Vain alkuperäiset UN-ECE:n tekstit ovat kansainvälisen julkisoikeuden mukaan sitovia. Tämän säännön asema ja voimaantulopäivä olisi tarkastettava UN-ECE:n asiakirjan TRANS/WP.29/343 viimeisimmästä versiosta. Asiakirja on saatavana osoitteessa: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission (UN-ECE) sääntö N:o 3 — Moottoriajoneuvoissa ja niiden perävaunuissa käytettävien heijastinlaitteiden tyyppihyväksyntää koskevat yhdenmukaiset vaatimukset

Tarkistus 3

Sisältää kaiken voimassa olevan tekstin seuraavaan saakka:

Muutossarjan 02 täydennys 10 — Voimaantulopäivä: 2. helmikuuta 2007

SISÄLTÖ

SÄÄNTÖ

LIITTEET

1. SOVELTAMISALA

Tämä sääntö koskee heijastinlaitteita (1) luokkien L, M, N, O ja T ajoneuvoissa (2).

2. MÄÄRITELMÄT (3)

Tässä säännössä sovelletaan seuraavia määritelmiä:

’Heijastuksella’ tarkoitetaan valon heijastumista takaisin suuntaan, joka on lähellä sen tulosuuntaa. Tämän ominaisuuden on säilyttävä useilla valaistuskulman eri arvoilla.

3. HYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN

Hakijan valinnan mukaan laite voidaan asentaa ajoneuvoon eri vertailuakselin kallistuskulmissa ajoneuvon vertailutasoihin ja maahan nähden tai, kun kyse on luokkien I A, I B ja IV A heijastinlaitteista, kiertää vertailuakselinsa ympäri. Näiden erilaisten asennustapojen tulee näkyä ilmoituslomakkeessa. Hakemukseen on liitettävä seuraavat:

4. MERKINNÄT

Jokaisessa laitteessa on oltava tarpeeksi suuri tila hyväksyntämerkille. Tämä tila on osoitettava 3.1.1 kohdassa tarkoitetuissa piirustuksissa.

Merkinnät on tehtävä heijastinlaitteen valaisevalle pinnalle tai jollekin sen valaisevista pinnoista ja niiden on oltava näkyvillä ulkopuolelta heijastinlaitteen ollessa asennettuna ajoneuvoon.

5. HYVÄKSYNTÄ

Jos heijastinlaitteelle myönnettyä hyväksyntää laajennetaan muihin vastaaviin laitteisiin, jotka eroavat hyväksytystä laitteesta vain väriltään, kahden muunvärisen laitteen, jotka on toimitettu hyväksyttäväksi tämän säännön 3.1.4 kohdan mukaisesti, on täytettävä ainoastaan kolorimetriset vaatimukset (liite 6), eikä muita lisätestejä vaadita. Tätä 5.2 kohtaa ei sovelleta luokan IV A laitteisiin.

Sitä sääntöä vastaava valaisimen tunnus, jonka perusteella tyyppihyväksyntä on myönnetty, ja sääntöön viimeksi tehtyjä tärkeitä teknisiä muutoksia vastaava järjestysnumero tyyppihyväksynnän myöntämispäivänä on merkittävä

Yhden hyväksyntämerkin osien on oltava vähintään sitä vähimmäiskokoa, joka vaaditaan pienimmiltä yksittäisiltä merkinnöiltä säännössä, jonka nojalla hyväksyntä on myönnetty.

6. YLEISET VAATIMUKSET

7. ERITYISET VAATIMUKSET (TESTIT)

8. TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS

Tuotannon vaatimustenmukaisuuden varmistamismenettelyjen on oltava sopimuksen lisäyksessä 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) esitettyjen menettelyjen ja seuraavien vaatimusten mukaisia:

9. SEURAAMUKSET VAATIMUSTENMUKAISUUDESTA POIKKEAVASTA TUOTANNOSTA

10. TUOTANNON LOPETTAMINEN

Jos hyväksynnän haltija lopettaa kokonaan tämän säännön perusteella hyväksytyn heijastinlaitteen valmistamisen, hyväksynnän haltijan on ilmoitettava tästä hyväksynnän myöntäneelle viranomaiselle. Saatuaan tätä koskevan ilmoituksen viranomainen ilmoittaa tästä muille tätä sääntöä soveltaville vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolille tämän säännön liitteessä 2 olevan mallin mukaisella lomakkeella.

