FI Euroopan unionin virallinen lehti L 230/81

Vain alkuperäiset UNECE:n tekstit ovat kansainvälisen julkisoikeuden mukaan sitovia. Tämän säännön asema ja voimaantulopäivä on hyvä tarkastaa UNECE:n asiakirjan TRANS/WP.29/343 viimeisimmästä versiosta. Asiakirja saatavana osoitteessa:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission (UNECE) sääntö nro 17 – Yhdenmukaiset vaatimukset, jotka koskevat ajoneuvojen hyväksyntää istuimien, niiden kiinnityspisteiden ja mahdollisten pääntukien osalta

Sisältää kaikki voimassa olevat tekstit seuraaviin asti:

Muutossarja 08 – Voimaantulopäivä: 22. heinäkuuta 2009

SISÄLLYS

SÄÄNTÖ

1. Soveltamisala

2. Määritelmät

3. Hyväksynnän hakeminen

4. Hyväksyntä

5. Vaatimukset

6. Testit

7. Tuotannon vaatimustenmukaisuus

8. Seuraamukset vaatimustenmukaisuudesta poikkeavasta tuotannosta

9. Ajoneuvotyypin muutokset ja hyväksynnän laajentaminen istuinten tai niiden kiinnityspisteiden ja/tai pääntukien osalta

10. Tuotannon lopettaminen

11. Käyttöohjeet

12. Hyväksyntätesteistä vastaavien teknisten tutkimuslaitosten sekä hallinnollisten yksiköiden nimet ja osoitteet

13. Siirtymäsäännökset

LIITTEET

Liite 1 – Säännön nro 17 mukainen ilmoitus ajoneuvotyypin hyväksynnän myöntämisestä, epäämisestä, laajentamisesta tai peruuttamisesta istuinten ja niiden kiinnityspisteiden lujuuden sekä pääntukien ominaisuuksien osalta tai ajoneuvotyypin tuotannon lopettamisesta, kun kyseessä ovat joko pääntuilla varustetut istuimet taikka pääntuilla varustettavissa olevat istuimet tai istuimet, joita ei voida varustaa kyseisillä osilla

Liite 2 – Hyväksyntämerkkien asettelu

Liite 3 – Menettely moottoriajoneuvojen istumapaikkojen H-pisteen ja todellisen ylävartalokulman määrittelemiseksi

Liite 4 – Pääntuen korkeuden ja leveyden määrittäminen

Liite 5 – Testeissä käytettävät linjat ja tehtävät mittaukset

Liite 6 – Testausmenettely energian vaimennuksen tarkastamiseksi

Liite 7 – Menetelmä istuinten kiinnityspisteiden ja säätö-, lukitus- ja siirtojärjestelmien lujuuden testaamiseksi

Liite 8 – Pääntuen aukkojen mitan ”a” määrittäminen

Liite 9 – Testausmenettely matkustajia matkatavaroiden liikkumiselta suojaavia varusteita varten

1. SOVELTAMISALA

Tätä sääntöä sovelletaan

a) luokkien (1) M1 ja N ajoneuvoihin istuinten ja niiden kiinnityspisteiden lujuuden sekä pääntukien osalta

b) luokkien (1) M2 ja M3 ajoneuvoihin istuinten ja niiden kiinnityspisteiden lujuuden sekä pääntukien osalta, kun kyse on istuimista, jotka eivät kuulu säännön nro 80 soveltamisalaan

c) luokan M1 ajoneuvoihin istuinten selkänojien taustan rakenteen sekä sellaisten varusteiden osalta, joiden on tarkoitus suojata matkustajia matkatavaroiden liikkumisen aiheuttamalta vaaralta etutörmäyksessä.

Sääntöä ei sovelleta sivuttain tai taaksepäin suunnattuihin istuimiin eikä tällaisiin istuimiin asennettuihin pääntukiin.

2. MÄÄRITELMÄT

Tässä säännössä sovelletaan seuraavia määritelmiä:

2.1 ’Ajoneuvon hyväksynnällä’ tarkoitetaan ajoneuvotyypin hyväksyntää istuinten ja niiden kiinnityspisteiden lujuuden, istuinten selkänojien takaosien rakenteen sekä pääntukien ominaisuuksien osalta.

2.2 ’Ajoneuvotyypillä’ tarkoitetaan sellaisten moottoriajoneuvojen ryhmää, jotka eivät eroa toisistaan olennaisilta osin, joita ovat 2.2.1 istuimien rakenne, muoto, mitat, materiaalit ja massa, mutta istuimet voivat erota toisistaan päällykseltään ja väriltään (eroja, joiden massa on enintään 5 prosenttia hyväksytyn istuintyypin massasta, ei katsota merkittäviksi) 2.2.2 istuimen selkänojan ja istuinosan ja näiden osien säätö-, siirto- ja lukitusjärjestelmien tyyppi ja mitat 2.2.3 istuimien kiinnityspisteiden tyyppi ja mitat 2.2.4 pääntukien mitat, kehys, materiaalit ja täyte; pääntuet voivat erota toisistaan värin ja päällyksen osalta 2.2.5 pääntuen kiinnitysten tyyppi ja mitat ja erillisen pääntuen osalta sen ajoneuvon osan ominaisuudet, johon pääntuki kiinnitetään.

2.3 ’Istuimella’ tarkoitetaan yhden täysikasvuisen henkilön istumapaikaksi tarkoitettua ajoneuvon rakenteeseen integroitua tai siitä erillistä rakennetta verhoiluineen. Ilmaisu käsittää sekä erillisen istuimen että yhdelle henkilölle tarkoitetun osan yhdistelmäistuimesta. Suuntauksen mukaan istuimet jaetaan seuraavasti: 2.3.1 ’Eteenpäin suunnatulla istuimella’ tarkoitetaan istuinta, jota voidaan käyttää ajoneuvon liikkuessa ja joka on suunnattu ajoneuvon etuosaa kohti siten, että istuimen pystysuuntaisen symmetriatason ja ajoneuvon pystysuuntaisen symmetriatason välinen kulma on pienempi kuin + 10 tai – 10 astetta. 2.3.2 ’Taaksepäin suunnatulla istuimella’ tarkoitetaan istuinta, jota voidaan käyttää ajoneuvon liikkuessa ja joka on suunnattu ajoneuvon takaosaa kohti siten, että istuimen pystysuuntaisen symmetriatason ja ajoneuvon pystysuuntaisen symmetriatason välinen kulma on pienempi kuin + 10 tai – 10 astetta. 2.3.3 ’Sivuttain suunnatulla istuimella’ tarkoitetaan istuinta, jonka suuntaus ajoneuvon pystysuuntaiseen symmetriatasoon nähden ei täytä 2.3.1 kohdassa eikä 2.3.2 kohdassa esitettyä määritelmää.

2.4 ’Yhdistelmäistuimella’ tarkoitetaan vähintään kahden täysikasvuisen henkilön istumapaikaksi tarkoitettua rakennetta verhoiluineen.

2.5 ’Kiinnityspisteellä’ tarkoitetaan järjestelmää, jolla istuinkokonaisuus on kiinnitetty ajoneuvon rakenteeseen, mukaan luettuina asiaankuuluvat osat ajoneuvon rakenteessa.

2.6 ’Säätöjärjestelmällä’ tarkoitetaan laitetta, jonka avulla istuin tai istuimen osat voidaan säätää käyttäjälle sopivaan asentoon. Tällaisella laitteella voidaan säätää erityisesti 2.6.1 istuimen asentoa pituussuunnassa 2.6.2 istuimen asentoa pystysuunnassa 2.6.3 istuinkulmaa.

2.7 ’Siirtojärjestelmällä’ tarkoitetaan laitetta, jonka avulla istuinta tai jotakin sen osaa voidaan portaattomasti siirtää tai kääntää matkustajien ajoneuvoon nousemisen helpottamiseksi.

2.8 ’Lukitusjärjestelmällä’ tarkoitetaan laitetta, jonka avulla istuin ja sen osat lukitaan istuimen käyttöasentoihin.

2.9 ’Kokoontaitettavalla istuimella’ tarkoitetaan lisäistuinta, joka on tarkoitettu tilapäiseen käyttöön ja joka on tavallisesti kokoon taitettuna.

2.10 ’Poikittaistasolla’ tarkoitetaan ajoneuvon pituussuuntaiseen keskitasoon nähden kohtisuorassa olevaa pystysuuntaista tasoa.

2.11 ’Pitkittäistasolla’ tarkoitetaan ajoneuvon pituussuuntaiseen keskitasoon nähden yhdensuuntaista tasoa.

2.12 ’Pääntuella’ tarkoitetaan välinettä, jonka tarkoituksena on rajoittaa täysikasvuisen matkustajan pään liikettä taaksepäin matkustajan ylävartaloon nähden matkustajan kaulanikamien vammautumisvaaran vähentämiseksi onnettomuustilanteessa. 2.12.1 ’Kiinteällä pääntuella’ tarkoitetaan pääntukea, joka muodostuu istuimen selkänojan yläosasta. Jäljempänä olevan 2.12.2 ja 2.12.3 kohdan määritelmien mukaiset pääntuet, jotka kuitenkin voidaan irrottaa istuimesta tai ajoneuvon rakenteesta ainoastaan työkalujen avulla tai poistamalla istuimen päällys kokonaan tai osittain, ovat tämän määritelmän mukaisia. 2.12.2 ’Irrotettavalla pääntuella’ tarkoitetaan pääntukea, joka koostuu istuimesta irrotettavasta osasta, joka on suunniteltu asetettavaksi ja kiinnitettäväksi istuimen selkänojan rakenteeseen. 2.12.3 ’Erillisellä pääntuella’ tarkoitetaan pääntukea, joka on istuimesta erillinen ja suunniteltu asetettavaksi ja/tai kiinnitettäväksi ajoneuvon rakenteeseen.

2.13 ’R-pisteellä’ tarkoitetaan istuimen vertailupistettä sellaisena kuin se määritellään tämän säännön liitteessä 3.

2.14 ’Vertailulinjalla’ tarkoitetaan tämän säännön liitteen 3 lisäyksessä 1 olevassa kuvassa 1 esitettyyn nukkeen liittyvää linjaa.

2.15 ’Tilanjakojärjestelmällä’ tarkoitetaan osia tai laitteita, jotka istuinten selkänojien lisäksi suojaavat matkustajia siirtyviltä matkatavaroilta. Tilanjakojärjestelmä voi esimerkiksi koostua istuinten ylösnostettujen tai kokoontaitettujen selkänojien yläpuolelle asennetusta joustavasta verkosta tai metalliverkosta. Tällaisilla osilla tai laitteilla varustettuihin ajoneuvoihin vakiovarusteina asennetut pääntuet katsotaan osaksi tilanjakojärjestelmää. Pääntuella varustettua istuinta ei kuitenkaan katsota yksinään tilanjakojärjestelmäksi.

3. HYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN

3.1 Ajoneuvon valmistajan tai valmistajan valtuutetun edustajan on haettava ajoneuvotyypin hyväksyntää.

3.2 Hakemukseen on liitettävä seuraavat asiakirjat kolmena kappaleena sekä seuraavat tiedot: 3.2.1 ajoneuvotyypin yksityiskohtainen kuvaus sen istuinten, niiden kiinnityspisteiden sekä säätö-, siirto- ja lukitusjärjestelmien osalta 3.2.1.1 tarvittaessa yksityiskohtainen kuvaus ja/tai piirustukset tilanjakojärjestelmästä 3.2.2 piirustukset istuimista, niiden kiinnityspisteistä ajoneuvoon sekä niiden säätö-, siirto- ja lukitusjärjestelmästä sopivassa mittakaavassa ja riittävän yksityiskohtaisina 3.2.3 kun kyseessä on istuin, jossa on irrotettava pääntuki: 3.2.3.1 pääntuen yksityiskohtainen kuvaus, jossa mainitaan erityisesti käytetyn täytemateriaalin tai -materiaalien laatu 3.2.3.2 yksityiskohtainen kuvaus pääntuen sijainnista ja tukirakenteesta sekä kiinnityslaitteista, joilla pääntuki kiinnitetään istuimeen 3.2.4 kun kyseessä on erillinen pääntuki: 3.2.4.1 pääntuen yksityiskohtainen kuvaus, jossa mainitaan erityisesti käytetyn täytemateriaalin tai -materiaalien laatu 3.2.4.2 yksityiskohtainen kuvaus pääntuen sijainnista ja kiinnityslaitteista, joilla pääntuki asennetaan ajoneuvon rakenteeseen.

