten kipinäsytytysmoottoreiden hyväksyntämerkissä on oltava kansallisen tunnuksen perässä kirjan P, jonka tarkoituksena on ilmaista moottorityyppi, jonka osalta hyväksyntä on myönnetty.

Etanolikäyttöisten (ED85) kipinäsytytysmoottoreiden hyväksyntämerkissä on oltava kansallisen tunnuksen perässä merkintä E85, jonka tarkoituksena on ilmaista moottorityyppi, jonka osalta hyväksyntä on myönnetty.

Etanolikäyttöisten (ED95) puristussytytysmoottoreiden hyväksyntämerkissä on oltava kansallisen tunnuksen perässä kirjamet ED, joiden tarkoituksena on ilmaista moottorityyppi, jonka osalta hyväksyntä on myönnetty.

Dieselkäyttöisten puristussytytysmoottoreiden hyväksyntämerkissä on oltava kansallisen tunnuksen perässä kirjain D, jonka tarkoituksena on ilmaista moottorityyppi, jonka osalta hyväksyntä on myönnetty.

Hyväksyntämerkissä on oltava hyväksyntänumeron perässä myös liitteen 3 taulukossa 3 ilmaistu lisäkirjainmerkki, jonka tarkoituksena on ilmiasta päästövaihe, jonka osalta hyväksyntä on myönnetty 13.2 kohdan mukaisesti.

4.12.4. Jos ajoneuvo tai moottori on sellaisen tyypin mukainen, joka on hyväksytty yhden tai useamman muun sopimukseen liitetyn säännön perusteella tämän säännön mukaisesti hyväksynnän myöntäneessä maassa, 4.12.3.1 kohdassa tarkoitettua tunnusta ei tarvitse toistaa. Tällöin sääntöjen ja hyväksyntien numerot sekä kaikkien niiden sääntöjen lisäsymbolit, joiden perusteella hyväksyntä on myönnetty tämän säännön perusteella, on sijoitettava pystysarakkeisiin 4.12.3.1 kohdassa tarkoitetun tunnuksen oikealle puolelle.

4.12.5. Hyväksyntämerkki on sijoitettava valmistajan hyväksyttyyn tyyppiin kiinnittämään tyyppikilpeen tai lähelle sitä.

4.12.6. Tämän säännön liitteessä 3 annetaan esimerkkejä hyväksyntämerkeistä.

4.12.7. Teknisenä yksikkönä hyväksytyssä moottorissa on oltava hyväksyntämerkin lisäksi seuraavat merkinnät:

4.12.8. Merkinnät

Polttoainerajoituksin hyväksytyssä maakaasu- tai nestekaasumoottorissa on oltava seuraavat merkit:

4.12.8.1. Sisältö

Seuraavat tiedot on annettava:

Edellä olevan 4.7.2.3 kohdan tapauksessa merkinnässä on luettava ”AINOASTAAN … -LUOKAN MAAKAASUN KÄYTTÖ SALLITTUA” tai tilanteen mukaan ”AINOASTAAN … -LUOKAN NESTEKAASUN KÄYTTÖ SALLITTUA”. Liitteen 5 vastaavien taulukoiden tiedot sekä moottorin valmistajan määrittämät yksittäiset komponentit ja rajat on annettava.

Kirjainten ja numeroiden on oltava vähintään 4 mm:n korkuisia.

Huomautus: Jos tällaisen merkinnän sijoittaminen ei tilan puutteen vuoksi ole mahdollista, voidaan käyttää yksinkertaistettua koodia. Tällöin kaikki edellä tarkoitetut tiedot sisältävän selvityksen on oltava vaivattomasti polttoainesäiliötä täyttävän tai moottoria ja sen lisälaitteita huoltavan tai korjaavan henkilön sekä asianomaisten viranomaisten saatavilla. Valmistajan ja tyyppihyväksyntäviranomaisen on sovittava selvityksen sijoituspaikasta ja sisällöstä.

4.12.8.2. Ominaisuudet

Merkintöjen on kestettävä moottorin käyttöikä. Niiden on oltava helppolukuisia, ja niissä olevien kirjainten ja numeroiden on oltava kulumattomia. Lisäksi merkinnät on kiinnitettävä siten, että niiden kiinnitys kestää moottorin käyttöiän, eikä merkintöjä voi irrottaa tuhoamatta tai vahingoittamatta niitä.

4.12.8.3. Sijoittaminen

Merkinnät on kiinnitettävä moottorin sellaiseen osaan, joka on tarpeen moottorin tavanomaisessa käytössä ja jota ei yleensä tarvitse vaihtaa moottorin käyttöiän aikana. Lisäksi merkinnät on sijoitettava siten, että ne ovat helposti nähtävissä, kun moottoriin on asennettu kaikki moottorin käytön kannalta tarpeelliset apulaitteet.

4.13. Ajoneuvotyypin moottorin hyväksyntähakemuksen osalta 4.11 kohdassa tarkoitettu merkintä on myös sijoitettava polttoaineen täyttöaukon läheisyyteen.

4.14. Hyväksytyllä moottorilla varustetun ajoneuvotyypin hyväksyntähakemuksen osalta 4.12.8 kohdassa tarkoitettu merkintä on myös sijoitettava polttoaineen täyttöaukon läheisyyteen.

5. VAATIMUKSET JA TESTIT

5.1. Yleistä

5.1.1. Valmistajien on varustettava ajoneuvot ja moottorit siten, että ne osat, jotka voivat vaikuttaa päästöjen määrään, on suunniteltu, valmistettu ja asennettu siten, että ajoneuvo tai moottori on tavanomaisessa käytössä tämän säännön ja sen täytäntöönpanotoimenpiteiden määräysten mukainen.

5.1.2. Valmistajan on varmistettava teknisillä toimenpiteillä, että pakokaasupäästöjä rajoitetaan tehokkaasti tämän säännön mukaisesti ajoneuvon tavanomaisen käyttöiän ajan tavanomaisissa käyttöolosuhteissa.

Näillä 5.1.2 kohdassa tarkoitetuilla toimenpiteillä on myös varmistettava, että päästöjenrajoitusjärjestelmän letkut, liitokset ja liitännät ovat turvallisia ja järjestelmän rakenne on alkuperäisen suunnitelman mukainen.

Kaikki moottorijärjestelmät ja rakennepiirteet, jotka voivat vaikuttaa kaasu- ja hiukkaspäästöihin on suunniteltava, valmistettava, koottava ja asennettava niin, että moottori on tavanomaisessa käytössä tämän säännön määräysten mukainen. Valmistajan on varmistuttava myös siitä, että 5.1.3 kohdassa ja liitteessä 10 vahvistettuja syklin ulkopuolista päästöjä koskevia vaatimuksia noudatetaan.

5.1.3. Syklin ulkopuolisten päästöjen rajoittamista koskevat vaatimukset

Edellä olevan 5.1.2 kohdan vaatimuksia täytettäessä on teknisissä toimenpiteissä on otettava huomioon

5.1.4. Asiakirjavaatimukset

Muodollisessa asiakirjapaketissa tiedot voidaan esittää lyhyesti, jos voidaan osoittaa, että ne kattavat kaikki lähtömuuttujat, jotka säätötoimenpiteiden ja niiden tulomuuttujien matriisi sallii. Asiakirjoissa on kuvailtava liitteessä 11 edellytettävä kuljettajan toimenpiteitä vaativa järjestelmä, mukaan luettuna parametrit, joita tarvitaan kyseiseen järjestelmään liittyvien tietojen saamiseksi. Tyyppihyväksyntäviranomaisen on säilytettävä nämä asiakirjat.

Laajaan asiakirjapakettiin on sisällyttävä tiedot kaikkien lisä- ja peruspäästöstrategioiden toiminnasta, kuvaus parametreistä, joita lisäpäästöstrategiat muuttavat, ja lisäpäästöstrategian toiminnan reunaehdoista, sekä tiedot siitä, mikä lisä- tai peruspäästöstrategia on todennäköisesti toiminnassa liitteessä 10 tarkoitetuissa testiolosuhteissa. Lisäksi paketissa on oltava kuvaus polttoainejestelmän ohjauslogiikasta, ajoitusmenetelmistä sekä kytkentäpisteistä kaikilla käyttötavoilla. Pakettiin on myös sisällyttävä kattava kuvaus liitteessä 11 edellytettävästä kuljettajan toimenpiteitä vaativasta järjestelmästä sekä asiaan liittyvistä seurantastrategioista.

Laaja asiakirjapaketti on pidettävä tiukasti luottamuksellisena. Sen voi säilyttää tyyppihyväksyntäviranomainen tai viranomaisen suostumuksella valmistaja. Jos asiakirjat säilyttää valmistaja, tyyppihyväksyntäviranomaisen on identifioitava ja päivättävä asiakirjapaketti vastaanotettuaan ja hyväksyttyään sen. Asiakirjat on luovutettava tyyppihyväksyntäviranomaisen tarkastettavaksi hyväksynnän yhteydessä tai milloin tahansa hyväksynnän voimassaoloaikana.

5.1.5. Elektroniikkalaitteiston suojausta koskevat määräykset

5.2. Kaasu- ja hiukkaspäästöjä koskevat eritelmät

5.2.1. Toteutettaessa liitteessä 4 kuvattuja testejä kaasu- ja hiukkaspäästöt eivät saa ylittää taulukossa 1 esitettyjä määriä.

5.2.2. Liitteessä 6 vahvistetun testin soveltamisalaan kuuluvien kipinäsytytysmoottoreiden pakokaasujen suurin sallittu hiilimonoksidipitoisuus tavanomaisella joutokäyntinopeudella on se, jonka ajoneuvon valmistaja ilmoittaa. Hiilimonoksidipitoisuus saa kuitenkin olla enintään 0,3 tilavuusprosenttia.

Suurella joutokäyntinopeudella mitattu pakokaasujen hiilimonoksidipitoisuus saa olla enintään 0,2 tilavuusprosenttia, kun moottorin pyörintänopeus on vähintään 2 000 min-1 ja lambda-arvo on 1 ± 0,03 tai valmistajan eritelmän mukainen.

5.2.3. Jos moottorissa on suljettu kampikammio, valmistajien on liitteessä 4 olevissa 6.10 ja 6.11 kohdassa vahvistetun testin osalta varmistettava, että moottorin tuuletusjärjestelmästä ei pääse kampikammiokaasuja ilmakehään. Jos kampikammio on avoin, päästöt on mitattava ja lisättävä pakokaasupäästöihin liitteessä 4 olevan 6.10 kohdan määräysten mukaisesti.

5.3. Päästörajat

Tähän sääntöön sovellettavat päästörajat annetaan taulukossa 1.

Taulukko 1

Päästörajat

5.4. Kesto ja huononemiskertoimet

Valmistajan on määritettävä huononemiskertoimet, joita käytetään sen osoittamiseksi, että moottoriperheen tai moottori-jälkikäsittelyjärjestelmäperheen kaasu- ja hiukkaspäästöt pysyvät 5.3 kohdassa vahvistettujen raja-arvojen mukaisina jäljempänä vahvistetun tavanomaisen käyttöiän ajan.

Menettelyt moottorijärjestelmän tai moottori-jälkikäsittelyjärjestelmäperheen tavanomaisen käyttöiän aikaisen vaatimustenmukaisuuden osoittamiseksi vahvistetaan liitteessä 7.

Tyyppihyväksyntää varten tehtävät pilaantumista rajoittavien laitteiden kestävyystestit ja käytössä olevien ajoneuvojen tai moottorien vaatimustenmukaisuuden testaus suoritetaan seuraavien kilometrimäärien ja ajanjaksojen perusteella:

Luokkien N2 ja N3 ajoneuvoihin, joiden teknisesti hyväksyttävä enimmäismassa on enintään 16 tonnia, ja luokan M3 alaluokkiin I, II ja A kuuluviin ajoneuvoihin ja niihin alaluokkaan B kuuluviin ajoneuvoihin, joiden teknisesti hyväksyttävä enimmäismassa on enintään 7,5 tonnia, asennettavien moottoreiden osalta 300 000 km tai kuusi vuotta sen mukaan, kumpi näistä toteutuu aiemmin;

Luokan N3 ajoneuvoihin, joiden teknisesti hyväksyttävä enimmäismassa on yli 16 tonnia, ja luokan M3 alaluokkaan III kuuluviin ajoneuvoihin ja niihin alaluokkaan B kuuluviin ajoneuvoihin, joiden teknisesti hyväksyttävä enimmäismassa on yli 7,5 tonnia, asennettavien moottoreiden osalta 700 000 km tai seitsemän vuotta sen mukaan, kumpi näistä toteutuu aiemmin.