11. HYVÄKSYNTÄTESTEISTÄ VASTAAVIEN TEKNISTEN TUTKIMUSLAITOSTEN SEKÄ HALLINNOLLISTEN YKSIKÖIDEN NIMET JA OSOITTEET

Tätä sääntöä soveltavien vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolten on ilmoitettava Yhdistyneiden Kansakuntien sihteeristölle hyväksyntätestien suorittamisesta vastaavien teknisten tutkimuslaitosten sekä niiden hallinnollisten yksiköiden nimet ja osoitteet, jotka myöntävät hyväksynnät ja joille toimitetaan lomakkeet todistukseksi muissa maissa myönnetystä hyväksynnästä tai hyväksynnän laajennuksesta, epäämisestä tai peruuttamisesta.

12. SIIRTYMÄMÄÄRÄYKSET

Tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet

pitävät edelleen pätevinä hyväksyntöjä, jotka on myönnetty aikaisempien luokkien I, II ja III mukaisesti heijastinlaitteille, jotka on tarkoitettu asennettaviksi käytössä oleviin ajoneuvoihin alkuperäisosien tilalle;

(1) Laitteita kutsutaan myös ”paluuheijastimiksi”.

(2) Ajoneuvojen rakennetta koskevan konsolidoidun päätöslauselman (R.E.3) liitteen 7 määritelmän mukaisesti (asiakirja TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2 sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna muutoksella Amend. 4).

(3) Teknisten termien määritelmät (lukuun ottamatta säännön N:o 48 määritelmiä) ovat samat kuin kansainvälisen valaistustoimikunnan (CIE) hyväksymät.

(4) 1 Saksa, 2 Ranska, 3 Italia, 4 Alankomaat, 5 Ruotsi, 6 Belgia, 7 Unkari, 8 Tšekin tasavalta, 9 Espanja, 10 Serbia, 11 Yhdistynyt kuningaskunta, 12 Itävalta, 13 Luxemburg, 14 Sveitsi, 15 (antamatta), 16 Norja, 17 Suomi, 18 Tanska, 19 Romania, 20 Puola, 21 Portugali, 22 Venäjän federaatio, 23 Kreikka, 24 Irlanti, 25 Kroatia, 26 Slovenia, 27 Slovakia, 28 Valko-Venäjä, 29 Viro, 30 (antamatta), 31 Bosnia ja Hertsegovina, 32 Latvia, 33 (antamatta), 34 Bulgaria, 35 (antamatta), 36 Liettua, 37 Turkki, 38 (antamatta), 39 Azerbaidžan, 40 Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia, 41 (antamatta), 42 Euroopan yhteisö (hyväksynnän myöntävät sen jäsenvaltiot omaa ECE-merkkiään käyttäen), 43 Japani, 44 (antamatta), 45 Australia, 46 Ukraina, 47 Etelä-Afrikka, 48 Uusi-Seelanti, 49 Kypros, 50 Malta, 51 Korean tasavalta, 52 Malesia, 53 Thaimaa, 54 ja 55 (antamatta), 56 Montenegro. Seuraavat numerot annetaan muille maille aikajärjestyksessä sitä mukaa kuin ne ratifioivat pyörillä varustettuihin ajoneuvoihin ja niihin asennettaviin tai niissä käytettäviin varusteisiin ja osiin sovellettavien yhdenmukaisten teknisten vaatimusten hyväksymistä sekä näiden vaatimusten mukaisesti annettujen hyväksymisien vastavuoroista tunnustamista koskevia ehtoja koskevan sopimuksen, ja Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteeri ilmoittaa näin annetut numerot sopimuksen sopimuspuolille.

Kiertymiskulma. Tämä kulma on positiivinen, kun kiertymä on myötäpäivään suoraan valaisevaa pintaa kohti katsottuna. Jos valaisinlaitteessa on merkintä ”TOP”, merkinnän ilmaisemaa kohtaa pidetään alkuperänä.

jarruvalaisin, jossa on kaksi valaistustasoa (S2) ja joka on hyväksytty säännön N:o 7 muutossarjan 01 mukaisesti.

peruutusvalaisin (AR), joka on hyväksytty säännön N:o 23 mukaisesti sen alkuperäisessä muodossa,

takasumuvalaisin (F), joka on hyväksytty säännön N:o 38 mukaisesti sen alkuperäisessä muodossa,

punainen takavalaisin (R), joka on hyväksytty säännön N:o 7 muutossarjan 01 mukaisesti,

luokan 2a takasuuntavalaisin, joka on hyväksytty säännön N:o 6 mukaisesti sen alkuperäisessä muodossa,

luokan I A heijastinlaite, joka on hyväksytty säännön N:o 3 muutossarjan 02 mukaisesti,