3.3 Tyyppihyväksyntätesteistä vastaavalle tekniselle tutkimuslaitokselle on toimitettava seuraavat: 3.3.1 näytekappale hyväksyttävästä ajoneuvotyypistä tai niistä ajoneuvon osista, joita tutkimuslaitos vaatii toimitettaviksi testejä varten 3.3.2 ylimääräinen istuinsarja, jollaisella ajoneuvo on varustettu, ja istuinten kiinnityspisteet 3.3.3 kun kyseessä on ajoneuvo, jonka istuimet on varustettu tai voidaan varustaa pääntuilla, edellä 3.3.1. ja 3.3.2. kohdassa esitettyjen vaatimusten lisäksi 3.3.3.1 kun kyseessä on irrotettava pääntuki: ylimääräinen pääntuilla varustettu istuinsarja, jollaisella ajoneuvo on varustettu, sekä istuinten kiinnityspisteet 3.3.3.2 kun kyseessä on erillinen pääntuki: ylimääräinen istuinsarja, jollaisella ajoneuvo on varustettu, sekä istuinten kiinnityspisteet, ylimääräinen sarja vastaavia pääntukia sekä se osa ajoneuvon rakenteesta, johon pääntuki asennetaan, tai koko rakenne.

4. HYVÄKSYNTÄ

4.1 Jos tämän säännön nojalla hyväksyttäväksi toimitettu ajoneuvo täyttää soveltuvat vaatimukset (istuimet, jotka on varustettu tai voidaan varustaa pääntuilla), ajoneuvotyypille on myönnettävä hyväksyntä.

4.2 Kullekin hyväksytylle tyypille on annettava hyväksyntänumero. Hyväksyntänumeron kahdesta ensimmäisestä merkistä (tällä hetkellä 08, mikä vastaa muutossarjaa 08) käy ilmi muutossarja, joka sisältää ne sääntöön tehdyt tärkeät tekniset muutokset, jotka ovat hyväksynnän myöntämishetkellä viimeisimmät. Sama sopimuspuoli ei saa antaa samaa numeroa samalle ajoneuvotyypille, joka on varustettu toisentyyppisillä istuimilla tai pääntuilla taikka ajoneuvoon eri tavoin kiinnitetyillä istuimilla (tämä koskee sekä istuimia, joissa on pääntuki, että istuimia, joissa ei ole pääntukea), eikä toiselle ajoneuvotyypille.

4.3 Tätä sääntöä soveltaville sopimuksen osapuolille on ilmoitettava tähän sääntöön perustuvasta ajoneuvotyypin hyväksynnästä tai hyväksynnän laajentamisesta tai epäämisestä tämän säännön liitteessä 1 esitetyn mallin mukaisella lomakkeella.

4.4 Jokaiseen tämän säännön perusteella hyväksytyn ajoneuvotyypin mukaiseen ajoneuvoon on kiinnitettävä näkyvästi hyväksyntälomakkeessa määriteltyyn helppopääsyiseen kohtaan kansainvälinen hyväksyntämerkki, jonka osat ovat: 4.4.1 E-kirjain ja hyväksynnän myöntäneen maan tunnusnumero ympyrän sisällä (2), 4.4.2 tämän säännön numero, R-kirjain, viiva, ja hyväksyntänumero 4.4.1 kohdassa tarkoitetun ympyrän oikealla puolella. 4.4.3 Jos ajoneuvo on varustettu yhdellä tai useammalla istuimella, johon on asennettu tai voidaan asentaa jäljempänä 5.1 ja 5.2 kohdan vaatimusten mukaisesti hyväksytty pääntuki, tämän säännön numeron jälkeen on merkittävä kirjaimet RA. Tämän säännön liitteessä 1 esitetyn mallin mukaisella lomakkeella on ilmoitettava, mitkä ajoneuvon istuimet on varustettu tai voidaan varustaa pääntuilla. Merkinnällä on myös osoitettava, että kaikki ajoneuvon muut istuimet, joita ei ole varustettu tai joita ei voida varustaa pääntuilla, on hyväksytty, ja että ne täyttävät tämän säännön 5.2 kohdan vaatimukset.

4.5 Edellä 4.4.1. kohdassa määriteltyä symbolia ei tarvitse toistaa, jos ajoneuvo vastaa ajoneuvotyyppiä, joka on hyväksytty yhden tai useamman sopimuksen liitteenä olevan muun säännön perusteella maassa, joka on myöntänyt hyväksynnän tämän säännön perusteella. Tällöin sääntöjen ja hyväksyntien numerot sekä kaikkien niiden sääntöjen lisäsymbolit, joiden perusteella on myönnetty hyväksyntä maassa, joka on myöntänyt hyväksynnän tämän säännön perusteella, on sijoitettava pystysarakkeisiin 4.4.1 kohdassa tarkoitetun symbolin oikealle puolelle.

4.6 Hyväksyntämerkin on oltava selvästi luettavissa ja pysyvä.

4.7 Hyväksyntämerkki on sijoitettava lähelle valmistajan kiinnittämää ajoneuvon tietokilpeä tai tietokilpeen.

4.8 Tämän säännön liitteessä 2 annetaan esimerkkejä hyväksyntämerkkien asettelusta.

5. VAATIMUKSET

5.1 Yleiset vaatimukset

5.1.1 Sivuttain suunnattuja istuimia ei saa asentaa luokkien M1, N1, M2 (alaluokka III tai B) ja M3 (alaluokka III tai B) ajoneuvoihin.

5.1.2 Näitä vaatimuksia ei sovelleta ambulansseihin eikä puolustusvoimien, väestönsuojeluviranomaisten, palolaitosten ja yleisen järjestyksen ylläpitämisestä vastuussa olevien viranomaisten käyttöön tarkoitettuihin ajoneuvoihin.

5.1.3 Vaatimuksia ei sovelleta myöskään luokan M3 (alaluokka III tai B) ajoneuvoihin, joiden suurin teknisesti sallittu kokonaismassa on yli 10 tonnia ja joissa sivuttain suunnatut istuimet on sijoitettu yhteen ryhmään ajoneuvon takaosaan siten, että ne muodostavat enintään 10 istuinta käsittävän yhtenäisen tilan. Tällaiset sivuttain suunnatut istuimet on varustettava vähintään pääntuella sekä kiristimellä varustetulla kaksipisteturvavyöllä, joka on tyyppihyväksytty säännön nro 16 mukaisesti. Näiden turvavöiden kiinnityspisteiden on oltava säännön nro 14 vaatimusten mukaiset.

5.2 Luokan M1 ajoneuvojen kaikkiin istuimiin sovellettavat yleiset vaatimukset (3)

5.2.1 Kaikissa säätö- ja siirtojärjestelmissä on oltava kiinteänä osana lukitusjärjestelmä, jonka on toimittava automaattisesti. Käsinojien tai muiden mukavuusvälineiden lukitusjärjestelmät eivät ole tarpeen paitsi, jos tällaiset välineet lisäävät ajoneuvon matkustajien loukkaantumisvaaraa törmäystilanteessa.

5.2.2 Edellä 2.7 kohdassa tarkoitetun laitteen lukituksen aukaisulaite on sijoitettava istuimen ulkosivulle oven läheisyyteen. Sen on oltava helposti myös heti kyseisen istuimen takana olevan matkustajan ulottuvilla.

5.2.3 Jäljempänä olevassa 6.8.1.1 kohdassa määritellyllä alueella 1 sijaitsevien istuimien takaosien on läpäistävä energianhajauttamistesti tämän säännön liitteen 6 vaatimusten mukaisesti.

5.2.3.1 Tämä vaatimus katsotaan täytetyksi, jos liitteessä 6 määritellyllä menettelyllä suoritetuissa testeissä päätä edustavan kappaleen osan hidastavuus ei ylitä 80 g:tä kolmea millisekuntia pidempää aikaa. Lisäksi testin aikana ei saa työntyä esiin eikä sen jälkeen saa jäädä jäljelle vaarallisia reunoja.

5.2.3.2 Edellä olevan 5.1.3 kohdan vaatimuksia ei sovelleta takimmaisiin istuimiin, selkänojat vastakkain oleviin istuimiin eikä istuimiin, jotka ovat ajoneuvojen hyväksyntää niiden sisustuksen osalta koskevan säännön nro 21 vaatimusten mukaisia (E/ECE/324 E/ECE/TRANS/505/Rev.1/Add.20/Rev.2, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna).

5.2.4 Istuimien takaosien pinnassa ei saa olla vaarallisia epätasaisuuksia tai teräviä reunoja, jotka voivat lisätä matkustajien loukkaantumisvaaraa tai vammojen vakavuutta. Tämä vaatimus katsotaan täytetyksi, jos 6.1 kohdassa määritellyin edellytyksin testattujen istuimien takaosien pinnan kaarevuussäde on vähintään seuraava: 2,5 mm alueella 1; 5,0 mm alueella 2; 3,2 mm alueella 3. Nämä alueet on määritellään 6.8.1 kohdassa.

5.2.4.1 Tätä vaatimusta ei sovelleta seuraaviin: 5.2.4.1.1 eri alueiden alle 3,2 millimetriä ympäröivästä pinnasta kohoaviin osiin, joissa on oltava pyöristetyt reunat, sillä edellytyksellä, että kohouman korkeus on enintään puolet sen leveydestä; 5.2.4.1.2 takimmaisiin ja selkänojat vastakkain oleviin istuimiin tai istuimiin, jotka ovat ajoneuvojen hyväksyntää niiden sisustuksen osalta koskevan säännön nro 21 vaatimusten mukaisia (E/ECE/324 E/ECE/TRANS/505/Rev.1/Add.20/Rev.2, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna); 5.2.4.1.3 kunkin istuinrivin alimman R-pisteen kautta kulkevan vaakatason alapuolella sijaitseviin istuimien takaosiin (silloin, kun istuinrivit ovat erikorkuisia, taso on takaa aloittaen käännettävä ylös- tai alaspäin niin, että se muodostaa pystysuoran portaan, joka kulkee välittömästi edessä olevan istuinrivin R-pisteen kautta); 5.2.4.1.4 taipuisan metallilankaverkon kaltaisiin osiin.

5.2.4.2 Jäljempänä 6.8.1.2 kohdassa määritellyllä alueella 2 pintojen säteet saavat olla alle 5 mm, kuitenkin vähintään 2,5 mm, sillä edellytyksellä, että ne läpäisevät tämän säännön lisäyksessä 6 määrätyn energianhajauttamistestin. Lisäksi nämä pinnat on pehmustettava siten, että voidaan estää pään suora kosketus istuimen kehysrakenteen kanssa.

5.2.4.3 Jos edellä mainituilla alueilla on osia, jotka on verhoiltu Shore A -kovuutta 50 pehmeämmällä materiaalilla, edellä esitettyjä vaatimuksia, lukuun ottamatta liitteen 6 mukaista energianhajauttamistestiä koskevia vaatimuksia, on sovellettava ainoastaan koviin osiin.

5.2.5 Jäljempänä 6.2 ja 6.3 kohdassa määrättyjen testien aikana tai niiden jälkeen istuimen kehyksessä tai istuimen kiinnityspisteissä, säätö- ja siirtojärjestelmissä tai niiden lukituslaitteissa ei saa näkyä merkkejä niiden pettämisestä. Pysyvät muodonmuutokset, mukaan luettuna repeämät, voidaan hyväksyä, edellyttäen, että ne eivät lisää loukkaantumisvaaraa törmäystilanteessa ja että rakenne kesti vaaditut kuormitukset.

5.2.6 Lukitusjärjestelmät eivät saa aueta 6.3 kohdassa ja liitteessä 9 olevassa 2.1 kohdassa määrättyjen testien aikana.

5.2.7 Testien jälkeen matkustajien pääsyn mahdollistamiseen tai helpottamiseen tarkoitettujen siirtojärjestelmien on oltava käyttökunnossa. Ne on voitava avata vähintään kerran, ja niiden avulla on voitava siirtää sitä istuinta tai istuimen osaa, jota varten ne on tarkoitettu. Minkään muiden siirtojärjestelmien, säätöjärjestelmien ja niiden lukitusjärjestelmien ei vaadita olevan käyttökunnossa. Pääntuilla varustettujen istuimien osalta istuimen selkänojan ja sen lukituslaitteiden lujuuden katsotaan täyttävän 6.2 kohdassa määrätyt vaatimukset, kun 6.4.3.6 kohdan mukaisen testauksen jälkeen istuimessa tai istuimen selkänojassa ei ole vaurioita. Muutoin on osoitettava, että istuin täyttää 6.2 kohdassa määrätyt vaatimukset. Sellaisille istuimille (istuinryhmille), joissa on enemmän istumapaikkoja kuin pääntukia, on suoritettava 6.2 kohdassa esitetty testi.