5.5. Typen oksidien poistojärjestelmien oikean toiminnan varmistamiseen liittyvät vaatimukset

5.5.1. Tyyppihyväksyntää haettaessa valmistajan on esitettävä tyyppihyväksyntäviranomaiselle tiedot, jotka osoittavat, että typen oksidien poistojärjestelmä säilyttää päästöjenrajoituskykynsä kaikissa olosuhteissa, joita alueella (esim. Euroopan unionissa) säännönmukaisesti esiintyy, varsinkin alhaisissa lämpötiloissa.

Lisäksi valmistajien on toimitettava hyväksyntäviranomaiselle tiedot mahdollisen pakokaasujen takaisinkierrätysjärjestelmän (EGR) toimintaperiaatteesta ja toiminnasta alhaisissa ympäristön lämpötiloissa.

Edellä tarkoitettuihin tietoihin on sisällytettävä myös kuvaus siitä, miten järjestelmän käyttäminen alhaisissa lämpötiloissa voi vaikuttaa päästöihin.

Tietoja testeistä ja näiden vaatimusten täyttämismenettelyistä annetaan liitteessä 11.

6. ASENNUS AJONEUVOON

6.1. Moottori on asennettava ajoneuvoon niin, että tyyppihyväksyntää koskevat vaatimukset täyttyvät. Huomioon on otettava seuraavat moottorin tyyppihyväksyntään liittyvät seikat:

6.2. Tyyppihyväksytyn moottorin asentaminen ajoneuvoon

Erillisenä teknisenä yksikkönä tyyppihyväksytyn moottorin asennuksen on lisäksi täytettävä seuraavat vaatimukset:

Erillisenä teknisenä yksikkönä hyvksytyn kaksipolttoainemoottorin asennuksen ajoneuvoon on lisäksi täytettävä liitteessä 15 olevan 6.3 kohdan vaatimukset ja sen on on liitteessä 15 olevan 8.2 kohdan mukaisesti täytettävä valmistajan suorittamaa asennusta koskevat liitteen 1 osassa 1 täsmennetyt vaatimukset.

6.3. Polttoainesäiliön aukko, kun moottori on bensiini- tai E85-käyttöinen

Bensiini- tai E85-säiliön täyttöaukon on oltava sellainen, että säiliötä ei voida täyttää täyttöpistoolilla, jonka suuttimen halkaisija on 23,6 mm tai suurempi.

Ajoneuvoon on näkyvästi ja pysyvästi merkitty helposti luettava lyijyttömän bensiinin tunnus, joka määritellään standardissa ISO 2575:1982, paikkaan, joka on polttoainesäiliötä täyttävän henkilön välittömästi nähtävissä. Lisämerkinnät sallitaan.

Ajoneuvo on suunniteltu ja valmistettu niin, että lyijyä sisältävä bensiini ei voi vaikuttaa haitallisesti mihinkään sellaiseen laitteeseen, jonka tarkoituksena on kaasumaisten pilaavien aineiden päästöjen rajoittaminen.

luokan M1 tai N1 ajoneuvoissa muu järjestelmä, jolla on sama vaikutus. Tällaisia voivat olla esim. remmillä tai ketjulla varustettu täyttöaukon tulppa tai tulppa, joka avataan ajoneuvon käynnistämiseen käytettävän virta-avaimen avulla. Jälkimmäisessä tapauksessa täyttöaukon tulpan on oltava sellainen, että avaimen voi poistaa ainoastaan tulpan ollessa lukittuna.

7. MOOTTORIPERHE

7.1. Moottoriperheen määritysparametrit

Moottorin valmistajan määrittämän moottoriperheen on oltava liitteessä 4 olevan 5.2 kohdan mukainen.

Kun kyseessä on kaksipolttoainemoottori, moottoriperheen on oltava myös liitteessä 15 olevan 3.1.1 kohdan lisävaatimusten mukainen.

7.2. Kantamoottorin valitseminen

Moottoriperheen kantamoottori on valittava liitteessä 4 olevassa 5.2.4 kohdassa vahvistettujen vaatimusten mukaisesti.

Kun kyseessä on kaksipolttoainemoottori, kantamoottoriperheen on oltava myös liitteessä 15 olevan 3.1.2 kohdan lisävaatimusten mukainen.

7.3. Laajennus, jolla moottoriperheeseen sisällytetään uusi moottorijärjestelmä

Jos uuteen moottorijärjestelmään sisältyy suunnittelupiirteitä, jotka eivät ole 7.2 kohdan tai, kun kyseessä ovat kaksipolttoainemoottorit, liitteessä 15 olevan 3.1.2 kohdan mukaisesti edustettuina kantamoottorijärjestelmässä, mutta se itsessään edustaisi mainittujen kohtien mukaisesti koko perhettä, uudesta moottorijärjestelmästä on tultava uusi kantamoottori. Tässä tapauksessa on osoitettava, että uudet suunnittelupiirteet ovat tämän säännön mukaisia, ja liitteessä 1 tarkoitetun asiakirjan tietoja on muutettava.

7.4. OBD-moottoriperheen määrittävät muuttujat

OBD-moottoriperhe on määritettävä tärkeimpien suunnitteluparametrien perusteella, ja näiden parametrien on oltava samat saman perheen moottorijärjestelmille liitteessä 9B olevan 6.1 kohdan mukaisesti.

8. TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS

8.1. Kaikki moottorit tai ajoneuvot, joihin on liitetty tämän säännön mukainen hyväksyntämerkki, on valmistettava hyväksytyn tyypin mukaisiksi hyväksyntälomakkeessa ja sen liitteissä annetun kuvauksen osalta. Tuotannon vaatimustenmukaisuuden varmistamismenettelyjen on oltava vuoden 1958 sopimuksen (E/ECE/324//E/ECE/TRANS/505/Rev.2) lisäyksessä 2 vahvistettujen menettelyjen ja seuraavien, 8.2–8.5 kohdassa esitettyjen vaatimusten mukaisia.

8.2. Yleiset vaatimukset

Kun sovelletaan lisäystä 1, 2 tai 3, niistä moottoreista, joiden tuotannon vaatimustenmukaisuus on tarkastettava, mitatut kaasu- ja hiukkasmaisten pilaavien aineiden päästöt on mukautettava käyttämällä kyseiselle moottorille soveltuvaa huononemiskerrointa, joka on kirjattu tämän säännön mukaisesti myönnetyn tyyppihyväksyntätodistuksen lisäykseen.

8.3. Pilaavien aineiden päästöt

Kun mitataan pilaavien aineiden päästöjä ja moottorin tyyppihyväksyntää on laajennettu yhden tai useamman kerran, testit on tehtävä asianomaiseen laajennukseen liittyvässä tietopaketissa kuvailluille moottoreille.

Tarkastelun kohteena olevien moottoreiden sarjatuotannosta on otettava kolme moottoria. Moottoreille on tehtävä WHTC-syklin ja tarvittaessa WHSC-syklin mukainen testi tuotannon vaatimustenmukaisuuden tarkastamiseksi. Raja-arvoina ovat 5.3 kohdassa vahvistetut arvot.

Kuva 1

Tuotannon vaatimustenmukaisuuden testauskaavio

Valmistajan pyynnöstä testit voidaan tehdä moottoreille, joille on tehty enintään 125 tunnin mittainen totutuskäyttö. Tässä tapauksessa valmistajan on suoritettava moottorin totutuskäyttö ja sitouduttava olemaan säätämättä moottoreita millään tavoin.

Jos kaupan olevalla polttoaineella testattu kaasumoottori katsotaan vaatimusten vastaiseksi ja testin tulos riitautetaan, testit on suoritettava uudelleen vertailupolttoaineella, jonka osalta kantamoottori on testattu, tai mahdollisesti 4.6.4.1 ja 4.7.1.2 kohdassa tarkoitetulla polttoaineella 3, jolla kantamoottori mahdollisesti on testattu. Tämän jälkeen tulos on muunnettava laskutoimituksella käyttäen 4.6.5, 4.6.6.1 ja 4.7.1.3 kohdassa tarkoitettuja asianomaisia kertoimia r, ra tai rb. Jos kertoimen r, ra tai rb arvo on alle yksi, korjausta ei tehdä. Sekä mitattujen että laskettujen tulosten on osoitettava, että moottori on raja-arvoja koskevien vaatimusten mukainen kaikkien polttoaineiden osalta (polttoaineet 1 ja 2 sekä tarvittaessa polttoaine 3 maakaasukäyttöisten ja polttoaineet A ja B nestekaasukäyttöisten moottoreiden osalta).

Tietyllä polttoainekoostumuksella käytettäväksi vahvistetun kaasumoottorin tuotannon vaatimustenmukaisuustestit on suoritettava polttoaineella, jolle moottori on kalibroitu.

8. 4. Ajoneuvon sisäinen valvontajärjestelmä (OBD)

Sarjatuotannosta on otettava satunnaisotannalla moottori, ja sille on tehtävä liitteessä 9B kuvaillut testit. Testit voidaan tehdä moottorille, jolle on tehty enintään 125 tunnin mittainen totutuskäyttö.

Jos hyväksyntäviranomainen katsoo, että tuotannon laatu ei ole tyydyttävä, se voi vaatia, että OBD-järjestelmän tuotannon vaatimustenmukaisuus on varmennettava. Varmennus on tehtävä seuraavasti:

Jos sarjatuotannosta poimittu moottori ei täytä 8.4.1 kohdan vaatimuksia, sarjatuotannosta on otettava uusi neljän moottorin satunnaisotos, ja sille on tehtävä liitteessä 9B kuvaillut testit. Testit voidaan tehdä moottorille, jolle on tehty enintään 125 tunnin mittainen totutuskäyttö.

8.5. Käytönaikaista testausta varten tarvittavat elektronisen moottorinohjausyksikön (ECU) tiedot

ECU:n vääntömomenttisignaali on katsottava vaatimusten mukaiseksi, jos laskettu vääntömomentti on 9.4.2.5 kohdassa vahvistettujen toleranssien sisällä.

Tyyppihyväksyntäviranomaisen pyynnöstä valmistajan on osoitettava ECU-tietojen saatavuus ja vaatimustenmukaisuus sarjatuotannossa suorittamalla 8.5.1–8.5.4 kohdassa tarkoitetut asiaankuuluvat testit moottorinäytteelle, joka on valittu samasta moottorityypistä. Näytteenottoon sovellettavat säännöt, kuten näytteen koko ja tilastolliset hyväksyntä- ja hylkäyskriteerit, ovat samat kuin 8.1–8.3 kohdassa vahvistetut päästöjen vaatimustenmukaisuuden tarkastuksessa sovellettavat säännöt.

9. KÄYTÖSSÄ OLEVIEN AJONEUVOJEN JA MOOTTOREIDEN VAATIMUSTENMUKAISUUS

9.1. Johdanto

Tässä kohdassa esitetään vaatimukset, jotka tämän säännön perusteella hyväksyttyjen käytössä olevien ajoneuvojen on täytettävä.

9.2. Käytönaikainen vaatimustenmukaisuus

9.2.1. Tämän säännön mukaisesti tyyppihyväksyttyjen ajoneuvojen tai moottorijärjestelmien käytönaikainen vaatimustenmukaisuus on varmistettava vuoden 1958 sopimuksen (E/ECE/324//E/ECE/TRANS/505/Rev.2) lisäyksen 2 mukaisesti ja noudattaen tämän säännön liitteessä 8 esitettyjä vaatimuksia, jos kyseessä on tämän säännön mukaisesti tyyppihyväksytty ajoneuvo tai moottorijärjestelmä.

9.2.2. Valmistajan toteuttamilla teknisillä toimenpiteillä on voitava varmistaa, että pakokaasupäästöjä rajoitetaan tehokkaasti ajoneuvojen tavanomaisen käyttöiän ajan tavanomaisissa käyttöolosuhteissa. Tämän säännön määräysten noudattaminen on tarkastettava ajoneuvoon asennetun moottorijärjestelmän tavanomaisen käyttöiän aikana tavanomaisissa käyttöolosuhteissa tämän säännön liitteessä 8 esitettyjen vaatimusten mukaisesti.

9.2.3. Valmistajan on raportoitava käytönaikaisen testauksen tuloksista alkuperäisen tyyppihyväksynnän myöntäneelle tyyppihyväksyntäviranomaiselle tyyppihyväksynnän yhteydessä esitetyn alustavan suunnitelman mukaisesti. Kaikki poikkeamat alustavasta suunnitelmasta on perusteltava tyyppihyväksyntäviranomaisen riittäväksi katsomalla tavalla.