Kolme hyväksyntämerkintäesimerkkiä, mallit D, E ja F, esittävät kolmea mahdollista merkintätyyppiä valaisinlaitteessa, jossa kaksi tai useampia valaisimia on osana samaa ryhmitettyjen, yhdistettyjen tai rakenteellisesti yhdistettyjen valaisimien ryhmää. Tämä hyväksyntämerkintä osoittaa, että laite on hyväksytty Alankomaissa (E4) hyväksyntänumerolla 3333 ja että se sisältää seuraavat osat:

Yllä kuvattu heijastinlaitteeseen kiinnitetty hyväksyntämerkintä osoittaa, että kyseisen laitteen tyyppi on hyväksytty Alankomaissa (E4) hyväksyntänumerolla 02216. Hyväksyntänumero osoittaa, että hyväksyntä on myönnetty säännön muutossarjan 02 mukaisin vaatimuksin.

Yllä oleva hyväksyntänumero on asetettava lähelle ympyrän sisään merkittyä ”E”-kirjainta, mutta sen sijainnilla ympyrään nähden ei ole merkitystä. Hyväksyntänumeron numeroiden on oltava samansuuntaisesti kuin ”E”-kirjaimen. Luokkaa merkitsevien merkintöjen on oltava hyväksyntänumeron vastakkaisella puolella. Toimivaltaisten viranomaisten tulee välttää käyttämästä hyväksyntänumeroita I A, I B, III A, III B ja IV A, jotka saatetaan sekoittaa luokkamerkintöihin I A, I B, III A, III B ja IV A.

Kun yleisten vaatimusten (säännön 6 kohta) sekä muotoja ja mittoja koskevien vaatimusten (liite 5) noudattaminen on tarkastettu, 10 näytekappaletta on asetettava tämän säännön liitteessä 10 kuvattuun lämmönkestävyystestiin ja vähintään tunnin kuluttua tästä testistä tutkittava kolorimetristen ominaisuuksiensa (liite 6) osalta sekä CIL:n osalta (liite 7) hajontakulmalla 20' ja valaistuskulmalla V = H = 0° tai tarvittaessa liitteessä 7 olevassa 4 ja 4.1 kohdassa tarkoitetussa asennossa. Kaksi suurimmat ja pienimmät arvot antavaa heijastinlaitetta on tämän jälkeen testattava täydellisesti liitteessä 7 kuvatulla tavalla. Laboratorioiden on säilytettävä kyseiset kaksi näytekappaletta mahdollisia lisätarkastuksia varten. Muut kahdeksan näytekappaletta on jaettava neljään ryhmään, jossa kussakin on kaksi näytettä:

Valoa lähettävien pintojen muodon on oltava yksinkertainen ja sellainen, ettei niitä voi tavanomaisilta havainnointietäisyyksiltä helposti sekoittaa kirjaimeen, numeroon tai kolmioon. Yksinkertaisia kirjaimia tai numeroita O, I, U tai 8 muistuttava muoto on kuitenkin sallittu.

Luokkien III A ja III B kolmionmuotoisten heijastinlaitteiden valaisevien pintojen ulkoreunojen on oltava 150–200 mm:n pituiset. Kun kyse on laitteista, joissa kolmion keskiosa ei ole heijastava, sivujen leveyden on suorassa kulmassa mitattuna oltava ainakin 20 prosenttia valaisevan pinnan ulkoreunojen pituudesta.

Luokkien III A ja III B heijastinlaitteiden valaisevien pintojen on oltava tasasivuisen kolmion muotoisia. Jos sana ”TOP” on merkitty yhteen kulmaan, kyseisen kulman kärki on suunnattava ylöspäin.

Valaistuskulmalla β, jolle V = H = 0°, tai edellä 4 kohdassa määritellyllä kulmalla, ja hajontakulmalla 20', on heijastinlaitteita, joissa on merkintä ”TOP”, kierrettävä vertailuakselinsa ympäri ± 5°. CIL ei saa laskea kiertämisen aikana missään laitteen asennossa alle määrätyn arvon.