5.3 N1-, N2- ja N3-luokan ajoneuvojen istuimiin sekä säännön nro 80 soveltamisalaan kuulumattomien M2- ja M3-luokan ajoneuvojen istuimiin sovellettavat yleiset vaatimukset

Ellei 5.1 kohdan säännöksistä muuta johdu, vaatimuksia sovelletaan myös sivuttain suunnattuihin istuimiin kaikissa ajoneuvoluokissa.

5.3.1 Istuimet ja yhdistelmäistuimet on kiinnitettävä lujasti ajoneuvoon.

5.3.2 Liukuvat istuimet ja yhdistelmäistuimet on voitava lukita automaattisesti kaikkiin tarkoitettuihin asentoihin.

5.3.3 Säädettävät istuimen selkänojat on voitava lukita kaikkiin tarkoitettuihin asentoihin.

5.3.4 Kaikkien istuimien, jotka voidaan kääntää eteenpäin tai joissa on kokoontaitettava selkänoja, on lukkiuduttava automaattisesti tavanomaiseen asentoon. Tätä vaatimusta ei sovelleta luokkien M2 tai M3 alaluokkien I, II tai A ajoneuvojen pyörätuolitiloissa oleviin istuimiin.

5.4 Pääntukien asennus

5.4.1 Kaikkien M1-luokan ajoneuvojen kaikkiin uloimpiin etuistuimiin on asennettava pääntuki. Myös istuimet, joihin on asennettu pääntuet ja jotka on tarkoitettu asennettavaksi muihin istumapaikkoihin ja muihin ajoneuvoluokkiin, voidaan hyväksyä tämän säännön mukaisesti.

5.4.2 Kaikkiin uloimpiin etuistuimiin kaikissa M2-luokan ajoneuvoissa, joiden enimmäismassa on alle 3 500 kg, sekä kaikissa N1-luokan ajoneuvoissa on asennettava pääntuki. Tällaisiin ajoneuvoihin asennettujen pääntukien on täytettävä säännön nro 25 vaatimukset, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 03.

5.5 Erityisvaatimukset istuimille, joihin on asennettu tai voidaan asentaa pääntuet

5.5.1 Pääntuki ei saa aiheuttaa ylimääräistä vaaraa ajoneuvon matkustajille. Siinä ei saa missään käyttöasennossa olla vaarallisia epätasaisuuksia tai teräviä reunoja, jotka voivat lisätä matkustajien loukkaantumisvaaraa tai vammojen vakavuutta.

5.5.2 Pääntukien etu- ja takapintojen sellaisten osien, jotka sijaitsevat 6.8.1.1.3 kohdassa määritellyllä alueella 1, on läpäistävä energianvaimennustesti.

5.5.2.1 Tämä vaatimus katsotaan täytetyksi, jos liitteessä 6 määritellyllä menettelyllä suoritetuissa testeissä päätä edustavan kappaleen hidastavuus ei ylitä 80 g:tä kolmea millisekuntia pidempää aikaa. Lisäksi testin aikana ei saa työntyä esiin eikä sen jälkeen saa jäädä jäljelle vaarallisia reunoja.

5.5.3 Pääntukien etu- ja takapintojen sellaiset osat, jotka sijaitsevat jäljempänä 6.8.1.2.2 kohdassa määritellyllä alueella 2, on pehmustettava siten, että voidaan estää pään suora kosketus istuimien rakenteen osien kanssa, ja niiden on täytettävä alueella 2 sijaitseviin istuimien takaosiin sovellettavat 5.2.4 kohdassa esitetyt vaatimukset.

5.5.4 Edellä olevien 5.5.2 ja 5.5.3 kohdan vaatimuksia ei sovelleta sellaisten pääntukien takapintojen osiin, jotka on suunniteltu asennettavaksi istuimiin, joiden takana ei ole istuinta.

5.5.5 Pääntuki on kiinnitettävä istuimeen tai ajoneuvon rakenteeseen siten, ettei pääntuen täytteestä tai sen kiinnityksestä istuimen selkänojaan työnny testin aikana päätä edustavan kappaleen aiheuttaman paineen vaikutuksesta esiin kovia tai vaarallisia osia.

5.5.6 Kun kyseessä on istuin, johon on asennettu pääntuki, 5.1.3 kohdan vaatimukset voidaan tutkimuslaitoksen suostumuksella katsoa täytetyiksi, jos istuin pääntukineen on 5.5.2 kohdan määräysten mukainen.

5.6 Pääntukien korkeus

5.6.1 Pääntukien korkeus on mitattava jäljempänä 6.5 kohdassa esitetyllä tavalla.

5.6.2 Jos pääntuen korkeutta ei voida säätää, sen korkeuden on oltava vähintään 800 mm etuistuimien osalta ja vähintään 750 mm muiden istuimien osalta.

5.6.3 Jos pääntuen korkeutta voidaan säätää, sovelletaan seuraavia vaatimuksia: 5.6.3.1 Pääntuen korkeuden on oltava vähintään 800 mm etuistuimien osalta ja vähintään 750 mm muiden istuimien osalta. Tämä arvo on mitattava asennossa, joka on korkeimman ja alimman mahdollisen säädettävän asennon välillä. 5.6.3.2 Pääntuen korkeus ei missään käyttöasennossa saa olla alle 750 mm; 5.6.3.3 Muiden kuin etuistuimien pääntuet voivat olla sellaisia, että ne voidaan siirtää alle 750 mm:n korkuiseen asentoon, sillä edellytyksellä, että matkustaja voi selvästi tunnistaa, että tällainen asento ei sisälly pääntuen käyttöön. 5.6.3.4 Etuistuimien pääntuet voivat olla sellaisia, että ne voidaan automaattisesti siirtää alle 750 mm:n korkuiseen asentoon silloin, kun istuin ei ole käytössä, edellyttäen, että ne palaavat käyttöasentoon automaattisesti, kun istuin on käytössä.

5.6.4 Edellä 5.6.2 ja 5.6.3.1 kohdassa mainitut mitat voivat etuistuinten osalta olla alle 800 mm ja muiden istuinten osalta alle 750 mm, jotta päätuen ja katon sisäpinnan, ikkunoiden tai ajoneuvon rakenteen muun osan väliin jää riittävästi tilaa. Tämä osien väliin jäävä tila saa kuitenkin olla enintään 25 mm. Sellaisten istuimien osalta, joissa on siirto- ja/tai säätöjärjestelmät, tätä on sovellettava kaikkiin istuimen asentoihin. Lisäksi 5.6.3.2. kohdasta poiketen korkeus ei missään käyttöasennossa saa olla alle 700 mm.

5.6.5 Poiketen edellä 5.6.2. ja 5.6.3.1. kohdassa mainituista korkeusvaatimuksista sellaisen pääntuen, joka on suunniteltu käytettäväksi keskimmäisissä takaistuimissa tai takaistumapaikoissa, on oltava korkeudeltaan vähintään 700 mm.

5.7 Sellaisen istuimen osalta, johon voidaan asentaa pääntuki, on varmistettava edellä 5.1.3 ja 5.4.2 kohdan määräysten täyttyminen.

5.7.1 Jos pääntuen korkeutta voidaan säätää, on sen osan, johon pää nojaa, oltava vähintään 100 mm:n korkuinen jäljempänä 6.5 kohdassa esitetyllä tavalla mitattuna.

5.8 Jos pääntuen korkeutta ei voida säätää, istuimen selkänojan ja pääntuen välinen rako saa olla enintään 60 mm:n suuruinen. Jos pääntuen korkeutta voidaan säätää, sen ja istuimen selkänojan yläreunan välinen rako saa olla enintään 25 mm:n suuruinen pääntuen ollessa alimmassa asennossaan. Jos on kyse istuimista tai yhdistelmäistuimista, joiden korkeutta voidaan säätää ja joissa on erilliset pääntuet, tämä vaatimus on todennettava kaikkien istuimien tai yhdistelmäistuimen asentojen osalta.

5.9 Kun kyseessä on istuimen selkänojan kiinteänä osana oleva pääntuki, huomioon otettava alue on

vertailulinjaan nähden kohtisuorassa olevan, R-pisteestä 540 mm:n etäisyydellä olevan tason yläpuolella ja

kahden sellaisen pystysuoran pitkittäistason välissä, jotka kulkevat 85 mm:n päässä vertailulinjasta sen kummallakin puolen. Tällä alueella sallitaan yksi tai useampi aukko, jonka etäisyys ”a” on aukon muodosta riippumatta yli 60 mm jäljempänä 6.7 kohdassa esitetyllä tavalla mitattuna sillä edellytyksellä, että jäljempänä olevan 5.11 kohdan vaatimukset täyttyvät 6.4.3.3.2 kohdan mukaisen ylimääräisen testin jälkeenkin.

5.10 Jos pääntuen korkeutta voidaan säätää, sallitaan pääntukena toimivan laitteen osalta yksi tai useampi aukko, jonka etäisyys ”a” on aukon muodosta riippumatta yli 60 mm jäljempänä 6.7 kohdassa esitetyllä tavalla mitattuna sillä edellytyksellä, että jäljempänä olevan 5.12 kohdan vaatimukset täyttyvät 6.4.3.3.2 kohdan mukaisen ylimääräisen testin jälkeenkin.

5.11 Pääntuen leveyden on oltava sellainen, että se tukee riittävästi tavanomaisessa asennossa istuvan henkilön päätä. Jäljempänä 6.6 kohdassa esitetyn menettelyn mukaisesti määritettynä pääntuen on katettava alue, joka ulottuu vähintään 85 mm sen istuimen pystysuoran keskitason kummallekin puolelle, johon pääntuki on tarkoitettu.

5.12 Pääntuen ja sen kiinnityspisteen on oltava sellaisia, että pääntuki sallii pään enimmäissiirtymäksi X taaksepäin alle 102 mm jäljempänä 6.4.3 kohdassa säädetyn staattisen menettelyn mukaisesti mitattuna.

5.13 Pääntuen ja sen kiinnityspisteen on oltava niin lujia, että ne kestävät vaurioitumatta jäljempänä 6.4.3.6 kohdassa määritellyn kuormituksen. Jos on kyse istuimen selkänojaan kiinteänä osana kuuluvista pääntuista, tämän kohdan vaatimuksia on sovellettava vertailulinjaan nähden kohtisuorassa olevan, R-pisteestä 540 mm:n etäisyydellä olevan tason yläpuolella sijaitsevaan istuimen selkänojan rakenteen osaan.

5.14 Jos pääntukea voidaan säätää, sen nostaminen enimmäiskäyttökorkeuden yläpuolelle ei saa olla mahdollista muutoin kuin sellaisella käyttäjän tarkoituksellisella toiminnalla, joka eroaa kaikista pääntuen säätämisen tarvittavista toimista.

5.15 Istuimen selkänojan ja sen lukituslaitteiden lujuuden katsotaan täyttävän jäljempänä 6.2 kohdassa säädetyt vaatimukset, kun jäljempänä 6.4.3.6 kohdan mukaisen testauksen jälkeen istuimessa tai istuimen selkänojassa ei ole vaurioita. Muutoin on osoitettava, että istuin täyttää 6.2 kohdassa säädetyt testausvaatimukset.

