FI Euroopan unionin virallinen lehti L 70/171

Oikaistaan Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission (UN-ECE) sääntö nro 83 — Yhdenmukaiset vaatimukset, jotka koskevat ajoneuvojen hyväksyntää epäpuhtauspäästöjen osalta moottorin polttoainevaatimusten mukaan

( Euroopan unionin virallinen lehti L 375, 27. joulukuuta 2006 )

Korvataan sääntö nro 83 seuraavasti:

Sääntö N:o 83 Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission (UN-ECE) sääntö nro 83 — Yhdenmukaiset vaatimukset, jotka koskevat ajoneuvojen hyväksyntää epäpuhtauspäästöjen osalta moottorin polttoainevaatimusten mukaan Tarkistus 3 johon sisältyvät kaikki seuraavat voimassa olevat tekstit: johon sisältyvät kaikki voimassa olevat tekstit muutossarjaan 05 asti – Voimaantulopäivä: 29. maaliskuuta 2001 täydennys 1 muutossarjaan 05 – Voimaantulopäivä: 12. syyskuuta 2001 täydennys 2 muutossarjaan 05 – Voimaantulopäivä: 21. helmikuuta 2002 oikaisu 1 muutossarjaan 05, ilmoitus tallettajille C.N.111.2002.TREATIES-1 päivätty 8. helmikuuta 2002 oikaisu 2 muutossarjaan 05, ilmoitus tallettajille C.N.883.2003.TREATIES-1 päivätty 2. syyskuuta 2003 täydennys 3 muutossarjaan 05 – Voimaantulopäivä: 27. helmikuuta 2004 täydennys 4 muutossarjaan 05 – Voimaantulopäivä: 12. elokuuta 2004 oikaisu 3 muutossarjaan 05, ilmoitus tallettajille C.N. 1038.2004.TREATIES-1 päivätty 4. lokakuuta 2004 täydennys 5 muutossarjaan 05 – Voimaantulopäivä: 4. huhtikuuta 2005 1. SOVELTAMISALA Tätä sääntöä sovelletaan (1) 1.1.1. ottomoottorilla varustettujen vähintään nelipyöräisten moottoriajoneuvojen pakokaasupäästöihin normaalissa ja alhaisessa ympäristön lämpötilassa, haihtumispäästöihin, kampikammiokaasujen päästöihin, pakokaasunpuhdistuslaitteiden kestävyyteen ja OBD-järjestelmiin, 1.1.2. dieselmoottorilla varustettujen vähintään nelipyöräisten M1- ja N1-luokan ajoneuvojen, joiden enimmäismassa on 3 500 kg, pakokaasupäästöihin, pakokaasunpuhdistuslaitteiden kestävyyteen ja OBD-järjestelmiin, 1.1.3. ottomoottorilla varustettujen vähintään nelipyöräisten sähkökäyttöisten hybridiajoneuvojen pakokaasupäästöihin normaalissa ja alhaisessa ympäristön lämpötilassa, haihtumispäästöihin, kampikammiokaasujen päästöihin, pakokaasunpuhdistuslaitteiden kestävyyteen ja OBD-järjestelmiin, 1.1.4. dieselmoottorilla varustettujen vähintään nelipyöräisten M1- ja N1-luokan sähkökäyttöisten hybridiajoneuvojen, joiden enimmäismassa on 3 500 kg, pakokaasupäästöihin, pakokaasunpuhdistuslaitteiden kestävyyteen ja OBD-järjestelmiin, 1.1.5. Sääntöä ei sovelleta: — ajoneuvoihin, joiden enimmäismassa on alle 400 kg, ja ajoneuvoihin, joiden suurin rakenteellinen nopeus on alle 50 km/h, — ajoneuvoihin, joiden tyhjäpaino on enintään 400 kg, jos ne on tarkoitettu matkustajien kuljettamiseen, tai 550 kg, jos ne on tarkoitettu tavaroiden kuljettamiseen, ja joiden moottorin suurin teho on enintään 15 kW. 1.1.6. Valmistajan pyynnöstä tämän säännön mukainen tyyppihyväksyntä voidaan laajentaa jo tyyppihyväksytyistä dieselmoottorilla varustetuista M1- tai N1-luokan ajoneuvoista koskemaan myös M2- ja N2-luokan ajoneuvoja, joiden vertailumassa ei ole suurempi kuin 2 840 kilogrammaa ja jotka vastaavat 7 kohdan vaatimuksia (hyväksynnän laajentaminen). 1.1.7. Tätä sääntöä ei sovelleta dieselmoottorilla tai maakaasua tai nestekaasua polttoaineena käyttävällä ottomoottorilla varustettuihin N1-luokan ajoneuvoihin, mikäli ne on tyyppihyväksytty säännön N:o 49 nojalla, sellaisena kuin se on muutettuna viimeisimmällä muutossarjalla. 1.2. Tätä sääntöä ei sovelleta maakaasua tai nestekaasua polttoaineena käyttävällä ottomoottorilla varustettuihin yli 3 500 kg:n painaviin M1-luokan sekä luokkien M2, M3, N2, N3 ajoneuvoihin, joihin sovelletaan sääntöä N:o 49. 2. MÄÄRITELMÄT Tässä säännössä tarkoitetaan: ”Ajoneuvotyypillä” moottorikäyttöisiä ajoneuvoja, jotka eivät eroa toisistaan olennaisilta osiltaan, kuten: 2.1.1. ekvivalentti-inertialtaan, joka määritellään suhteessa vertailumassaan liitteessä 4 olevan 5.1. kohdan mukaisesti, ja 2.1.2. moottorin ja ajoneuvon ominaisuuksiltaan, sellaisina kuin ne määritellään liitteessä 1. ”Vertailumassalla” ajoneuvon tyhjäpainoa lisättynä 100 kg:n vakioarvolla liitteiden 4 ja 8 mukaista testiä varten. 2.2.1. ”Tyhjäpainolla” ajoneuvon painoa ajokunnossa ilman kuljettajaa, matkustajia tai kuormaa, mutta mukaan lukien 90-prosenttisesti täytetty polttoainetankki, tavanomaiset työkalut ja ajoneuvon varapyörä (tilanteen mukaan). 2.3. ”Enimmäispainolla” ajoneuvon valmistajan ilmoittamaa teknisesti sallittua enimmäispainoa (joka saattaa olla suurempi kuin kansallisten viranomaisten sallima arvo). 2.4. ”Kaasumaisilla epäpuhtauksilla” pakokaasujen hiilimonoksidipäästöjä, typen oksidipäästöjä typpidioksidiekvivalenttina (NO2) ilmaistuna ja hiilivetypäästöjä olettaen hiilivetysuhteeksi: — C1H1.85 bensiinin osalta — C1H1.86 dieselpolttoaineen osalta — C1H2.525 nestekaasun osalta — C1H4 maakaasun osalta. 2.5. ”Hiukkasepäpuhtauksilla” pakokaasun osia, jotka poistetaan laimennetusta pakokaasusta enintään 325 K:n (52 °C) lämpötilassa liitteessä 4 esitettyjen suodattimien avulla. 2.6. ”Pakokaasupäästöillä”: — ottomoottoreiden osalta kaasumaisia päästöjä, — dieselmoottoreiden osalta kaasumaisia päästöjä ja hiukkaspäästöjä. ”Haihtumispäästöillä” muita kuin pakoputken kautta moottoriajoneuvon polttoainejärjestelmästä pääseviä hiilivetyhöyryjä. 2.7.1. ”Säiliön tuuletushäviöllä” hiilivetypäästöjä, jotka aiheutuvat lämpötilan muutoksista polttonestesäiliössä (olettaen hiilivetysuhteeksi C1H2.33). 2.7.2. ”Polttoaineen haihtumilla” hiilivetypäästöjä ajojakson jälkeen pysäytetyn ajoneuvon polttoainejärjestelmästä (olettaen hiilivetysuhteeksi C1 H2.20). 2.8. ”Moottorin kampikammiolla” moottorin sisä- tai ulkopuolella olevia tiloja, jotka ovat yhteydessä öljypohjaan sisäisillä tai ulkoisilla kanavilla, joiden kautta kaasut ja höyryt voivat poistua. 2.9. ”Kylmäkäynnistyslaitteella” laitetta, joka rikastaa moottorin polttoaineen ja ilman suhdetta väliaikaisesti auttaen siten moottorin käynnistymistä. 2.10. ”Käynnistysapulaitteella” laitetta, joka auttaa moottoria käynnistymään ilman polttoaineilmaseoksen rikastusta, esimerkiksi hehkutulpat, ruiskutuksen ajoituksen muutokset. ”Moottorin iskutilavuudella”: 2.11.1. iskumäntämoottoreiden osalta moottorin nimellistä iskutilavuutta; 2.11.2. kiertomäntämoottoreiden osalta (Wankel) palotilan kaksinkertaista nimellistä iskutilavuutta mäntää kohden. 2.12. ”Pakokaasunpuhdistuslaitteilla” niitä ajoneuvon osia, jotka säätelevät tai rajoittavat pakokaasupäästöjä ja haihtumispäästöjä. 2.13. ”OBD-järjestelmällä” ajoneuvossa sijaitsevaa päästöjenrajoituslaitteiden kunnonvalvontajärjestelmää, jonka on kyettävä ilmoittamaan toimintahäiriöiden todennäköiset sijainnit tietokoneen muistiin tallennettujen vikakoodien avulla. 2.14. ”Käytössä olevan ajoneuvon testillä” tarkoitetaan tämän säännön 8.2.1. kohdan mukaisia testejä ja vaatimustenmukaisuuden arviointia. 2.15. ”Asianmukaisesti huolletulla ja käytetyllä” testiajoneuvon osalta, että ajoneuvo täyttää valitun ajoneuvon hyväksymiselle asetettavat edellytykset, joista määrätään tämän säännön lisäyksessä 3 olevassa 2 kohdassa. ”Estolaitteella” rakenteeseen kuuluvaa laitetta, joka havainnoi lämpötilaa, ajoneuvon nopeutta, moottorin pyörimisnopeutta, vaihdetta, imusarjan painetta tai jotain muuta parametria aktivoidakseen, muuttaakseen, viivästääkseen tai palauttaakseen päästöjenrajoitusjärjestelmän jonkin osan toiminnan taikka joka vähentää päästöjenrajoitusjärjestelmän tehokkuutta sellaisissa olosuhteissa, joiden voidaan kohtuudella odottaa esiintyvän ajoneuvon tavanomaisen toiminnan ja käytön aikana. Tällaista rakenteeseen kuuluvaa laitetta ei tarvitse pitää estolaitteena, jos: 2.16.1. laite on perustellusti tarpeen moottorin suojaamiseksi vaurioitumiselta tai vahingolta ja ajoneuvon turvallisen toiminnan varmistamiseksi tai 2.16.2. laite ei toimi muutoin kuin moottorin käynnistämiseksi tai 2.16.3. laitteen toimintaolosuhteet sisältyvät olennaisilta osiltaan tyyppi I tai tyyppi VI -testin piiriin. 2.17. ”Ajoneuvoperheellä” ajoneuvotyyppien ryhmää, joka tunnistetaan kanta-ajoneuvon perusteella liitteen 12 tarkoitusta varten. 2.18. ”Moottorin polttoainevaatimuksella” moottorin tavallisesti käyttämää polttoainetyyppiä: — bensiiniä — nestekaasua (LPG) — maakaasua (NG) — sekä bensiiniä että nestekaasua (LPG) — sekä bensiiniä että maakaasua (NG) — dieselpolttoainetta. ”Ajoneuvon hyväksynnällä” ajoneuvotyypin hyväksyntää seuraavien rajoitusten osalta (2): 2.19.1. lyijyttömällä bensiinillä tai sekä lyijyttömällä bensiinillä että nestekaasulla tai maakaasulla toimivien ajoneuvojen pakokaasupäästöjä, haihtumispäästöjä, kampikammiopäästöjä, pakokaasunpuhdistuslaitteiden kestävyyttä, kylmäkäynnistyspäästöjä ja OBD-järjestelmiä koskevat rajoitukset (hyväksyntä B), 2.19.2. dieselpolttoaineella toimivien ajoneuvojen kaasu- ja hiukkaspäästöjä, pakokaasunpuhdistuslaitteiden kestävyyttä ja OBD-järjestelmiä koskevat rajoitukset (hyväksyntä C), 2.19.3. nestekaasulla tai maakaasulla toimivien ajoneuvojen moottorin kaasupäästöjä, kampikammiopäästöjä, pakokaasunpuhdistuslaitteiden kestävyyttä, kylmäkäynnistyspäästöjä ja OBD-järjestelmiä koskevat rajoitukset (hyväksyntä D). 2.20. ”Jaksoittaisesti regeneroituvalla järjestelmällä” päästöjä vähentävää järjestelmää (kuten katalysaattoria tai hiukkasloukkua), joka on säännöllisesti regeneroitava enintään 4 000 ajokilometrin välein. Niiden jaksojen aikana, jolloin regenerointi tapahtuu, päästövaatimukset voivat ylittyä. Jos päästöjä vähentävän laitteen regenerointi tapahtuu ainakin kerran I-tyypin testin aikana ja se on jo regeneroitu ainakin kerran ajoneuvoa valmisteltaessa, sitä pidetään jatkuvasti regeneroituvana järjestelmänä, joka ei vaadi erillistä testimenettelyä. Liite 13 ei koske jatkuvasti regeneroituvia järjestelmiä. Valmistajan pyynnöstä voidaan jaksoittaisesti regeneroituville laitteille tarkoitettu testi jättää suorittamatta regeneroituvalle laitteelle, mikäli valmistaja toimittaa tyyppihyväksynnästä vastaavalle viranomaiselle tiedot, joiden mukaan päästöt eivät niiden jaksojen aikana, jolloin regenerointi tapahtuu, ylitä 5.3.1.4. kohdassa ilmoitettuja kyseiseen ajoneuvoluokkaan sovellettavia vaatimuksia teknisen tutkimuslaitoksen hyväksyttyä asian. Hybridiajoneuvot 2.21.1. Hybridiajoneuvon yleinen määritelmä: ”Hybridiajoneuvolla” tarkoitetaan ajoneuvoa, jossa on vähintään kaksi erilaista energiamuunninta ja kaksi erilaista energianvarastointijärjestelmää (ajoneuvossa) ajoneuvon voimanlähteinä. 2.21.2. Sähkökäyttöisen hybridiajoneuvon määritelmä: ”Sähkökäyttöisellä hybridiajoneuvolla” tarkoitetaan ajoneuvoa, joka käyttää mekaanisen liikkeen aikaansaamiseksi energiaa molemmista seuraavista ajoneuvossa sijaitsevista varastoidun energian/voiman lähteistä: — kulutuspolttoaine — sähköenergian/voiman varastointilaite (esim. akku, varaaja, vauhtipyörä/generaattori jne.). 2.22. ”Yhdellä polttoaineella toimivalla ajoneuvolla” ajoneuvoa, joka on ensisijaisesti suunniteltu toimimaan pysyvästi nestekaasulla tai maakaasulla, mutta jossa voi myös olla bensiinijärjestelmä ainoastaan hätätapauksia ja käynnistystä varten ja jonka bensiinisäiliöön mahtuu enintään 15 litraa bensiiniä. 2.23. ”kahdella polttoaineella toimivalla ajoneuvolla” ajoneuvoa, joka voi toimia osan ajasta bensiinillä ja osan ajasta myös joko nestekaasulla tai maakaasulla. 3. HYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN Ajoneuvon valmistajan tai valtuutetun edustajan on haettava ajoneuvotyypin hyväksyntää pakokaasupäästöjen, kampikammiopäästöjen, haihtumispäästöjen, pakokaasupuhdistuslaitteiden kestävyyden ja OBD-järjestelmän osalta. Jos hakemus koskee OBD-järjestelmää, siihen liitetään liitteessä 1 olevassa 4.2.11.2.7. kohdassa vaaditut lisätiedot sekä valmistajan ilmoitus 3.1.1.1.1. kipinäsytytteisellä polttomoottorilla varustettujen ajoneuvojen osalta siitä sytytyskatkojen prosenttiosuudesta kaikista sytytystapahtumista, joka aiheuttaisi liitteessä 11 olevan 3.3.2 kohdan mukaisten päästörajojen ylittymisen, jos tämä sytytyskatkojen osuus esiintyisi tyyppi I -testissä käynnistyksestä lähtien, sellaisena kuin testi on kuvattu liitteessä 4 olevassa 5.3.1 kohdassa 3.1.1.1.2. kipinäsytytteisellä polttomoottorilla varustettujen ajoneuvojen osalta siitä sytytyskatkojen prosenttiosuudesta kaikista sytytystapahtumista, joka saattaisi aiheuttaa katalysaattorin tai katalysaattoreiden liiallisen kuumenemisen ennen peruuttamatonta vaurioitumista 3.1.1.2. yksityiskohtainen kirjallinen kuvaus OBD-järjestelmän toiminnallisista ominaisuuksista ja täydellinen luettelo ajoneuvon päästöjenrajoitusjärjestelmän asiaankuuluvista osista eli OBD-järjestelmän valvonnassa olevista antureista, toimilaitteista ja muista osista 3.1.1.3. kuvaus OBD-järjestelmässä käytetystä vianilmaisimesta, jolla viasta ilmoitetaan ajoneuvon kuljettajalle jäljennökset muista tyyppihyväksynnöistä, joissa on tarpeelliset tiedot hyväksynnän laajentamista varten 3.1.1.4. tarvittaessa liitteen 11 lisäyksen 2 mukaiset ajoneuvoperheen olennaiset piirteet. 