Valaistuskulmalla β, jolle V = H = 0°, tai edellä 4 kohdassa määritellyllä kulmalla, ja hajontakulmalla 20' on heijastinlaitteita, joissa ei ole merkintää ”TOP”, kierrettävä vertailuakselinsa ympäri asentoon, jossa CIL:n arvo on pienin 3 kohdan mukaisesti. Kun CIL mitataan muilla valaistus- ja hajontakulmilla, heijastinlaite on sijoitettava asentoon, joka vastaa kulman ε arvoa. Jos määriteltyjä arvoja ei saavuteta, saadaan laitetta kiertää vertailuakselinsa ympäri ± 5° edellä tarkoitettuun asentoon nähden.

Kun heijastinlaitteen CIL mitataan kulmalla β, jolle V = H = 0°, on laitetta hieman kääntämällä tarkastettava, tapahtuuko peilausilmiötä. Jos peilausilmiötä ilmenee, on otettava lukema kulmalla β, jolle V = ± 5°, H = 0°. Hyväksytyn asennon on oltava se, joka vastaa pienintä CIL:ää yhdellä näistä asennoista.

CIL:n arvoja, jotka ovat alempia kuin edellä olevan taulukon kahdessa viimeisessä sarakkeessa esitetyt arvot, ei sallita sellaisen avaruuskulman sisällä, jonka vertailukeskipiste on sen kärki ja joka on seuraavia linjoja pitkin leikkaavien tasojen ympäröimä:

Fotometrisissä mittauksissa on luokkien I A ja I B heijastinlaitteiden osalta otettava huomioon ainoastaan se valmistajan ilmoittama valaiseva pinta, jota rajaavat heijastinlaitteen optisen järjestelmän uloimpia osia sivuavat tasot ja joka on halkaisijaltaan 200 mm ympyrän sisällä. Valaisevan pinnan enimmäispinta-ala on 100 cm2, mutta heijastavien optisten yksiköiden pintojen ala voi olla tätä pienempi. Valmistajan on ilmoitettava käytettävän alueen rajat. Luokkien III A, III B ja IV A heijastinlaitteiden osalta otetaan koko valaistu pinta huomioon ilman kokorajoituksia.

LIITE 8

ULKOISTEN AINEIDEN VASTUSTUSKYKY

1. VEDEN- JA LIANKESTÄVYYS

1.1 Veteenupotustesti

1.1.1 Heijastinlaitteista, jotka ovat tai eivät ole osa valaisinta, on poistettava kaikki irrotettavissa olevat osat ja ne on upotettava 10 minuutiksi veteen, jonka lämpötila on 50 ± 5 °C, siten, että valaisevan pinnan yläosan korkein kohta on noin 20 mm vedenpinnan alapuolella. Testi on toistettava sen jälkeen, kun heijastinta on käännetty 180 °C, siten, että valaiseva pinta on pohjalla ja kääntöpuolen päällä on noin 20 mm:n vesikerros. Nämä optiset yksiköt on tämän jälkeen välittömästi upotettava samoissa olosuhteissa veteen, jonka lämpötila on 25 ± 5 °C.

1.1.2 Vettä ei saa tunkeutua heijastavan optisen yksikön heijastavaan pintaan. Jos silmämääräinen tarkastus paljastaa selvästi vedenläpäisyn, laitetta ei katsota testissä hyväksytyksi.

1.1.3 Jos tarkastuksessa ei havaita vedenläpäisyä tai epävarmoissa tapauksissa, on mitattava CIL liitteessä IV olevassa 3.2 kohdassa tai liitteessä 14 olevassa 4.2 kohdassa esitetyllä menetelmällä sen jälkeen, kun heijastinlaitetta on hieman ravisteltu ylimääräisen veden poistamiseksi ulkopuolelta.

1.2 Vaihtoehtoinen testausmenettely luokkien I B ja III B laitteille

Vaihtoehtoisesti voidaan käyttää valmistajan pyynnöstä seuraavia testejä (kosteus- ja pölytesti) 1.1 kohdassa kuvatun upotustestin asemesta.

1.2.1 Kosteustesti

Testissä arvioidaan näytelaitteen kykyä vastustaa ruiskutettavasta vedestä tulevan kosteuden läpäisyä ja määritetään tyhjennysrei'illä tai muilla avoimilla aukoilla varustettujen laitteiden vedenpoistokapasiteetti.