5.16 Erityisvaatimukset, jotka koskevat matkustajien suojaamista siirtyviltä matkatavaroilta

5.16.1 Selkänojat

Selkänojien ja/tai pääntukien, jotka sijaintinsa vuoksi muodostavat tavaratilan eturajan, kun kaikki istuimet ovat paikoillaan ja valmistajan osoittamassa tavanomaisessa käyttöasennossa, on oltava riittävän kestäviä matkustajien suojaamiseksi siirtyviltä matkatavaroilta etutörmäyksessä. Tämän vaatimuksen katsotaan täyttyvän, jos istuinten selkänojat pysyvät asennossaan ja lukitusmekanismit paikoillaan liitteessä 9 kuvatun testin aikana ja sen jälkeen. Selkänojien ja niiden kiinnitysten muodonmuutokset testin aikana sallitaan kuitenkin sillä edellytyksellä, että testattujen selkänojien ja/tai pääntukien niiden osien, joiden kovuus on suurempi kuin 50 Shore A, etuäärilinja ei siirry sen pystysuuntaisen poikittaistason etupuolelle, joka kulkee seuraavien pisteiden kautta:

a) kyseisen istuimen R-pisteestä 150 mm eteenpäin oleva piste, kun kyseessä ovat pääntuen osat;

b) kyseisen istuimen R-pisteestä 100 mm eteenpäin oleva piste, kun kyseessä ovat selkänojan osat;

lukuun ottamatta testikappaleiden kimpoamisvaiheita.

Kiinteiden pääntukien osalta pääntuen ja selkänojan välisen rajan määrittää taso, joka on vertailulinjaan nähden kohtisuorassa ja 540 mm:n etäisyydellä R-pisteestä.

Kaikki mittaukset on tehtävä kyseisen istuimen tai istumapaikan pituussuuntaisella keskitasolla kunkin sellaisen istumapaikan osalta, joka muodostaa tavaratilan eturajan.

Testikappaleiden on liitteessä 9 kuvatun testin aikana pysyttävä kyseisten selkänojien takana.

5.16.2 Tilanjakojärjestelmät

Ajoneuvonvalmistajan pyynnöstä liitteessä 9 kuvattu testi voidaan tehdä siten, että tilanjakojärjestelmät ovat paikallaan, jos nämä järjestelmät ovat kyseissä ajoneuvotyypissä vakiovarusteina.

Tilanjakojärjestelmät, kuten tavanomaisessa käyttöasennossa olevien selkänojien yläpuolelle sijoitettu taipuisa metallilankaverkko, on testattava liitteessä 9 olevan 2.2 kohdan mukaisesti.

Tämän vaatimuksen katsotaan täyttyvän, jos tilanjakojärjestelmä pysyy testin aikana paikoillaan. Tilanjakojärjestelmän muodonmuutokset testin aikana sallitaan kuitenkin sillä edellytyksellä, että sellaisen tilanjakajan (testattujen selkänojien ja/tai pääntukien osat mukaan luettuna), jonka kovuus on suurempi kuin 50 Shore A, etuäärilinja ei siirry sellaisen pystysuuntaisen poikittaistason etupuolelle, joka kulkee seuraavien pisteiden kautta:

a) kyseisen istuimen R-pisteestä 150 mm eteenpäin oleva piste, kun kyseessä ovat pääntuen osat;

b) kyseisen istuimen R-pisteestä 100 mm eteenpäin oleva piste, kun kyseessä ovat selkänojan osat ja muut tilanjakojärjestelmän osat kuin pääntuki.

Kiinteiden pääntukien osalta pääntuen ja selkänojan välinen raja on sama kuin 5.16.1 kohdassa määritelty raja.

Kaikki mittaukset on tehtävä kyseisen istuimen tai istumapaikan pituussuuntaisella keskitasolla kunkin sellaisen istumapaikan osalta, joka muodostaa tavaratilan eturajan.

Testin jälkeen ei saa olla havaittavissa teräviä tai epätasaisia reunoja, jotka voivat lisätä matkustajien loukkaantumisvaaraa tai vammojen vakavuutta.

5.16.3 Edellä 5.15.1 ja 5.15.2 kohdassa esitettyjä vaatimuksia ei sovelleta matkatavaroiden kiinnitysjärjestelmiin, jotka aktivoituvat automaattisesti törmäystilanteessa. Valmistajan on osoitettava tutkimuslaitosta tyydyttävällä tavalla, että tällaisten järjestelmien tarjoama suoja vastaa 5.16.1 ja 5.16.2 kohdassa kuvattua.

6. TESTIT

6.1 Kaikkiin testeihin sovellettavat yleiset vaatimukset

6.1.1 Jos istuimen selkänojaa voidaan säätää, se on lukittava asentoon, jossa kallistus taaksepäin on mahdollisimman lähellä 25:tä astetta liitteessä 3 kuvatun nuken vartalon pystysuoraan vertailulinjaan nähden, ellei valmistaja muuta ilmoita.

6.1.2 Kun istuin, sen lukitusmekanismi ja sen asennus ovat samanlaisia tai symmetrisiä ajoneuvon toiseen istuimeen nähden, tutkimuslaitos voi päättää testata ainoastaan yhden tällaisen istuimen.

6.1.3 Jos istuimen pääntukea voidaan säätää, testit on suoritettava siten, että pääntuet on sijoitettu epäsuotuisimpaan säätöjärjestelmän sallimaan asentoon (yleensä korkeimpaan asentoon).

6.2 Istuimen selkänojan ja sen säätöjärjestelmän lujuuden testaus

6.2.1 Istuimen selkänojan kehyksen yläosaan kohdistetaan tämän säännön liitteessä 3 kuvatun nuken selkäosan kautta pituussuunnassa ja taaksepäin voima, joka aiheuttaa 53 daNm:n momentin R-pisteeseen. Jos on kyse yhdistelmäistuimesta, tukirakenne tai osa siitä (mukaan luettuna pääntukien tukikehys) on yhteinen useammalle kuin yhdelle istumapaikalle, testi on suoritettava samanaikaisesti kaikille kyseisille istumapaikoille.

6.3 Istuimen kiinnityspisteen ja säätö-, lukitus- ja siirtojärjestelmien lujuuden testaus

6.3.1 Koko ajoneuvon kuoreen kohdistetaan liitteessä 7 olevan 1 kohdan vaatimusten mukaisesti 30 millisekunnin ajan eteenpäin suuntautuva vähintään 20 g:n suuruinen pitkittäinen ja vaakasuuntainen etutörmäystä simuloiva hidastuvuus tai hakijan valinnan mukaan kiihtyvyys. Valmistajan pyynnöstä voidaan vaihtoehtoisesti käyttää liitteen 9 lisäyksessä kuvailtua testipulssia.

6.3.2 Ajoneuvoon kohdistetaan 6.3.1 kohdan vaatimusten mukaisesti pitkittäinen takatörmäystä simuloiva hidastuvuus tai hakijan valinnan mukaan kiihtyvyys.

6.3.3 Edellä oleva 6.3.1 ja 6.3.2 kohdan vaatimukset on todennettava kaikissa istuimen asennoissa. Jos on kyse istuimista, joihin on asennettu säädettävä pääntuki, testi on suoritettava siten, että pääntuet on sijoitettu epäsuotuisimpaan säätöjärjestelmän sallimaan asentoon (yleensä korkeimpaan asentoon). Testin aikana istuin on oltava sijoitettu siten, ettei mikään ulkoinen tekijä estä lukitusjärjestelmien aukeamista. Nämä edellytykset on katsottava täytetyiksi, kun istuin testataan säädettynä seuraaviin asentoihin: pituussuunnan säätö asetetaan yhden pykälän tai 10 mm taemmaksi valmistajan ilmoittamasta etummaisesta tavanomaisesta ajoasennosta tai käyttöasennosta (jos istuimessa on erillinen pystysuunnan säätö, tyyny sijoitetaan korkeimpaan asentoonsa); pituussuunnan säätö asetetaan yhden pykälän tai 10 mm edemmäksi valmistajan ilmoittamasta takimmaisesta tavanomaisesta ajoasennosta tai käyttöasennosta (jos istuimessa on erillinen pystysuunnan säätö, tyyny sijoitetaan alimpaan asentoonsa) ja, aiheellisin osin 6.3.4 kohdan vaatimusten mukaisesti.

6.3.4 Jos lukitusjärjestelmien rakenne on sellainen, että muissa kuin edellä 6.3.3 kohdassa määritellyissä istuimen asennoissa kuormituksen jakautuminen lukituslaitteisiin ja istuimen kiinnityspisteisiin olisi epäsuotuisampi kuin kummassakaan 6.3.3 kohdassa määritellyssä asennossa, testit on suoritettava kyseisessä epäsuotuisammassa istuimen asennossa.

6.3.5 Edellä olevan 6.3.1 kohdan testausedellytykset on katsottava täytetyiksi, jos ne valmistajan pyynnöstä korvataan kiinteää estettä vasten tehtävällä törmäystestillä, joka suoritetaan koko ajoneuvolla sen ollessa käyttökunnossa siten kuin tämän säännön liitteessä 7 olevassa 2 kohdassa säädetään. Tässä tapauksessa istuin on säädettävä siten, että kuormituksen jakautuminen kiinnitysjärjestelmässä on epäsuotuisin, kuten edellä 6.1.1, 6.3.3 ja 6.3.4 kohdassa määrätään.

6.4 Pääntuen toiminnan testaus

6.4.1 Jos pääntukea voidaan säätää, se on sijoitettava epäsuotuisimpaan säätöjärjestelmän sallimaan asentoon (yleensä korkeimpaan asentoon).

6.4.2 Jos on kyse yhdistelmäistuimesta, tukirakenne tai osa siitä (mukaan luettuna pääntukien tukikehys) on yhteinen useammalle kuin yhdelle istumapaikalle, testi on suoritettava samanaikaisesti kaikille kyseisille istumapaikoille.

6.4.3 Testi

6.4.3.1 Kaikki linjat, mukaan luettuna vertailulinjan projektiot, on piirrettävä kyseisen istuimen tai istumapaikan pystysuoraan keskitasoon (ks. tämän säännön liite 5).

6.4.3.2 Poikkeutettu vertailulinja määritetään kohdistamalla tämän säännön liitteessä 3 tarkoitetun nuken selkäosaan alkuvoima, joka aiheuttaa R-pisteeseen 37,3 daNm:n momentin taaksepäin.

6.4.3.3 Halkaisijaltaan 165 mm olevan pallomaisen päätä edustavan kappaleen avulla kohdistetaan alkuvoima, joka aiheuttaa 37,3 daNm:n momentin R-pisteeseen, kohtisuorassa poikkeutettuun vertailulinjaan 65 mm pääntuen yläreunan alapuolella, samalla kun poikkeutettu vertailulinja pidetään poikkeutetussa sijainnissaan 6.4.3.2 kohdan mukaisesti.

6.4.3.3.1 Jos 6.4.3.3 kohdassa määrättyä voimaa ei aukkojen vuoksi voida kohdistaa 65 mm:n etäisyydelle pääntuen yläreunan alapuolelle, etäisyyttä voidaan lyhentää siten, että voiman akseli kulkee aukkoa lähinnä olevan kehyksen osan keskilinjan kautta.

6.4.3.3.2 Edellä olevassa 5.9 ja 5.10 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa testi on toistettava siten, että käyttäen päätä edustavaa pallomaista kappaletta, jonka halkaisijalta on 165 mm, kuhunkin aukkoon kohdistetaan voima, joka kulkee aukon pienimmän osan massakeskipisteen läpi vertailulinjan kanssa yhdensuuntaisia poikittaistasoja pitkin ja aiheuttaa 37,3 daNm:n momentin R-pisteeseen.

6.4.3.4 Määritetään pallomaisen päätä edustavan kappaleen tangentti Y, joka on yhdensuuntainen poikkeutetun vertailulinjan kanssa.

6.4.3.5 Mitataan edellä 5.12 kohdassa säädetty etäisyys X, joka on tangentin Y ja poikkeutetun vertailulinjan välissä.

6.4.3.6 Pääntuen tehokkuuden tarkistamiseksi 6.4.3.3 ja 6.4.3.3.2 kohdassa määritelty alkuvoima nostetaan arvoon 89 daN, ellei istuin tai istuimen selkänoja vaurioidu aiemmin.

6.5 Pääntuen korkeuden määrittäminen

6.5.1 Kaikki linjat, vertailulinjan projektio mukaan luettuna, on piirrettävä kyseisen istuimen tai istumapaikan pystysuuntaiseen keskitasoon, jonka leikkaus istuimen kanssa määrittää pääntuen ja istuimen selkänojan ääriviivat (ks. tämän säännön liitteen 4 kuva 1).