9.2.4. Jos alkuperäisen tyyppihyväksynnän myöntänyt tyyppihyväksyntäviranomainen ei pidä valmistajan liitteessä 8 olevan 10 kohdan mukaisesti antamaa raporttia tyydyttävänä tai jos sille ilmoitetaan käytönaikaisen vaatimustenmukaisuuden puutteista, viranomainen voi määrätä valmistajan tekemään varmistustestejä. Tyyppihyväksyntäviranomaisen on tarkastettava valmistajan toimittama varmistustestejä koskeva seloste.

9.2.5. Jos alkuperäisen tyyppihyväksynnän myöntänyt tyyppihyväksyntäviranomainen ei ole tyytyväinen käytönaikaisten testien tai varmistustestien tuloksiin liitteessä 8 vahvistettujen perusteiden tai sopimuspuolen suorittamien käytönaikaisten testien perusteella, viranomaisen on vaadittava valmistajaa toimittamaan suunnitelman korjaaviksi toimenpiteiksi tämän säännön 9.3 kohdan ja liitteessä 8 olevan 9 kohdan mukaisesti.

9.2.6. Kukin sopimuspuoli voi tehdä omia seurantatestejään, jotka perustuvat liitteessä 8 vahvistettuun käytönaikaisen vaatimustenmukaisuuden testausmenettelyyn, ja raportoida näiden testien tuloksista. Tiedot hankinnasta, huollosta ja valmistajan osallistumisesta on kirjattava. Tyyppihyväksyntäviranomaisen pyynnöstä on alkuperäisen hyväksynnän myöntäneen viranomaisen toimitettava tarpeelliset tiedot tyyppihyväksynnästä, jotta testaus voidaan tehdä liitteessä 8 vahvistetun menettelyn mukaisesti.

9.2.7. Jos sopimuspuoli osoittaa, että moottori- tai ajoneuvotyyppi ei ole siihen sovellettavien tämän kohdan (eli 9.2 kohdan) ja liitteen 8 vaatimusten mukainen, sen on viipymättä oman tyyppihyväksyntäviranomaisensa kautta ilmoitettava asiasta tyyppihyväksyntäviranomaiselle, joka myönsi alkuperäisen tyyppihyväksynnän. Saatuaan tällaisen pyynnön kyseisen tyyppihyväksyntäviranomaisen on toteutettava vaadittavat toimet mahdollisimman nopeasti ja joka tapauksessa kuuden kuukauden kuluessa pyynnön päiväyksestä.

Tällaisen ilmoituksen jälkeen alkuperäisen tyyppihyväksynnän myöntäneen sopimuspuolen tyyppihyväksyntäviranomaisen on viipymättä ilmoitettava valmistajalle, että moottori- tai ajoneuvotyyppi ei täytä näitä vaatimuksia.

9.2.8. Edellä 9.2.7 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen jälkeen sellaisissa tapauksissa, joissa käytönaikaisen vaatimustenmukaisuuden aiempi testaus on antanut tyydyttävät tulokset, alkuperäisen tyyppihyväksynnän myöntänyt tyyppihyväksyntäviranomainen voi vaatia, että valmistaja suorittaa lisävarmistustestejä, neuvoteltuaan ensin puutteesta raportoineen sopimuspuolen asiantuntijoiden kanssa.

Jos edellä tarkoitettuja testaustietoja ei ole saatavilla, valmistajan on 60 työpäivän kuluessa 9.2.7 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen vastaanottamisesta joko toimitettava alkuperäisen tyyppihyväksynnän myöntäneelle tyyppihyväksyntäviranomaiselle suunnitelma korjaaviksi toimenpiteiksi 9.3 kohdan mukaisesti tai suoritettava käytönaikaisen vaatimustenmukaisuuden testaus uudelleen vastaavalla ajoneuvolla sen tarkistamiseksi, onko moottori- tai ajoneuvotyyppi vaatimusten vastainen. Jos valmistaja voi viranomaista tyydyttävällä tavalla osoittaa, että lisätestejä ei voida tehdä säädetyn ajan kuluessa, määräaikaa voidaan pidentää.

9.2.9. Puutteellisesta moottori- tai ajoneuvotyypistä 9.2.7 kohdan mukaisesti ilmoittaneen sopimuspuolen asiantuntijoita on kutsuttava seuraamaan 9.2.8 kohdassa tarkoitettuja käytönaikaisen vaatimustenmukaisuuden lisätestejä. Lisäksi testien tulokset on ilmoitettava kyseiselle sopimuspuolelle ja sen tyyppihyväksyntäviranomaisille.

Jos näissä käytönaikaisen vaatimustenmukaisuuden testeissä tai varmistustesteissä todetaan, että moottori- tai ajoneuvotyyppi on vaatimusten vastainen, tyyppihyväksyntäviranomaisen on vaadittava valmistajaa esittämään suunnitelman korjaaviksi toimenpiteiksi. Korjaavia toimenpiteitä koskevan suunnitelman on oltava 9.3 kohdan ja liitteessä 8 olevan 9 kohdan määräysten mukainen.

Jos käytönaikaisen vaatimustenmukaisuuden testeissä tai varmistustesteissä todetaan, että moottori- tai ajoneuvotyyppi on vaatimusten mukainen, valmistajan on toimitettava alkuperäisen tyyppihyväksynnän myöntäneelle tyyppihyväksyntäviranomaiselle asiaa koskeva testausseloste. Alkuperäisen tyyppihyväksynnän myöntäneen tyyppihyväksyntäviranomaisen on toimitettava seloste sille sopimuspuolelle ja sille tyyppihyväksyntäviranomaisille, joka ilmoitti puutteellisesta ajoneuvotyypistä. Selosteessa on esitettävä testitulokset liitteessä 8 olevan 10 kohdan mukaisesti.

9.2.10. Alkuperäisen tyyppihyväksynnän myöntäneen tyyppihyväksyntäviranomaisen on tiedotettava valmistajan kanssa käytyjen keskustelujen edistymisestä ja tuloksista, varmistustesteistä sekä korjaavista toimenpiteistä sille sopimuspuolelle, joka totesi, että moottori- tai ajoneuvotyyppi ei ole sovellettavien vaatimusten mukainen.

9.3. Korjaavat toimenpiteet

9.3.1. Tyyppihyväksyntäviranomaisen pyynnöstä ja sen jälkeen, kun on suoritettu käytönaikaisen vaatimustenmukaisuuden testaus 9.2 kohdan mukaisesti, valmistajan on toimitettava tyyppihyväksyntäviranomaiselle suunnitelma korjaaviksi toimenpiteiksi 60 työpäivän kuluessa tyyppihyväksyntäviranomaiselta saadun ilmoituksen vastaanottamisesta. Lisäaikaa voidaan kuitenkin myöntää, jos valmistaja voi osoittaa tyyppihyväksyntäviranomaista tyydyttävällä tavalla, että lisäaika on tarpeen vaatimustenvastaisuuden syyn tutkimiseen, jotta suunnitelma korjaaviksi toimenpiteiksi voidaan toimittaa.

9.3.2. Korjaavien toimenpiteiden piiriin on sisällytettävä kaikki käytössä olevat moottorit, jotka kuuluvat samoihin moottoriperheisiin tai OBD-moottoriperheisiin, sekä sellaiset moottoriperheet tai OBD-moottoriperheet, joissa todennäköisesti on samoja puutteita. Valmistajan on arvioitava tyyppihyväksyntäasiakirjojen muutostarve ja ilmoitettava tuloksesta tyyppihyväksyntäviranomaiselle.

9.3.3. Tyyppihyväksyntäviranomaisen on sovittava valmistajan kanssa suunnitelmasta korjaaviksi toimenpiteiksi ja sen toteuttamisesta. Jos alkuperäisen tyyppihyväksynnän myöntänyt tyyppihyväksyntäviranomainen toteaa, ettei asiasta päästä sopimukseen, sen on toteutettava aiheelliset toimenpiteet varmistaakseen, että valmistetut ajoneuvot, järjestelmät, osat tai erilliset tekniset yksiköt saadaan hyväksytyn tyypin mukaisiksi; tällainen toimenpide voi tarvittaessa olla myös tyyppihyväksynnän peruuttaminen. Tyyppihyväksyntäviranomaisen on ilmoitettava toteutetuista toimenpiteistä muiden sopimuspuolten tyyppihyväksyntäviranomaisille. Jos tyyppihyväksyntä peruutetaan, tyyppihyväksyntäviranomaisten on 20 työpäivän kuluessa ilmoitettava muiden sopimuspuolten tyyppihyväksyntäviranomaisille tyyppihyväksynnän peruuttamisesta ja peruuttamisen syistä.

9.3.4. Tyyppihyväksyntäviranomaisen on 30 työpäivän kuluessa korjaavia toimenpiteitä koskevan valmistajan suunnitelman vastaanottamisesta joko hyväksyttävä tai hylättävä suunnitelma. Tyyppihyväksyntäviranomaisen on saman ajan kuluessa ilmoitettava valmistajalle ja kaikille sopimuspuolille päätöksestään hyväksyä tai hylätä suunnitelma korjaaviksi toimenpiteiksi.

9.3.5. Valmistaja on vastuussa korjaavia toimenpiteitä koskevan hyväksytyn suunnitelman täytäntöönpanosta.

9.3.6. Valmistajan on kirjattava tiedot jokaisesta korjattavaksi kutsutusta ja korjatusta tai muutetusta moottorijärjestelmästä tai ajoneuvosta sekä korjaukset tehneistä korjaamoista. Tyyppihyväksyntäviranomaisen on pyynnöstään saatava käyttöönsä edellä tarkoitetut tiedot suunnitelman täytäntöönpanon aikana ja viiden vuoden ajan sen jälkeen.

9.3.7. Edellä 9.3.6 kohdassa tarkoitetusta korjauksesta tai muutoksesta on tehtävä merkintä todistukseen, jonka valmistaja antaa moottorin tai ajoneuvon omistajalle.

9.4. Käytönaikaisen testauksen testit ja vaatimukset

9.4.1. Johdanto

Tässä kohdassa (9.4 kohta) vahvistetaan ECU-tietoja koskevat tyyppihyväksyntävaatimukset ja -testit käytönaikaisen testauksen osalta.

9.4.2. Yleiset vaatimukset

9.4.3. Käytönaikaista testausta varten tarvittavien ECU-tietojen saatavuuden ja vaatimustenmukaisuuden todentaminen

ECU-yksikön antaman vääntömomenttitiedon vastaavuus 9.4.2.2 ja 9.4.2.3 kohdan vaatimusten kanssa on osoitettava moottoriperheen kunkin jäsenen osalta määritettäessä moottorin tehoa säännön nro 85 mukaisesti. Tätä varten on tehtävä lisämittauksia useista osittaisen kuormituksen ja moottorinopeuden toimintapisteistä (esimerkiksi WHSC-moodeista ja sen lisäksi joistakin satunnaisista pisteistä).

10. SEURAAMUKSET VAATIMUSTENMUKAISUUDESTA POIKKEAVASTA TUOTANNOSTA

11. HYVÄKSYTYN TYYPIN MUUTOKSET JA HYVÄKSYNNÄN LAAJENTAMINEN

Hyväksyttyyn tyyppiin mahdollisesti tehtävistä muutoksista on ilmoitettava tyyppihyväksyntäviranomaiselle, joka on hyväksynyt kyseisen tyypin. Kyseinen tyyppihyväksyntäviranomainen voi

12. TUOTANNON LOPETTAMINEN

Jos hyväksynnän haltija lopettaa kokonaan tämän säännön perusteella hyväksytyn tyypin valmistamisen, sen on ilmoitettava tästä hyväksynnän myöntäneelle tyyppihyväksyntäviranomaiselle. Ilmoituksen saatuaan tyyppihyväksyntäviranomaisen on ilmoitettava asiasta muille tätä sääntöä soveltaville vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolille tämän säännön liitteessä 2A, 2B tai 2Cesitetyn mallin mukaisella lomakkeella.

13. SIIRTYMÄMÄÄRÄYKSET

13.1. Yleiset määräykset

13.1.1. Mikään tätä sääntöä soveltava sopimuspuoli ei saa muutossarjan 06 virallisen voimaantulopäivän jälkeen kieltäytyä antamasta hyväksyntää tämän säännön perusteella, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 06.

13.1.2. Tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet voivat muutossarjan 06 voimaantulopäivästä antaa E-hyväksynnän vain, jos hyväksyttäväksi esitetty moottori noudattaa tämän säännön vaatimuksia, sellaisina kuin ne ovat muutettuina muutossarjalla 06.