1.2.1.1 Vesisuihkutestin testauslaitteet

Testissä on käytettävä vesisuihkukaappia, jonka ominaisuudet ovat seuraavat:

1.2.1.1.1 Kaappi

Kaapissa on oltava suutin tai suuttimia, joista tulee tasainen vesisuihku sopivassa kulmassa niin, että se kastelee testattavan laitteen kokonaan. Suuttimen tai suuttimien keskilinja on suunnattava alaspäin 45° + 5° kulmassa pyörivän testausalustan pystysuuntaiseen akseliin nähden.

1.2.1.1.2 Pyörivä testausalusta

Pyörivän testausalustan on oltava läpimitaltaan vähintään 140 mm ja sen on pyörittävä kaapin keskellä olevan pystysuuntaisen akselin ympäri.

1.2.1.1.3 Vesimäärä

Suihkun vesimäärän laitteen kohdalla on oltava 2,5 (+ 1,6/-0) mm/min mitattuna pystysuuntaisella lieriömäisellä keräysastialla, joka on asetettu pyörivän testausalustan pystysuuntaisen akselin keskelle. Keräysastian on oltava 100 mm korkea ja sen sisäympärysmitan on oltava vähintään 140 mm.

1.2.1.2 Vesisuihkutestausmenettely

Testauslaitteeseen asetetun testattavan heijastinlaitteen, jonka alkuperäinen CIL on mitattu ja dokumentoitu, päälle on ruiskutettava vettä seuraavasti:

1.2.1.2.1 Laitteessa olevat aukot

Kaikki tyhjennysreiät ja muut aukot on pidettävä avoimina. Jos laitteessa on tyhjennysreiän keskellä sydänlanka, se on myös testattava.

1.2.1.2.2 Pyörimisnopeus

Laitetta on pyöritettävä pystysuuntaisen akselinsa ympäri nopeudella 4,0 ± 0,5 min-1.

1.2.1.2.3 Jos heijastin on rakenteellisesti yhdistetty tai ryhmitetty yhteen merkinanto- tai valaistustoimintojen kanssa, näiden toimintojen on oltava päällä nimellisjännitteellä syklillä, jossa ne ovat käynnissä viiden minuutin ajan (vilkkutilassa, jos sellainen on käytössä) ja poissa päältä 55 minuutin ajan.

1.2.1.2.4 Testin kesto

Vesisuihkutestin tulee kestää 12 tuntia (12 5/55 minuutin sykliä).

1.2.1.2.5 Vedentyhjennysaika

Pyörivä alusta ja vesisuihku on pysäytettävä ja veden on annettava valua pois laitteesta tunnin ajan kaapin oven ollessa suljettuna.

1.2.1.2.6 Näytteen arviointi

Vedentyhjennysajan jälkeen laitteen sisäpinnoista on tutkittava kerääntynyttä kosteutta. Laitteeseen ei saa muodostua vesilammikoita eikä sellaisia saa muodostua laitetta koputettaessa tai kallistettaessa. CIL on mitattava liitteessä 4 olevassa 3.2 kohdassa kuvatulla menetelmällä sen jälkeen, kun laitteen ulkopuoli on kuivattu kuivalla puuvillakankaalla.

1.2.2 Pölytesti

Tässä testissä arvioidaan testattavan laitteen kykyä estää pölyä tunkeutumasta sen sisään; pöly voi huomattavasti heikentää heijastimen tehoa.

1.2.2.1 Pölytestin testauslaitteet

Pölytestissä on käytettävä seuraavia laitteita:

1.2.2.1.1 Pölytestikammio

Testikammion sisäpuolen on oltava muodoltaan kuutiomainen ja sen sivujen on oltava 0,9–1,5 metriä pitkiä. Pohja voi olla suppilomainen, jotta pöly kerääntyy siihen paremmin. Kammion sisätilavuuden, johon ei lasketa suppilomaista pohjaa, saa olla enintään 2 m3, ja kammioon on ladattava 3–5 kg testauspölyä. Testauksessa käytettävä pöly on saatava liikkeelle paineilman tai puhaltimien avulla niin, että pöly leviää koko kammioon.

1.2.2.1.2 Pöly

Testissä käytettävän pölyn tulee olla standardin ASTM C 150-84 (1) mukaista hienojakoista sementtiä.

1.2.2.2 Pölytestin testausmenettely

Testauslaitteeseen asetettu testattava laite, jonka alkuperäinen CIL on mitattu ja dokumentoitu, on altistettava pölylle seuraavasti:

1.2.2.2.1 Laitteessa olevat aukot

Kaikki tyhjennysreiät ja muut aukot on pidettävä avoimina. Jos laitteessa on tyhjennysreiän keskellä sydänlanka, se on myös testattava.