3.1.2. Hyväksyttäväksi aiotulla OBD-järjestelmällä varustettu, ajoneuvotyyppiä tai ajoneuvoperhettä edustava ajoneuvo on toimitettava tyyppihyväksyntätesteistä vastaavalle tutkimuslaitokselle liitteessä 11 olevan 3 kohdan mukaisia testejä varten. Jos tutkimuslaitos katsoo, että toimitettu ajoneuvo ei ole kaikilta osin liitteen 11 lisäyksessä 2 kuvattua ajoneuvotyyppiä tai ajoneuvoperhettä edustava, tarvittaessa on toimitettava toinen ajoneuvo testattavaksi liitteessä 11 olevan 3 kohdan mukaisesti. Pakokaasupäästöjä, haihtumispäästöjä, kestävyyttä ja OBD-järjestelmää koskevan ilmoituslomakkeen malli on liitteessä 1. Liitteessä 1 olevassa 4.2.11.2.7.6. kohdassa luetellut tiedot sisällytetään liitteessä 2 olevan tyyppihyväksyntäilmoituksen lisäykseen 1 (”OBD-järjestelmään liittyvät tiedot”). 3.2.1. Tarvittaessa hakemukseen on liitettävä jäljennökset muista tyyppihyväksynnöistä, joissa on tarpeelliset tiedot hyväksynnän laajentamista ja huononemiskertoimien määrittämistä varten. 3.3. Tämän säännön 5 kohdassa kuvattuja testejä varten on hyväksyntätesteistä vastaavalle tutkimuslaitokselle toimitettava ajoneuvo, joka vastaa hyväksynnän kohteena olevaa tyyppiä. 4. HYVÄKSYNNÄN ANTAMINEN 4.1. Mikäli tämän tarkistuksen nojalla hyväksyttäväksi esitettävä ajoneuvotyyppi täyttää jäljempänä 5 kohdassa asetetut vaatimukset, ajoneuvotyypille on myönnettävä hyväksyntä. 4.2. Kullekin hyväksytylle tyypille on annettava hyväksyntänumero. Hyväksyntänumeron kaksi ensimmäistä numeroa ilmaisevat, minkä muutossarjan mukaan hyväksyntä on myönnetty. Sama sopimuspuoli ei saa antaa samaa numeroa toiselle ajoneuvotyypille. Tätä sääntöä soveltaville vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolille on ilmoitettava tähän sääntöön perustuvasta ajoneuvotyypin hyväksynnästä tai hyväksynnän laajentamisesta tai epäämisestä tämän säännön liitteessä 2 esitetyn mallin mukaisella lomakkeella. 4.3.1. Mikäli tähän tekstiin tehdään muutoksia eli esimerkiksi jos asetetaan uusia raja-arvoja, sopimuspuolille ilmoitetaan, mitkä aiemmin hyväksytyistä ajoneuvotyypeistä ovat uusien määräysten mukaisia. Kaikkiin tämän säännön nojalla hyväksytyn ajoneuvotyypin mukaisiin ajoneuvoihin on kiinnitettävä näkyvästi ja hyväksyntälomakkeessa eriteltyyn helppopääsyiseen paikkaan kansainvälinen hyväksyntämerkki, jossa on: 4.4.1. ympyrän sisällä oleva E-kirjain, jota seuraa hyväksynnän myöntäneen maan tunnusnumero (3), 4.4.2. tämän säännön numero, jota seuraa R-kirjain, viiva ja 4.4.1 kohdassa tarkoitetun ympyrän oikealla puolella oleva hyväksyntänumero. 4.4.3. Hyväksyntämerkissä on kuitenkin oltava R-kirjaimen perässä toinenkin kirjainmerkki, jonka tarkoituksena on ilmaista ne päästöjen raja-arvot, joiden osalta hyväksyntä on myönnetty. Jos annettu hyväksyntä merkitsee tämän säännön 5.3.1.4.1. kohdassa olevan taulukon rivillä A annettujen tyyppi I -testin raja-arvojen noudattamista, R-kirjaimen perään merkitään roomalainen numero I. Jos annettu hyväksyntä merkitsee tämän säännön 5.3.1.4.1. kohdassa olevan taulukon rivillä B annettujen tyyppi I -testin raja-arvojen noudattamista, R-kirjaimen perään merkitään roomalainen numero II. 4.5. Jos ajoneuvo on sellaisen ajoneuvotyypin mukainen, jolle on myönnetty hyväksyntä yhden tai useamman sopimukseen liitetyn säännön nojalla maassa, joka on myöntänyt hyväksynnän tämän säännön nojalla, 4.4.1 kohdassa tarkoitettua tunnusta ei tarvitse toistaa; tällöin sääntöjen ja hyväksyntien numerot sekä kaikkien niiden sääntöjen lisäsymbolit, joiden perusteella on myönnetty hyväksyntä maassa, joka on myöntänyt hyväksynnän tämän säännön perusteella, on sijoitettava pystysarakkeisiin 4.4.1 kohdassa määritellyn symbolin oikealle puolelle. 4.6. Hyväksyntämerkin on oltava selvästi luettavissa ja pysyvä. 4.7. Hyväksyntämerkki on sijoitettava ajoneuvon tyyppikilpeen tai lähelle sitä. 4.8. Tämän säännön liitteessä 3 annetaan esimerkkejä hyväksyntämerkin sijoittelusta. 5. VAATIMUKSET JA TESTIT Huomaa: Vaihtoehtona tämän kohdan vaatimuksille voi valmistaja, jonka maailmanlaajuinen vuosituotanto on vähemmän kuin 10 000 yksikköä, saada hyväksynnän seuraavissa asiakirjoissa esitettyjen vastaavien teknisten vaatimusten perusteella: Barclay's Publishingin julkaisema California Code of Regulations, Title 13, Paragraphs 1960.1(f)(2) tai (g)(1) ja (g)(2), 1960.1(p), jota sovelletaan mallivuodesta 1996, 1 968,1, 1976 ja 1975, jota sovelletaan henkilöautoihin mallivuodesta 1995. 5.1. Yleistä 5.1.1. Osat, jotka voivat vaikuttaa päästöihin, on suunniteltava, valmistettava ja koottava siten, että ajoneuvo tavanomaisessa käytössä täyttää tämän säännön vaatimukset kyseisiin osiin kohdistuvasta tärinästä huolimatta. Valmistajan toteuttamien teknisten toimenpiteiden on oltava sellaisia, että pakokaasu- ja haihtumispäästöjä rajoitetaan tehokkaasti tämän säännön määräysten mukaisesti ajoneuvon tavanomaisen käyttöiän ajan tavanomaisissa käyttöolosuhteissa. Myös päästöjenrajoitusjärjestelmän letkujen, niiden liitosten ja liitäntöjen on oltava turvallisia ja järjestelmän rakenteen on oltava alkuperäisen suunnitelman mukainen. Pakokaasupäästöjä koskevien määräysten katsotaan täyttyvän, jos noudatetaan 5.3.1.4 kohdan ja 8.2.3.1. kohdan määräyksiä. Haihtumispäästöjä koskevien edellytysten katsotaan täyttyvän, jos noudatetaan 5.3.1.4 kohdan ja 8.2.3.1. kohdan määräyksiä. 5.1.2.1. Estolaitteen käyttö on kielletty. 5.1.3. Polttonestesäiliöiden täyttöaukot 5.1.3.1. Noudattaen, mitä 5.1.3.2 kohdassa vahvistetaan, bensiinisäiliön täyttöaukko on suunniteltava siten, ettei säiliötä voida täyttää täyttöpistoolilla, jonka suuttimen halkaisija on 23,6 mm tai suurempi. Edellä olevaa 5.1.3.1 kohtaa ei sovelleta ajoneuvoon, joka täyttää molemmat seuraavista edellytyksistä: 5.1.3.2.1. ajoneuvo on suunniteltu ja rakennettu siten, ettei lyijyä sisältävän polttoaineen käytöstä ole haittaa millekään kaasumaisia päästöjä rajoittavalle laitteelle, ja 5.1.3.2.2. ajoneuvoon on näkyvästi ja pysyvästi merkitty helposti luettava tunnus, joka määritellään standardissa ISO 2 575:1982, paikkaan, joka on bensiinisäiliötä täyttävän henkilön välittömästi nähtävissä. Lisämerkinnät sallitaan. Polttoaineen täyttöaukon tulpan puuttumisesta aiheutuvat liialliset haihtumispäästöt ja polttoaineen läikkyminen on estettävä. Tämä voidaan toteuttaa käyttämällä jotakin seuraavista: 5.1.4.1. automaattisesti avautuvaa ja sulkeutuvaa polttoaineen täyttöaukon tulppaa, jota ei voi irrottaa 5.1.4.2. rakenteellisia ominaisuuksia, joilla estetään liialliset haihtumispäästöt polttoaineen täyttöaukon tulpan puuttuessa 5.1.4.3. muuta järjestelmää, jolla on sama vaikutus. Tällaisia voivat olla ketjulla varustettu täyttöaukon tulppa tai tulppa, joka avataan ajoneuvon käynnistämiseksi käytettävän virta-avaimen avulla. Tässä tapauksessa avain on voitava poistaa täyttöaukon tulpasta ainoastaan tulpan ollessa lukittuna. 5.1.5. Elektroniikkalaitteiston suojausta koskevat määräykset 5.1.5.1. Päästöjenvalvontatietokoneella varustetuissa ajoneuvoissa on oltava ominaisuuksia, joiden avulla estetään muiden kuin valmistajan sallimien muutosten tekeminen. Valmistajan on sallittava muutokset, jos muutokset ovat tarpeen ajoneuvon vianmäärityksen, huollon, tarkastuksen, jälkikäteen tapahtuvan vaihto-osien asentamisen tai korjauksen kannalta. Uudelleenohjelmoitavat tietokonekoodit ja käyttöparametrit on suojattava ja niillä on varmistettava vähintään sama suojelun taso kuin standardin ISO DIS 15031-7, päivätty lokakuussa 1998, (SAE J2 186, päivätty lokakuussa 1996) vaatimuksissa, jos tietoturvaan liittyvien tietojen vaihto tapahtuu yhteyskäytäntöjen ja vianmääritysliittimen avulla liitteen II lisäyksessä 1 olevan 6.5 kohdan mukaisesti. Kalibrointiin käytettävien muistipiirien on oltava valettuja ja sijaittava suljetuissa koteloissa tai ne on suojattava sähköisillä algoritmeilla eivätkä ne saa olla vaihdettavissa ilman erikoistyökaluja ja erityisiä työmenetelmiä. 5.1.5.2. Ohjelmoidut moottorin ohjausparametrit eivät saa olla muutettavissa ilman erikoistyökaluja ja erityisiä työmenetelmiä (esimerkiksi juotetut tai valetut tietokoneen osat tai sinetöidyt (tai juotetut) koteloinnit). 5.1.5.3. Jos puristussytytteisen polttomoottorin polttoaineensyötössä käytetään mekaanista pumppua, valmistajan on varmistettava polttoaineensyötön enimmäismäärän asetuksen suojaus ajoneuvon käytön aikana. 5.1.5.4. Valmistajat voivat hakea tyyppihyväksyntäviranomaisilta vapautusta jostakin näistä vaatimuksista niiden ajoneuvojen osalta, jotka eivät todennäköisesti tarvitse suojaa. Harkitessaan vapautuksen myöntämistä viranomaiset ottavat huomioon suorittimien senhetkisen saatavuuden, ajoneuvon suorituskyvyn ja ajoneuvon todennäköisen myyntimäärän, mutta viranomaiset voivat ottaa huomioon muitakin tekijöitä. 5.1.5.5. Uudelleenohjelmoitavia muisteja (esimerkiksi Electrical Erasable Programmable Read-Only Memory, EEPROM) käyttävien valmistajien on estettävä muistien luvaton uudelleenohjelmointi. Valmistajien on käytettävä tehokkaita suojausmenetelmiä, ja kirjoitussuojia, jotka vaativat yhteyttä valmistajan ylläpitämään ulkopuoliseen tietokoneeseen. Viranomaisten on hyväksyttävä menetelmät, joilla turvataan riittävä suojaus. 5.1.6. Ajoneuvolle voidaan tehdä katsastus sen määrittämiseksi, mikä on sen suorituskyky tämän säännön 5.3.7 kohdan mukaisesti kerättyihin tietoihin verrattuna. Jos tarkastus edellyttää erityismenettelyä, se kuvataan käyttöohjeessa (tai vastaavassa). Erityismenettely ei saa edellyttää sellaisten erityislaitteiden käyttöä, joita ei ole toimitettu ajoneuvon mukana. 5.2. Testien suoritus Taulukko 1 esittää ajoneuvon tyyppihyväksynnän eri vaihtoehdot. 5.2.1. Ottomoottoreilla varustetuille ajoneuvoille ja ottomoottoreilla varustetuille sähkökäyttöisille hybridiajoneuvoille on tehtävä seuraavat testit: — tyyppi I (kylmäkäynnistyksen jälkeisten keskimääräisten pakokaasupäästöjen tarkastus) — tyyppi II (hiilidioksidipäästöt joutokäyntinopeudella) — tyyppi III (kampikammiokaasujen päästöt) — tyyppi IV (haihtumispäästöt) — tyyppi V (pakokaasunpuhdistuslaitteiden kestävyys) — tyyppi VI (alhaisessa ympäristön lämpötilassa kylmäkäynnistyksen jälkeen syntyvien pakokaasupäästöjen keskimääräisten hiilimonoksidi-hiilivetypäästöjen tarkastus) — OBD-järjestelmän testi. 5.2.2. Ottomoottorilla varustetut ajoneuvot ja ottomoottorilla varustetut sähkökäyttöiset hybridiajoneuvot, joissa käytetään polttoaineena nestekaasua tai maakaasua (yhdellä polttoaineella tai kahdella polttoaineella toimivat ajoneuvot), on testattava seuraavissa testeissä (taulukon 1 mukaan): — tyyppi I -testi (kylmäkäynnistyksen jälkeisten keskimääräisten pakokaasupäästöjen tarkastus), — tyyppi II -testi (hiilimonoksidipäästöt joutokäynnillä), — tyyppi III -testi (kampikammiokaasujen päästöt), — tyyppi IV -testi (haihtumispäästöt), jos sovellettavissa, — tyyppi V -testi (pakokaasunpuhdistuslaitteiden kestävyys), — tyyppi VI -testi (alhaisessa ympäristön lämpötilassa kylmäkäynnistyksen jälkeen syntyvien pakokaasupäästöjen keskimääräisten hiilimonoksidi-hiilivetypäästöjen tarkastus), jos sovellettavissa, — OBD-testi, jos sovellettavissa. 5.2.3. Dieselmoottoreilla varustetuille ajoneuvoille ja dieselmoottoreilla varustetuille sähkökäyttöisille hybridiajoneuvoille on tehtävä seuraavat testit: — tyyppi I (kylmäkäynnistyksen jälkeisten keskimääräisten pakokaasupäästöjen tarkastus) — tyyppi V (pakokaasunpuhdistuslaitteiden kestävyys) — ja, soveltuvissa tapauksissa OBD-järjestelmän testi. Taulukko 1 Tyyppihyväksynnän ja laajennusten eri vaihtoehdot Tyyppihyväk-syntätesti Ottomoottorilla varustetut M- ja N-luokan ajoneuvot Dieselmoottorilla varustetut M1- ja N1-luokan ajoneuvot Bensiinikäyttöinen ajoneuvo Kahdella polttoaineella toimiva ajoneuvo Yhdellä polttoaineella toimiva ajoneuvo Tyyppi I Kyllä (enimmäismassa ≤ 3,5 t) Kyllä (testataan molemmilla polttoainetyypeillä) (enimmäismassa ≤ 3,5 t) Kyllä (enimmäismassa ≤ 3,5 t) Kyllä (enimmäismassa ≤ 3,5 t) Tyyppi II Kyllä Kyllä (testataan molemmilla polttoainetyypeillä) Kyllä — Tyyppi III Kyllä Kyllä (testataan ainoastaan bensiinillä) Kyllä — Tyyppi IV Kyllä (enimmäismassa ≤ 3,5 t) Kyllä (testataan ainoastaan bensiinillä) (enimmäismassa ≤ 3,5 t) — — Tyyppi V Kyllä (enimmäismassa ≤ 3,5 t) Kyllä (testataan ainoastaan bensiinillä) (enimmäismassa ≤ 3,5 t) Kyllä (enimmäismassa ≤ 3,5 t) Kyllä (enimmäismassa ≤ 3,5 t) Tyyppi VI Kyllä (enimmäismassa ≤ 3,5 t) Kyllä (enimmäismassa ≤ 3,5 t) (testataan ainoastaan bensiinillä) — — Laajennus 7 kohta 7 kohta 7 kohta 7 kohta; M2- ja N2-luokan ajoneuvot, joiden vertailumassa on ≤ 2 840 kg. Ajoneuvon sisäinen valvontajärjestelmä Kyllä, 11.1.5.1.1 tai 11.1.5.3 kohdan mukaisesti Kyllä, 11.1.5.1.2. tai 11.1.5.3 kohdan mukaisesti Kyllä, 11.1.5.1.2 tai 11.1.5.3 kohdan mukaisesti Kyllä, 11.1.5.2.1 tai 11.1.5.2.2. tai 11.1.5.2.3. tai 11.1.5.3 kohdan mukaisesti 5.3. Testien määrittäminen 5.3.1. Tyyppi I -testi (simuloi keskimääräisiä pakokaasupäästöjä kylmäkäynnistyksen jälkeen). 