13.2. Uudet tyyppihyväksynnät

13.2.1. Tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet voivat tämän säännön muutossarjan 06 voimaantulopäivästä alkaen myöntää E-hyväksynnän moottorjärjestelmällä tai ajoneuvolle vain, jos se täyttää seuraavat vaatimukset:

13.2.2. Tätä sääntöä soveltavien sopimuspuolten on 1. syyskuuta 2014 alkaen myönnettävä E-hyväksyntä moottorijärjestelmälle tai ajoneuvolle vain, jos se on seuraavien vaatimusten mukainen:

13.2.3. Tätä sääntöä soveltavien sopimuspuolten on 31. joulukuuta 2015 alkaen myönnettävä E-hyväksyntä moottorijärjestelmälle tai ajoneuvolle vain, jos se on seuraavien vaatimusten mukainen:

13.3. Vanhojen tyyppihyväksyntien voimassaolon päättyminen

13.3.1. Tämän säännön, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 05, perusteella myönnettyjen tyyppihyväksyntien voimassaolo lakkaa 1. tammikuuta 2014.

13.3.2. Tämän säännön, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 06, perusteella myönnettyjen tyyppihyväksyntien, jotka eivät ole 13.2.1 kohdan vaatimusten mukaisia, voimassaolo lakkaa 1. syyskuuta 2015.

13.3.3. Tämän säännön, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 06, perusteella myönnettyjen tyyppihyväksyntien, jotka eivät ole 13.2.2 kohdan vaatimusten mukaisia, voimassaolo lakkaa 31. joulukuuta 2016.

13.4. Erityismääräykset

13.4.1. Tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet voivat edelleen myöntää hyväksyntiä moottorijärjestelmille tai ajoneuvoille, jotka ovat tämän säännön vaatimusten mukaisia, sellaisena kuin se on muutettuna jollakin aiemmalla muutossarjalla, tai jotka ovat jonkin tämän säännön tason mukaisia, jos ajoneuvot on tarkoitettu myytäviksi tai vietäviksi maihin, jotka soveltavat vastaavia vaatimuksia kansallisessa lainsäädännössään.

13.4.2. Käytössä oleviin ajoneuvoihin vaihdettavat moottorit

Tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet voivat edelleen myöntää hyväksyntiä moottoreille, jotka ovat tämän säännön vaatimusten mukaisia, sellaisena kuin se on muutettuna jollakin aiemmalla muutossarjalla, tai tämän säännön minkä tahansa tason mukaisia, jos moottori on tarkoitettu vaihdettavaksi käytössä olevaan ajoneuvoon, johon sovellettiin kyseistä aikaisempaa standardia silloin, kun ajoneuvo otettiin käyttöön.

13.4.3. Kun sovelletaan 13.4.1 tai 13.4.2 kohdassa kuvattuja erityismääräyksiä, liitteen 2A ja 2C lisäyksessä olevassa 1.6 kohdassa annettuun tyyppihyväksyntäilmoitukseen on sisällytettävä tällaisia määräyksiä koskevat tiedot.

14. HYVÄKSYNTÄTESTEISTÄ VASTAAVIEN TEKNISTEN TUTKIMUSLAITOSTEN SEKÄ TYYPPIHYVÄKSYNTÄVIRANOMAISTEN NIMET JA OSOITTEET

Tätä sääntöä soveltavien vuoden 1958 sopimuksen osapuolien on ilmoitettava Yhdistyneiden Kansakuntien sihteeristölle hyväksyntätestien suorittamisesta vastaavien teknisten tutkimuslaitosten sekä niiden tyyppihyväksyntäviranomaisten nimet ja osoitteet, jotka myöntävät hyväksynnät ja joille lomakkeet todistukseksi muissa maissa myönnetystä hyväksynnästä taikka hyväksynnän laajentamisesta, epäämisestä tai peruuttamisesta on toimitettava.

(1) Ajoneuvojen rakennetta koskevan konsolidoidun päätöslauselman (R.E.3) liitteen 7 määritelmän mukaisesti (asiakirja TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2 sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna muutoksella Amend.4).

(2) Esimerkiksi kaasusäiliön tyhjentyessä.

(3) Tämä kohta on varalla sellaisia vaihtoehtoisia määräyksiä varten, jotka liittyvät kevyiden hyötyajoneuvojen OBD-vaatimuksiin ja typen oksidien poistojärjestelmiä koskeviin vaatimuksiin.

(4) Näin olisi tyypillisesti nesteytetyn biometaanin kohdalla.

(5) Liitteessä 13 oleva vanhennusmenettely on saatettava lopulliseen muotoon, ennen kuin tyyppihyväksyntiä voidaan laatia.

(6) Vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolten tunnusnumerot esitetään ajoneuvojen rakennetta koskevan konsolidoidun päätöslauselman (R.E.3) liitteessä 3 (asiakirja ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2/Amend.1).

Näytteidenoton menettelytapa on valittu siten, että näytteen vähimmäiskoon ollessa kolme moottoria erän mahdollisuus läpäistä testi silloin, kun 40 prosenttia moottoreista on viallisia, on 0,95 (tuottajan riski = 5 prosenttia), kun taas erän mahdollisuus läpäistä testi silloin, kun 65 prosenttia moottoreista on viallisia, on 0,10 (kuluttajan riski = 10 prosenttia).

Jos sarjassa mitattujen arvojen (sen jälkeen kun sopivaa huonontumiskerrointa on sovellettu) luonnolliset logaritmit ovat x1, x2, … xi ja L on pilaannuttavan aineen raja-arvon luonnollinen logaritmi, on:

Näytteidenoton menettelytapa on valittu siten, että näytteen vähimmäiskoon ollessa kolme moottoria erän mahdollisuus läpäistä testi silloin, kun 40 prosenttia moottoreista on viallisia, on 0,95 (tuottajan riski = 5 prosenttia), kun taas erän mahdollisuus läpäistä testi silloin, kun 65 prosenttia moottoreista on viallisia, on 0,10 (kuluttajan riski = 10 prosenttia).

Näytteidenoton menettelytapa on valittu siten, että näytteen vähimmäiskoon ollessa kolme moottoria erän mahdollisuus läpäistä testi silloin, kun 30 prosenttia moottoreista on viallisia, on 0,90 (tuottajan riski = 10 prosenttia), kun taas erän mahdollisuus läpäistä testi silloin, kun 65 prosenttia moottoreista on viallisia, on 0,10 (kuluttajan riski = 10 prosenttia).

Jos tyypin tunnisteessa on merkkejä, joilla ei ole merkitystä tässä ilmoituslomakkeessa tarkoitetun ajoneuvon, osan tai erillisen teknisen yksikön kuvailemisessa, ne on esitettävä asiakirjoissa tunnuksella ”?” (esim. ABC??123??).

(2) Jos tyypin tunnisteessa on merkkejä, joilla ei ole merkitystä tässä ilmoituslomakkeessa tarkoitetun ajoneuvon, osan tai erillisen teknisen yksikön kuvailemisessa, ne on esitettävä asiakirjoissa tunnuksella ”?” (esim. ABC??123??).

Kun kyseessä on tyyppihyväksynnän hakeminen ajoneuvolle päästöjen osalta, on täytettävä yleinen osa ja osa 2.

Kun kyseessä on tyyppihyväksynnän hakeminen hyväksytyllä moottorilla varustetulle ajoneuvolle päästöjen osalta, on täytettävä yleinen osa ja osa 2.

Kun kyseessä on tyyppihyväksynnän hakeminen moottorille tai moottoriperheelle erillisenä teknisenä yksikkönä, on täytettävä yleinen osa ja osa 1.

Moottoriperheen jäseniä vastaavat kirjaimet A, B, C. D ja E on korvattava moottoriperheen jäsenten todellisilla nimillä.

Jos tässä liitteessä tarkoitetuissa järjestelmissä, osissa tai erillisissä teknisissä yksiköissä on sähköohjattuja toimintoja, on toimitettava tiedot niiden suoritusarvoista.

Seuraavat tiedot on soveltuvin osin toimitettava kolmena kappaleena, ja niihin on liitettävä sisällysluettelo. Mahdolliset piirustukset on toimitettava asianmukaisessa mittakaavassa ja riittävän yksityiskohtaisina A4-koossa tai siihen kokoon taitettuina. Mahdollisten valokuvien on oltava riittävän yksityiskohtaisia.

Edellä esitetty HL-ryhmän maakaasumoottoriin/-ajoneuvoon kiinnitetty hyväksyntämerkki osoittaa, että kyseinen moottori-/ajoneuvotyyppi on hyväksytty Ruotsissa (E5) säännön nro 49 (tässä tapauksessa päästövaihe C) ja säännön nro 85 (1) mukaisesti. Hyväksyntänumeron kaksi ensimmäistä numeroa osoittavat, että hyväksyntien myöntämispäivinä sääntö nro 49 sisälsi muutossarjan 06 ja sääntö nro 85 oli alkuperäisessä muodossaan.

Edellä esitetty moottoriin tai ajoneuvoon kiinnitetty hyväksyntämerkki osoittaa, että kyseinen moottori- tai ajoneuvotyyppi on hyväksytty Ruotsissa (E5) säännön nro 49, muutossarja 06, mukaisesti hyväksyntänumerolla 2439. Hyväksyntänumeroa seuraava kirjain ilmaisee vaatimusten vaiheen, joka on esitetty yksityiskohtaisesti taulukossa 1 (tässä tapauksessa päästövaihe C). Lisäksi kansallisuustunnuksen jälkeen (ja säännön numeron yläpuolella) on erillinen koodi, joka ilmaisee moottorityypin taulukon 2 mukaisesti (tässä tapauksessa ’Q’, joka merkitsee nestekaasua).

Edellä esitetty moottoriin tai ajoneuvoon kiinnitetty hyväksyntämerkki osoittaa, että kyseinen moottori- tai ajoneuvotyyppi on hyväksytty Ruotsissa (E5) säännön nro 49, muutossarja 06, mukaisesti hyväksyntänumerolla 2439. Hyväksyntänumeroa seuraava kirjain ilmaisee vaatimusten vaiheen, joka on esitetty yksityiskohtaisesti taulukossa 1 (tässä tapauksessa päästövaihe C). Lisäksi kansallisuustunnuksen jälkeen (ja säännön numeron yläpuolella) on erillinen koodi, joka ilmaisee tämän säännön 4.12.3.3.6 kohdan mukaisesti määritetyn polttoaineryhmän (tässä tapauksessa HLt).

Edellä esitetty moottoriin tai ajoneuvoon kiinnitetty hyväksyntämerkki osoittaa, että kyseinen moottori- tai ajoneuvotyyppi on hyväksytty Ruotsissa (E5) säännön nro 49, muutossarja 06, mukaisesti hyväksyntänumerolla 2439. Hyväksyntänumeroa seuraava kirjain ilmaisee vaatimusten vaiheen, joka on esitetty yksityiskohtaisesti taulukossa 1 (tässä tapauksessa päästövaihe B). Lisäksi kansallisuustunnuksen jälkeen (ja säännön numeron yläpuolella) on erillinen koodi, joka ilmaisee moottorityypin taulukon 2 mukaisesti (tässä tapauksessa ’ED’, joka merkitsee etanolia (ED95)).

Edellä esitetty moottoriin tai ajoneuvoon kiinnitetty hyväksyntämerkki osoittaa, että kyseinen moottori- tai ajoneuvotyyppi on hyväksytty Ruotsissa (E5) säännön nro 49, muutossarja 06, mukaisesti hyväksyntänumerolla 2439. Hyväksyntänumeroa seuraava kirjain ilmaisee vaatimusten vaiheen, joka on esitetty yksityiskohtaisesti taulukossa 1 (tässä tapauksessa päästövaihe A). Lisäksi kansallisuustunnuksen jälkeen (ja säännön numeron yläpuolella) on erillinen koodi, joka ilmaisee moottorityypin taulukon 2 mukaisesti (tässä tapauksessa ’D’, joka merkitsee dieseliä).

Moottorijärjestelmälle tai ajoneuvolle tämän säännön kohdan 4 mukaisesti myönnetyssä ja siihen kiinnitetyssä hyväksyntämerkissä on tyyppihyväksyntänumeron ohessa oltava tämän liitteen taulukon 1 mukaisesti annettu kirjain, joka vastaa sitä vaatimusten vaihetta, joihin hyväksyntä on rajoitettu. Lisäksi hyväksyntämerkissä pitäisi myös olla tämän liitteen taulukon 2 mukaisesti valitut merkit, jotka ilmaisevat moottorityypin.