1.2.2.2.2 Altistus pölylle

Laite on asetettava pölykammioon vähintään 150 mm:n päähän seinistä. Yli 600 mm pitkät laitteet on keskitettävä vaakatasossa testikammion keskelle. Testipöly on saatava liikkeelle niin hyvin kuin mahdollista paineilman tai tuulettimien avulla 15 minuutin välein 2–15 sekunnin ajaksi viiden tunnin pituisen ajanjakson aikana. Pölyn on annettava laskeutua liikutusjaksojen välillä.

1.2.2.2.3 Mitatun näytteen arviointi

Pölynkestotestin suorittamisen jälkeen laitteen ulkopinta on puhdistettava ja kuivattava kuivalla puuvillakankaalla, ja laitteen CIL on mitattava liitteessä 4 olevassa 3.2 kohdassa kuvatulla menetelmällä.

2. KORROOSIONKESTÄVYYS

2.1 Heijastinlaitteet on suunniteltava siten, että ne säilyttävät vahvistetut fotometriset ja kolorimetriset ominaisuutensa niistä kosteudesta ja syövyttävistä vaikutuksista huolimatta, joille ne tavallisesti ovat alttiina. Etummaisen pinnan himmeneminen ja taaemman suojaavan pinnan rappeutuminen on tarkastettava, erityisesti kun keskeinen metalliosa voi altistua korroosiolle.

2.2 Heijastinlaitteesta tai valaisimesta, jos laite on yhdistetty sellaiseen, on poistettava kaikki irrotettavat osat ja se on altistettava suolasumun vaikutukselle 50 tunnin ajanjaksoksi, joka koostuu kahdesta 24 tunnin altistamisjaksosta sekä niiden välisestä 2 tunnin tauosta, jonka aikana näytteen annetaan kuivua.

2.3 Suolasumu on tehtävä sumuttamalla lämpötilaltaan 35 ± 2 °C suolaliuosta, joka on saatu liuottamalla 20 ± 2 paino-osaa natriumkloridia 80 osaan tislattua vettä, jossa ei saa olla enempää kuin 0,02 prosenttia epäpuhtauksia.

2.4 Välittömästi testin jälkeen näytekappaleessa ei saa näkyä merkkejä korroosiosta, joka voi huonontaa laitteen tehokkuutta.

3. POLTTOAINEENKESTÄVYYS

Heijastinlaitteen ja erityisesti sen valaisevan pinnan ulkopinta on pyyhittävä kevyesti puuvillakankaalla, joka on kasteltu seoksella, jossa on 70 tilavuusprosenttia n-heptaania ja 30 tilavuusprosenttia tolueenia. Pinta tarkastetaan silmämääräisesti noin viiden minuutin kuluttua. Pinnassa ei saa olla näkyviä muutoksia pieniä pintasäröjä lukuun ottamatta.

4. VOITELUÖLJYNKESTÄVYYS

Heijastinlaitteen ulkopinta ja erityisesti heijastinlaitteen valaiseva pinta on pyyhittävä kevyesti puuvillakankaalla, joka on kasteltu puhdistavalla voiteluöljyllä. Pinta puhdistetaan noin viiden minuutin kuluttua. Tämän jälkeen mitataan CIL (liitteessä 4 oleva 3.2 kohta tai liitteessä 14 oleva 4.2 kohta).

5. PEILITAUSTAISTEN HEIJASTINLAITTEIDEN AVOIMEN KÄÄNTÖPUOLEN KESTÄVYYS

5.1 Heijastinlaitteen kääntöpuoli on harjattava kovalla nailonharjalla ja sen jälkeen peitettävä 3 kohdassa kuvatulla seoksella kastellulla puuvillakankaalla yhden minuutin ajan. Tämän jälkeen puuvillakangas on poistettava ja heijastinlaitteen on annettava kuivua.

5.2 Kun haihtuminen on loppunut, suoritetaan kulumistesti harjaamalla kääntöpuoli samalla nailonharjalla kuin aiemmin.

5.3 CIL mitataan (liitteessä 4 oleva 3.2 kohta tai liitteessä 14 oleva 4.2 kohta) sen jälkeen, kun koko peilitaustainen kääntöpuoli on peitetty tussilla.

(1) American Society for Testing and Materials.