5.3.1.1. Kuvassa 1 esitetään tyyppi I -testin eri vaihtoehdot. Tämä testi on suoritettava kaikille 1 jaksossa tarkoitetuille ajoneuvoille, joiden enimmäismassa ei ole suurempi kuin 3,5 tonnia. Ajoneuvo asetetaan alustadynamometrille, joka on varustettu kuorma- ja inertiasimuloinnilla. On suoritettava keskeytyksettä testi, jonka kokonaiskestoaika on 19 minuuttia ja 40 sekuntia ja jossa on kaksi osaa, osa I ja II. Valmistajan suostumuksella osan I lopun ja osan II alun välissä voi mittauslaitteiden säädön helpottamiseksi olla enintään 20 sekunnin jakso, jolloin näytteenottoa ei suoriteta. 5.3.1.2.1.1. Nestekaasua tai maakaasua polttoaineena käyttävät ajoneuvot on testattava tyyppi I -testissä nestekaasun tai maakaasun koostumuksen vaihteluiden osalta liitteen 12 edellytysten mukaisesti. Ajoneuvot, joissa voidaan käyttää polttoaineena sekä bensiiniä että nestekaasua tai maakaasua, on testattava molempien polttoaineiden osalta, jolloin nestekaasulla tai maakaasulla käynti on testattava nestekaasun tai maakaasun koostumuksessa esiintyvien vaihteluiden osalta liitteen 12 vaatimusten mukaisesti. 5.3.1.2.1.2. Sen estämättä mitä edellä 5.3.1.2.1.1 kohdassa säädetään, katsotaan ajoneuvot, jotka voivat käyttää polttoaineena sekä bensiiniä että kaasumaista polttoainetta, mutta joiden bensiinijärjestelmä on asennettu ainoastaan hätätapauksia tai käynnistystä varten ja joiden bensiinisäiliöön mahtuu enintään 15 litraa bensiiniä, tyyppi I -testin osalta ajoneuvoiksi, jotka voivat käyttää polttoaineena ainoastaan kaasumaista polttoainetta. 5.3.1.2.2. Testin osa I koostuu neljästä kaupunkiajosyklin perusosasta. Jokainen kaupunkiajosyklin perusosa koostuu viidestätoista vaiheesta (joutokäynti, kiihdytys, vakionopeus, hidastus jne.). 5.3.1.2.3. Testin osa II käsittää yhden taajama-alueen ulkopuolisen ajosyklin. Taajama-alueen ulkopuolinen ajosykli käsittää 13 vaihetta (joutokäynti, kiihdytys, vakionopeus, hidastus jne.). 5.3.1.2.4. Testin aikana pakokaasut laimennetaan ja edustava näyte kerätään yhteen tai useampaan pussiin. Testattavan ajoneuvon pakokaasut laimennetaan, näyte otetaan ja analysoidaan jäljempänä esitetyn menettelyn avulla ja laimennetun pakokaasun kokonaistilavuus mitataan. Hiilimonoksidi-, hiilivety- ja typen oksidipäästöjen lisäksi on tallennettava hiukkaspäästöt dieselmoottorilla varustetuista ajoneuvoista. 5.3.1.3. Testi suoritetaan käyttäen liitteessä 4 esitettyä menettelyä. Kaasujen keräämiseen ja analysointiin ja hiukkasten irrotukseen ja punnitukseen käytettävien menetelmien on oltava vaatimusten mukaisia. Jollei 5.3.1.5 kohdan vaatimuksissa toisin määrätä, testi toistetaan kolme kertaa. Jokaisen testin tulokset on kerrottava oikeilla huononemiskertoimilla, jotka saadaan 5.3.6 kohdasta, ja jos kyseessä on 2.20 kohdan määritelmän mukainen jaksottaisesti regeneroituva järjestelmä, tulokset on kerrottava myös liitteestä 13 saatavalla tekijällä Ki. Tuloksena saatavien kaasumaisten päästöjen massojen, sekä dieselmoottoreilla varustettujen ajoneuvojen hiukkaspäästöjen massan, on kussakin testissä oltava pienempiä kuin seuraavissa taulukoissa esitetyt raja-arvot: Raja-arvot Vertailumassa (VM) (kg) Hiilimomoksidin massa (CO) Hiilivetyjen massa (HC) Typen oksidien massa (NOx) Hiilivetyjen ja typen oksidien yhteen-laskettu massa (HC + NOx) Hiukkasten massa (4) (PM) L1 (g/km) L2 (g/km) L3 (g/km) L2 + L3 (g/km) L4 (g/km) Ajoneuvoluokka Alaluokka Bensiini Diesel Bensiini Diesel Bensiini Diesel Bensiini Diesel Diesel A(2000) M (5) — kaikki 2,3 0,64 0,20 — 0,15 0,50 — 0,56 0,05 N1 (6) I VM ≤ 1 305 2,3 0,64 0,20 — 0,15 0,50 — 0,56 0,05 II 1 305 < VM ≤ 1 760 4,17 0,80 0,25 — 0,18 0,65 — 0,72 0,07 III 1 760 < VM 5,22 0,95 0,29 — 0,21 0,78 — 0,86 0,10 B(2005) M (5) — kaikki 1,0 0,50 0,10 — 0,08 0,25 — 0,30 0,025 N1 (6) I VM ≤ 1 305 1,0 0,50 0,10 — 0,08 0,25 — 0,30 0,025 II 1 305 < VM ≤ 1 760 1,81 0,63 0,13 — 0,10 0,33 — 0,39 0,04 III 1 760 < VM 2,27 0,74 0,16 — 0,11 0,39 — 0,46 0,06 5.3.1.4.1. Jokaisen epäpuhtauden osalta, joita tarkoitetaan 5.3.1.4 kohdassa, sallitaan yhden tuloksen kolmesta ylittää raja-arvo enintään 10 % edellyttäen, että kolmen tuloksen aritmeettinen keskiarvo on epäpuhtauksien rajan alapuolella. Jos vahvistetut rajat ylittyvät useamman kuin yhden epäpuhtauden osalta, on yhdentekevää, tapahtuuko ylitys samassa testissä vai eri testeissä. 5.3.1.4.2. Kun testit suoritetaan kaasumaisilla polttoaineilla, tulokseksi saatavan kaasupäästöjen massan on oltava edellä olevassa taulukossa bensiinimoottoreilla varustetuille ajoneuvoille asetettuja raja-arvoja pienempi. Edellä 5.3.1.4 kohdassa vahvistettua testien lukumäärää voidaan vähentää jäljempänä esitetyin edellytyksin, jossa V1 on ensimmäisen testin tulos ja V2 toisen testin tulos kustakin raja-arvoissa tarkoitetusta epäpuhtaudesta tai kahden epäpuhtauden yhdistelmästä. 5.3.1.5.1. Vain yksi testi suoritetaan, jos testin tulos kustakin raja-arvoissa tarkoitetusta epäpuhtaudesta tai kahden epäpuhtauden yhdistelmästä on pienempi tai yhtä suuri kuin 0,70 L (eli V1 ≤ 0,70 L). 5.3.1.5.2. Jos 5.1.3.5.1 kohdan vaatimus ei täyty, suoritetaan vain kaksi testiä, jos testin tulos kustakin raja-arvoissa tarkoitetusta päästöstä tai kahden päästön yhdistelmästä täyttää seuraavat ehdot: V1 ≤ 0,85 L ja V1 + V2 ≤ 1,70 L ja V2 ≤ L 5.3.2. Tyyppi II -testi (hiilimonoksidipäästöjen testi joutokäyntinopeudella) Testi on suoritettava kaikille ottomoottorilla varustetuille ajoneuvoille, joiden enimmäismassa ylittää 3,5 tonnia. 5.3.2.1.1. Ajoneuvot, joissa voidaan käyttää polttoaineena sekä bensiiniä että nestekaasua tai maakaasua, on testattava tyyppi II -testissä molempien polttoaineiden osalta. Kuvio 1 Etenemisjärjestys tyyppi I -hyväksynnässä (katso 5.3.1 kohta) 5.3.2.1.2. Sen estämättä mitä edellä 5.3.2.1.1 kohdassa säädetään, katsotaan ajoneuvot, jotka voivat käyttää polttoaineena sekä bensiiniä että kaasumaista polttoainetta, mutta joiden bensiinijärjestelmä on asennettu ainoastaan hätätapauksia tai käynnistystä varten ja joiden bensiinisäiliöön mahtuu enintään 15 litraa bensiiniä, tyyppi II -testin osalta ajoneuvoiksi, jotka voivat käyttää polttoaineena ainoastaan kaasumaista polttoainetta. 5.3.2.2. Liitteessä 5 tarkoitetuissa olosuhteissa suoritetussa tarkastuksessa joutokäynnillä mitattu hiilimonoksidipitoisuus pakokaasujen tilavuudesta ei saa olla suurempi kuin 3,5 % valmistajan vahvistamissa säätöä koskevissa olosuhteissa eikä se saa olla suurempi kuin 4,5 % kyseisessä liitteessä määritellyn säätöalueen sisällä. 5.3.3. Tyyppi III -testi (kampikammiokaasujen päästöjen tarkastaminen) Tämä testi on suoritettava kaikille 1 kohdassa tarkoitetuille ajoneuvoille, lukuun ottamatta dieselmoottorilla varustettuja ajoneuvoja. 5.3.3.1.1. Ajoneuvot, joissa voidaan käyttää polttoaineena sekä bensiiniä että nestekaasua tai maakaasua, pitäisi testata tyyppi III -testissä ainoastaan bensiinin osalta.. 5.3.3.1.2. Sen estämättä mitä edellä 5.3.3.1.1 kohdassa säädetään, katsotaan ajoneuvot, jotka voivat käyttää polttoaineena sekä bensiiniä että kaasumaista polttoainetta, mutta joiden bensiinijärjestelmä on asennettu ainoastaan hätätapauksia tai käynnistystä varten ja joiden bensiinisäiliöön mahtuu enintään 15 litraa bensiiniä, tyyppi III -testin osalta ajoneuvoiksi, jotka voivat käyttää polttoaineena ainoastaan kaasumaista polttoainetta. 5.3.3.2. Jäljempänä liitteen 6 mukaisesti testattuna, moottorin kampikammion tuuletusjärjestelmä ei saa päästää kampikammiokaasuja ilmakehään. 5.3.4. Tyyppi IV -testi (haihtumispäästöjen määritys) Tämä testi on suoritettava kaikille 1 kohdassa tarkoitetuille ajoneuvoille lukuun ottamatta niitä, joissa on dieselmoottori, niitä, jotka käyttävät polttoaineena nestekaasua tai maakaasua, ja niitä, joiden enimmäismassa on yli 3 500 kg. 5.3.4.1.1. Ajoneuvot, joissa voidaan käyttää polttoaineena sekä bensiiniä että nestekaasua tai maakaasua, pitäisi testata tyyppi III -testissä ainoastaan bensiinin osalta. 5.3.4.2. Jäljempänä liitteen 7 mukaisesti testattuna haihtumispäästöjen on oltava alle 2 g/testi. 5.3.5. Tyyppi VI -testi (alhaisessa ympäristön lämpötilassa kylmäkäynnistyksen jälkeen syntyvien pakokaasupäästöjen keskimääräisten hiilimonoksidi-hiilivetypäästöjen tarkastus) Tämä testi on tehtävä kaikille M1- ja N1-luokan I-alaluokan ottomoottorilla varustetuille ajoneuvoille lukuun ottamatta useammalle kuin kuudelle matkustajalle suunniteltuja ajoneuvoja sekä ajoneuvoja, joiden enimmäismassa on yli 2 500 kg. 5.3.5.1.1. Ajoneuvo asetetaan alustadynamometrille, joka on varustettu kuorma- ja inertiasimuloinnilla. 5.3.5.1.2. Testi koostuu tyyppi I -testin ensimmäisen osan neljästä kaupunkiajosyklin perusosasta. Tyyppi I -testi on kuvattu liitteen 4 lisäyksessä 1 sekä lisäyksen kuvissa 1/1 ja 1/2 ja 1/3. Testi alhaisessa ympäristön lämpötilassa on kestoltaan 780 sekuntia pitkä, se on tehtävä yhtäjaksoisesti ja se on aloitettava moottorin käynnistämisestä. 5.3.5.1.3. Testi alhaisessa lämpötilassa on tehtävä 266 K:n (–7 °C) ympäristön lämpötilassa. Testattavat ajoneuvot on vakautettava ennen testaamista yhdenmukaisella tavalla, jotta testin tulokset ovat toistettavissa. Vakauttaminen ja testin muut osat on tehtävä liitteessä 8 kuvatulla tavalla. 5.3.5.1.4. Testin aikana pakokaasut laimennetaan ja niistä kerätään edustava näyte. Testattavan ajoneuvon pakokaasut laimennetaan, niistä otetaan näyte ja se analysoidaan liitteessä 8 esitetyn menettelyn avulla ja laimennetun pakokaasun kokonaistilavuus mitataan. Laimennetuista pakokaasuista analysoidaan hiilimonoksidi ja hiilivedyt. Testi on suoritettava kolme kertaa 5.3.5.2.2 ja 5.3.5.3 kohdan määräyksiä noudattaen. Tuloksena saatavien hiilimonoksidi- ja hiilivetypäästöjen massojen on oltava pienempiä kuin seuraavassa taulukossa esitetyt raja-arvot: Testilämpötila Hiilimonoksidi L1 (g/km) Hiilivedyt L2 (g/km) 266 K (–7 °C) 15 1,8 5.3.5.2.1. Sen estämättä, mitä 5.3.5.2 kohdassa määrätään, kunkin epäpuhtauden osalta sallitaan enintään yhden tuloksen kolmesta ylittää raja-arvo enintään 10 prosenttia, edellyttäen että kolmen tuloksen aritmeettinen keskiarvo on pienempi kuin vahvistettu raja-arvo. Jos vahvistetut rajat ylittyvät useamman kuin yhden epäpuhtauden osalta, on yhdentekevää, tapahtuuko ylitys samassa testissä vai eri testeissä. 5.3.5.2.2. Edellä 5.3.5.2 kohdassa vahvistettu testien lukumäärä voidaan valmistajan pyynnöstä nostaa kymmeneen, jos ensimmäisten kolmen tuloksen aritmeettinen keskiarvo on alempi kuin 110 prosenttia raja-arvosta. Tässä tapauksessa ainoa vaatimus on, että kaikkien kymmenen tuloksen aritmeettinen keskiarvo on pienempi kuin raja-arvo. Edellä 5.3.5.2 kohdassa määrättyä testien lukumäärää voidaan vähentää 5.3.5.3.1 ja 5.3.5.3.2 kohdassa määrätyin edellytyksin. 5.3.5.3.1. Vain yksi testi tehdään, jos ensimmäisen testin tulos kunkin epäpuhtauden osalta on pienempi tai yhtä suuri kuin 0,70 L. 5.3.5.3.2. Jos 5.3.5.3.1 kohdan vaatimus ei täyty, suoritetaan vain kaksi testiä, jos ensimmäisen testin tulos kunkin epäpuhtauden osalta on pienempi tai yhtä suuri kuin 0,85 L ja kahden ensimmäisen tuloksen summa on pienempi tai yhtä suuri kuin 1,70 L sekä toisen testin tulos on pienempi tai yhtä suuri kuin L. (V1 ≤ 0,85 L ja V1 + V2 ≤ 1,70 L ja V2 ≤ L) 5.3.6. Tyyppi V -testi (pakokaasunpuhdistuslaitteiden kestävyys) Tämä testi on suoritettava kaikille 1 kohdassa tarkoitetuille ajoneuvoille, joita koskee 5.3.1 kohdan testi. Testi on vanhentamistesti, jossa ajoneuvolla ajetaan testiradalla, tiellä tai alustadynamometrillä 80 000 km liitteessä 9 esitetyn ohjelman mukaisesti. 5.3.6.1.1. Ajoneuvot, joissa voidaan käyttää polttoaineena sekä bensiiniä että nestekaasua tai maakaasua, pitäisi testata tyyppi V -testissä ainoastaan bensiinin osalta.. Siinä tapauksessa lyijyttömän bensiinin osalta todetun huononemiskertoimen katsotaan pätevän myös nestekaasun ja maakaasun osalta. 5.3.6.2. Poiketen 5.3.6.1 kohdan vaatimuksista, valmistaja voi halutessaan käyttää seuraavan taulukon huononemiskertoimia vaihtoehtona 5.3.6.1 kohdan testaukselle. Moottoriluokka Huononemiskertoimet Pilaannuttava aine CO HC NOx HC + NOx (7) Hiukkaset Kipinäsytytteinen polttomoottori 1,2 1,2 1,2 — — Puristussytytteinen polttomoottori 1,1 — 1 1 1,2 Valmistajan pyynnöstä tutkimuslaitos voi suorittaa tyyppi I -testin, ennen kuin tyyppi V -testi on suoritettu, käyttäen edellä esitetyn taulukon huononemiskertoimia. Kun tyyppi V -testi on suoritettu, tutkimuslaitos saa muuttaa liitteeseen 2 merkittyjä tyyppihyväksyntätuloksia vaihtamalla edellä esitetyn taulukon huononemiskertoimet tyyppi V -testissä mitattuihin kertoimiin. 5.3.6.3. Huononemiskertoimet määritetään käyttämällä joko 5.3.6.1 kohdan menettelyä tai 5.3.6.2 kohdan taulukkoarvoja. Kertoimia käytetään tarkastettaessa, täyttyvätkö 5.3.1.4 ja 8.2.3.1 kohdan vaatimukset. 5.3.7. Katsastusta varten tarvittavat päästötiedot 5.3.7.1. Tämä vaatimus koskee kaikkia kipinäsytytteisellä polttomoottorilla varustettuja ajoneuvoja, joille haetaan tyyppihyväksyntää tämän tarkistuksen mukaisesti. 5.3.7.2. Liitteen 5 (tyyppi II -testi) mukaisessa testissä, joka tehdään nimellisellä joutokäyntinopeudella, on kirjattava muistiin a) pakokaasupäästöjen hiilimonoksidipitoisuus tilavuusyksikköä kohti b) moottorin pyörimisnopeus testin aikana, mukaan lukien mahdolliset toleranssit. 5.3.7.3. Suurella joutokäyntinopeudella (> 2 000 min.