LIITE 4

Testimenettely

1. JOHDANTO

Tämä liite perustuu maailmanlaajuiseen yhdenmukaistettuun raskaiden ajoneuvojen sertifiointiin (WHDC), yleinen tekninen sääntö (gtr) nro 4

2. VARALLA (1)

3. MÄÄRITELMÄT, SYMBOLIT JA LYHENTEET

3.1. Määritelmät

Tässä säännössä:

3.1.1. ’Ilmoitetulla suurimmalla teholla (Pmax)’ tarkoitetaan valmistajan hyväksyntähakemuksessa ilmoittamaa suurinta tehoa ECE-kilowatteina (nettoteho).

3.1.2. ’Viiveellä’ tarkoitetaan aikaa, joka kuluu mitattavan aineosan muutoksesta viitepisteessä järjestelmän vasteeseen, joka on 10 prosenttia lopullisesta lukemasta (t10), kun viitepisteeksi on määritelty näytteenotin. Kaasumaisten komponenttien osalta tämä on mitatun komponentin siirtymäaika näytteenottimesta tunnistimeen.

3.1.3. ’Poikkeamalla’ tarkoitetaan mittauslaitteen nollavasteen tai vertailuvasteen eroa päästötestin jälkeen ja sitä ennen.

3.1.4. ’Täysvirtauslaimennusmenetelmällä’ tarkoitetaan prosessia, jossa pakokaasun kokonaisvirtaukseen sekoitetaan laimenninta ennen kuin laimennetusta pakokaasuvirrasta erotetaan osa analysoitavaksi.

3.1.5. ’Suurimmalla kierrosnopeudella (nhi)’ tarkoitetaan suurinta moottorin kierrosnopeutta, jolla moottori tuottaa 70 prosenttia ilmoitetusta suurimmasta tehosta.

3.1.6. ’Alimmalla kierrosnopeudella (nlo)’ tarkoitetaan moottorin alinta kierrosnopeutta, jolla moottori tuottaa 55 prosenttia ilmoitetusta suurimmasta tehosta.

3.1.7. ’Suurimmalla teholla (Pmax)’ tarkoitetaan valmistajan ilmoittamaa suurinta tehoa kilowatteina.

3.1.8. ’Suurimman vääntömomentin kierrosnopeudella’ tarkoitetaan valmistajan ilmoittamaa moottorin kierrosnopeutta, jolla moottorista saadaan suurin vääntömomentti.

3.1.9. ’Normalisoidulla vääntömomentilla’ tarkoitetaan tietyllä moottorin kierrosnopeudella saatua normalisoitua vääntömomenttia prosenttiosuutena suurimmasta mahdollisesta vääntömomentista.

3.1.10. ’Käyttäjän pyynnöllä’ tarkoitetaan moottorin käyttäjän antamaa syötettä, jolla ohjataan moottorin tuotosta. Käyttäjä voi olla henkilö (manuaalinen syöte) tai säädin (automaattinen syöte), joka mekaanisesti tai sähköisesti antaa syötesignaalin, joka ohjaa moottorin tuotosta. Syöte voi olla peräisin kaasupolkimesta tai -signaalista, kaasuvivusta tai -signaalista, polttoainevivusta tai -signaalista, nopeusvivusta tai -signaalista tai säätimen asetuksesta tai signaalista.

3.1.11. ’Osavirtauslaimennusmenetelmällä’ tarkoitetaan prosessia, jossa osa pakokaasun kokonaisvirtauksesta otetaan erilleen ja siihen sekoitetaan soveltuva määrä laimenninta ennen sen johtamista hiukkasten näytteenottosuodattimeen.

3.1.12. ’Porrastetulla tasaisen nopeuden testisyklillä’ tarkoitetaan testisykliä, joka koostuu moottorin tasaisen nopeuden testimoodeista, joille kullekin on määritelty nopeus- ja vääntömomenttikriteerit ja joiden välillä tehdään määrätyt porrastukset (WHSC).

3.1.13. ’Nimellisnopeudella’ tarkoitetaan valmistajan myynti- ja huoltoesitteissä ilmoittamaa säätimen sallimaa suurinta moottorin nopeutta täydellä kuormituksella tai, jos säädintä ei ole, valmistajan myynti- ja huoltoesitteissä ilmoittamaa nopeutta, jolla moottorista saadaan suurin teho.

3.1.14. ’Vasteajalla’ tarkoitetaan aikaa, joka kuluu mitattavan komponentin muutoksesta viitepisteessä järjestelmän vasteeseen, joka on 90 prosenttia lopullisesta lukemasta (t90), kun viitepisteeksi on määritelty näytteenotin, jolloin mitatun komponentin muutos on vähintään 60 prosenttia koko asteikosta ja tapahtuu alle 0,1 sekunnissa. Järjestelmän vasteaika koostuu järjestelmän viiveestä ja järjestelmän nousuajasta.

3.1.15. ’Nousuajalla’ tarkoitetaan ajallista eroa, joka on 10 prosenttia ja 90 prosenttia lopullisesta lukemasta olevien vasteiden välillä (t90–t10).

3.1.16. ’Vertailuvasteella’ tarkoitetaan keskimääräistä vastetta vertailukaasuun 30 sekunnin aikavälillä.

3.1.17. ’Spesifisillä päästöillä’ tarkoitetaan massapäästöä, joka ilmaistaan yksiköllä g/kWh.

3.1.18. ’Testisyklillä’ tarkoitetaan useiden testipisteiden, joille kullekin on määritetty nopeus ja vääntömomentti, muodostamaa jaksoa; moottorin on noudatettava määritettyä nopeutta ja vääntömomenttia joko tasaisella nopeudella (WHSC) tai vaihtuvissa käyttöolosuhteissa (WHTC).

3.1.19. ’Muunnosajalla’ tarkoitetaan aikaa, joka kuluu mitattavan komponentin muutoksesta viitepisteessä järjestelmän vasteeseen, joka on 50 prosenttia lopullisesta lukemasta (t50), kun viitepisteeksi on määritelty näytteenotin. Muunnosaikaa käytetään eri mittalaitteiden signaalien yhdenmukaistamiseen.

3.1.20. ’Vaihtuvien olosuhteiden testisyklillä’ tarkoitetaan testisykliä, jossa on suhteellisen nopeasti ajallisesti vaihtelevien normalisoitujen nopeus- ja vääntömomenttiarvojen jakso (WTHC).

3.1.21. ’Nollavasteella’ tarkoitetaan keskimääräistä vastetta nollakaasuun 30 sekunnin aikavälillä.

Kuva 1

Järjestelmävasteen määritelmät

3.2. Yleiset symbolit

Symboli Yksikkö Käsite a 1 — Regressiolinjan kaltevuus a 0 — Regressiolinjan y-leikkaus A/F st — Stoikiometrinen ilman ja polttoaineen suhde c ppm/tilavuusprosenttia Pitoisuus c d ppm/tilavuusprosenttia Pitoisuus kuivana c w ppm/tilavuusprosenttia Pitoisuus märkänä cb ppm/tilavuusprosenttia Taustapitoisuus C d — SSV:n purkauskerroin c gas ppm/tilavuusprosenttia Kaasumaisten komponenttien pitoisuus hiukkasia/ kuutiosenttimetri Laimennetusta pakokaasusta mitattu keskimääräinen hiukkaspitoisuus korjattuna vakio-olosuhteisiin (273,2 K ja 101,33 kPa), hiukkasia/kuutiosenttimetri cs,i hiukkasia/kuutiosenttimetri Hiukkasmäärämittarista tehty diskreetti mittaus laimennetun pakokaasun hiukkaspitoisuudesta koindisidenssikorjattuna ja korjattuna vakio-olosuhteisiin (273,2 K ja 101,33 kPa) d m Läpimitta di Hiukkasten sähköiseen liikkuvuuteen perustuva halkaisija (30, 50 tai 100 nm) d V m Vakiotilavuusvirtalaitteen kurkun läpimitta D 0 m3/s PDP-kalibroinnin vakiotekijä D — Laimennuskerroin Δt s Aikaväli e Hiukkasmäärä/kWh e gas g/kWh Kaasumaisten komponenttien spesifiset päästöt e PM g/kWh Spesifiset hiukkaspäästöt e r g/kWh Spesifiset päästöt regeneroinnin aikana e w g/kWh Painotettu spesifinen päästö E CO2 prosenttia NOx-analysaattorin CO2-vaimennus E E prosenttia Etaanihyötysuhde E H2O prosenttia NOx-analysaattorin vesivaimennus E M prosenttia Metaanihyötysuhde E NOx prosenttia NOx-muuntimen hyötysuhde f Hz Näytteenottotaajuus f a — Laboratorion olosuhdekerroin F s — Stoikiometrinen kerroin — Haihtuvien hiukkasten poistolaitteen keskimääräinen hiukkaspitoisuuden vähenemiskerroin testissä käytettyjen laimennusasetusten mukaisesti H a g/kg Imuilman absoluuttinen kosteus H d g/kg Laimentimen absoluuttinen kosteus i — Hetkellistä mittausta ilmaiseva alaindeksi (esim. 1 Hz) k — Kalibrointikerroin, jolla korjataan hiukkaslaskurien mittaustulokset viitelaitteen tasolle, ellei kerrointa sovelleta sisäisesti hiukkaslaskurissa. Jos kalibrointikerrointa sovelletaan sisäisesti hiukkaslaskurissa, edellä olevassa yhtälössä käytetään k:n arvona arvoa 1 k c — Hiilikohtainen kerroin k f,d m3/kg polttoainetta Palamisen lisätilavuus kuivassa pakokaasussa k f,w m3/kg polttoainetta Palamisen lisätilavuus märässä pakokaasussa k h,D — Puristussytytysmoottoreiden NOx-kosteuskorjauskerroin k h,G — Kipinäsytytysmoottoreiden NOx-kosteuskorjauskerroin kr Regeneraatiosopeutus 6.6.2 kohdan mukaisesti tai kun kyse on moottoreista, joissa ei ole jaksoittaiseen regeneraatioon perustuvaa jälkikäsittelyä, kr = 1 k r,d — Regeneraation sopeuttamistekijä alaspäin k r,u — Regeneraation sopeuttamistekijä ylöspäin k w,a — Imuilman kuivasta märkään korjauksen kerroin k w,d — Laimentimen kuivasta märkään korjauksen kerroin k w,e — Laimennetun pakokaasun kuivasta märkään korjauksen kerroin k w,r — Raakapakokaasun kuivasta märkään korjauksen kerroin K V — CFV:n kalibrointitoiminto λ — Ilman ylimäärä mb mg Kerätyn laimentimen hiukkasnäytteen massa m d kg Hiukkasten keruussa käytettävien suodattimien läpi kulkevan laimenninnäytteen massa m ed kg Laimennetun pakokaasun kokonaismassa syklin aikana m edf kg Ekvivalentti laimennetun pakokaasun massa testisyklin aikana m ew kg Pakokaasun kokonaismassa syklin aikana mex kg Laimennustunnelista hiukkasnäytettä varten otetun laimennetun pakokaasun kokonaismassa m f mg Hiukkasnäytesuodattimen massa m gas g Kaasupäästöjen massa testisyklin aikana mp mg Kerätyn hiukkasnäytteen massa m PM g Hiukkaspäästöjen massa testisyklin aikana mPM,corr g/testi hiukkasten massa, joka on korjattu otetun hiukkasvirran huomioon ottamiseksi m se kg Pakokaasunäytteen massa testin aikana m sed kg Laimennustunnelin läpi kulkevan laimennetun pakokaasun massa m sep kg Hiukkaskeruusuodattimien läpi kulkevan laimennetun pakokaasun massa m ssd kg Toisiolaimentimen massa M Nm Vääntömomentti M a g/mol Imuilman moolimassa M d g/mol Laimentimen moolimassa M e g/mol Pakokaasun moolimassa M f Nm Asennettavien apulaitteiden tai välineiden käyttämä vääntömomentti M gas g/mol Kaasumaisten komponenttien moolimassa M r Nm Poistettavien apulaitteiden tai välineiden käyttämä vääntömomentti N — Hiukkasmäärä testisyklin aikana n — Mittausten lukumäärä nr — Regeneroinnin sisältävien mittausten lukumäärä n min–1 Moottorin kierrosnopeus n hi min–1 Korkea kierrosnopeus n lo min–1 Alhainen kierrosnopeus n pref min–1 Suositeltava kierrosnopeus n p r/s PDP-pumpun kierrosnopeus Ncold — Hiukkasten kokonaismäärä kylmä WHTC -testisyklin aikana Nhot — Hiukkasten kokonaismäärä lämmin WHTC -testisyklin aikana Nin Hiukkaspitoisuus ennen komponentteja Nout Hiukkaspitoisuus komponenttien jälkeen p a kPa Kylläisen vesihöyryn paine moottorin imuilmassa p b kPa Ilman kokonaispaine p d kPa Kylläisen vesihöyryn paine laimentimessa p p kPa Absoluuttinen paine p r kPa Vesihöyryn paine jäähdytyskylvyn jälkeen p s kPa Kuiva ilmanpaine P kW Teho P f kW Asennettavien apulaitteiden tai välineiden käyttämä teho P r kW Poistettavien apulaitteiden tai välineiden käyttämä teho qex kg/s Hiukkasnäytemassavirta q mad kg/s Imuilman massavirta (kuiva) q maw kg/s Imuilman massavirta (märkä) q mCe kg/s Hiilimassavirta raakapakokaasussa q mCf kg/s Hiilimassavirta moottoriin q mCp kg/s Hiilimassavirta osavirtauslaimennusjärjestelmässä q mdew kg/s Laimennetun pakokaasun massavirta (märkä) q mdw kg/s Laimentimen massavirta (märkä) q medf kg/s Vastaava laimennetun pakokaasun massavirta (märkä) q mew kg/s Pakokaasun massavirta (märkä) q mex kg/s Laimennustunnelista otetun näytteen massavirta q mf kg/s Polttoaineen massavirta q mp kg/s Osavirtauslaimennusjärjestelmään suuntautuvan pakokaasunäytteen virta qsw kg/s Laimennustunneliin hiukkasnäytteen ottoa varten takaisin syötetty massavirta q vCVS m3/s CVS-laitteen kokonaisvirtaama q vs dm3/min Pakokaasun analysaattorijärjestelmän virta q vt cm3/min Merkkikaasuvirta r2 — Determinaatiokerroin r d — Laimennussuhde r D — SSV:n halkaisijasuhde r h — FID:n hiilivetyvastekerroin r m — FID:n metanolivastekerroin r p — SSV:n painesuhde r s — Keskimääräinen näytesuhde s Standardipoikkeama ρ kg/m3 Tiheys ρ e kg/m3 Pakokaasun tiheys σ — Standardipoikkeama T K Absoluuttinen lämpötila T a K Imuilman absoluuttinen lämpötila t s Aika t 10 s Aika askelsyötteestä 10 prosenttiin lopullisesta lukemasta t 50 s Aika askelsyötteestä 50 prosenttiin lopullisesta lukemasta t 90 s Aika askelsyötteestä 90 prosenttiin lopullisesta lukemasta u — Kaasumaisten komponenttien ja pakokaasun tiheyden (tai moolimassan) suhde jaettuna 1 000:lla V 0 m3/r PDP:n pumpatun kaasun tilavuus kierrosta kohden V s dm3 Pakokaasun analysaattoripenkin järjestelmätilavuus W act kWh Testisyklin todellinen työ Wact,cold kWh Syklin todellinen työ kylmä WHTC -testisyklin aikana määritettynä 7.8.6 kohdan mukaisesti Wact, hot kWh Syklin todellinen työ lämmin WHTC -testisyklin aikana määritettynä 7.8.6 kohdan mukaisesti W ref kWh Testisyklin viitesyklityö X 0 m3/r PDP:n kalibrointitoiminto