6.5.2 Tämän säännön liitteessä 3 kuvailtu nukke on sijoitettava tavanomaiseen asentoon istuimelle.

6.5.3 Tämän säännön liitteessä 3 kuvaillun nuken vertailulinjan projektio piirretään sitten kyseisessä istuimessa 6.4.3.1 kohdassa määriteltyyn tasoon. Pääntuen yläreunaa sivuava tangentti S piirretään kohtisuoraan vertailulinjaan nähden.

6.5.4 Etäisyys ”h” R-pisteestä tangenttiin S on se korkeus, joka on otettava huomioon 5.6 kohdan vaatimuksia sovellettaessa.

6.6 Pääntuen leveyden määrittäminen

(ks. tämän säännön liitteen 4 kuva 2)

6.6.1 Taso S1, joka on kohtisuorassa vertailulinjaan nähden ja 65 mm edellä 6.5.3 kohdassa määritellyn tangentin S alapuolella, määrittää ääriviivan C rajaaman leikkauksen pääntuesta.

6.6.2 Pääntuen leveys, joka on otettava huomioon sovellettaessa 5.11 kohdan vaatimuksia, on pystysuorien pitkittäistasojen P ja P' välinen etäisyys ”L” mitattuna tasolla S1.

6.6.3 Pääntuen leveys on tarvittaessa määritettävä myös tasolla, joka on kohtisuorassa vertailulinjaan nähden ja 635 mm istuimen R-pisteen yläpuolella mitattuna vertailulinjaa pitkin.

6.7 Pääntuen aukkojen etäisyyden ”a” määrittäminen

(ks. tämän säännön liite 8)

6.7.1 Etäisyys ”a” on määritettävä halkaisijaltaan 165 mm olevalla pallolla jokaiselle aukolle ja pääntuen etupintaan nähden.

6.7.2 Pallo on asetettava kiinni aukon reunoihin sellaisessa aukkoalueen pisteessä, jossa pallo eniten tunkeutuu aukkoon, kun siihen ei kohdisteta mitään kuormitusta.

6.7.3 Pallon ja aukon reunojen kahden kosketuspisteen välinen etäisyys on etäisyys ”a”, joka on otettava huomioon 5.9 ja 5.10 kohdan vaatimusten arvioinnissa.

6.8 Testit energian hajautuksen tarkistamiseksi istuimen selkänojassa ja pääntuessa

6.8.1 Tarkistettavat pinnat ovat ne istuimien takaosien pinnat, jotka sijaitsevat jäljempänä määritellyillä alueilla ja joita voidaan koskettaa halkaisijaltaan 165 mm olevalla pallolla, kun istuin on asennettuna ajoneuvoon.

6.8.1.1 Alue 1

6.8.1.1.1 Jos kyse on erillisistä istuimista, joissa ei ole pääntukia, tämän alueen on sisällettävä istuimen selkänojan takaosa niiden pystysuuntaisten pitkittäistasojen välissä, jotka sijaitsevat 100 mm istuimen keskilinjan keskitason kummallakin puolella sekä vertailulinjaan nähden kohtisuorassa 100 mm istuimen selkänojan yläreunan alapuolella olevan tason yläpuolella.

6.8.1.1.2 Jos kyse on yhdistelmäistuimista, joissa ei ole pääntukia, tämän alueen on katettava ala niiden pystysuuntaisten pitkittäistasojen välissä, jotka sijaitsevat 100 mm kunkin valmistajan määrittelemän uloimman istumapaikan pituussuuntaisen keskitason kummallakin puolella sekä vertailulinjaan nähden kohtisuorassa ja 100 mm istuimen selkänojan yläreunan alapuolella olevan tason yläpuolella.

6.8.1.1.3 Jos kyse on istuimista tai yhdistelmäistuimista, joissa on pääntuet, tämän alueen on katettava ala niiden pystysuuntaisten pitkittäistasojen välissä, jotka sijaitsevat 70 mm kyseisen istuimen tai istumapaikan pituussuuntaisen keskitason kummallakin puolella sekä vertailulinjaan nähden kohtisuorassa ja 635 mm R-pisteestä sijaitsevan tason yläpuolella. Jos pääntukea voidaan säätää, se on testiä varten sijoitettava epäsuotuisimpaan säätöjärjestelmän sallimaan asentoon (yleensä korkeimpaan asentoon).

6.8.1.2 Alue 2

6.8.1.2.1 Jos kyse on istuimista tai yhdistelmäistuimista, joissa ei ole pääntukia, ja istuimista tai yhdistelmäistuimista, joissa on irrotettavat tai erilliset pääntuet, alueen 2 on katettava ala vertailulinjaan nähden kohtisuorassa ja 100 mm istuimen selkänojan yläreunasta olevan tason yläpuolella, lukuun ottamatta alueen 1 osia.

6.8.1.2.2 Jos kyse on istuimista tai yhdistelmäistuimista, joissa on kiinteät pääntuet, alueen 2 on katettava ala vertailulinjaan nähden kohtisuorassa ja 440 mm kyseisen istuimen tai istumapaikan R-pisteestä olevan tason yläpuolella, lukuun ottamatta alueen 1 osia.

6.8.1.3 Alue 3

6.8.1.3.1 Alue 3 on istuimen tai yhdistelmäistuimien selkänojan se osa, joka sijaitsee edellä 5.2.4.1.3 kohdassa määriteltyjen vaakatasojen yläpuolella, lukuun ottamatta alueilla 1 ja 2 sijaitsevia osia.

6.9 Vastaavat testausmenetelmät

Jos käytetään muuta testausmenetelmää kuin edellä 6.2, 6.3 ja 6.4 kohdassa ja liitteessä 6 määriteltyjä, sen vastaavuus on osoitettava.

7. TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS

Tuotannon vaatimustenmukaisuuden testausmenettelyjen on vastattava sopimuksen lisäyksessä 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) vahvistettuja menettelyjä, ja seuraavien vaatimusten on täytyttävä:

7.1 Kaikki tämän säännön mukaisesti hyväksyttävät ajoneuvot on valmistettava siten, että ne vastaavat hyväksyttyä tyyppiä ja täyttävät edellä olevan 5 kohdan vaatimukset. Kun kyseessä olevat 2.12.2 ja 2.12.3 kohdassa määritellyt pääntuet, ajoneuvo voi kuitenkin olla hyväksytyn ajoneuvotyypin mukainen, vaikka se olisi tuotu markkinoille varustettuna istuimin, joihin ei ole asennettu pääntukia.

7.2 Tyyppihyväksynnän antanut toimivaltainen viranomainen voi määräämänään ajankohtana tarkastaa, että kuhunkin tuotantoyksikköön sovellettavat tarkastusmenetelmät ovat vaatimusten mukaiset. Viranomainen voi myös tehdä satunnaistarkastuksia sarjavalmisteisiin ajoneuvoihin edellä 5 kohdassa esitettyjen vaatimusten osalta.

8. SEURAAMUKSET VAATIMUSTENMUKAISUUDESTA POIKKEAVASTA TUOTANNOSTA

8.1 Tämän säännön mukaisesti myönnetty ajoneuvon tyyppihyväksyntä voidaan peruuttaa, jos edellä 7.1 kohdassa vahvistettuja vaatimuksia ei täytetä tai jos ajoneuvot eivät läpäise edellä 7 kohdassa säädettyjä tarkastuksia.

8.2 Jos tätä sääntöä soveltava sopimuksen osapuoli peruuttaa aiemmin myöntämänsä hyväksynnän, sen on ilmoitettava tästä välittömästi muille tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille tämän säännön liitteessä 1 esitetyn mallin mukaisella ilmoituslomakkeella.

9. AJONEUVOTYYPIN MUUTTAMINEN JA HYVÄKSYNNÄN LAAJENTAMINEN ISTUINTEN, NIIDEN KIINNITYSPISTEIDEN JA/TAI NIIDEN PÄÄNTUKIEN OSALTA

9.1 Ajoneuvotyypin hyväksyneelle hallinnolliselle yksikölle on ilmoitettava kaikista ajoneuvotyyppiin sen istuinten, niiden kiinnityspisteiden ja/tai niiden pääntukien osalta tehdyistä muutoksista. Hallinnollinen yksikkö voi tämän jälkeen 9.1.1 katsoa, ettei tehdyillä muutoksilla todennäköisesti ole havaittavaa kielteistä vaikutusta ja että ajoneuvo joka tapauksessa edelleen täyttää vaatimukset tai 9.1.2 katsoa, että muutokset ovat niin vähäpätöisiä edellä 6.2, 6.3 ja 6.4 kohdassa määritettyjen tulosten kannalta, että ne voidaan todentaa hyväksyntätestituloksiin pohjautuvilla laskelmilla tai 9.1.3 vaatia uuden selosteen testien suorittamisesta vastaavalta tekniseltä tutkimuslaitokselta.

9.2 Hyväksynnän vahvistus tai epääminen sekä tehdyt muutokset on annettava tiedoksi tätä sääntöä soveltaville sopimuksen osapuolille edellä olevan 4.3 kohdan mukaisella menettelyllä.

9.3 Hyväksynnän laajentamisen myöntäneen toimivaltaisen viranomaisen on annettava laajentamiselle sarjanumero ja ilmoitettava siitä muille tätä sääntöä soveltaville vuoden 1958 sopimuksen osapuolille, tämän säännön liitteessä 1 esitetyn mallin mukaisella lomakkeella.

10. TUOTANNON LOPETTAMINEN

10.1 Jos hyväksynnän haltija lopettaa kokonaan tämän säännön perusteella hyväksytyn laitteen valmistamisen, hyväksynnän haltijan on ilmoitettava tästä hyväksynnän myöntäneelle viranomaiselle. Ilmoituksen saatuaan viranomaisen on ilmoitettava asiasta muille tätä sääntöä soveltaville vuoden 1958 sopimuksen osapuolille tämän säännön liitteessä 1 esitetyn mallin mukaisella ilmoituslomakkeella.

11. KÄYTTÖOHJEET

11.1 Jos istuimiin on asennettu säädettävät pääntuet, valmistajien on toimitettava ohjeet pääntukien käytöstä, säätämisestä, lukitsemisesta ja soveltuvin osin niiden poistamisesta.

12. HYVÄKSYNTÄTESTEISTÄ VASTAAVIEN TEKNISTEN TUTKIMUSLAITOSTEN SEKÄ HALLINNOLLISTEN YKSIKÖIDEN NIMET JA OSOITTEET

Tätä sääntöä soveltavien sopimuksen osapuolten on ilmoitettava Yhdistyneiden Kansakuntien sihteeristölle hyväksyntätestien suorittamisesta vastaavien teknisten tutkimuslaitosten sekä niiden hallinnollisten yksiköiden nimet ja osoitteet, jotka myöntävät hyväksynnät ja joille on toimitettava lomakkeet todistukseksi muissa maissa myönnetystä hyväksynnästä taikka hyväksynnän laajentamisesta, epäämisestä tai peruuttamisesta.

13. SIIRTYMÄSÄÄNNÖKSET

13.1 Muutossarjan 06 virallisesta voimaantulosta alkaen tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet eivät saa evätä tähän sääntöön, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 06, perustuvaa E-hyväksyntää.

13.2 Lokakuun 1. päivästä 1999 alkaen tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet saavat myöntää E-hyväksyntiä ainoastaan, jos tämän säännön, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 06, vaatimukset täyttyvät.

13.3 Lokakuun 1. päivästä 2001 alkaen tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet voivat kieltäytyä tunnustamasta hyväksyntiä, joita ei ole myönnetty tämän säännön muutossarjan 06 mukaisesti.

13.4 Muutossarjan 07 virallisesta voimaantulopäivästä alkaen tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet eivät saa evätä tähän sääntöön, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 07, perustuvia E-hyväksyntiä.

13.5 Kahdenkymmenenneljän kuukauden kuluttua muutossarjan 07 voimaantulopäivästä tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet saavat myöntää E-hyväksyntiä ainoastaan, jos ajoneuvotyyppi täyttää tämän säännön vaatimukset, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 07.

13.6 Neljänkymmenenkahdeksan kuukauden kuluttua muutossarjan 07 voimaantulopäivästä tämän säännön mukaiset aiemmat hyväksynnät eivät enää ole voimassa, lukuun ottamatta tapauksia, joissa ajoneuvotyyppi täyttää tämän säännön vaatimukset, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 07.

13.7 Muutossarjan 08 virallisesta voimaantulopäivästä alkaen tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet eivät saa evätä tähän sääntöön, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 08, perustuvia E-hyväksyntiä.