–1) tehtävässä testissä on kirjattava muistiin a) pakokaasupäästöjen hiilimonoksidipitoisuus tilavuusyksikköä kohti b) lambda-arvo (8) c) moottorin pyörimisnopeus testin aikana, mukaan lukien mahdolliset toleranssit 5.3.7.4. Moottoriöljyn lämpötila testin aikana on mitattava ja kirjattava muistiin. 5.3.7.5. On täydennettävä liitteessä 2 olevan 17 kohdan taulukko. 5.3.7.6. Valmistaja vahvistaa 5.3.7.3 kohdan mukaisesti tyyppihyväksynnän yhteydessä tallennetun lambda-arvon oikeaksi ja tuotannossa tyypillisen ajoneuvon arvoa edustavaksi 24 kuukauden kuluessa siitä, kun tekninen tutkimuslaitos on antanut tyyppihyväksynnän. On suoritettava arviointi, joka perustuu tuotannosta otettujen ajoneuvojen tarkastuksiin ja tutkimuksiin. 5.3.8. OBD-testi Tämä testi on suoritettava kaikille 1 kohdassa tarkoitetuille ajoneuvoille. Testissä noudatetaan liitteessä 11 olevassa 3 kohdassa kuvattua menettelyä. 6. AJONEUVOTYYPIN MUUTOKSET Ajoneuvotyyppiin mahdollisesti tehtävistä muutoksista on ilmoitettava hallinnolliselle yksikölle, joka on hyväksynyt kyseisen ajoneuvotyypin. Viranomaiset voivat: 6.1.1. katsoa, että tehdyillä muutoksilla ei todennäköisesti ole huomattavaa huonontavaa vaikutusta ja että ajoneuvo joka tapauksessa on edelleen vaatimuksen mukainen, tai 6.1.2. vaatia uutta testausselostetta testien tekemisestä vastaavalta tekniseltä tutkimuslaitokselta. 6.2. Hyväksynnän vahvistus tai epääminen, jossa eritellään muutokset, annetaan tiedoksi edellä olevan 4.3 kohdan mukaisella menettelyllä tätä sääntöä soveltaville sopimuksen sopimuspuolille. 6.3. Hyväksynnän laajentamisen myöntäneen toimivaltaisen viranomaisen on annettava laajentamiselle sarjanumero ja ilmoitettava siitä muille vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolille, jotka soveltavat tätä sääntöä, tämän säännön liitteessä 2 esitetyn mallin mukaisella ilmoituslomakkeella. 7. HYVÄKSYNNÄN LAAJENTAMINEN Muutettaessa tämän säännön mukaisesti annettua tyyppihyväksyntää sovelletaan tilanteen mukaan seuraavia erityisiä määräyksiä: 7.1. Pakokaasupäästöjä koskevat laajennukset (tyyppi I, II ja VI -testit) 7.1.1. Ajoneuvotyypit, joiden vertailumassat ovat erilaiset 7.1.1.1. Ajoneuvotyypille annettua tyyppihyväksyntää voidaan laajentaa koskemaan ainoastaan ajoneuvotyyppejä, joiden vertailumassa edellyttää kahden seuraavaksi korkeamman ekvivalentti-inertialuokan tai minkä tahansa alemman ekvivalentti-inertialuokan käyttämistä. 7.1.1.2. Jos N1-luokkaan kuuluvien ajoneuvojen ja M-luokan 5.3.1.4 kohdan (2) huomautuksessa tarkoitettujen ajoneuvojen tyyppihyväksyttäväksi haetun ajoneuvotyypin vertailumassa edellyttää sellaisen ekvivalentti-inertialuokan käyttöä, joka on alhaisempi kuin jo tyyppihyväksytyssä ajoneuvotyypissä, tyyppihyväksynnän laajentaminen annetaan, jos tyyppihyväksytyn ajoneuvon päästöjen massat vastaavat sille ajoneuvolle, jolle tyyppihyväksynnän laajennusta haetaan, määriteltyjä raja-arvoja. 7.1.2. Ajoneuvotyypit, joilla on eri kokonaisvälityssuhteet Ajoneuvotyypille annettu hyväksyntä voidaan seuraavin edellytyksin laajentaa koskemaan ajoneuvotyyppejä, jotka eroavat hyväksytystä tyypistä vain välityssuhteiltaan. 7.1.2.1. Jokaiselle tyyppi I ja tyyppi VI -testissä käytetylle välityssuhteelle määritetään suhde: jossa V1 on hyväksytyn ajoneuvotyypin nopeus ja V2 laajennushakemuksen kohteena olevan ajoneuvotyypin nopeus moottorin kierrosnopeudella 1 000 min–1. 7.1.2.2. Jos jokaisella välityssuhteella E ≤ 8 prosenttia, on laajennus annettava uusimatta tyyppi I ja tyyppi VI -testejä. 7.1.2.3. Jos vähintään yhdellä välityssuhteella E > 8 prosenttia ja jokaisella välityssuhteella E ± 13 prosenttia, on tyyppi I ja tyyppi VI -testi uusittava, mutta testi voidaan tehdä valmistajan valitsemassa laboratoriossa teknisen tutkimuslaitoksen suostumuksella. Testien selosteet on lähetettävä tyyppihyväksyntätesteistä vastuussa olevalle tutkimuslaitokselle. 7.1.3. Ajoneuvotyypit, joilla on eri vertailumassat ja eri kokonaisvälityssuhteet Ajoneuvotyypille annettu hyväksyntä voidaan laajentaa ajoneuvotyypeille, jotka eroavat hyväksytystä tyypistä vain vertailumassaltaan ja kokonaisvälityssuhteiltaan, jos kaikki 7.1.1 ja 7.1.2 kohdassa määritellyt edellytykset täyttyvät. Huomaa: Kun ajoneuvotyyppi on hyväksytty 7.1.1–7.1.3 kohdan määräysten mukaisesti, tätä hyväksyntää ei voida laajentaa koskemaan muita ajoneuvotyyppejä. 7.2. Haihtumispäästöt (tyyppi IV -testi) Hyväksyntä, joka on annettu haihtumispäästöjen valvontajärjestelmällä varustetulle ajoneuvotyypille, voidaan laajentaa seuraavin edellytyksin: 7.2.1.1. Polttoaineen ja ilman annostelujärjestelmän perusperiaatteen (esimerkiksi yksipisteruiskutus, kaasutin) on oltava sama. 7.2.1.2. Polttonestesäiliön muodon ja polttonestesäiliön ja polttoaineletkujen materiaalien on oltava samat. Testi tehdään tuoteperheen huonoimmalle tapaukselle letkunpituuden ja poikkipinnan osalta. Tyyppihyväksyntätesteistä vastaava tutkimuslaitos päättää, ovatko erilaiset haihtuneen ja nestemäisen polttoaineen erottimet hyväksyttävissä. Polttonestesäiliön tilavuuden toleranssi on ± 10 prosenttia. Säiliön paineventtiilin säädön on oltava sama. 7.2.1.3. Polttoainekaasun varastointimenetelmän on oltava sama, esimerkiksi loukun muoto ja tilavuus, väliaine, ilmanpuhdistin (jos sitä käytetään haihtumispäästöjen valvontaan) ym. 7.2.1.4. Kaasuttimen kohokammion tilavuuden toleranssi on ± 10 millilitraa. 7.2.1.5. Varastoidun polttoainekaasun poistumismenetelmän on oltava sama (esimerkiksi ilmavirta, poistumisaika tai poistumistilavuus ajosyklin aikana). 7.2.1.6. Polttoaineen syöttöjärjestelmän tiivistys- ja tuuletusmenetelmien on oltava samat. 7.2.2. Täydentäviä huomautuksia: i) eri moottorikoot sallitaan; ii) eri moottoritehot sallitaan; iii) automaattiset ja käsivalintaiset vaihteistot sekä kaksi- ja nelipyörävedot sallitaan; iv) eri korimallit sallitaan; v) eri pyörä- ja rengaskoot sallitaan. 7.3. Pakokaasunpuhdistuslaitteiden kestävyys (tyyppi V -testi) Ajoneuvotyypille annettu hyväksyntä voidaan laajentaa koskemaan eri ajoneuvotyyppejä edellyttäen, että moottorin ja pakokaasunvalvontajärjestelmän yhdistelmä on samanlainen kuin jo hyväksytyssä ajoneuvossa. Tätä tarkoitusta varten ne ajoneuvotyypit, joiden jäljempänä esitetyt parametrit ovat samat tai vahvistettujen rajojen sisällä, katsotaan kuuluviksi samaan moottori-pakokaasunvalvontajärjestelmäyhdistelmään. — Moottori: — sylinterien lukumäärä, — iskutilavuus (± 15 prosenttia), — sylinteriryhmän rakenne, — venttiilien lukumäärä, — polttoainejärjestelmä, — jäähdytysjärjestelmän tyyppi, — palamisprosessi, — mitat sylinterien keskikohdista keskikohtiin. 7.3.1.2. Pakokaasunvalvontajärjestelmä: Katalysaattorit: — katalyyttielementtien ja katalysaattorien lukumäärä, — katalysaattoreiden koko ja muoto (monoliitin massa ± 10 prosenttia), — katalyyttitoiminnan tyyppi (hapettava, kolmitie jne, …), — jalometallimäärä (sama tai suurempi), — jalometallisuhde (± 15 prosenttia), — korvaava aine (rakenne ja materiaali), — hilatiheys, — katalysaattori(e)n kotelon tyyppi, — katalysaattorien sijainti (paikka ja etäisyys pakojärjestelmässä, joka ei aiheuta yli ± 50 K:n lämpötilavaihtelua katalysaattorien ilmansyöttöaukossa). Lämpötilanvaihtelu tarkistetaan tasaisissa olosuhteissa nopeuden ollessa 120 km/h ja kuorma-asetuksen tyyppi I -testin mukainen. Ilmansyöttö: käytössä vai ei tyyppi (sykähdysilma, ilmapumput jne, …). Pakokaasujen takaisinkierrätys: käytössä vai ei. 7.3.1.3. Inertialuokka: kaksi välittömästi seuraavaa ylempää inertialuokkaa tai mikä tahansa alempi inertialuokka. 7.3.1.4. Kestävyystesti voidaan suorittaa ajoneuvolla, jonka korimalli, vaihteisto (automaattinen tai käsivalintainen) ja pyörä- tai rengaskoko ovat erilaiset kuin tyyppihyväksyntäanomuksen kohteena olevassa ajoneuvotyypissä. 7.4. Ajoneuvon sisäinen valvontajärjestelmä 7.4.1. Ajoneuvotyypille annettua sisäisen valvontajärjestelmän tyyppihyväksyntää voidaan laajentaa muihin ajoneuvotyyppeihin, jotka kuuluvat samaan OBD-ajoneuvoperheeseen liitteen 11 lisäyksen 2 mukaisesti. Moottorin päästöjenrajoitusjärjestelmän on oltava samanlainen kuin jo hyväksytyssä ajoneuvossa ja sen on vastattava liitteen 11 lisäyksessä 2 esitetyn OBD-moottoriperheen kuvausta lukuun ottamatta seuraavia ominaisuuksia: — moottorin lisälaitteet — renkaat — hitausmassaluokka — jäähdytysjärjestelmä — kokonaisvälityssuhde — vaihteiston tyyppi — korityyppi. 8. TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS 8.1. Kaikkien ajoneuvojen, joihin on liitetty tämän säännön mukainen hyväksyntämerkki, on oltava hyväksytyn ajoneuvotyypin mukaisia niiden osien osalta, jotka voivat vaikuttaa moottoreiden kaasu- ja hiukkaspäästöihin, kampikammiopäästöihin ja haihtumispäästöihin. Tuotannon vaatimustenmukaisuuden varmistamismenettelyjen on oltava vuoden 1958 sopimuksen lisäyksessä 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) asetettujen menettelyjen ja seuraavien vaatimusten mukaisia: Tuotannon vaatimustenmukaisuus ajoneuvon päästöihin sovellettavien rajojen osalta (tyyppi I, II, III ja IV -testit) tarkistetaan pääsääntöisesti ilmoituslomakkeessa ja sen liitteissä esitetyn kuvauksen perusteella. Käytössä olevien ajoneuvojen vaatimustenmukaisuus Näillä toimenpiteillä on voitava varmistaa päästöjä koskeviin tyyppihyväksyntöihin liittyen, että päästöjenrajoituslaitteet toimivat ajoneuvon tavanomaisen käyttöiän ajan, kun ajoneuvoa käytetään tavanomaisissa olosuhteissa (asianmukaisesti huollettujen ja käytettyjen ajoneuvojen vaatimustenmukaisuus). Toimenpiteet toteutetaan tämän säännön mukaisesti viiden vuoden ikään saakka tai kunnes ajoneuvolla on ajettu 80 000 kilometriä, sen mukaan, kumpi ajankohta on aikaisempi, sekä 1 päivästä tammikuuta 2005 alkaen viiden vuoden ikään saakka tai kunnes ajoneuvolla on ajettu 100 000 kilometriä, sen mukaan kumpi ajankohta on aikaisempi. Hallinnollinen yksikkö tarkastaa käytössä olevien ajoneuvojen vaatimustenmukaisuuden valmistajalla olevien asiaa koskevien tietojen perusteella käyttäen vuoden 1958 sopimuksen lisäyksessä 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) kuvatun kaltaisia menettelyjä. Lisäyksen 4 kuvissa 4/1 ja 4/2 esitetään käytönaikaisessa vaatimustenmukaisuuden tarkastuksessa käytettävä menettely. 8.2.1.1. Käytössä olevien ajoneuvojen perheen määrittelevät ominaisuudet Käytössä olevien ajoneuvojen perhe voidaan määritellä luettelemalla perusominaisuudet, joiden osalta perheeseen kuuluvien ajoneuvojen on oltava samanlaiset. Näin ollen niiden ajoneuvotyyppien, joille ainakin seuraavat ominaisuudet ovat yhteisiä tai ilmoitettujen toleranssien rajoissa, katsotaan kuuluvan samaan käytössä olevien ajoneuvojen perheeseen: — polttotapahtuma (kaksitahti-, nelitahti-, kiertomoottori), — sylinterien lukumäärä, — sylinterilohkon muoto (rivimoottori, V-moottori, tähtimoottori, vastaiskumoottori, muu). Sylinterien kaltevuus tai suunta ei ole arviointiperuste, — polttoaineensyöttömenetelmä (esim. epäsuora tai suora ruiskutus), — jäähdytysjärjestelmä (ilma, vesi, öljy), — moottorin kaasunvaihto (vapaasti hengittävä, ahdettu), — polttoaine, jota varten moottori on suunniteltu (bensiini, diesel, maakaasu, nestekaasu jne.). Kahta polttoainetta käyttävät ajoneuvot voidaan luokitella samaan ryhmään yhtä polttoainetta käyttävien ajoneuvojen kanssa, jos toinen polttoaineista on yleinen, — katalysaattorin tyyppi (kolmitiekatalyytti tai muu(t)), — hiukkasloukun tyyppi (kyllä tai ei), — pakokaasun takaisinkierrätys (kyllä tai ei), — perheeseen kuuluvan suurimman moottorin sylinteritilavuus, josta vähennetään 30 prosenttia. Hallinnollinen yksikkö tarkastaa käytönaikaisen vaatimustenmukaisuuden valmistajan toimittamien tietojen perusteella. Näihin tietoihin on sisällyttävä, niihin kuitenkaan rajoittumatta, seuraavat tiedot: 8.2.1.2.1. Valmistajan nimi ja osoite 8.2.1.2.2. Valmistajan valtuutettujen edustajien nimet, osoitteet, puhelin- ja faksinumerot sekä sähköpostiosoitteet niillä alueilla, jotka valmistajan ilmoittamat tiedot kattavat 8.2.1.2.3. Valmistajan ilmoittamien tietojen kattamien ajoneuvojen mallinimi (mallinimet) 8.2.1.2.4. Tarvittaessa luettelo valmistajan ilmoittamien tietojen kattamista ajoneuvotyypeistä, eli 8.2.1.1 kohdan mukainen käytössä olevien ajoneuvojen perhe 8.2.1.2.5. Ajoneuvon tunnusnumeron (VIN) koodit, joita sovelletaan käytössä olevien ajoneuvojen perheeseen kuuluviin ajoneuvotyyppeihin (VIN-etuliite) 8.2.1.2.6. Käytössä olevien ajoneuvojen perheeseen kuuluviin ajoneuvotyyppeihin sovellettavien tyyppihyväksyntöjen numerot, mukaan luettuna tarvittaessa kaikkien laajennusten numerot sekä kaikkien sellaisten korjaavien toimenpiteiden numerot, joissa ajoneuvolle tehdään pieniä korjauksia seuraavan huollon yhteydessä tai ajoneuvo kutsutaan korjattavaksi (suuret muutokset). 8.2.1.2.7. Tiedot valmistajan ilmoittamien tietojen kattamien ajoneuvojen tyyppihyväksyntöjen laajentamisista ja korjaavista toimenpiteistä, joissa ajoneuvolle tehdään pieniä korjauksia seuraavan huollon yhteydessä tai ajoneuvo kutsutaan korjattavaksi (jos hallinnollinen yksikkö näitä tietoja pyytää). 