3.3. Polttoaineen koostumuksen symbolit ja lyhenteet

w ALF polttoaineen vetypitoisuus, prosenttia massasta w BET polttoaineen hiilipitoisuus, prosenttia massasta w GAM polttoaineen rikkipitoisuus, prosenttia massasta w DEL polttoaineen typpipitoisuus, prosenttia massasta w EPS polttoaineen happipitoisuus, prosenttia massasta α vedyn moolisuhde (H/C) γ rikin moolisuhde (S/C) δ typen moolisuhde (N/C) ε hapen moolisuhde (O/C)

viitattaessa polttoaineeseen CHαO ε N δ S γ

3.4. Kemiallisten komponenttien symbolit ja lyhenteet

C1 Hiilivetyjen hiili 1 -vastaavuus CH4 Metaani C2H6 Etaani C3H8 Propaani CO Hiilimonoksidi CO2 Hiilidioksidi DOP Di-oktyyliftalaatti HC Hiilivedyt H2O Vesi NMHC Muut hiilivedyt kuin metaani NOx Typen oksidit NO Typpioksidi NO2 Typpidioksidi PM Hiukkaset

3.5. Lyhenteet

CFV Kriittisen virtauksen venturi CLD Kemiluminisenssianalysaattori CVS Vakiotilavuuskerääjä deNOx Typen oksidien jälkikäsittelyjärjestelmä EGR Pakokaasujen takaisinkierrätys ET Höyrystysputki FID Liekin ionisaatioilmaisin FTIR FTIR-analysaattori (Fourier Transform Infrared Analyser) GC Kaasukromatografi HCLD Lämmitettävä kemiluminisenssianalysaattori HFID Lämmitettävä liekki-ionisaatioilmaisin LDS Laserdiodispektrometri LPG Nestekaasu NDIR Non-dispersive-tyyppinen infrapuna (analysaattori) NG Maakaasu NMC Metaanierotin OT Poistoputki PDP Vakiotilavuusvirtapumppu Per cent FS Prosenttia koko asteikosta PCF Hiukkasten esiluokituslaite PFS Partial Flow System PNC Hiukkaslaskuri PND Hiukkasmäärälaimennin PTS Hiukkastensiirtojärjestelmä PTT Hiukkastensiirtoputki SSV Aliääniventuri VGT Muuttuvageometrinen turboahdin VPR Haihtuvien hiukkasten poistolaite WHSC Maailmanlaajuisesti yhdenmukaistettu vakiotilainen testisykli WHTC Maailmanlaajuisesti yhdenmukaistettu muuttuvatilainen testisykli

4. YLEISET VAATIMUKSET

Moottorijärjestelmä on suunniteltava, valmistettava ja koottava siten, että moottori tavanomaisessa käytössä täyttää tämän liitteen vaatimukset tässä säännössä määritellyn käyttöikänsä ajan myös ajoneuvoon asennettuna.

5. SUORITUSVAATIMUKSET

5.1. Kaasu- ja hiukkaspäästöt

Moottorin kaasu- ja hiukkaspäästöt määritellään WHTC- ja WHSC-testisykleissä 7 kohdan mukaisesti. Mittausjärjestelmien on täytettävä 9.2 kohdan lineaarisuusvaatimukset sekä 9.3 kohdan (kaasupäästöjen mittaaminen), 9.4 kohdan (hiukkaspäästöjen mittaaminen) ja tämän liitteen lisäyksen 2 vaatimukset.

Tyyppihyväksyntäviranomainen saattaa hyväksyä muita järjestelmiä tai analysaattoreita, jos niiden havaitaan tuottavan samat tulokset 5.1.1 kohdan mukaisesti.

5.1.1. Vastaavuus

Järjestelmän vastaavuus määritetään tutkittavan järjestelmän ja yhden tämän liitteen järjestelmän välisellä korrelaatiotutkimuksella, jossa käytetään vähintään seitsemää näyteparia.

Tulos tarkoittaa tietyn syklin painotettuja päästöarvoja. Korrelaatiotestaus on suoritettava samassa laboratoriossa, testikammiossa ja samalla testimoottorilla, ja se suositellaan suoritettavaksi samanaikaisesti. Näyteparien keskiarvojen vastaavuus määritetään F-testin ja t-testin tilastotietojen avulla lisäyksessä 3 olevassa A.3.3. kohdassa kuvatulla tavalla, kun käytössä ovat edellä kuvatut laboratoriotestikammion ja moottorin olosuhteet. Poikkeamat määritellään ISO 5725:n mukaisesti ja ne jätetään tietokannan ulkopuolelle. Korrelaatiotestaukseen käytettävien järjestelmien on oltava tyyppihyväksyntäviranomaisen hyväksymiä.

5.2. Moottoriperhe

5.2.1. Yleistä

Moottoriperhe määräytyy suunnitteluominaisuuksien mukaan. Niiden tulee olla samat kaikille saman perheen moottoreille. Moottorin valmistaja voi päättää, mitkä moottorit kuuluvat samaan moottoriperheeseen, kunhan 5.2.3 kohdassa luetellut jäsenyysedellytykset täyttyvät. Moottoriperheen on oltava tyyppihyväksyntäviranomaisen hyväksymä. Valmistajan on toimitettava tyyppihyväksyntäviranomaiselle tarvittavat tiedot moottoriperheen jäsenten päästötasoista.

5.2.2. Erityistapaukset

Joissain tapauksissa ominaisuudet voivat vaikuttaa toisiinsa. Tämä on otettava huomioon, jotta varmistetaan, että moottoriperheeseen sisällytetään ainoastaan moottoreita, joiden pakokaasupäästöjen ominaisuudet ovat samanlaiset. Valmistajan on huomioitava tällaiset tapaukset ja ilmoitettava niistä tyyppihyväksyntäviranomaiselle. Tämä otetaan sen jälkeen huomioon kriteerinä uutta moottoriperhettä perustettaessa.

Kun kyse on laitteesta tai ominaisuudesta, jota ei mainita 5.2.3 kohdassa ja joka vaikuttaa merkittävästi päästötasoihin, valmistajan on kuvattava laite hyvän teknisen käytännön mukaisesti ja ilmoitettava siitä tyyppihyväksyntäviranomaiselle. Tämä otetaan sen jälkeen huomioon kriteerinä uutta moottoriperhettä perustettaessa.

Valmistaja voi lisätä 5.2.3 kohdassa lueteltuihin ominaisuuksiin muita kriteerejä, joiden perusteella perheen määritelmä voidaan rajata tarkemmin. Tällaisten ominaisuuksien ei välttämättä tarvitse olla päästötasoon vaikuttavia.

5.2.3. Moottoriperheen määritysparametrit

5.2.3.1. Toimintatapa

a) kaksitahtinen

b) nelitahtinen

c) kiertomäntä

d) muu.

5.2.3.2. Sylinterien ominaisuudet

5.2.3.2.1. Sylinterien sijainti lohkossa

a) V

b) rivi

c) tähti

d) muu (F, W jne.)

5.2.3.2.2. Sylinterien suhteellinen sijainti

Moottorit, joissa on samanlainen lohko, voivat kuulua samaan perheeseen, jos niiden mitat sylinterien keskikohdista keskikohtiin ovat samat.

5.2.3.3. Pääasiallinen jäähdytysaine

a) ilma

b) vesi

c) öljy.

5.2.3.4. Yksittäisen sylinterin iskutilavuus

5.2.3.4.1. Moottori, jossa sylinteriyksikön iskutilavuus ≥ 0,75 dm3

Jotta moottorien, joiden sylinteriyksikön iskutilavuus on ≥ 0,75 dm3, voidaan katsoa kuuluvan samaan moottoriperheeseen, niiden yksittäisen sylinterin iskutilavuuden hajonta saa olla enintään 15 prosenttia perheen suurimmasta yksittäisen sylinterin iskutilavuudesta.

5.2.3.4.2. Moottori, jossa sylinteriyksikön iskutilavuus < 0,75 dm3

Jotta moottorien, joiden sylinteriyksikön iskutilavuus on < 0,75 dm3, voidaan katsoa kuuluvan samaan moottoriperheeseen, niiden yksittäisen sylinterin iskutilavuuden hajonta saa olla enintään 30 prosenttia perheen suurimmasta yksittäisen sylinterin iskutilavuudesta.

5.2.3.4.3. Moottori, jossa muut sylinteriyksikön iskutilavuuden rajat

Moottorien, joiden yksittäisten sylinterien iskutilavuus ylittää 5.2.3.4.1 ja 5.2.3.4.2 kohdassa asetetut rajat, voidaan katsoa kuuluvan samaan perheeseen tyyppihyväksyntäviranomaisen myöntämän hyväksynnän nojalla. Hyväksynnän on perustuttava teknisiin seikkoihin (laskelmat, simulaatiot, kokeelliset tulokset jne.), jotka osoittavat, että rajojen ylittäminen ei vaikuta merkittävästi pakokaasupäästöihin.

5.2.3.5. Ilman täytösmenetelmä

a) luonnollinen ilmanotto

b) paineahdettu

c) paineahdettu ahtoilman jäähdyttimellä.

5.2.3.6. Polttoainetyyppi

a) diesel

b) maakaasu

c) nestekaasu

d) etyylialkoholi.

5.2.3.7. Palotilan tyyppi

a) avokammio

b) jaettu kammio

c) muut tyypit.

5.2.3.8. Käynnistystapa

a) kipinäsytytys

b) puristussytytys.

5.2.3.9. Venttiilit ja kanavat

a) sijainti

b) venttiilien määrä sylinteriä kohden.