13.8 Kahdenkymmenenneljän kuukauden kuluttua muutossarjan 08 voimaantulopäivästä tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet saavat myöntää E-hyväksyntiä ainoastaan, jos tämän säännön, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 08, vaatimukset täyttyvät.

13.9 Kolmenkymmenenkuuden kuukauden kuluttua muutossarjan 08 voimaantulopäivästä tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet voivat kieltäytyä tunnustamasta hyväksyntiä, joita ei ole myönnetty tämän säännön muutossarjan 08 mukaisesti.

13.10 Sen estämättä, mitä 13.8 ja 13.9 kohdassa säädetään, sellaisia ajoneuvoluokkia koskevat hyväksynnät, joihin muutossarjalla 08 ei ole vaikutusta, pysyvät edelleen voimassa, ja sääntöä soveltavien sopimuspuolten on edelleen hyväksyttävä ne.

13.11 Jos sopimuspuolten kansallisissa vaatimuksissa ei tähän sääntöön liittymisen hetkellä kielletä sivuttain suunnattuja istuimia, sopimuspuolet voivat edelleen sallia sivuttain suunnattujen istuimien asentamisen kansallisessa hyväksynnässä, mutta tässä tapauksessa kyseisiä linja-autoluokkia ei voida tyyppihyväksyä tämän säännön nojalla.

13.12 Edellä 5.1.3 kohdassa tarkoitetun poikkeuksen voimassaolo päättyy 20. lokakuuta 2010. Sen voimassaoloaikaa voidaan pidentää, jos käytettävissä on luotettavia onnettomuustilastoja ja jos turvajärjestelmät ovat parantuneet.

(1) Ajoneuvojen rakennetta koskevan konsolidoidun päätöslauselman (R.E.3) liitteen 7 määritelmän mukaisesti (asiakirja TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna muutoksella 4 (Amend.4).

(2) 1 Saksa, 2 Ranska, 3 Italia, 4 Alankomaat, 5 Ruotsi, 6 Belgia, 7 Unkari, 8 Tšekin tasavalta, 9 Espanja, 10 Serbia, 11 Yhdistynyt kuningaskunta, 12 Itävalta, 13 Luxemburg, 14 Sveitsi, 15 (antamatta), 16 Norja, 17 Suomi, 18 Tanska, 19 Romania, 20 Puola, 21 Portugali, 22 Venäjän federaatio, 23 Kreikka, 24 Irlanti, 25 Kroatia, 26 Slovenia, 27 Slovakia, 28 Valko-Venäjä, 29 Viro, 30 (antamatta), 31 Bosnia ja Hertsegovina, 32 Latvia, 33 (antamatta), 34 Bulgaria, 35 (antamatta), 36 Liettua, 37 Turkki, 38 (antamatta), 39 Azerbaidžan, 40 Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia, 41 (antamatta), 42 Euroopan yhteisö (hyväksynnän myöntävät sen jäsenvaltiot omaa E-tunnustaan käyttäen), 43 Japani, 44 (antamatta), 45 Australia, 46 Ukraina, 47 Etelä-Afrikka, 48 Uusi-Seelanti, 49 Kypros, 50 Malta, 51 Korean tasavalta, 52 Malesia, 53 Thaimaa, 54 ja 55 (antamatta), 56 Montenegro. Seuraavat numerot annetaan muille maille aikajärjestyksessä sitä mukaa kuin ne ratifioivat pyörillä varustettuihin ajoneuvoihin ja niihin asennettaviin tai niissä käytettäviin varusteisiin ja osiin sovellettavien yhdenmukaisten teknisten vaatimusten hyväksymistä sekä näiden vaatimusten mukaisesti annettujen hyväksymisien vastavuoroista tunnustamista koskevia ehtoja koskevan sopimuksen tai liittyvät siihen, ja Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteeri ilmoittaa näin annetut numerot sopimuspuolille.

(3) Luokan M2 ajoneuvojen, jotka hyväksytään tämän säännön mukaisesti vaihtoehtona säännölle nro 80 (kyseisen säännön 1.2 kohdan mukaisesti), on myös täytettävä tämän kohdan vaatimukset.

LIITE 1 ILMOITUS (Enimmäiskoko: A4 (210 × 297 mm))

LIITE 2 HYVÄKSYNTÄMERKKIEN ASETTELU MALLI A (ks. tämän säännön 4.4, 4.4.1, 4.4.2 ja 4.4.3 kohta) Ajoneuvo, jossa vähintään yksi istuin on varustettu tai voidaan varustaa pääntuella Edellä olevasta ajoneuvoon kiinnitetystä hyväksyntämerkistä käy ilmi, että kyseinen ajoneuvotyyppi on hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 17 nojalla hyväksyntänumerolla 082439 istuinten lujuuden osalta, kun kyseessä ovat joko pääntuilla varustetut istuimet taikka pääntuilla varustettavissa olevat istuimet, sekä pääntukien ominaisuuksien osalta. Hyväksyntänumerojen kaksi ensimmäistä merkkiä osoittavat, että hyväksynnän myöntämishetkellä sääntö sisälsi muutossarjan 08 muutokset. Edellä olevasta hyväksyntämerkistä käy ilmi myös, että kyseinen ajoneuvotyyppi on hyväksytty säännön nro 17 nojalla ajoneuvon sellaisten istuinten lujuuden osalta, joita ei ole varustettu tai joita ei voida varustaa pääntuilla. MALLI B (ks. tämän säännön 4.4, 4.4.1 ja 4.4.2 kohta) Ajoneuvo, jonka istuimia ei ole varustettu tai ei voida varustaa pääntuilla Edellä olevasta ajoneuvoon kiinnitetystä hyväksyntämerkistä käy ilmi, että kyseisen ajoneuvotyypin istuimia ei ole varustettu tai ei voida varustaa pääntuilla, ja että se on hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 17 nojalla hyväksyntänumerolla 082439 istuinten ja niiden kiinnityspisteiden lujuuden osalta. Hyväksyntänumerojen kaksi ensimmäistä merkkiä osoittavat, että hyväksynnän myöntämishetkellä sääntö sisälsi muutossarjan 08 muutokset. MALLI C (ks. tämän säännön 4.5 kohta) Ajoneuvo, jossa vähintään yksi istuin on varustettu tai voidaan varustaa pääntuella Edellä olevasta ajoneuvoon kiinnitetystä hyväksyntämerkistä käy ilmi, että kyseisessä ajoneuvotyypissä on vähintään yksi istuin, joka on varustettu tai voidaan varustaa pääntuilla, ja että se on hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 17 ja 33 nojalla. (1) Hyväksyntänumerot osoittavat, että hyväksyntien myöntämispäivinä sääntö nro 17 sisälsi muutossarjan 08 muutokset ja sääntö nro 33 oli alkuperäisessä muodossaan. Edellä olevasta hyväksyntämerkistä käy ilmi myös, että kyseinen ajoneuvotyyppi on hyväksytty säännön nro 17 nojalla ajoneuvon sellaisten istuinten lujuuden osalta, joita ei ole varustettu tai joita ei voida varustaa pääntuilla. MALLI D (ks. tämän säännön 4.5 kohta) Ajoneuvo, jonka istuimia ei ole varustettu tai ei voida varustaa pääntuilla Edellä olevasta ajoneuvoon kiinnitetystä hyväksyntämerkistä käy ilmi, että kyseisessä ajoneuvotyypissä on istuimia, joita ei ole varustettu tai ei voida varustaa pääntuilla, ja että se on hyväksytty Alankomaissa (E4) sääntöjen nro 17 ja 33 nojalla. (1) Hyväksyntänumerot osoittavat, että hyväksyntien myöntämispäivinä sääntö nro 17 sisälsi muutossarjan 08 muutokset ja sääntö nro 33 oli alkuperäisessä muodossaan. (1) Toinen numero on ainoastaan esimerkki.