8.2.1.2.8. Ajanjakso, jonka kuluessa valmistajan ilmoittamat tiedot on kerätty 8.2.1.2.9. Valmistajan ilmoittamien tietojen kattama ajoneuvojen valmistusaika (esim. kalenterivuonna 2001 valmistetut ajoneuvot) Valmistajan käytönaikaisessa vaatimustenmukaisuuden tarkastuksessa käyttämä menettely, mukaan luettuna: 8.2.1.2.10.1. Ajoneuvon paikantamismenetelmä 8.2.1.2.10.2. Ajoneuvon valinta- ja hylkäysperusteet 8.2.1.2.10.3. Ohjelmassa käytetyt testityypit ja -menettelyt 8.2.1.2.10.4. Valmistajan hyväksymis- ja hylkäysperusteet käytössä olevien ajoneuvojen perheelle 8.2.1.2.10.5. Maantieteellinen alue (alueet), jolla (joilla) valmistaja on kerännyt tietoja 8.2.1.2.10.6. Otoksen suuruus ja käytetty otantasuunnitelma Valmistajan käytönaikaisen vaatimustenmukaisuuden tarkastusmenettelyn tulokset, mukaan luettuna: 8.2.1.2.11.1. Tunnistetiedot ohjelmaan sisältyvistä ajoneuvoista (testatuista tai testaamattomista). Näihin tietoihin on sisällyttävä: — mallinimi, — ajoneuvon tunnusnumero (VIN), — rekisterinumero, — valmistuspäivämäärä, — käyttöalue (jos tiedossa), — rengastus. 8.2.1.2.11.2. Syy(t) ajoneuvon hylkäämiseen otoksesta 8.2.1.2.11.3. Otoksen kunkin ajoneuvon huoltohistoria (mukaan luettuna kaikki suuret muutokset) 8.2.1.2.11.4. Otoksen kunkin ajoneuvon korjaushistoria (jos tiedossa) 8.2.1.2.11.5. Testitiedot, mukaan luettuna: — testauspäivämäärä, — testauspaikka, — ajoneuvon matkamittarin lukema, — testipolttoaineen eritelmät (esim. testin vertailupolttoaine tai kaupallinen polttoaine), — testausolosuhteet (lämpötila, kosteus, dynamometrin inertiapaino), — dynamometrin asetukset (esim. tehoasetus), — testitulokset (vähintään kolmesta eri ajoneuvosta kussakin ajoneuvoperheessä). 8.2.1.2.12. OBD-järjestelmän tallenteet. 8.2.2. Valmistajan keräämien tietojen on oltava riittävän täydelliset toiminnan arvioimiseksi käytettäessä ajoneuvoa tavanomaisissa käyttöolosuhteissa, siten kuin 8.2 kohdassa on määritelty, ja niiden on oltava valmistajan alueellisia osuuksia edustavia. Tällä säännöllä valmistajaa ei velvoiteta tarkastamaan ajoneuvotyypin käytönaikaista vaatimustenmukaisuutta, jos valmistaja pystyy osoittamaan tyyppihyväksyntäviranomaista tyydyttävällä tavalla, että kyseisen ajoneuvotyypin maailmanlaajuinen myynti on alle 10 000 ajoneuvoa vuodessa. Euroopan unionissa myytävien ajoneuvojen osalta valmistajaa ei velvoiteta tarkastamaan ajoneuvotyypin käytönaikaista vaatimustenmukaisuutta, jos valmistaja pystyy osoittamaan tyyppihyväksyntäviranomaista tyydyttävällä tavalla, että kyseisen ajoneuvotyypin myynti on alle 5 000 ajoneuvoa vuodessa Euroopan unionin alueella. Kun tyyppi I -testi suoritetaan ja ajoneuvon tyyppihyväksyntään liittyy yksi tai useampia laajennuksia, testit suoritetaan joko alkuperäisessä ilmoituskokonaisuudessa tai asiaa koskevaa laajennusta koskevassa ilmoituskokonaisuudessa kuvatulla ajoneuvolla. Ajoneuvon vaatimustenmukaisuus tyyppi I -testin perusteella Kun viranomainen on suorittanut valinnan, valmistaja ei saa tehdä säätöjä valittuihin ajoneuvoihin. Sähkökäyttöiset hybridiajoneuvot testataan liitteessä 14 määritetyissä olosuhteissa: — Ulkopuolelta eli sähköverkosta ladattavien ajoneuvojen päästöt mitataan siten, että ajoneuvo on sähköverkosta ladattaville hybridiajoneuvoille tehtävän tyyppi I -testin edellytyksen B mukaisessa testauskunnossa. — Pelkästään polttomoottorilla ladattavien ajoneuvojen päästöt mitataan samoissa olosuhteissa kuin pelkästään polttomoottorilla ladattaville hybridiajoneuvoille tehtävässä tyyppi I -testissä. Sarjasta otetaan sattumanvaraisesti kolme ajoneuvoa ja ne testataan 5.3.1 kohdan mukaisesti. Huononemiskertoimia käytetään samalla tavalla. Raja-arvot esitetään 5.3.1.4 kohdassa. 8.2.3.1.1.1. Edellä 2.20 kohdassa määriteltyjen jaksottaisesti regeneroitavien järjestelmien kohdalla tulokset on kerrottava tekijällä Ki, jonka arvo on saatu liitteessä 13 esitetyllä tavalla ajankohtana, jolloin tyyppihyväksyntä on myönnetty. Valmistajan pyynnöstä testaus voidaan tehdä välittömästi regeneroinnin tapahduttua. 8.2.3.1.2. Mikäli viranomainen hyväksyy valmistajan edellä olevan 8.2.1 kohdan mukaisesti ilmoittaman tuotannon keskihajonnan, testit suoritetaan lisäyksen 1 mukaisesti. Mikäli viranomainen ei hyväksy valmistajan edellä olevan 8.2.1 kohdan mukaisesti ilmoittamaa tuotannon keskihajontaa, testit suoritetaan lisäyksen 2 mukaisesti. 8.2.3.1.3. Sarjatuotantoa on pidettävä vaatimustenmukaisena tai -vastaisena näyteajoneuvoilla tehtyjen testien perusteella asianmukaisessa lisäyksessä käytettyjen testausperusteiden mukaisesti heti, kun kaikkien epäpuhtauksien osalta tehdään myönteinen päätös tai yhden epäpuhtauden osalta tehdään kielteinen päätös. Jos yhden epäpuhtauden osalta tehdään myönteinen päätös, muiden epäpuhtauksien osalta tehtävien päätösten yhteydessä tehtävät täydentävät testit eivät vaikuta päätökseen. Jos kaikkien epäpuhtauksien osalta ei tehdä myönteistä päätöstä ja jos yhden epäpuhtauden osalta ei tehdä kielteistä päätöstä, suoritetaan testi ylimääräisellä ajoneuvolla (ks. kuva 2 jäljempänä). Poiketen siitä, mitä liitteessä 4 olevassa 3.1.1 kohdassa määrätään, testit suoritetaan ajoneuvoilla, jotka tulevat suoraan tuotantolinjalta. Valmistajan pyynnöstä testit suoritetaan kuitenkin ajoneuvoille, joita on sisäänajettu — enintään 3 000 km ottomoottorilla varustettujen ajoneuvojen osalta, — enintään 15 000 km puristussytytysmoottorilla varustettujen ajoneuvojen osalta. Molemmissa tapauksissa sisäänajon suorittaa valmistaja, joka sitoutuu olemaan tekemättä näihin ajoneuvoihin mitään säätöjä. Kuva 2 8.2.3.2.2. Kun valmistaja pyytää saada suorittaa sisäänajon (”x” km, missä x ≤ 3 000 km ottomoottorilla varustettujen ajoneuvojen osalta ja x ≤ 15 000 km puristussytytysmoottorilla varustettujen ajoneuvojen osalta), menetellään seuraavasti: a) epäpuhtauksien päästöt (tyyppi I) mitataan nollan ja ”x” km:n kohdalla ensimmäisen testattavan ajoneuvon osalta, b) päästöjen kehityskerroin nollan ja ”x” km:n välillä lasketaan kunkin epäpuhtauden osalta seuraavasti: päästöt ”x” km kohdalla/päästöt 0 km kohdalla Se voi olla pienempi kuin 1, c) muita ajoneuvoja ei sisäänajeta, mutta niiden päästöihin 0 km:n kohdalla vaikuttaa kehityskerroin. Tässä tapauksessa huomioon otettavat arvot ovat: i) ensimmäisen ajoneuvon osalta arvo ’x’ km:n kohdalla, ii) muiden ajoneuvojen osalta arvot 0 km:n kohdalla kehityskertoimella kerrottuna. 8.2.3.2.3. Testit voidaan tehdä kauppalaadun polttoaineella. Valmistajan pyynnöstä käytetään kuitenkin liitteessä 10 esitettyjä vertailupolttoaineita. i) Jos tyyppi III -testi on tehtävä, se tehdään kaikille tyypin I COP -testiin valituille ajoneuvoille. 5.3.3.2 kohdan edellytyksiä on noudatettava. Sähkökäyttöiset hybridiajoneuvot testataan liitteessä 14 olevassa 5 kohdassa määritetyissä olosuhteissa. ii) Jos tyyppi IV -testi on tehtävä, se tehdään liitteessä 7 olevan 7 kohdan mukaan. 8.2.4. Liitteen 7 mukaisesti testattuna kaikkien hyväksytyn tyypin mukaisten tuotannosta otettujen ajoneuvojen keskimääräisten haihtumispäästöjen on oltava 5.3.4.2 kohdassa asetettua raja-arvoa alemmat. 8.2.5. Rutiininomaisia tuotantolinjan päässä tehtäviä testejä varten hyväksynnän haltija voi osoittaa tuotannon vaatimustenmukaisuuden ottamalla näytteitä ajoneuvoista, jotka täyttävät liitteessä 7 olevan 7 kohdan vaatimukset. 8.2.6. Ajoneuvon sisäinen valvontajärjestelmä (OBD) Jos OBD-järjestelmän suorituskyky tarkastetaan, se on tehtävä seuraavasti: 8.2.6.1. Jos hyväksyntäviranomainen katsoo, että tuotteen laatu on epätyydyttävä, tuotantosarjasta otetaan satunnaisesti ajoneuvo, jolle tehdään liitteen 11 lisäyksessä 1 kuvatut testit. Sähkökäyttöiset hybridiajoneuvot testataan liitteessä 14 olevassa 9 kohdassa määritetyissä olosuhteissa. 8.2.6.2. Tuotanto katsotaan vaatimusten mukaiseksi, jos ajoneuvo täyttää liitteen 11 lisäyksessä 1 esitetyt testivaatimukset. 8.2.6.3. Jollei sarjasta poimittu ajoneuvo täytä 8.2.6.1 kohdan vaatimuksia, otetaan samasta sarjasta uusi, neljän ajoneuvon satunnaisotos, jolle tehdään liitteen 11 lisäyksessä 1 kuvatut testit. Testit voidaan tehdä ajoneuvoille, joita on sisäänajettu enintään 15 000 kilometriä. 8.2.6.4. Tuotanto katsotaan vaatimusten mukaiseksi, jos vähintään kolme ajoneuvoa täyttää liitteen 11 lisäyksessä 1 esitetyt testivaatimukset. Edellä 8.2.1 kohdassa tarkoitetun tarkastuksen perusteella hallinnollisen yksikön on joko — päätettävä, että ajoneuvotyypin tai käytössä olevien ajoneuvojen perheen vaatimustenmukaisuus käytössä toteutuu, ja pidätyttävä muista toimista, — päätettävä, että valmistajan toimittamat tiedot eivät riitä päätöksen tekemiseen, ja pyydettävä valmistajalta lisätietoja tai uusia testituloksia, tai — päätettävä, että ajoneuvotyypin tai käytössä olevien ajoneuvojen perheeseen kuuluvan ajoneuvotyypin (kuuluvien ajoneuvotyyppien) vaatimustenmukaisuus käytössä ei ole tyydyttävä, ja ryhdyttävä toimenpiteisiin ajoneuvotyypin (ajoneuvotyyppien) testauttamiseksi lisäyksen 3 mukaisesti. Jos valmistajalle on annettu lupa olla tarkastamatta tiettyä ajoneuvotyyppiä 8.2.2 kohdan mukaisesti, hallinnollinen yksikkö saattaa testauttaa kyseiset ajoneuvotyypit lisäyksen 3 mukaisesti. 8.2.7.1. Jos katsotaan tarpeellisiksi tehdä tyyppi I -testit sen tarkastamiseksi, että päästöjenrajoituslaitteet täyttävät niille asetettavat toimintavaatimukset käytössä ollessaan, testit on tehtävä noudattaen testimenettelyä, joka täyttää lisäyksessä 4 tarkoitetut tilastolliset kriteerit. 8.2.7.2. Tyyppihyväksyntäviranomainen valitsee yhteistoiminnassa valmistajan kanssa otoksen ajoneuvoista, joilla on ajettu riittävän pitkä matka ja joita tiedetään kohtuullisella varmuudella käytetyn tavanomaisissa olosuhteissa. Valmistajaa on kuultava valittaessa ajoneuvoja otokseen ja valmistajan on sallittava olla läsnä tarkastettaessa ajoneuvojen vaatimustenmukaisuutta. Valmistajalla on oikeus tehdä tyyppihyväksyntäviranomaisen valvonnassa päästöjen raja-arvot ylittäviin ajoneuvoihin kohdistuvia tarkastuksia, jotka voivat olla luonteeltaan myös ainetta hajottavia, selvittääkseen ajoneuvojen toiminnan heikkenemiseen johtaneet valmistajasta itsestään riippumattomat syyt (esimerkiksi lyijypitoisen bensiinin käyttö ennen testiajankohtaa). Jos tarkastusten tulokset vahvistavat tällaisten syiden olemassaolon, vastaavat testitulokset jätetään ottamatta huomioon tarkastettaessa vaatimustenmukaisuutta. 8.2.7.3.1. Myös otokseen kuuluvien sellaisten ajoneuvojen testitulokset jätetään ottamatta huomioon vaatimustenmukaisuutta tarkastettaessa, i) joille on annettu hyväksyntätodistus, jonka mukaan ne noudattavat säännön 05-muutossarjan 5.3.1.4 kohdassa olevia luokan A päästörajoja, mikäli kyseisissä ajoneuvoissa on käytetty säännöllisesti polttoainetta, jonka rikkipitoisuus on yli 150 mg/kg (bensiini) tai 350 mg/kg (diesel), tai ii) joille on annettu hyväksyntätodistus, jonka mukaan ne noudattavat säännön 05-muutossarjan 5.3.1.4 kohdassa olevia luokan B päästörajoja, mikäli kyseisissä ajoneuvoissa on käytetty säännöllisesti polttoaineena bensiiniä tai dieseliä, jonka rikkipitoisuus on yli 50 mg/kg. 8.2.7.4. Jos tyyppihyväksyntäviranomainen ei hyväksy testien tuloksia lisäyksessä 4 esitettyjen kriteereiden mukaisesti, vuoden 1958 sopimuksen lisäyksessä 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) tarkoitetut toimenpiteet ulotetaan koskemaan lisäyksessä 3 olevan 6 kohdan mukaisesti sellaisia samaa ajoneuvotyyppiä edustavia käytössä olevia ajoneuvoja, joiden voidaan olettaa kärsivän samoista puutteista. Valmistajan esittämä suunnitelma korjaaviksi toimenpiteiksi on hyväksytettävä tyyppihyväksyntäviranomaisella. Valmistaja on vastuussa korjaavista toimenpiteistä tehdyn suunnitelman täytäntöönpanosta sellaisena kuin suunnitelma on hyväksytty. Typpihyväksyntäviranomainen antaa päätöksensä tiedoksi sopimuspuolille 30 päivän kuluessa. Sopimuspuolet voivat vaatia, että samaa korjaavia toimenpiteitä koskevaa suunnitelmaa sovelletaan kaikkiin samaa tyyppiä edustaviin ajoneuvoihin, jotka on rekisteröity niiden alueella. 8.2.7.5. Jos sopimuspuoli toteaa, että ajoneuvotyyppi ei ole siihen sovellettavien lisäyksessä 3 esitettyjen vaatimusten mukainen, sen on annettava asia tiedoksi viipymättä sille sopimuspuolelle, joka myönsi alkuperäisen tyyppihyväksynnän sopimuksen mukaisesti. Jollei sopimuksesta muuta johdu, sen sopimuspuolen toimivaltainen viranomainen, joka myönsi alkuperäisen tyyppihyväksynnän, ilmoittaa valmistajalle, että ajoneuvotyyppi on näiden vaatimusten vastainen ja valmistajalta edellytetään tiettyjä toimenpiteitä. Valmistaja toimittaa viranomaiselle kahden kuukauden kuluessa ilmoituksesta korjaavia toimenpiteitä koskevan suunnitelman, jonka olisi vastattava sisällöltään lisäyksessä 3 olevien 6.1–6.8 kohdan vaatimuksia. Alkuperäisen tyyppihyväksynnän myöntänyt toimivaltainen viranomainen kuulee tämän jälkeen kahden kuukauden kuluessa valmistajaa saavuttaakseen yhteisymmärryksen toimenpidesuunnitelmasta ja sen toteuttamisesta. Jos alkuperäisen tyyppihyväksynnän myöntänyt toimivaltainen viranomainen toteaa, että yhteisymmärrykseen ei voida päästä, aloitetaan asiaankuuluvat sopimuksen mukaiset menettelyt. 