5.2.3.10. Polttoaineen syöttötapa

a) Nestemäisen polttoaineen syöttötapa i) pumppu ja (korkeapaine)putki sekä suutin ii) rivi- tai jakajapumppu iii) yksikköpumppu tai yksikkösuutin iv) yhteispaineruiskutus v) kaasuttimet vi) muut.

b) Kaasumaisen polttoaineen syöttötapa i) kaasu ii) neste iii) sekoitusyksiköt iv) muut.

c) muut tyypit.

5.2.3.11. Muut laitteet

a) pakokaasujen takaisinkierrätys

b) veden ruiskutus

c) ilmansyöttö

d) muut.

5.2.3.12. Elektroninen hallintastrategia

Elektronisen hallintayksikön (ECU) olemassaolo tai puuttuminen moottorista on yksi perheen perusominaisuuksista.

Jos moottoria ohjataan elektronisesti, valmistajan on esitettävä ne tekniset seikat, joiden vuoksi moottorit on ryhmitelty samaan perheeseen, eli perusteet sille, miksi moottoreiden oletetaan täyttävän samat päästövaatimukset.

Ne voivat olla laskelmia, simulaatioita, arvioita, ruiskutusominaisuuksien kuvauksia, kokeellisia tuloksia jne.

Ohjattuja ominaisuuksia voivat olla esimerkiksi:

a) ajoitus

b) ruiskutuspaine

c) monipisteruiskutus

d) ahtopaine

e) muuttuvageometrinen turboahdin

f) pakokaasun takaisinkierrätys.

5.2.3.13. Pakokaasujen jälkikäsittelyjärjestelmät

Seuraavien laitteiden toimimista ja yhdistelmiä pidetään edellytyksenä moottoriperheeseen kuulumiselle:

a) hapetuskatalysaattori

b) kolmitiekatalysaattori

c) typen oksidien poistojärjestelmä, jossa selektiivinen NOx:n pelkistys (pelkistävän aineen lisäys)

d) muut typen oksidien poistojärjestelmät

e) hiukkasloukku, jossa passiivinen regenerointi

f) hiukkasloukku, jossa aktiivinen regenerointi

g) muut hiukkasloukut

h) muut laitteet.

Jos moottori on saanut hyväksynnän ilman jälkikäsittelyjärjestelmää joko kantamoottorina tai moottoriperheen jäsenenä, kyseinen moottori voidaan sisällyttää myös hapetuskatalysaattorilla varustettuna samaan moottoriperheeseen, mikäli polttoaineen ominaisuudet eivät muutu.

Mikäli vaaditut polttoaineen ominaisuudet ovat toiset (esim. hiukkasloukku, joka edellyttää polttoaineelta erityisiä lisäaineita regenerointiprosessia varten), päätös samaan perheeseen kuulumisesta tehdään valmistajan antamien teknisten tietojen pohjalta. Tiedoista on käytävä ilmi, että laitteella varustetun moottorin oletettu päästötaso noudattaa samaa raja-arvoa kuin alkuperäinen moottori.

Jos moottori on saanut hyväksynnän jälkikäsittelyjärjestelmällä varustettuna joko kantamoottorina tai sellaisen moottoriperheen jäsenenä, jonka kantamoottori on varustettu samalla jälkikäsittelyjärjestelmällä, kyseinen moottori ei voi ilman jälkikäsittelyjärjestelmää kuulua samaan moottoriperheeseen.

5.2.4. Kantamoottorin valitseminen

5.2.4.1. Puristussytytteiset polttomoottorit

Kun tyyppihyväksyntäviranomainen on hyväksynyt moottoriperheen, moottoriperheen kantamoottori valitaan käyttäen ensisijaisena valintaperusteena suurinta polttoaineen syöttöä tahtia kohti ilmoitetulla suurimmalla vääntömomentin kierrosnopeudella. Jos tämä valintaperuste on sama kahdella tai usealla moottorilla, kantamoottori valitaan käyttäen toissijaisena valintaperusteena suurinta polttoaineen syöttöä tahtia kohti nimelliskierrosnopeudella.

5.2.4.2. Kipinäsytytteiset polttomoottorit

Kun tyyppihyväksyntäviranomainen on hyväksynyt moottoriperheen, moottoriperheen kantamoottori valitaan käyttäen ensisijaisena valintaperusteena suurinta iskutilavuutta. Jos tämä peruste on sama kahdella tai usealla moottorilla, kantamoottori valitaan toissijaisten valintaperusteiden avulla seuraavassa järjestyksessä:

a) suurin polttoaineen syöttö tahtia kohti ilmoitetun nimellistehon kierrosnopeudella

b) suurin sytytysennakko

c) alhaisin EGR-arvo.

5.2.4.3. Huomioita kantamoottorin valinnasta

Tyyppihyväksyntäviranomainen saattaa tulla siihen tulokseen, että moottoriperheen suurimpien päästöarvojen määrittämiseen tarvitaan lisää moottoreita. Tällöin moottorin valmistaja toimittaa tarvittavat tiedot sen määrittämiseksi, millä perheen moottoreilla on todennäköisesti suurimmat päästöarvot.

Jos perheen moottoreissa on muita ominaisuuksia, joiden voidaan olettaa vaikuttavan pakokaasupäästöihin, nämä ominaisuudet on yksilöitävä ja otettava huomioon perheen kantamoottoria valittaessa.

Jos saman perheen moottoreilla on samat päästöarvot eripituisten käyttöikien aikana, tämä on otettava huomioon kantamoottoria valittaessa.

6. TESTAUSOLOSUHTEET

6.1. Laboratoriotestien olosuhteet

Mitataan moottorin imuilman absoluuttinen lämpötila (Ta) kelvineinä ja kuiva ilmanpaine (p s) kilopascaleina sekä määritetään parametri fa seuraavasti: Jos monisylinterisessä moottorissa, esimerkiksi V-moottorissa, on selkeästi toisistaan erillään olevat imusarjat, mitataan kunkin erillisen sarjan keskilämpötila. Parametri f a ilmoitetaan testitulosten yhteydessä. Testitulosten toistettavuuden parantamiseksi suositellaan, että parametri f a noudattaa seuraavaa: 0,93 ≤ f a ≤ 1,07.

a) Puristussytytteiset polttomoottorit: Vapaasti hengittävät ja mekaanisesti ahdetut moottorit: (1) Turboahdetut moottorit, joko imuilman jäähdytyksellä tai ilman sitä: (2)

b) Kipinäsytytteiset polttomoottorit: (3)

6.2. Ahtoilman jäähdytyksellä varustetut moottorit

Ahtoilman lämpötila kirjataan, ja se saa nimellisnopeudella ja täydellä kuormalla poiketa ± 5 K valmistajan ilmoittamasta ahtoilman enimmäislämpötilasta. Jäähdytysnesteen lämpötilan on oltava vähintään 293 K (20 °C).

Jos käytössä on testauslaboratorion järjestelmä tai ulkoinen puhallin, jäähdytinnesteen virtaus asetetaan siten, että ahtoilman lämpötila nimellisnopeudella ja täydellä kuormalla poikkeaa enintään ±5 K valmistajan ilmoittamasta ahtoilman enimmäislämpötilasta. Edellä kuvatussa pisteessä olevan ahtoilman jäähdyttimen jäähdytysnesteen lämpötilaa ja virtausta ei saa muuttaa testisyklin aikana, ellei se aiheuta ahtoilman epäedustavaa jäähtymistä. Ahtoilman jäähdyttimen tilavuuden on oltava hyvien teknisten käytäntöjen mukainen ja vastattava moottorin käyttöasennusta. Laboratoriojärjestelmä on suunniteltava niin, että lauhteen kertyminen on mahdollisimman vähäistä. Kaikki kertynyt lauhde on johdettava pois ja kaikki johtimet on täysin suljettava ennen päästötestausta.

Jos moottorin valmistaja ilmoittaa raja-arvot paineenalennukselle ahtoilman jäähdytysjärjestelmässä, on varmistettava että paineenalennus ahtoilman jäähdytysjärjestelmässä on valmistajan täsmentämissä rajoissa, kun moottori on valmistajan täsmentämissä olosuhteissa. Paineenlasku on mitattava valmistajan täsmentämistä paikoista.

6.3. Moottorin teho

Spesifisten päästöjen mittaamisen lähtökohtana 6.3.1–6.3.5 kohdan mukaisesti määritetty moottorin teho ja syklin työ.

6.3.1. Yleinen moottoriasennus

Moottori on testattava lisäyksessä 6 luetelluin apulaittein tai välinein.

Jos apulaitteita tai välineitä ei ole asennettu vaatimusten mukaisesti, niiden teho on otettava huomioon 6.3.2–6.3.5 kohdan mukaisesti.

6.3.2. Päästötestiä varten asennettavat apulaitteet tai välineet

Jos tämän liitteen lisäyksen 6 mukaisesti vaadittavien apulaitteiden tai välineiden asentaminen testipenkkiin ei ole mahdollista, niiden käyttöteho on määritettävä ja vähennettävä moottorin mitatusta (nimellisestä ja todellisesta) tehosta moottorin koko kierrosnopeusalueella WHTC:ssä ja WHSC:n testinopeuksilla.

6.3.3. Testiä varten poistettavat apulaitteet tai välineet

Jos ei ole mahdollista poistaa apulaitteita tai välineitä, joita ei tämän liitteeen lisäyksen 6 mukaisesti vaadita, niiden käyttöteho on määritettävä ja lisättävä moottorin mitattuun (nimelliseen ja todelliseen) tehoon moottorin koko kierrosnopeusalueella WHTC:ssä ja WHSC:n testinopeuksilla. Jos tämä arvo on enemmän kuin 3 prosenttia enimmäistehosta testinopeudella, se on osoitettava tyyppihyväksyntäviranomaiselle.

6.3.4. Apulaitteiden tehon määrittäminen

Apulaitteiden tai välineiden käyttöteho on määritettävä ainoastaan, jos

a) tämän liitteen lisäyksen 6 mukaisesti vaadittuja apulaitteita tai välineitä ei ole asennettu moottoriin ja/tai

b) moottoriin on asennettu apulaitteita tai välineitä, joita ei tämän liitteen lisäyksen 6 mukaisesti vaadita.

Moottorin valmistajan on toimitettava apulaitteiden tehoarvot ja apulaitteiden tehon määritykseen käytettävä mittaus- tai laskentamenetelmä testisyklien koko toiminta-alueelta, ja tyyppihyväksyntäviranomaisen on hyväksyttävä ne.

6.3.5. Moottorin syklityö

Syklin viitetyön ja todellisen työn laskennan (ks. 7.4.8 ja 7.8.6 kohta) on pohjauduttava 6.3.1 kohdan mukaiseen moottorin tehoon. Tässä tapauksessa yhtälön 4 muuttujat P f ja P r ovat nolla ja P on yhtä suuri kuin P m.

Jos apulaitteet tai välineet on asennettu 6.3.2 tai 6.3.3 kohdan mukaisesti, niiden käyttämää tehoa käytetään korjattaessa kutakin syklin hetkellisen tehon arvoa P m,i seuraavasti:

(4)

jossa

P m,i on moottorin mitattu teho kilowatteina P f,i on asennettavien apulaitteiden tai välineiden käyttämä teho kilowatteina P r,i on poistettavien apulaitteiden tai välineiden käyttämä teho kilowatteina.

6.4. Moottorin ilman imujärjestelmä

Moottorissa on käytettävä ilman imujärjestelmää tai testilaboratoriojärjestelmää, joka rajoittaa ilman imun ± 300 Pa:iin valmistajan ilmoittamasta ilmanpuhdistimen enimmäisarvosta nimellisnopeudella ja täydellä kuormalla. Rajoituksen staattinen paine-ero on mitattava valmistajan täsmentämästä paikasta.

6.5. Moottorin pakojärjestelmä

Moottorissa on käytettävä pakojärjestelmää tai testilaboratoriojärjestelmää, jonka vastapaine on 80–100 prosenttia valmistajan ilmoittamasta enimmäisarvosta nimellisnopeudella ja täydellä kuormalla. Jos enimmäisrajoitus on enintään 5 kPa, säätöpisteen on oltava vähintään 1,0 kPa enimmäisarvosta. Pakojärjestelmän on oltava pakokaasun näytteenottoa koskevien, 9.3.10 ja 9.3.11 kohdassa asetettujen vaatimusten mukainen.