LIITE 3 Menettely moottoriajoneuvojen istumapaikkojen H-pisteen ja todellisen ylävartalokulman määrittämiseksi 1. TARKOITUS Tässä liitteessä esitettyä menettelyä käytetään moottoriajoneuvon yhden tai useamman istumapaikan H-pisteen sijainnin ja todellisen ylävartalokulman määrittämiseksi sekä mitattujen tietojen ja ajoneuvon valmistajan antamien suunnittelussa käytettyjen eritelmien välisen suhteen tarkastamiseksi (1) 2. MÄÄRITELMÄT Tässä liitteessä sovelletaan seuraavia määritelmiä: 2.1 ’Vertailutiedoilla’ tarkoitetaan yhtä tai useampaa istumapaikan seuraavista ominaisuuksista: 2.1.1 H-piste ja R-piste sekä niiden välinen suhde, 2.1.2 todellinen ja suunniteltu ylävartalokulma sekä niiden välinen suhde. 2.2 ’Kolmiulotteisella H-pisteen määrityslaitteella’ tarkoitetaan laitetta, jolla määritetään H-pisteet ja todelliset ylävartalokulmat. Laite kuvaillaan tämän liitteen lisäyksessä 1. 2.3 ’H-pisteellä’ tarkoitetaan ylävartalon ja reisiosan välistä rotaatiopistettä kolmiulotteisessa H-pisteen määrityslaitteessa, kun laite on asennettu ajoneuvon istuimelle jäljempänä olevan 4 kohdan mukaisesti. H-piste sijaitsee H-pisteen määrityslaitteen kummallakin sivulla olevien H-pisteen linjan kohdistuspisteiden välissä olevan linjan keskellä. H-piste vastaa teoreettisesti R-pistettä (toleranssit, ks. jäljempänä oleva 3.2.2 kohta). Kun H-piste on määritetty 4 kohdassa kuvatun menetelmän mukaisesti, se katsotaan istuinrakenteeseen nähden kiinteäksi ja sen mukana liikkuvaksi, kun istuinta säädetään. 2.4 ’R-pisteellä’ eli ’istuimen vertailupisteellä’ tarkoitetaan valmistajan kullekin istumapaikalle määrittämää suunnittelupistettä, joka paikannetaan kolmiulotteisen vertailujärjestelmän perusteella. 2.5 ’Ylävartalolinjalla’ tarkoitetaan kolmiulotteisen H-pisteen määrityslaitteen koetintangon keskilinjaa tangon ollessa takimmaisessa asennossaan. 2.6 ’Todellisella ylävartalokulmalla’ tarkoitetaan H-pisteen kautta kulkevan pystysuoran linjan ja ylävartalolinjan välistä kulmaa, joka on mitattu H-pisteen määrityslaitteessa olevalla selkäkulman osoittavalla asteikolla. Todellinen ylävartalokulma on teoreettisesti sama kuin suunniteltu ylävartalokulma (toleranssit ilmoitetaan jäljempänä 3.2.2 kohdassa). 2.7 ’Suunnitellulla ylävartalokulmalla’ tarkoitetaan R-pisteen kautta kulkevan pystylinjan ja ylävartalolinjan välistä kulmaa asennossa, joka vastaa ajoneuvon valmistajan määrittämää istuimen selkänojan suunnitteluasentoa. 2.8 ’Matkustajan keskitasolla’ tarkoitetaan kolmiulotteisen H-pisteen määrityslaitteen keskitasoa kussakin istumapaikassa. Sitä edustaa H-pisteen koordinaatti Y-akselilla. Yhdelle henkilölle tarkoitettujen istuinten keskitaso on sama kuin matkustajan keskitaso. Muiden istuinten osalta matkustajan keskitason määrittelee valmistaja. 2.9 ’Kolmiulotteisella vertailujärjestelmällä’ tarkoitetaan tämän liitteen lisäyksessä 2 kuvattua järjestelmää. 2.10 ’Vertailumerkeillä’ tarkoitetaan ajoneuvon korissa olevia, valmistajan määrittämiä fyysisiä pisteitä (aukkoja, pintoja, merkkejä tai lovia). 2.11 ’Ajoneuvon mittausasennolla’ tarkoitetaan ajoneuvon asentoa määriteltynä vertailumerkkien sijainnin mukaan kolmiulotteisessa vertailujärjestelmässä. 3. VAATIMUKSET 3.1 Tietojen esitystapa Kustakin sellaisesta istumapaikasta, jonka osalta vaaditaan vertailutiedot tämän säännön vaatimusten noudattamisen osoittamiseksi, on esitettävä kaikki seuraavassa annetut tai niistä asianmukaisesti valitut tiedot tämän liitteen lisäyksessä 3 ilmoitetussa muodossa: 3.1.1 kolmiulotteisen viitejärjestelmän mukaiset R-pisteen koordinaatit, 3.1.2 suunniteltu ylävartalokulma, 3.1.3 kaikki tiedot, jotka ovat tarpeen istuimen säätämiseksi 4.3 kohdassa vahvistettuun mittausasentoon (jos istuinta voidaan säätää). 3.2 Mittaustulosten ja suunnittelueritelmien suhde 3.2.1 Jäljempänä 4 kohdassa kuvatulla tavalla määritettyjä H-pisteen koordinaatteja ja todellisen ylävartalokulman arvoa verrataan R-pisteen koordinaatteihin ja suunnitellun ylävartalokulman arvoon, jotka ajoneuvon valmistaja on ilmoittanut. 3.2.2 R-pisteen ja H-pisteen koordinaattien keskinäistä sijaintia sekä suunnitellun ja todellisen ylävartalokulman välistä suhdetta on pidettävä hyväksyttävinä kyseisessä istumapaikassa, jos koordinaattiensa avulla määritelty H-piste sijaitsee sellaisen neliön sisällä, jonka sivujen pituus on 50 mm, jonka sivut ovat vaaka- ja pystysuuntaiset ja jonka lävistäjät leikkaavat R-pisteessä, ja jos todellinen ylävartalokulma poikkeaa enintään 5 astetta suunnitellusta ylävartalokulmasta. 3.2.3 Jos nämä ehdot täyttyvät, R-pistettä ja suunniteltua ylävartalokulmaa käytetään tämän säännön vaatimusten noudattamisen osoittamiseen. 3.2.4 Jos H-piste tai todellinen ylävartalokulma eivät täytä 3.2.2 kohdan vaatimuksia, H-piste ja todellinen ylävartalokulma määritetään vielä kahdesti (kaikkiaan kolmesti). Jos kolmesta määrityksestä kahden tulokset ovat vaatimusten mukaisia, sovelletaan edellä olevan 3.2.3 kohdan ehtoja. 3.2.5 Jos kahden 3.2.4 kohdassa tarkoitetun määrityksen tulokset kolmesta eivät täytä 3.2.2 kohdan vaatimuksia tai jos tarkastusta ei voida suorittaa, koska ajoneuvon valmistaja ei ole toimittanut tietoja R-pisteen sijainnista tai suunnitellusta ylävartalokulmasta, käytetään kolmen mitatun pisteen painopistettä tai kolmen mitatun kulman keskiarvoa. Näitä voidaan soveltaa kaikissa tämän säännön kohdissa, joissa viitataan R-pisteeseen tai suunniteltuun ylävartalokulmaan. 4. MENETTELY ’H’-PISTEEN JA TODELLISEN YLÄVARTALOKULMAN MÄÄRITTÄMISEKSI 4.1 Ajoneuvo on vakautettava lämpötilaan 20 ± 10 °C valmistajan harkinnan mukaan, jotta istuinmateriaali on huoneenlämpöistä. Jos tarkastettavaa istuinta ei ole koskaan käytetty, istuimelle on sijoitettava 70–80 kg:n painoinen ihminen tai laite kaksi kertaa yhden minuutin ajaksi istuintyynyn ja selkänojan notkistamiseksi. Valmistajan pyynnöstä kaikki istuimet on pidettävä kuormittamattomina vähintään 30 minuutin ajan ennen H-pisteen määrityslaitteen asettamista istuimelle. 4.2 Ajoneuvon on oltava edellä olevassa 2.11 kohdassa määritellyssä mittausasennossa. 4.3 Jos istuinta voidaan säätää, se on säädettävä ensin taimmaiseen tavanomaiseen ajo- tai matkustusasentoon ajoneuvon valmistajan ilmoituksen mukaan ottaen huomioon ainoastaan istuimen pituussuunnassa tapahtuva säätö, ei istuimen liikkumavaraa, jota käytetään muissa tarkoituksissa kuin tavanomaisissa ajo- tai matkustusasennoissa. Jos istuimessa on muita säätöjä (korkeussäätö, kulmasäätö, selkänojan säätö tms.), ne asetetaan tämän jälkeen ajoneuvon valmistajan niille määrittämään asentoon. Jousitetut istuimet on kiinnitettävä tukevasti sellaiselle korkeudelle, joka vastaa valmistajan määrittämää tavanomaista ajoasentoa. 4.4 Se istumapaikan alue, jota H-pisteen määrityslaite koskettaa, on peitettävä riittävän suurella ja soveltuvaa kudosta olevalla sileällä puuvillakankaalla, jossa on 18,9 säiettä/cm2 ja jonka paino on 0,228 kg/m2, tai muulla kudotulla tai kuitukankaalla, jolla on vastaavat ominaisuudet. Jos testissä käytetään istuinta, joka ei ole ajoneuvossa, istuimen alustan ja sen ajoneuvon lattian, jossa istuin on tarkoitettu käytettäväksi, on oltava olennaisilta ominaisuuksiltaan (2) samanlaiset. 4.5 H-pisteen määrityslaitteen kaukaloasennelma on sijoitettava siten, että laitteen keskitaso vastaa matkustajan keskitasoa. Valmistajan pyynnöstä laitetta voidaan siirtää sisemmäksi matkustajan keskitasoon nähden, jos laite sijaitsee niin paljon ulompana, että istuimen reuna estää laitteen asettamisen vaakatasoon. 4.6 H-pisteen määrityslaitteen jalkaterä- ja sääriosat kiinnitetään istuinosaan joko erikseen tai käyttämällä T-tankoa. H-pisteen linjan kohdistuspisteiden kautta kulkevan suoran on oltava samansuuntainen maanpinnan kanssa ja kohtisuorassa istuimen pituussuuntaista keskitasoa vastaan. 4.7 Kolmiulotteisen H-pisteen määrityslaitteen jalkaterän ja jalan asennot säädetään seuraavasti: 4.7.1 Istumapaikka: kuljettaja ja reunimmaisena edessä istuva matkustaja 4.7.1.1 Molempia jalkaterä-säärikokoonpanoja siirretään eteenpäin siten, että jalkaterät asettuvat luonnollisiin asentoihinsa lattialla, tarvittaessa polkimien väliin. Jos mahdollista, vasen jalkaterä sijoitetaan suunnilleen saman verran vasemmalle H-pisteen määrityslaitteen keskitasosta kuin oikea jalkaterä on keskitasosta oikealle. H-pisteen määrityslaitteen poikittaissuuntaa osoittava vesivaaka asetetaan vaakatasoon säätämällä tarvittaessa istuinkaukaloa uudelleen tai säätämällä jalkaterä- ja sääriosia taaksepäin. H-pisteen linjan kohdistuspisteiden kautta kulkevan suoran on pysyttävä kohtisuorassa istuimen pituussuuntaista keskitasoa vastaan. 4.7.1.2 Jos vasenta säärtä ei voida pitää samansuuntaisena oikean säären kanssa eikä rakenteella pystytä tukemaan vasenta jalkaterää, vasenta jalkaterää siirretään, kunnes se on tuettu. Kohdistuspisteiden linjaus ei saa muuttua. 4.7.2 Istumapaikka: reunimmainen takaistuin Taka- tai apuistuimilla sääret asetetaan valmistajan määrittämään asentoon. Jos jalkaterät koskettavat tällöin lattiaa eri tasoissa, käytetään referenssinä sitä jalkaterää, joka ensimmäisenä koskettaa etuistuinta, ja toinen jalka asetetaan niin, että laitteen istuinosan poikittaissuuntausta osoittava vesivaaka näyttää vaakatasoa. 4.7.3 Muut istumapaikat: Noudatetaan edellä olevassa 4.7.1 kohdassa esitettyä yleistä menettelyä, mutta jalkaterät asetetaan ajoneuvon valmistajan ilmoittamaan asentoon. 4.8 Asennetaan reisi- ja säärimassat paikoilleen, ja H-pisteen määrityslaite säädetään vaakasuoraan. 4.9 Selkäosaa kallistetaan eteenpäin etupysäyttimeen saakka ja H-pisteen määrityslaite vedetään irti istuimen selkänojasta T-tangon avulla. Sitten laite asetetaan uudelleen istuimelle käyttäen jompaakumpaa seuraavista menetelmistä: 4.9.1 Jos määrityslaite pyrkii liukumaan taaksepäin, sen annetaan siirtyä kunnes T-tankoon ei enää tarvitse kohdistaa vaakatason suuntaista eteenpäin suunnattua pidätyskuormaa, eli kunnes istumaosa koskettaa istuimen selkänojaa. Tarvittaessa säären asentoa korjataan. 4.9.2 Jos määrityslaite ei pyri siirtymään taaksepäin, sitä liu’utetaan taaksepäin kohdistamalla T-tankoon vaakatason suuntainen taaksepäin suunnattu kuorma, kunnes istumaosa koskettaa istuimen selkänojaa (ks. tämän liitteen lisäyksen 1 kuva 2). 4.10 Kohdistetaan 100 ± 10 N:n suuruinen kuormitus H-pisteen määrityslaitteen kaukaloasennelmaan lantiokulma-asteikon ja T-tangon kotelon liittymäkohdassa. Kuorman vaikutussuunta pidetään edellä mainitun liittymäkohdan ja reisitangon kotelon yläpuolella sijaitsevan pisteen kautta kulkevan linjan suuntaisena (ks. tämän liitteen lisäyksen 1 kuva 2). Tämän jälkeen selkäosa palautetaan varovasti istuimen selkänojaa vasten. Menettelyn loppuosa on suoritettava varovaisesti, jotta H-pisteen määrityslaite ei liukuisi eteenpäin. 4.11 Asetetaan paikoilleen oikean- ja vasemmanpuoleiset lantiopainot ja sen jälkeen kahdeksan ylävartalopainoa vuorottain. H-pisteen määrityslaitteen on pysyttävä vaakasuorassa. 4.12 Selkäosaa kallistetaan eteenpäin istuimen selkänojaan kohdistuvan jännityksen vapauttamiseksi. H-pisteen määrityslaitetta keinutetaan puolelta toiselle 10 asteen kaaressa (5 astetta pystysuuntaisen keskitason molemmille puolille) kolme täyttä heilahdusta laitteen ja istuimen välille mahdollisesti syntyneen kitkan poistamiseksi. Keinuttamisen aikana laitteen T-tanko saattaa pyrkiä poikkeamaan määritetystä vaaka- ja pystylinjauksesta. Tästä syystä T-tankoa on pidettävä paikallaan kohdistamalla siihen riittävä sivuttaiskuormitus keinutusliikkeen aikana. Tangon pitämisessä ja laitteen keinuttamisessa on noudatettava varovaisuutta, jottei laitteeseen kohdistu ylimääräistä pystysuuntaista tai eteen- ja taaksepäin suuntautuvaa ulkoista kuormitusta. H-pisteen määrityslaitteen jalkateräosia ei saa pidätellä tämän vaiheen aikana. Jos jalkaterien asento muuttuu, niiden pitäisi antaa jäädä kyseiseen asentoon toistaiseksi. Selkäosa palautetaan varovasti istuimen selkänojaa vasten ja tarkistetaan, että kumpikin vesivaaka on nolla-asennossa. Jos jalat ovat liikkuneet laitteen keinutuksen aikana, ne on asetettava uudelleen seuraavasti: Kumpikin jalkaterä nostetaan vuorotellen irti lattiasta juuri sen verran, ettei se enää liiku enempää. Nostamisen aikana jalat saavat kääntyä vapaasti, eikä niihin saa kohdistaa eteen tai sivulle suuntautuvia kuormia. Kun jalkaterät lasketaan takaisin alas, kantapäiden on kosketettava siihen tarkoitettua rakennetta. Tarkistetaan, että sivusuuntainen vesivaaka on keskiasennossa. Tarvittaessa selkäkaukalon yläosaan kohdistetaan riittävä sivusuuntainen kuorma H-pisteen määrityslaitteen istuinkaukalon saattamiseksi vaakatasoon istuimella. 4.13 Pidetään T-tangosta kiinni, jottei laite pääse liukumaan istuintyynyllä eteenpäin, ja jatketaan seuraavasti: a) selkäkaukalo palautetaan istuimen selkänojaa vasten, b) ylävartalo-osan tankoon suunnilleen ylävartalon painojen keskikohdan korkeudella kohdistetaan ja vapautetaan vuorotellen vaakasuuntainen taaksepäin suuntautuva enintään 25 N:n kuormitus, kunnes lantiokulman asteikko osoittaa, että vakaa asento on saavutettu kuormituksen vapauttamisen jälkeen. On huolehdittava siitä, että H-pisteen määrityslaitteeseen ei kohdistu ulkoisia alas tai sivulle suuntautuvia kuormituksia. Jos laite on asetettava uudelleen vaakatasoon, selkäkaukaloa käännetään eteenpäin, vaakataso asetetaan uudelleen ja 4.12 kohdan menettely toistetaan. 4.14 Suoritetaan mittaukset: 4.14.1 Mitataan H-pisteen koordinaatit kolmiulotteisessa vertailujärjestelmässä. 4.14.2 Luetaan todellinen ylävartalokulma H-pisteen määrityslaitteen selkäkulman osoittavalta asteikolta, kun koetintanko on taimmaisessa mahdollisessa asennossa. 4.15 Jos kolmiulotteisen H-pisteen määrityslaitteen asennus halutaan suorittaa uudelleen, istuinasennelman on oltava kuormittamattomana vähintään 30 minuuttia ennen asennuksen uusimista. Määrityslaitetta ei saa jättää kuormitettuna istuimelle testin suorittamiseen tarvittavaa aikaa pitemmäksi ajaksi. 4.16 Jos samalla rivillä sijaitsevia istuimia voidaan pitää samanlaisina (penkki-istuin, identtiset istuimet jne.), kullekin istuinriville määritetään ainoastaan yksi H-piste ja yksi ’todellinen ylävartalokulma’, ja tämän liitteen lisäyksessä 1 kuvailtu kolmiulotteisen H-pisteen määrityslaite sijoitetaan istumapaikalle, jonka katsotaan edustavan kyseistä riviä. Tämän istumapaikan on oltava 4.16.1 eturivin osalta kuljettajan istuin, 4.16.2 takarivin tai takarivien osalta reunimmaisena sijaitseva istuin. (1) Etuistuimia lukuun ottamatta missä tahansa istumapaikassa, jossa H-pistettä ei voida määrittää käyttämällä kolmiulotteista H-pisteen määrityslaitetta tai ao. menettelyjä, valmistajan ilmoittama R-piste voidaan ottaa vertailupisteeksi toimivaltaisen viranomaisen harkinnan mukaan. (2) Kaltevuuskulma, korkeusero istuinasennukseen nähden, pintarakenne jne. LISÄYS 1 KOLMIULOTTEISEN H-PISTEEN MÄÄRITYSLAITTEEN KUVAUS (1) 1. SELKÄ- JA ISTUINKAUKALOT Kaukaloasennelman selkä- ja istuinosat on valmistettu lujitemuovista ja metallista. Ne jäljittelevät ihmisen ylävartaloa ja reisiä, ja ne on nivelletty mekaanisesti toisiinsa H-pisteessä. H-pisteeseen nivellettyyn koetintankoon on kiinnitetty kulma-asteikko, jolla mitataan todellinen ylävartalokulma. Istuinosaan kiinnitetty säädettävä reisitanko osoittaa reisien keskilinjan ja toimii lantiokulman osoittavan asteikon perusviivana. 2. VARTALO- JALKAOSAT Sääriosat on kytketty istuinosaan polvia yhdistävästä T-tangosta, joka on säädettävän reisitangon sivusuuntainen jatke. Sääriosissa on kulma-asteikot, joilla mitataan polvikulmia. Kenkä-jalkateräkokoonpanot kalibroidaan jalkaterän kulman mittaamiseksi. Laite suunnataan kahdella vesivaa’alla. Vartalo-osan painot sijoitetaan niitä vastaaviin massakeskipisteisiin siten, että istuimeen kohdistuu 76 kg painavan miehen painoa vastaava kuormitus. On tarkistettava, että H-pisteen määrityslaitteen kaikki nivelet liikkuvat vapaasti ilman havaittavaa kitkaa. Kuva 1 Kolmiulotteisen H-pisteen määrityslaitteen osat Kuva 2 Kolmiulotteisen H-pisteen määrityslaitteen mitat ja kuormituksen jakautuminen (mitat millimetreinä) (1) Yksityiskohtaiset tiedot kolmiulotteisen H-pisteen määrityslaitteen rakenteesta ovat saatavissa osoitteesta Society of Automobile Engineers (SAE), 400 Commonwealth Drive, Warrendale, Pennsylvania 15096, Yhdysvallat. Laite vastaa ISO-standardissa 6549-1980 kuvattua laitetta. LISÄYS 2 KOLMIULOTTEINEN VERTAILUJÄRJESTELMÄ 1. Kolmiulotteinen vertailujärjestelmä määritellään ajoneuvon valmistajan vahvistamien kolmen toisiinsa nähden kohtisuoran tason avulla (ks. kuva) (1) 2. Ajoneuvo asetetaan mittausasentoon tukialustalle siten että vertailumerkkien koordinaatit vastaavat valmistajan ilmoittamia arvoja. 3. R-pisteen ja H-pisteen koordinaatit vahvistetaan ajoneuvon valmistajan määrittelemien vertailumerkkien perusteella. Kuva Kolmiulotteinen vertailujärjestelmä (1) Vertailujärjestelmä vastaa ISO-standardia 4130:1978. LISÄYS 3 ISTUMAPAIKKOJEN VERTAILUTIEDOT 1. VERTAILUTIETOJEN KOODIT Kunkin istumapaikan vertailutiedot luetteloidaan järjestyksessä. Istumapaikalle annetaan kaksimerkkinen tunnistuskoodi. Ensimmäinen merkki on arabialainen numero, jolla ilmoitetaan istuinrivi ajoneuvon edestä taaksepäin laskettuna. Toinen merkki on suuraakkosin esitetty kirjain, joka ilmoittaa istumapaikan sijainnin rivillä katsottaessa eteenpäin ajoneuvon kulkusuunnassa. Käytettävät kirjaimet ovat seuraavat: L = vasemmalla C = keskellä R = oikealla 2. AJONEUVON MITTAUSASENNON KUVAUS 2.1 Vertailumerkkien koordinaatit X … Y … Z … 3. VERTAILUTIETOJEN LUETTELO 3.1 Istumapaikka: … 3.1.1 R-pisteen koordinaatit: X … Y … Z … 3.1.2 Suunniteltu ylävartalokulma: … 3.1.3 Istuimen säätötiedot (1) vaaka: … pysty: … kulma: … ylävartalokulma: … Huomautus: Muiden istumapaikkojen vertailutiedot annetaan kohdissa 3.2, 3.3 jne. (1) Tarpeeton yliviivataan.