9. TUOTANNON VAATIMUSTENVASTAISUUDEN SEURAAMUKSET 9.1. Ajoneuvotyypille tämän tarkistuksen perusteella myönnetty hyväksyntä voidaan peruuttaa, jos edellä olevan 8.1 kohdan vaatimukset eivät täyty tai jos valittu (valitut) ajoneuvo(t) ei(vät) läpäise edellä 8.2 kohdassa kuvattuja testejä. 9.2. Jos tätä sääntöä soveltava sopimuspuoli peruuttaa aiemmin myöntämänsä hyväksynnän, sen on ilmoitettava tästä muille tätä sääntöä soveltaville sopimuksen sopimuspuolille tämän säännön liitteessä 2 esitetyn mallin mukaisella lomakkeella. 10. LOPULLISESTI KESKEYTETTY TUOTANTO Jos hyväksynnän haltija lopettaa kokonaan tämän säännön perusteella hyväksytyn ajoneuvotyypin valmistamisen, hyväksynnän haltijan on ilmoitettava tästä hyväksynnän myöntäneelle viranomaiselle. Ilmoituksen saatuaan viranomaisen on ilmoitettava asiasta muille tätä sääntöä soveltaville vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolille lähettämällä niille jäljennökset tämän säännön liitteessä 2 esitetyn mallin mukaisesta lomakkeesta. 11. SIIRTYMÄMÄÄRÄYKSET 11.1. Yleistä 11.1.1. Mikään tätä sääntöä soveltava sopimuspuoli ei voi 05-muutossarjan virallisen voimaantulopäivän jälkeen kieltäytyä antamasta hyväksyntää tämän säännön, sellaisena kuin se on muutettuna 05-muutossarjalla, perusteella. 11.1.2. Uudet tyyppihyväksynnät 11.1.2.1. Ellei 11.1.4, 11.1.5 ja 11.1.6 kohdasta muuta johdu, tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet voivat myöntää hyväksyntiä vain sellaisille ajoneuvotyypeille, jotka täyttävät tämän säännön vaatimukset, sellaisena kuin sääntö on muutettuna 05-muutossarjalla. Näitä vaatimuksia sovelletaan M-luokan ja N1-luokan ajoneuvoihin alkaen siitä päivästä, jona 05-muutossarja tulee voimaan. Ajoneuvojen on noudatettava tyyppi I -testin raja-arvoja, jotka on määritetty tämän säännön 5.3.1.4 kohdassa olevan taulukon rivillä A tai rivillä B. 11.1.2.2. Ellei 11.1.4, 11.1.5, 11.1.6 ja 11.1.7 kohdasta muuta johdu, tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet voivat myöntää hyväksyntiä vain sellaisille ajoneuvotyypeille, jotka täyttävät tämän säännön vaatimukset, sellaisena kuin sääntö on muutettuna 05-muutossarjalla. Vaatimuksia sovelletaan sellaisiin M-luokan ajoneuvoihin, joiden enimmäismassa on enintään 2 500 kg, ja N1-luokan (alaluokka I) ajoneuvoihin tammikuun 1 päivästä 2005. Vaatimuksia sovelletaan sellaisiin M-luokan ajoneuvoihin, joiden enimmäismassa on yli 2 500 kg, ja N1-luokan (alaluokat II ja III) ajoneuvoihin tammikuun 1 päivästä 2006. Ajoneuvojen on noudatettava tyyppi I -testin raja-arvoja, jotka on määritetty tämän säännön 5.3.1.4 kohdassa olevan taulukon rivillä B. 11.1.3. Olemassa olevien tyyppihyväksyntien voimassaolon päättyminen 11.1.3.1. Ellei 11.1.4, 11.1.5 ja 11.1.6 kohdasta muuta johdu, tämän säännön, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 04, perusteella myönnettyjen hyväksyntien voimassaolo lakkaa sellaisten M-luokan ajoneuvojen, joiden enimmäismassa on enintään 2 500 kg, ja N1-luokan (alaluokka I) ajoneuvojen osalta siitä päivästä alkaen, jona 05-muutossarja tulee voimaan, ja sellaisten M-luokan ajoneuvojen, joiden enimmäismassa on yli 2 500 kg, ja N1-luokan (alaluokka II tai III) ajoneuvojen osalta tammikuun 1 päivästä 2002 alkaen, ellei hyväksynnän myöntänyt sopimuspuoli ilmoita muille tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille, että hyväksytty ajoneuvotyyppi täyttää tämän säännön vaatimukset edellä 11.1.2.1 kohdassa asetettujen edellytysten mukaisesti. 11.1.3.2. Ellei 11.1.4, 11.1.5, 11.1.6 ja 11.1.7 kohdasta muuta johdu, tämän säännön, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 05, ja tämän säännön 5.3.1.4 kohdassa olevan taulukon rivillä A esitettyjen raja-arvojen perusteella myönnettyjen hyväksyntien voimassaolo lakkaa sellaisten M-luokan ajoneuvojen, joiden enimmäismassa on enintään 2 500 kg, ja N1-luokan (alaluokka I) ajoneuvojen osalta tammikuun 1 päivästä 2006 alkaen ja sellaisten M-luokan ajoneuvojen, joiden enimmäismassa on yli 2 500 kg, ja N1-luokan (alaluokka II tai III) ajoneuvojen osalta tammikuun 1 päivästä 2007 alkaen, ellei hyväksynnän myöntänyt sopimuspuoli ilmoita muille tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille, että hyväksytty ajoneuvotyyppi täyttää tämän säännön vaatimukset edellä 11.1.2.1 kohdassa asetettujen edellytysten mukaisesti. 11.1.4. Erityismääräykset 11.1.4.1. Tammikuun 1 päivään 2003 saakka M1-luokan dieselmoottoriajoneuvoja, joiden enimmäismassa on yli 2 000 kg ja jotka i) on tarkoitettu yli kuuden henkilön kuljetukseen (kuljettaja mukaan lukien), tai ii) ovat ajoneuvojen rakennetta koskevan konsolidoidun päätöslauselman (R.E.3) (9) / liitteen 7 määritelmän mukaan maastoajoneuvoja, pidetään 11.1.3.1 ja 11.1.3.2 kohtaa sovellettaessa N1-luokan ajoneuvoina. 11.1.4.2. Suoraruiskutusottomoottorilla varustetuille, useammalle kuin kuudelle matkustajalle (kuljettaja mukaan lukien) tarkoitetuille ajoneuvoille tämän säännön 5.3.1.4.1 kohdan, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 04, vaatimusten mukaisesti myönnetyt hyväksynnät ovat voimassa tammikuun 1 päivään 2002 asti. 11.1.4.3. Tämän säännön, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 04, mukaisia tyyppihyväksyntä- ja vaatimustenmukaisuusmääräyksiä sovelletaan 11.1.2.1 ja 11.1.3.1 kohdassa mainittuihin päivämääriin asti. 11.1.4.4. Liitteessä 8 määritettyä tyyppi VI -testiä sovelletaan tammikuun 1 päivästä 2002 alkaen uusiin M1-luokan ja N1-luokan alaluokan 1 ajoneuvotyyppeihin, jotka on varustettu ottomoottorilla. Tätä vaatimusta ei sovelleta ajoneuvoihin, jotka on suunniteltu useamman kuin kuuden matkustajan (kuljettaja mukaan lukien) kuljetukseen tai joiden enimmäismassa on yli 2 500 kg. 11.1.5. Ajoneuvon sisäinen valvontajärjestelmä (OBD-järjestelmä) Ottomoottorilla varustetut ajoneuvot 11.1.5.1.1. Bensiinillä toimiviin M1- ja N1-luokan ajoneuvoihin on asennettava tämän säännön liitteessä 11 olevassa 3.1 kohdassa kuvattu ajoneuvon sisäinen valvontajärjestelmä 11.1.2 kohdassa määrätyistä päivämääristä alkaen. 11.1.5.1.2. M1-luokan ajoneuvoihin, lukuun ottamatta ajoneuvoja, joiden enimmäismassa on suurempi kuin 2 500 kg, ja N1-luokan I-alaluokan ajoneuvoihin, joissa käytetään polttoaineena pysyvästi tai osittain joko nestekaasua tai maakaasua, on asennettava ajoneuvon sisäinen valvontajärjestelmä 1 päivästä lokakuuta 2004 uusien ajoneuvotyyppien osalta ja 1 päivästä heinäkuuta 2005 kaikkien ajoneuvotyyppien osalta. M1-luokan ajoneuvoihin, joiden enimmäismassa on suurempi kuin 2 500 kg, ja N1-luokan II- ja III-alaluokan ajoneuvoihin, joissa käytetään polttoaineena pysyvästi tai osittain joko nestekaasua tai maakaasua, on asennettava ajoneuvon sisäinen valvontajärjestelmä 1 päivästä tammikuuta 2006 uusien ajoneuvotyyppien osalta ja 1 päivästä tammikuuta 2007 kaikkien ajoneuvotyyppien osalta. Dieselmoottorilla varustetut ajoneuvot 11.1.5.2.1. M1-luokan ajoneuvoihin, paitsi ajoneuvoihin, jotka on suunniteltu useammalle kuin kuudelle matkustajalle (kuljettaja mukaan lukien) tai joiden enimmäismassa on suurempi kuin 2 500 kg, on asennettava sisäinen valvontajärjestelmä 1 päivästä lokakuuta 2004 uusien ajoneuvotyyppien osalta ja 1 päivästä heinäkuuta 2005 kaikkien ajoneuvotyyppien osalta. 11.1.5.2.2. M1-luokan ajoneuvoihin, joita 11.1.5.2.1 kohta ei koske, lukuun ottamatta ajoneuvoja, joiden enimmäismassa on suurempi kuin 2 500 kg, ja N1-luokan I-alaluokan ajoneuvoihin on asennettava sisäinen valvontajärjestelmä 1 päivästä tammikuuta 2005 uusien ajoneuvotyyppien osalta ja 1 päivästä tammikuuta 2006 kaikkien ajoneuvotyyppien osalta. 11.1.5.2.3. N1-luokan II- ja III-alaluokan ajoneuvoihin ja M1-luokan ajoneuvoihin, joiden enimmäismassa on suurempi kuin 2 500 kg, on asennettava sisäinen valvontajärjestelmä 1 päivästä tammikuuta 2006 uusien ajoneuvotyyppien osalta ja 1 päivästä tammikuuta 2007 kaikkien ajoneuvotyyppien osalta. 11.1.5.2.4. Jos ennen edellä olevassa kohdassa mainittuja päivämääriä käyttöön otetuissa dieselmoottorilla varustetuissa ajoneuvoissa on sisäinen valvontajärjestelmä, sovelletaan liitteen 11 lisäyksessä 1 olevan 6.5.3–6.5.3.6 kohdan säännöksiä. Sähkökäyttöisiin hybridiajoneuvoihin on asennettava sisäinen valvontajärjestelmä seuraavien vaatimusten mukaisesti: 11.1.5.3.1. Ottomoottorilla varustettuihin sähkökäyttöisiin hybridiajoneuvoihin, dieselmoottorilla varustettuihin sähkökäyttöisiin hybridiajoneuvoihin, joiden enimmäismassa ei ole suurempi kuin 2 500 kg, ja dieselmoottorilla varustettuihin N1-luokan (alaluokka I) sähkökäyttöisiin hybridiajoneuvoihin 1 päivästä tammikuuta 2005 uusien ajoneuvotyyppien osalta ja 1 päivästä tammikuuta 2006 kaikkien ajoneuvotyyppien osalta. 11.1.5.3.2. Dieselmoottorilla varustettuihin N1-luokan (alaluokat II ja III) sähkökäyttöisiin hybridiajoneuvoihin ja dieselmoottorilla varustettuihin M1-luokan ajoneuvoihin, joiden enimmäismassa on suurempi kuin 2 500 kg 1 päivästä tammikuuta 2006 uusien ajoneuvotyyppien osalta ja 1 päivästä tammikuuta 2007 kaikkien ajoneuvotyyppien osalta. 11.1.5.4. Muihin luokkiin kuuluvat ajoneuvot tai ne M1-luokan ja N1-luokan ajoneuvot, jotka eivät kuulu edellä olevan kohdan soveltamisalaan, voidaan varustaa sisäisellä valvontajärjestelmällä. Siinä tapauksessa niiden on noudatettava liitteen 11 lisäyksessä 1 olevan 6.5.3–6.5.3.6 kohdan mukaisia OBD-järjestelmään liittyviä vaatimuksia. 11.1.6. Hyväksynnät muutossarjalla 04 muutetun säännön perusteella 11.1.6.1. Sopimuspuolet voivat 11.1.2 ja 11.1.3 kohdan vaatimuksista poiketen hyväksyä edelleen sellaisia ajoneuvoja ja tunnustaa sellaisten olemassa olevien hyväksyntien pätevyyden, jotka noudattavat i) tämän säännön muutossarjaan 04 sisältyvän 5.3.1.4.1 kohdan vaatimuksia, mikäli ajoneuvot on tarkoitettu vietäviksi sellaisiin maihin tai otettaviksi ensimmäistä kertaa käyttöön sellaisissa maissa, joissa lyijyttömän bensiinin käyttö ei ole yleisesti mahdollista, ja ii) tämän säännön muutossarjaan 04 sisältyvän 5.3.1.4.2 kohdan vaatimuksia, mikäli ajoneuvot on tarkoitettu vietäviksi sellaisiin maihin tai otettaviksi ensimmäistä kertaa käyttöön sellaisissa maissa, joissa lyijytöntä bensiiniä, jonka rikkipitoisuus on enintään 50 mg/kg, ei ole yleisesti saatavilla, ja iii) tämän säännön muutossarjaan 04 sisältyvän 5.3.1.4.3 kohdan vaatimuksia, mikäli ajoneuvot on tarkoitettu vietäviksi sellaisiin maihin tai otettaviksi ensimmäistä kertaa käyttöön sellaisissa maissa, joissa dieselpolttoainetta, jonka rikkipitoisuus on enintään 350 mg/kg, ei ole yleisesti saatavilla. 11.1.6.2. Poikkeuksena sopimuspuolille tämän säännön nojalla kuuluvista velvoitteista, tämän säännön, sellaisena kuin se on muutossarjalla 04 muutettuna, perusteella myönnettyjen hyväksyntien voimassaolo Euroopan yhteisössä lakkaa i) 1 päivänä tammikuuta 2001 sellaisten M-luokan ajoneuvojen osalta, joiden enimmäismassa on enintään 2 500 kg, ja N1-luokan (alaluokka I) ajoneuvojen osalta, ja ii) 1 päivänä tammikuuta 2002 sellaisten M-luokan ajoneuvojen osalta, joiden enimmäismassa on yli 2 500 kg, tai N1-luokan (alaluokat II ja III) ajoneuvojen osalta, ellei hyväksynnän myöntänyt sopimuspuoli ilmoita muille tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille, että hyväksytty ajoneuvotyyppi täyttää tämän säännön vaatimukset edellä 11.1.2.1 kohdassa esitetyn mukaisesti. 11.1.7. Hyväksynnät muutossarjalla 05 muutetun säännön perusteella 11.1.7.1. Sopimuspuolet voivat 11.1.2.2 ja 11.1.3.2 kohdan vaatimuksista poiketen hyväksyä edelleen ajoneuvoja ja tunnustaa ajoneuvoille tämän säännön muutossarjaan 05 sisältyvässä 5.3.1.4 kohdassa asetettujen vaatimusten (luokan A päästöt) perusteella myönnettyjen hyväksyntien pätevyyden, mikäli ajoneuvot on tarkoitettu vietäviksi sellaisiin maihin tai otettaviksi ensimmäistä kertaa käyttöön sellaisissa maissa, joissa lyijytöntä bensiiniä tai dieselpolttoainetta, jonka rikkipitoisuus on enintään 50 mg/kg tai vähemmän, ei ole yleisesti saatavilla. 11.1.7.2. Poikkeuksena sopimuspuolille tämän säännön nojalla kuuluvista velvoitteista, tämän säännön muutossarjaan 05 sisältyvän 5.3.1.4 kohdan A-luokan päästörajojen noudattamista osoittavien hyväksyntien voimassaolo Euroopan yhteisössä lakkaa i) 1 päivänä tammikuuta 2006 sellaisten M-luokan ajoneuvojen osalta, joiden enimmäismassa on enintään 2 500 kg, ja N1-luokan (alaluokka I) ajoneuvojen osalta, ja ii) 1 päivänä tammikuuta 2007 sellaisten M-luokan ajoneuvojen osalta, joiden enimmäismassa on yli 2 500 kg, tai N1-luokan (alaluokat II ja III) ajoneuvojen osalta, ellei hyväksynnän myöntänyt sopimuspuoli ilmoita muille tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille, että hyväksytty ajoneuvotyyppi täyttää tämän säännön vaatimukset edellä 11.1.2.2 kohdassa esitetyn mukaisesti. 12. HYVÄKSYNTÄTESTEISTÄ VASTAAVIEN TEKNISTEN TUTKIMUSLAITOSTEN SEKÄ HALLINNOLLISTEN YKSIKÖIDEN NIMET JA OSOITTEET Tätä sääntöä soveltavien vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolten on ilmoitettava Yhdistyneiden Kansakuntien sihteeristölle hyväksyntätestien suorittamisesta vastaavien teknisten tutkimuslaitosten sekä niiden hallinnollisten yksiköiden nimet ja osoitteet, jotka myöntävät hyväksynnät ja joille toimitetaan lomakkeet todistukseksi muissa maissa myönnetystä hyväksynnästä tai hyväksynnän laajentamisesta, epäämisestä tai peruuttamisesta.