6.6. Moottori, johon kuuluu pakokaasun jälkikäsittelyjärjestelmä

Jos moottorissa on pakokaasujen jälkikäsittelyjärjestelmä, pakoputken halkaisijan on oltava sama kuin käytössä olevissa laitteissa tai valmistajan ilmoittaman arvon mukainen pituudelta, joka on vähintään 4 pakoputken halkaisijaa virtaussuuntaa vastaan jälkikäsittelylaitteen sisältävän paisuntakammion syöttöaukosta lähtien. Etäisyys pakosarjan laipasta tai turboahtimen poistoaukolta jälkikäsittelyjärjestelmään on oltava sama kuin ajoneuvokokoonpanossa tai valmistajan antamien etäisyyttä koskevien määritelmien mukainen. Pakokaasujen vastapaineen tai rajoituksen on oltava edellä mainittujen kriteerien mukainen, ja se voidaan asettaa venttiilillä. Vaihtuvarajoitteisten jälkikäsittelylaitteiden osalta pakojärjestelmän enimmäisrajoituksen määrittää jälkikäsittelyedellytys (degreening/vanhentaminen ja regenerointi/kuormitustaso), jonka valmistaja on ilmoittanut. Jos enimmäisrajoitus on enintään 5 kPa, säätöpisteen on oltava vähintään 1,0 kPa enimmäisarvosta. Jälkikäsittelysäiliö voidaan poistaa harjoitustestien ja moottorin määrityskäytön ajaksi, ja se voidaan korvata vastaavalla epäaktiivista katalysaattoritukea sisältävällä säiliöllä.

Testisyklin aikana mitattujen pakokaasupäästöjen on vastattava käyttöolosuhteiden päästöjä. Jos moottorissa on sellainen pakokaasun jälkikäsittelyjärjestelmä, jossa on käytettävä reagenssia, valmistajan on ilmoitettava, mitä reagenssia on käytetty kaikissa testeissä.

Jälkikäsittelyjärjestelmään, jossa on jatkuva regenerointi, ei tarvitse soveltaa erityistä testausmenettelyä, mutta regenerointiprosessi on esiteltävä 6.6.1 kohdan mukaisesti.

Jos moottorissa on pakokaasujen jälkikäsittelyjärjestelmä, joka regeneroituu tietyin väliajoin 6.6.2 kohdan mukaisesti, päästötuloksia muutetaan regeneraatiotapahtumien huomioon ottamiseksi. Tällöin keskimääräinen päästö riippuu regeneraatiotapahtumien esiintymistiheydestä niiden testien osien aikana, jolloin regeneraatio tapahtuu.

6.6.1. Jatkuva regenerointi

Päästöt mitataan sellaisesta jälkikäsittelyjärjestelmästä, joka on vakiinnutettu tilaan, jossa sen päästökäyttäytyminen on toistettavissa. Regeneraation on tapahduttava ainakin kerran WHTC-testin (lämmin käynnistys) aikana, ja valmistajan on ilmoitettava normaaliolosuhteet, joissa regeneraatio tapahtuu (nokikuormitus, lämpötila, pakojärjestelmän vastapaine jne.).

Regeneraation jatkuvan luonteen osoittamiseksi on suoritettava vähintään viisi WHTC-testiä (lämmin käynnistys). Tällaista osoittamista varten moottori käynnistetään ja lämmitetään 7.4.1 kohdan mukaisesti, moottori vakautetaan 7.6.3 kohdan mukaisesti, ja tehdään ensimmäinen WHTC-testi (lämmin käynnistys). Seuraavat lämmin käynnistys -testit tehdään kun, moottori on ensin vakautettu 7.6.3 kohdan mukaisesti. Testien aikana kirjataan pakokaasun lämpötila ja paine (lämpötila ennen jälkikäsittelyjärjestelmää ja sen jälkeen, pakojärjestelmän vastapaine jne.).

Jos valmistajan ilmoittamat olosuhteet esiintyvät testin aikana ja kolmen (tai useamman) WHTC-testin (lämmin käynnistys) tulosten hajonta on enintään ± 25 prosenttia tai 0,005 g/kWh sen mukaan, kumpi on suurempi, jälkikäsittelyjärjestelmän katsotaan olevan tyypiltään jatkuvasti regeneroiva ja sovelletaan 7.6 kohdan (WHTC) ja 7.7 (WHSC) kohdan yleisiä testausmääräyksiä.

Jos pakokaasun jälkikäsittelyjärjestelmässä on turvamoodi, joka vaihtuu jaksoittaiseksi regeneraatiomoodiksi, tarkastus on suoritettava 6.6.2 kohdan mukaisesti. Tässä erityistapauksessa sovellettavat päästörajat voidaan ylittää, eikä niitä painoteta.

6.6.2. Jaksoittainen regenerointi

Kun pakokaasujen jälkikäsittely perustuu jaksoittaiseen regeneraatioon, päästöt on mitattava vähintään kolmella WHTC-testillä (lämmin käynnistys), joista yksi suoritetaan regeneraatiotapahtuman aikana ja kaksi sen ulkopuolella vakautetulla jälkikäsittelyjärjestelmällä; näiden tulokset painotetaan yhtälön 5 mukaisesti.

Regeneraation on tapahduttava ainakin kerran WHTC-testin (lämmin käynnistys) aikana. Moottori voidaan varustaa kytkimellä, jolla voidaan estää tai sallia regeneraatioprosessi, kunhan tämä toiminto ei vaikuta moottorin alkuperäiseen kalibrointiin.

Valmistajan on ilmoitettava normaaliolosuhteet, joissa regeneraatio tapahtuu (nokimäärä, lämpötila, pakojärjestelmän vastapaine, jne.) sekä sen kesto. Valmistajan on myös ilmoitettava regeneraatiotapahtumien esiintymistiheys niiden testien määränä, jolloin regeneraatio tapahtuu, verrattuna niiden testien määrään, jolloin regeneraatiota ei tapahdu. Tällaisen esiintymistiheyden tarkan määritysmenetelmän on perustuttava hyviin teknisiin käytäntöihin, ja tyyppihyväksyntä- tai sertifiointiviranomaisen on hyväksyttävä se.

Valmistajan on toimitettava jälkikäsittelyjärjestelmä, jota on kuormitettu niin, että regeneraatio tapahtuu WHTC-testin aikana. Testausta varten moottori käynnistetään ja lämmitetään 7.4.1 kohdan mukaisesti, moottori vakautetaan 7.6.3 kohdan mukaisesti, ja aloitetaan WHTC-testi (lämmin käynnistys). Moottorin lämmittämisen aikana ei saa tapahtua regeneraatiota.

Regeneraatiovaiheiden väliset keskimääräiset spesifiset päästöt määritetään useiden suunnilleen tasavälein suoritettujen WHTC-testien (lämmin käynnistys) tulosten (g/kWh) aritmeettisesta keskiarvosta. Vähintään yksi WHTC-testi (lämmin käynnistys) on tehtävä mahdollisimman vähän ennen regeneraatiotestiä ja yksi heti regeneraatiotestin jälkeen. Vaihtoehtoisesti valmistaja voi toimittaa tiedot, jotka osoittavat, että päästöt pysyvät vakioina (±25 prosenttia tai 0,005 g/kWh sen mukaan, kumpi on suurempi) regenerointijaksojen välissä. Tällöin voidaan käyttää yhden ainoan WHTC-testin (lämmin käynnistys) päästöjä.

Regeneraatiotestin aikana kirjataan kaikki tiedot, joita tarvitaan regeneraation havaitsemiseksi (CO- tai NOx-päästöt, lämpötila ennen jälkikäsittelyjärjestelmää ja sen jälkeen, pakojärjestelmän vastapaine jne.).

Regeneraatiotestin aikana voidaan ylittää sovellettavat päästörajat.

Testausmenettely esitetään kaaviona kuvassa 2.

Kuva 2:

Jaksoittaisen regeneraation kaaviokuva

Lämpimän käynnistyksen WHTC-testissä mitatut päästöt painotetaan seuraavasti:

(5)

jossa

n on ilman regeneraatiota tapahtuvien WHTC-testien (lämmin käynnistys) lukumäärä nr on WHTC-testien (lämmin käynnistys) lukumäärä regeneraation aikana (vähintään yksi testi) on keskimääräinen spesifinen päästö ilman regeneraatiota, g/kWh on keskimääräinen spesifinen päästö regeneraation kanssa, g/kWh

Arvon määrittämistä varten sovelletaan seuraavia:

a) Jos regenerointi kestää useamman kuin yhden WHTC-testin (lämmin käynnistys) ajan, tätä seuraavat täysimittaiset WHTC-testit on tehtävä ja niiden päästöjen mittausta on jatkettava ilman vakauttamista ja ilman moottorin pysäyttämistä, kunnes regenerointi on saatu päätökseen, ja on laskettava WHTC-testien (lämmin käynnistys) keskiarvo.

b) Jos regenerointi saadaan päätökseen jonkin WHTC-testin (lämmin käynnistys) aikana, testiä jatketaan sen koko keston ajan.

Tyyppihyväksyntäviranomaisen suostumuksella voidaan soveltaa sopeutustekijöitä joko kertoimena (kohta c) tai lisättävänä arvona (kohta d) hyvän teknisen analyysin pohjalta.

c) Sopeuttamiskertoimet lasketaan seuraavasti: (ylöspäin) (6) (alaspäin) (6a)

d) Lisättävät sopeuttamistekijät lasketaan seuraavasti: (ylöspäin) (7) (alaspäin) (8)

Kohdan 8.6.3 mukaisen spesifisen päästön laskemisessa on sovellettava regeneraation sopeuttamistekijöitä seuraavasti:

e) Testissä ilman regeneraatiota k r,u kerrotaan spesifisellä päästöllä e tai siihen lisätään spesifinen päästö e yhtälöstä 69 tai 70.

f) Testissä, johon kuuluu regeneraatio, k r,d kerrotaan spesifisellä päästöllä e tai siihen lisätään spesifinen päästö e yhtälöstä 69 tai 70.

Valmistajan pyynnöstä regeneraation sopeuttamiskertoimia

g) voidaan käyttää muissa saman moottoriperheen jäsenissä

h) voidaan käyttää muissa moottoriperheissä, joissa on sama jälkikäsittelyjärjestelmä, jos tyyppihyväksyntäviranomainen tai sertifiointiviranomainen on antanut siihen etukäteen luvan valmistajan toimittamien, päästöjen samankaltaisuuden vahvistavien teknisten asiakirjojen perusteella.

6.7. Jäähdytysjärjestelmä

Testissä on käytettävä tilavuudeltaan sellaista moottorin jäähdytysjärjestelmää, joka riittää moottorin valmistajan ilmoittaman normaalin käyntilämpötilan säilyttämiseen.

6.8. Voiteluöljy

Valmistajan on ilmoitettava, mitä voiteluöljyä käytetään. Öljyn on oltava kaupan olevaa voiteluöljyjä. Testissä käytettävän voiteluöljyn eritelmät on kirjattava ja esitettävä yhdessä testin tulosten kanssa.

6.9. Vertailupolttoainetta koskevat vaatimukset

Vertailupolttoaineet täsmennetään liitteessä 5.

Polttoaineen lämpötilan on oltava valmistajan suosituksen mukainen.

6.10. Kampikammiopäästöt

Kampikammiopäästöjä ei saa vapautua suoraan ympäristöön lukuun ottamatta seuraavaa poikkeusta: turboahtimilla, pumpuilla, puhaltimilla tai imuilman ahtimilla varustetut moottorit voivat vapauttaa kampikammiopäästöjä ympäristöön, jos päästöt lisätään pakokaasupäästöihin (joko fyysisesti tai matemaattisesti) koko päästötestauksen ajan. Tätä poikkeusta hyödyntävien valmistajien on asennettava moottorit siten, että kaikki kampikammiopäästöt voidaan ohjata päästöjen näytteenottojärjestelmään.

Tämän kohdan soveltamista varten kampikammiopäästöjä, jotka koko toiminnan ajan ohjataan pakojärjestelmään ennen pakokaasujen jälkikäsittelyä, ei katsota suoraan ympäristöön vapautetuiksi.

Avoimet kampikammiopäästöt on ohjattava pakojärjestelmään päästöjen mittaamista varten seuraavasti:

a) Putkimateriaalien on oltava sileäseinäisiä, sähköä johtavia ja kampikammiopäästöjen kanssa reagoimattomia. Putkien on oltava mahdollisimman lyhyitä.

b) Laboratoriossa kampikammiopäästöihin käytettävissä putkissa on oltava mahdollisimman vähän mutkia ja välttämättömien mutkien taivutussäteen on oltava mahdollisimman suuri.

c) Laboratoriossa kampikammiopäästöihin käytettävät putket on lämmitettävä, niiden on oltava ohutseinäisiä tai ne on eristettävä ja niiden on täytettävä kampiakselin vastapainetta koskevat moottorin valmistajan vaatimuks