Lisäys 1 TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUDEN TARKASTAMISESSA NOUDATETTAVA MENETTELY, KUN VALMISTAJAN ILMOITTAMA TUOTANNON STANDARDIPOIKKEAMA ON TYYDYTTÄVÄ 1. Tässä lisäyksessä kuvaillaan tyyppi I -testin tuotannon vaatimustenmukaisuutta koskevien vaatimusten tarkastamisessa noudatettavaa menettelyä, kun valmistajan ilmoittama tuotannon standardipoikkeama on tyydyttävä. 2. Kun näytteen vähimmäiskoko on kolme ajoneuvoa, näytteenotto tehdään siten, että todennäköisyys sille, että valmistuserä läpäisee testin, kun 40 prosenttia siitä on viallista, on 0,95 (tuottajan riski = 5 prosenttia), ja todennäköisyys sille, että valmistuserä hyväksytään, kun 65 prosenttia siitä on viallista, on 0,1 (kuluttajan riski = 10 prosenttia). 3. Kunkin tämän säännön 5.3.1.4 kohdassa tarkoitetun epäpuhtauden osalta sovelletaan seuraavaa menettelyä (ks. tämän säännön kuva 2). — = L = epäpuhtauden raja-arvon luonnollinen logaritmi, — = xi = näytteen i:nnelle ajoneuvolle mitatun arvon luonnollinen logaritmi, — = s = tuotannon arvioitu standardipoikkeama, kun mitattujen arvojen luonnolliset logaritmit on otettu, — = n = näytekoko. 4. Lasketaan näytteelle testimuuttuja, joka edustaa raja-arvon standardipoikkeamien summaa ja joka määritellään seuraavasti: Siten: 5.1. jos testimuuttuja on näytteen koolle määrättyä taulukossa (1/1, jäljempänä) olevaa hyväksymiskynnystä korkeampi, epäpuhtaus hyväksytään, 5.2. jos testimuuttuja on näytteen koolle määrättyä taulukossa (1/1, jäljempänä) olevaa hylkäämiskynnystä pienempi, epäpuhtaus hylätään; muutoin testataan ylimääräinen ajoneuvo ja laskentamenettelyä sovelletaan yhdellä yksiköllä lisättyyn näytteeseen. Taulukko 1/1 Testattavien ajoneuvojen yhteismäärä (näytekoko) Hyväksymiskynnys Hylkäämiskynnys 3 3,327 –4,724 4 3,261 –4,79 5 3,195 –4,856 6 3,129 –4,922 7 3,063 –4,988 8 2,997 –5,054 9 2,931 –5,12 10 2,865 –5,185 11 2,799 –5,251 12 2,733 –5,317 13 2,667 –5,383 14 2,601 –5,449 15 2,535 –5,515 16 2,469 –5,581 17 2,403 –5,647 18 2,337 –5,713 19 2,271 –5,779 20 2,205 –5,845 21 2,139 –5,911 22 2,073 –5,977 23 2,007 –6,043 24 1,941 –6,109 25 1,875 –6,175 26 1,809 –6,241 27 1,743 –6,307 28 1,677 –6,373 29 1,611 –6,439 30 1,545 –6,505 31 1,479 –6,571 32 –2,112 –2,112

Lisäys 2 TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUDEN TARKASTAMISESSA NOUDATETTAVA MENETTELY, KUN VALMISTAJAN ILMOITTAMA TUOTANNON STANDARDIPOIKKEAMA EI OLE TYYDYTTÄVÄ TAI SAATAVILLA 1. Tässä lisäyksessä kuvaillaan tuotannon vaatimustenmukaisuutta tyyppi I -testin osalta koskevien vaatimusten tarkastamisessa noudatettavaa menettelyä, kun valmistajan toimittama standardipoikkeama ei ole tyydyttävä tai saatavilla. 2. Kun näytteen vähimmäiskoko on kolme ajoneuvoa, näytteenotto tehdään siten, että todennäköisyys sille, että valmistuserä läpäisee testin, kun 40 prosenttia siitä on viallista, on 0,95 (tuottajan riski = 5 prosenttia), ja todennäköisyys sille, että valmistuserä hyväksytään, kun 65 prosenttia siitä on viallista, on 0,1 (kuluttajan riski = 10 prosenttia). 3. Tämän säännön 5.3.1.4 kohdassa määriteltyjen epäpuhtauksien mitattujen arvojen oletetaan jakautuvan logaritminormaalisesti ja ne on ensin muunnettava niiden luonnollisen logaritmin avulla. Olkoon m0 ja m pienin ja suurin näytekoko (m0 = 3 ja m = 32), ja n käytettävän näytteen koko. 4. Jos sarjasta mitattujen arvojen luonnolliset logaritmit ovat x1, x2 …, xi ja L on hyväksytyn tyypin epäpuhtauden raja-arvon luonnollinen logaritmi, määritellään: d1 = x1 – L ja 5. Taulukossa 1/2 esitetään hyväksymisarvot (An) ja hylkäämisarvot (Bn) näytekoon mukaan. Testimuuttuja on dn/Vn -suhde ja sitä on käytettävä sarjan hyväksymisen tai hylkäämisen määrittämiseksi seuraavasti. Kun m0 ≤ n ≤ m: i) sarja hyväksytään, jos ii) sarja hylätään, jos iii) testataan ylimääräinen ajoneuvo, jos 6. Huomautuksia: Seuraavat rekursiiviset kaavat ovat hyödyllisiä laskettaessa peräkkäisiä testimuuttujien arvoja: Taulukko 1/2 Miniminäytekoko = 3 Näytekoko (n) Hyväksymiskynnys (An) Hylkäämiskynnys (Bn) 3 –0,80381 16,64743 4 –0,76339 7,68627 5 –0,72982 4,67136 6 –0,69962 3,25573 7 –0,67129 2,45431 8 –0,64406 1,94369 9 –0,61750 1,59105 10 –0,59135 1,33295 11 –0,56542 1,13566 12 –0,53960 0,97970 13 –0,51379 0,85307 14 –0,48791 0,74801 15 –0,46191 0,65928 16 –0,43573 0,58321 17 –0,40933 0,51718 18 –0,38266 0,45922 19 –0,35570 0,40788 20 –0,32840 0,36203 21 –0,30072 0,32078 22 –0,27263 0,28343 23 –0,24410 0,24943 24 –0,21509 0,21831 25 –0,18557 0,18970 26 –0,15550 0,16328 27 –0,12483 0,13880 28 –0,09354 0,11603 29 –0,06159 0,09480 30 –0,02892 0,07493 31 0,00449 0,05629 32 0,03876 0,03876

Lisäys 3 KÄYTÖSSÄ OLEVIEN AJONEUVOJEN VAATIMUSTENMUKAISUUDEN TARKASTAMINEN 1. JOHDANTO Tässä lisäyksessä vahvistetaan tämän säännön 8.2.7 kohdassa tarkoitetut valintaperusteet, joita on sovellettava valittaessa testattavia ajoneuvoja, sekä menettelyt käytössä olevien ajoneuvojen vaatimustenmukaisuuden testausta varten. 2. VALINTAPERUSTEET Tämän lisäyksen 2.1–2.8 kohdassa määritetään perusteet, joiden nojalla valittu ajoneuvo voidaan hyväksyä. Tiedot kerätään tarkastelemalla ajoneuvoa ja haastattelemalla omistajaa/kuljettajaa. 2.1. Ajoneuvon on oltava tämän säännön mukaisesti tyyppihyväksyttyä ajoneuvotyyppiä, jolla on vuoden 1958 sopimuksen mukainen vaatimustenmukaisuustodistus. Ajoneuvon on oltava rekisteröity ja käytössä sopimusta soveltavassa valtiossa. 2.2. Ajoneuvolla ajetun kilometrimäärän on oltava vähintään 15 000 tai ajoneuvon on täytynyt olla käytössä vähintään kuuden kuukauden ajan, sen mukaan, kumpi ehto täyttyy myöhemmin, ja sillä ajettu kilometrimäärä saa olla enintään 80 000 tai sen käyttöaika saa olla enintään viisi vuotta, sen mukaan kumpi ehto täyttyy aikaisemmin. 2.3. Ajoneuvosta on oltava huoltokirja, josta käy ilmi, että ajoneuvoa on huollettu asianmukaisesti, esimerkiksi että huollot on tehty valmistajan suositusten mukaisesti. 2.4. Ajoneuvossa ei saa olla merkkejä epäasianmukaisesta käytöstä (esimerkiksi kilpa-ajosta, ylikuormituksesta, väärän polttoaineen käytöstä tai muusta väärinkäytöstä) eikä muista tekijöistä (esimerkiksi virittäminen), jotka voivat vaikuttaa päästöihin. Jos ajoneuvossa on OBD-järjestelmä, on otettava huomioon tietokoneeseen tallennetut vikakoodit ja tiedot ajetusta matkasta. Ajoneuvoa ei valita testattavaksi, jos tietokoneessa olevista tiedoista käy ilmi, että ajoneuvo on ollut toiminnassa vikakoodin tallennuksen jälkeen eikä pikaista korjausta ole tehty. 2.5. Moottoriin ei ole tehty luvattomia suuria korjauksia eikä ajoneuvoon suuria korjauksia. 2.6. Ajoneuvon polttoainesäiliöstä otetun polttoainenäytteen lyijy- ja rikkipitoisuuden on noudatettava sovellettavia standardeja eikä väärää polttoainetta saa käyttää. Tarkastuksia voidaan tehdä pakokaasusta ym. 2.7. Laboratorion henkilökunnan turvallisuuden vaarantavista seikoista ei ole merkkejä. 2.8. Kaikki ajoneuvon pakokaasunpuhdistusjärjestelmän osat ovat sovellettavan tyyppihyväksynnän mukaiset. 3. TARKASTUS JA HUOLTO Testattavaksi hyväksytyt ajoneuvot tarkastetaan ja niihin tehdään tarvittaessa tavanomainen huolto 3.1–3.7 kohdan mukaisesti ennen pakokaasupäästöjen mittaamista. 3.1. Tarkastetaan ilmansuodatin, kaikki ajohihnat, kaikkien nesteiden taso, jäähdyttimen tulppa, kaikki tyhjiöletkut ja pakokaasunpuhdistusjärjestelmän sähköjohdot; tarkastetaan sytytys, polttoaineen mittaus ja pakokaasunpuhdistusjärjestelmän osat väärien säätöjen ja/tai ohjeiden vastaisten muutosten havaitsemiseksi. Kirjataan muistiin kaikki poikkeavuudet. 3.2. OBD-järjestelmän vahingoittumattomuus tarkastetaan. Kaikki OBD-muistin sisältämät vikatiedot on tallennettava ja tarvittavat korjaukset on toteutettava. Jos OBD-järjestelmän vianilmaisin havaitsee vian esivakauttavan ajosyklin aikana, vika voidaan tunnistaa ja korjata. Testi voidaan tehdä uudelleen, ja korjatulla ajoneuvolla saatuja tuloksia käytetään. 3.3. Sytytysjärjestelmä on tarkastettava ja vialliset osat vaihdettava, esimerkiksi sytytystulpat, johdot jne. 3.4. Puristukset on tarkastettava. Jos tulos ei ole tyydyttävä, ajoneuvo on hylättävä. 3.5. Moottorin parametrit on tarkastettava valmistajan ohjeiden mukaisesti ja säädettävä tarvittaessa. 3.6. Jos ajoneuvolle vahvistetun huoltovälin täyttymiseen on enintään 800 kilometriä, huolto tehdään valmistajan ohjeiden mukaisesti. Matkamittarin lukemasta riippumatta öljyt ja ilmansuodatin voidaan vaihtaa valmistajan pyynnöstä. 3.7. Kun ajoneuvo on hyväksytty, polttoaine on vaihdettava asianmukaiseen päästötestin vertailupolttoaineeseen, jollei valmistaja hyväksy kaupallisen polttoaineen käyttöä. Jos ajoneuvo on varustettu 2.20 kohdassa määritellyllä jaksottaisesti regeneroitavalla järjestelmällä, ajoneuvon regenerointikausi ei saa olla lähellä. (Valmistajalle on annettava tilaisuus vahvistaa asia.) 3.8.1. Jos näin kuitenkin on, ajoneuvolla on ajettava regeneroinnin loppuun asti. Jos regenerointi tapahtuu päästömittausten aikana, on tehtävä lisätesti sen varmistamiseksi, että regenerointi on päättynyt. Sen jälkeen tehdään kokonaan uusi testi, eikä ensimmäisen ja toisen testin tuloksia oteta huomioon. 3.8.2. Vaihtoehtoisesti 3.8.1 kohdan sijaan jos ajoneuvo lähestyy regenerointivaihetta, valmistaja voi vaatia, että käytetään erityistä mukautussykliä sen varmistamiseksi, että regenerointi ---- (tähän voi sisältyä esim. ajoa suurella nopeudella tai suurella kuormituksella). Valmistaja voi vaatia, että testaus suoritetaan välittömästi regeneroinnin jälkeen tai valmistajan määrittämän mukautussyklin ja normaalin esivakiointivaiheen jälkeen. 4. TESTAUS KÄYTÖSSÄ 4.1. Kun ajoneuvon tarkastus katsotaan tarpeelliseksi, tämän säännön liitteen 4 mukaiset päästötestit tehdään esivakautetuille ajoneuvoille, jotka on valittu tämän lisäyksen 2 ja 3 kohdan vaatimusten mukaisesti. 4.2. OBD-järjestelmällä varustetuista ajoneuvoista voidaan tarkastaa vianilmaisimen toiminta käytössä jne. (esimerkiksi tämän säännön liitteessä 11 määritellyt vianilmaisun rajat) tyyppihyväksynnän mukaisten päästötasojen osalta. 4.3. OBD-järjestelmästä voidaan tarkastaa esimerkiksi, esiintyykö sovellettavia raja-arvoja korkeampia päästötasoja, jotka eivät aiheuta vikailmoitusta, vianilmaisimen järjestelmällistä virheellistä aktivoitumista, sekä onko OBD-järjestelmässä viallisia tai heikentyneitä osia. 4.4. Jos osan tai järjestelmän toiminta on ristiriidassa kyseisen ajoneuvotyypin tyyppihyväksyntätodistuksessa ja/tai asiakirjoissa annettujen tietojen kanssa ja tällainen poikkeama ei ole luvallinen vuoden 1958 sopimuksen mukaisesti, mutta OBD-järjestelmä ei anna vikailmoitusta, osaa tai järjestelmää ei saa vaihtaa ennen päästötestiä, jollei todeta, että osaa tai järjestelmää on käsitelty ohjeiden vastaisesti tai väärinkäytetty tavalla, joka estää OBD-järjestelmää havaitsemasta syntyvää vikaa. 5. TULOSTEN ARVIOINTI 5.1. Testituloksia arvioidaan lisäyksessä 4 esitetyn menettelyn mukaisesti. 5.2. Testituloksia ei saa kertoa huononemiskertoimilla. 5.3. Edellä 2.20 kohdassa määriteltyjen jaksottaisesti regeneroitavien järjestelmien kohdalla tulokset on kerrottava tekijöillä Ki, joiden arvot on saatu tyyppihyväksynnän myöntämisen ajankohtana. 6. SUUNNITELMA KORJAAVIKSI TOIMENPITEIKSI 6.1. Jos yksi tai useampi ajoneuvo osoittautuu päästöiltään poikkeavaksi ja se joko — täyttää lisäyksessä 4 olevassa 3.2.3 kohdassa esitetyt ehdot ja hallinnollinen yksikkö ja valmistaja ovat yhtä mieltä siitä, että liiallisten päästöjen syy on sama, tai — täyttää lisäyksessä 4 olevassa 3.2.4 kohdassa esitetyt ehdot ja hallinnollinen yksikkö on selvittänyt, että liiallisten päästöjen syy on sama, hallinnollisen yksikön on pyydettävä valmistajaa toimittamaan suunnitelma korjaaviksi toimenpiteiksi, joilla vaatimustenvastaisuus poistetaan. 6.2. Suunnitelma korjaaviksi toimenpiteiksi on toimitettava tyyppihyväksyntäviranomaiselle viimeistään 60 työpäivän kuluttua 6.1 kohdassa tarkoitetusta tiedoksiantopäivämäärästä. Tyyppihyväksyntäviranomaisen on ilmoitettava korjaavia toimenpiteitä koskevan suunnitelman hyväksymisestä tai hylkäämisestä 30 työpäivän kuluessa. Lisäaikaa on kuitenkin myönnettävä, jos valmistaja voi osoittaa toimivaltaista tyyppihyväksyntäviranomaista tyydyttävällä tavalla, että lisäaika on tarpeen vaatimustenvastaisuuden tutkimiseen, jotta voidaan toimittaa suunnitelma korjaaviksi toimenpiteiksi. 6.3. Korjaavien toimenpiteiden piiriin on kuuluttava kaikkien ajoneuvojen, joissa on todennäköisesti sama vika. Tarve muuttaa tyyppihyväksyntäasiakirjoja on arvioitava. 6.4. Valmistajalla on oltava jäljennös kaikesta korjaavia toimenpiteitä koskevaan suunnitelmaan liittyvästä kirjeenvaihdosta. Valmistajan on lisäksi pidettävä kirjaa käytössä olevien ajoneuvojen korjausmenettelystä ja toimitettava säännöllisesti tilannekatsauksia tyyppihyväksyntäviranomaiselle. Korjaavia toimenpiteitä koskevan suunnitelman on täytettävä 6.5.1–6.5.11 kohdassa asetetut vaatimukset. Valmistajan on annettava korjaavia toimenpiteitä koskevalle suunnitelmalle sen yksikäsitteisesti yksilöivä nimi tai numero. 6.5.1. Kuvaus kustakin korjaavia toimenpiteitä koskevaan suunnitelmaan sisältyvästä ajoneuvotyypistä. 6.5.2. Kuvaus erityismuutoksista, mukautuksista, korjauksista ja muista muutoksista, jotka tehdään ajoneuvoihin niiden saattamiseksi vaatimustenmukaisiksi, mukaan lukien lyhyt tiivistelmä tiedoista ja teknisistä tutkimuksista, jotka tukevat valmistajan päätöstä valita kyseiset toimenpiteet ajoneuvon saattamiseksi vaatimustenmukaiseksi. 6.5.3. Kuvaus tavasta, jolla valmistaja antaa tiedon ajoneuvojen omistajille. 6.5.4. Mahdollinen kuvaus oikeasta huollosta ja käytöstä, jotka valmistaja vahvistaa edellytyksiksi oikeudelle tehdä korjauksia korjaavia toimenpiteitä koskevan suunnitelman puitteissa, sekä selvitys valmistajan syistä tällaisten edellytysten asettamiseen. Mitään huolto- tai käyttöedellytyksiä ei saa asettaa, jolleivät ne todistettavasti liity vaatimustenvastaisuuteen ja sitä korjaaviin toimenpiteisiin. 6.5.5. Kuvaus menettelystä, jota ajoneuvon omistajan on noudatettava saadakseen vaatimustenvastaisuuden korjautetuksi. On mainittava ajankohta, jonka jälkeen korjaavat toimenpiteet voidaan toteuttaa, arvio korjaamon työhönsä tarvitsemasta ajasta ja tieto siitä, missä korjaus voidaan tehdä. Korjaus on tehtävä joutuisasti, kohtuullisen ajan kuluttua ajoneuvon toimittamisesta. 6.5.6. Jäljennös ajoneuvon omistajalle toimitetuista tiedoista. 6.5.7. Lyhyt kuvaus järjestelyistä, joita valmistaja käyttää varmistaakseen, että osia ja järjestelmiä on riittävästi korjaavia toimenpiteitä varten. On ilmoitettava, milloin osia tai järjestelmiä on saatavilla riittävästi korjausmenettelyn aloittamiseksi. 6.5.8. Jäljennös kaikista ohjeista, jotka lähetetään korjauksen suorittaville henkilöille. 6.5.9. Kuvaus ehdotettujen korjaavien toimenpiteiden vaikutuksesta kunkin suunnitelmaan kuuluvan ajoneuvotyypin päästöihin, polttoaineenkulutukseen, ajettavuuteen ja turvallisuuteen sekä näitä päätelmiä tukevia tietoja, teknisiä selvityksiä jne. 6.5.10. Kaikki muut tiedot tai selvitykset, joita hyväksyntäviranomainen voi kohtuudella pitää tarpeellisina korjaavia toimenpiteitä koskevan suunnitelman arvioimiseksi. 6.5.11. Jos korjaavia toimenpiteitä koskevaan suunnitelmaan sisältyy käytössä olevien ajoneuvojen korjaaminen, on tyyppihyväksyntäviranomaiselle toimitettava tieto menetelmästä, jota käytetään tehtyjen korjausten merkitsemiseen. Jos käytetään leimaa, on toimitettava esimerkki siitä. 6.6. Valmistajaa voidaan vaatia tekemään hyväksyttävästi suunnitellut ja tarvittavat testit osille ja ajoneuvoille, joihin on tehty ehdotettu muutos tai korjaus, jotta voidaan todeta kyseisen muutoksen tai korjauksen tuloksellisuus. 6.7. Valmistajan on merkittävä muistiin tiedot jokaisesta korjattavaksi kutsutusta ja korjatusta ajoneuvosta sekä korjaukset tehneistä korjaamoista. Tyyppihyväksyntäviranomaisen on pyynnöstään saatava haltuunsa näin syntyneet asiakirjat viiden vuoden ajan korjaavia toimenpiteitä koskevan suunnitelman täytäntöönpanosta. 6.8. Korjauksesta ja/tai muutoksesta tai uusien laitteiden lisäämisestä on tehtävä merkintä valmistajan ajoneuvon omistajalle antamaan todistukseen.

Lisäys 4 KÄYTÖNAIKAISEN VAATIMUSTENMUKAISUUDEN TESTAUKSESSA KÄYTETTÄVÄ TILASTOLLINEN MENETTELY 1. Tässä lisäyksessä kuvataan menettely, jota on käytettävä varmistettaessa vaatimustenmukaisuus käytössä tyyppi I -testin mukaisesti. 2. On noudatettava kahta menettelyä: i) Näistä ensimmäinen koskee otoksessa havaittuja ajoneuvoja, jotka päästöjä koskevan vian vuoksi näkyvät tuloksissa muista havainnoista selvästi poikkeavina (jäljempänä oleva 3 kohta). ii) Toinen menettely koskee koko otosta (jäljempänä oleva 4 kohta). 3. NOUDATETTAVA MENETTELY, JOS NÄYTTEESSÄ ON PÄÄSTÖILTÄÄN POIKKEAVIA AJONEUVOJA (10) 3.1. Näytteestä, jonka vähimmäiskoko on kolme ja enimmäiskoko kohdan 4 menettelyllä määritetty koko, otetaan satunnaisesti yksi ajoneuvo, jonka säännellyn pilaannuttavan aineen päästöt mitataan sen määrittämiseksi, onko ajoneuvo päästöiltään poikkeava. Ajoneuvon katsotaan olevan päästöiltään poikkeavan, jos joko 3.2.1 tai 3.2.2 kohdassa esitetyt ehdot täyttyvät. 3.2.1. Kun kyseessä on ajoneuvo, joka on tyyppihyväksytty 5.3.1.4 kohdan taulukon rivillä A esitettyjen raja-arvojen mukaisesti, päästöiltään poikkeavia ovat ajoneuvot, joiden osalta minkä tahansa säännellyn pilaannuttavan aineen sovellettava raja-arvo ylittyy 1,2-kertaisesti. 3.2.2. Kun kyseessä on ajoneuvo, joka on tyyppihyväksytty 5.3.1.4 kohdan taulukon rivillä A esitettyjen raja-arvojen mukaisesti, päästöiltään poikkeavia ovat ajoneuvot, joiden osalta minkä tahansa säännellyn pilaannuttavan aineen sovellettava raja-arvo ylittyy 1,5-kertaisesti. Ajoneuvo, jonka mitatut jonkin säännellyn pilaannuttavan aineen päästöt ovat ”välialueella” (11). 3.2.3.1. Jos ajoneuvo täyttää tämän kohdan ehdot, liiallisen päästön syy on selvitettävä ja näytteestä on otettava testattavaksi satunnaisesti toinen ajoneuvo. Jos useampi kuin yksi ajoneuvo täyttää tämän kohdan ehdot, hallinnollisen yksikön ja valmistajan on selvitettävä, johtuuko kaikkien ajoneuvojen liiallinen päästö samasta syystä. 3.2.3.2.1. Jos sekä hallinnollinen yksikkö että valmistaja ovat samaa mieltä siitä, että liiallinen päästö johtuu samasta syystä, katsotaan, että näyte ei ole läpäissyt testiä; tällöin sovelletaan lisäyksessä 3 olevassa 6 kohdassa tarkoitettua suunnitelmaa korjaaviksi toimenpiteiksi. 3.2.3.2.2. Jos hallinnollinen yksikkö ja valmistaja eivät pääse yksimielisyyteen yksittäisen ajoneuvon liiallisen päästön syystä tai siitä, että useamman kuin yhden ajoneuvon osalta syy on sama, otetaan näytteestä satunnaisesti uusi ajoneuvo, ellei näytteen suurinta kokoa ole jo saavutettu. 3.2.3.3. Jos löydetään vain yksi tämän kohdan ehdot täyttävä ajoneuvo tai jos on löydetty useampi kuin yksi ajoneuvo ja hallinnollinen yksikkö ja valmistaja ovat yhtä mieltä siitä, että tulokset johtuvat eri syistä, otetaan näytteestä satunnaisesti uusi ajoneuvo, ellei näytteen suurinta kokoa ole jo saavutettu. 3.2.3.4. Jos suurin näytekoko on saavutettu ja on löydetty enintään yksi tämän kohdan ehdot täyttävä ajoneuvo, jonka osalta liiallisen päästön syy on sama, näytteen katsotaan läpäisseen testin tämän lisäyksen 3 kohdan osalta. 3.2.3.5. Jos alkuperäinen näyte on käytetty loppuun, lisätään alkuperäiseen näytteeseen uusi ajoneuvo ja otetaan se testattavaksi. 3.2.3.6. Aina, kun näytteestä otetaan uusi ajoneuvo, sovelletaan kasvaneeseen näytteeseen tämän lisäyksen 4 kohdassa tarkoitettua tilastollista menettelyä. Ajoneuvo, jonka mitatut jonkin säännellyn pilaannuttavan aineen päästöt ovat ”hylkäysalueella” (12). 3.2.4.1. Jos ajoneuvo täyttää tämän kohdan ehdot, hallinnollisen yksikön on selvitettävä liiallisen päästön syy ja näytteestä on otettava testattavaksi satunnaisesti toinen ajoneuvo. 3.2.4.2. Jos useampi kuin yksi ajoneuvo täyttää tämän kohdan ehdot ja hallinnollinen yksikkö toteaa, että liiallinen päästö johtuu samasta syystä, valmistajalle ilmoitetaan, että näytteen ei katsota läpäisseen testiä, sekä tämän päätöksen syyt; tällöin sovelletaan lisäyksessä 3 olevassa 6 kohdassa tarkoitettua suunnitelmaa korjaaviksi toimenpiteiksi. 3.2.4.3. Jos löydetään vain yksi tämän kohdan ehdot täyttävä ajoneuvo tai jos on löydetty useampi kuin yksi ajoneuvo ja hallinnollinen yksikkö katsoo, että tulokset johtuvat eri syistä, otetaan näytteestä satunnaisesti uusi ajoneuvo, ellei näytteen suurinta kokoa ole jo saavutettu. 3.2.4.4. Jos suurin näytekoko on saavutettu ja on löydetty enintään yksi tämän kohdan ehdot täyttävä ajoneuvo, jonka osalta liiallisen päästön syy on sama, näytteen katsotaan läpäisseen testin tämän lisäyksen 3 kohdan osalta. 3.2.4.5. Jos alkuperäinen näyte on käytetty loppuun, lisätään alkuperäiseen näytteeseen uusi ajoneuvo ja otetaan se testattavaksi. 3.2.4.6. Aina, kun näytteestä otetaan uusi ajoneuvo, sovelletaan kasvaneeseen näytteeseen tämän lisäyksen 4 kohdassa tarkoitettua tilastollista menettelyä. 3.2.5. Aina, kun havaitaan, että ajoneuvo ei ole päästöiltään poikkeava, otetaan näytteestä satunnaisesti uusi ajoneuvo. 4. SOVELLETTAVA MENETTELY, KUN PÄÄSTÖLTÄÄN POIKKEAVIA AJONEUVOJA EI KÄSITELLÄ ERIKSEEN 4.1. Kun näytteen vähimmäiskoko on kolme ajoneuvoa, näytteenotto tehdään siten, että todennäköisyys sille, että valmistuserä läpäisee testin, kun 40 prosenttia siitä on viallista, on 0,95 (tuottajan riski = 5 prosenttia), ja todennäköisyys sille, että valmistuserä hyväksytään, kun 75 prosenttia siitä on viallista, on 0,15 (kuluttajan riski = 15 prosenttia). 4.2. Kunkin tämän säännön 5.3.1.4 kohdassa olevassa taulukossa tarkoitetun epäpuhtauden osalta sovelletaan seuraavaa menettelyä (ks. jäljempänä kuva 4/2). Olkoon — = L = epäpuhtaudelle vahvistettu raja-arvo, — = xi = otoksen i:nnestä ajoneuvosta mitattu arvo — = n = tarkasteltavan otoksen numero. 4.3. Lasketaan otokselle testimuuttujan arvo, jonka avulla saadaan vaatimusten vastaisten ajoneuvojen lukum