LIITE 4 Pääntuen korkeuden ja leveyden määrittäminen Kuva 1 Kuva 2

LIITE 5 TESTEISSÄ KÄYTETTÄVÄT LINJAT JA TEHTÄVÄT MITTAUKSET 1. Kuormittamaton alkuasento. 2a. Poikkeutettu asento, kun nuken selkäosaa on kuormitettu 373 Nm:n momentilla R-pisteen suhteen, jolloin saadaan poikkeutettu vertailulinja r1. 2b. Poikkeutettu asento, kun halkaisijaltaan 165 mm:n suuruiseen pallomaiseen kappaleeseen kohdistetaan voima F, joka tuottaa 373 Nm:n momentin R-pisteen suhteen niin, että poikkeutettu vertailulinja r1 pysyy paikoillaan. 3. Asento sen jälkeen, kun voima F on korotettu arvoon 890 N.

LIITE 6 TESTAUSMENETTELY ENERGIANVAIMENNUKSEN TARKASTAMISEKSI 1. ASENTAMINEN, TESTAUSLAITTEET, TALLENNUSVÄLINEET JA MENETTELY 1.1 Valmistelu Istuin, sellaisena kuin se on ajoneuvoon asennettuna, on kiinnitettävä testauspenkkiin lujasti valmistajan toimittamilla kiinnitysosilla, jottei se liiku iskujen vaikutuksesta. Jos istuimen selkänojaa voidaan säätää, se on lukittava tämän säännön 6.1.1 kohdassa tarkoitettuun asentoon. Jos istuimeen on asennettu pääntuki, se on asennettava istuimen selkänojaan siten kuin se on ajoneuvossa. Jos pääntuki on erillinen, se on kiinnitettävä siihen ajoneuvon rakenteen osaan, johon se tavanomaisesti kiinnitetään. Jos pääntukea voidaan säätää, se on sijoitettava epäsuotuisimpaan kiinnityslaitteen sallimaan asentoon. 1.2 Testauslaitteet 1.2.1 Nämä laitteet koostuvat heilurista, joka on laakeroitu kuulalaakereilla ja jonka redusoitu massa (1) iskukeskipisteessä on 6,8 kg. Heilurin alaosan muodostaa kova päätä edustava kappale, jonka halkaisija on 165 mm ja jonka keskipiste on täsmälleen samassa kohdassa kuin heilurin iskukeskipiste. 1.2.2 Päätä edustavaan kappaleeseen on asennettava kaksi kiihtyvyyttä mittaavaa anturia ja yksi nopeutta mittaava anturi, joilla pystytään mittaamaan arvot iskun suunnassa. 1.3 Tallennusvälineet Käytettävien tallennusvälineiden on oltava sellaiset, että mittaukset voidaan suorittaa seuraavalla tarkkuudella: 1.3.1 Kiihtyvyys: tarkkuus: ± 5 % todellisesta arvosta; datakanavan taajuusluokka: luokka 600, joka vastaa standardia ISO 6487 (1980); herkkyys muunsuuntaisille kiihtyvyyksille: < 5 % asteikon alimmasta kohdasta. 1.3.2 Nopeus: tarkkuus : ± 2,5 % todellisesta arvosta; herkkyys: 0,5 km/h. 1.3.3 Ajanotto: Laitteiden on rekisteröitävä aikaa koko testin ajan ja annettava lukemia tuhannesosasekunnin tarkkuudella. Iskun alkuvaiheen, jolloin ensimmäinen kosketus päätä edustavan kappaleen ja testattavan kappaleen välillä tapahtuu, on käytävä ilmi tallenteista, joita käytetään testin analysoinnissa. 1.4 Testausmenettely 1.4.1 Istuimen selkänojan testit Kun istuin on asennettu siten kuin tämän liitteen 1.1 kohdassa ilmoitetaan, iskun suunnan takaa eteenpäin on oltava pitkittäistasossa 45 asteen kulmassa pystysuoraan nähden. Iskut on kohdistettava pisteisiin, jotka testilaboratorio on valinnut tämän säännön 6.8.1.1 kohdassa määritellyltä alueelta 1, tai tarvittaessa tämän säännön 6.8.1.2 kohdassa määritellyltä alueelta 2, pinnoilta, joiden kaarevuussäde on alle 5 mm. 1.4.2 Pääntuen testit Pääntuki on kiinnitettävä ja säädettävä siten kuin tämän liitteen 1.1 kohdassa ilmoitetaan. Iskut on kohdistettava pisteisiin, jotka testilaboratorio on valinnut tämän säännön 6.8.1.1 kohdassa määritellyltä alueelta 1, ja mahdollisesti tämän säännön 6.8.1.2 kohdassa määritellyltä alueelta 2, pinnoilta, joiden kaarevuussäde on alle 5 mm. 1.4.2.1 Takapinnan osalta iskun suunnan takaa eteenpäin on oltava pitkittäistasossa 45 asteen kulmassa pystysuoraan nähden. 1.4.2.2 Etupinnan osalta iskun suunnan edestä taaksepäin on oltava vaakasuorassa pitkittäistasossa. 1.4.2.3 Etu- ja takavyöhykkeiden rajana on tämän säännön 6.5 kohdassa määritetty pääntuen yläreunaan nähden tangentiaalinen vaakataso. 1.4.3 Päätä edustavan kappaleen on iskeydyttävä testikappaleeseen nopeudella 24,1 km/h, ja nopeus on saatava aikaan joko pelkän sysäyksen energialla tai käyttämällä lisäksi työntölaitetta. 2. TULOKSET Hidastuvuuslukemaksi on otettava kahden kiihtyvyyttä mittaavan anturin lukemien keskiarvo. 3. VASTAAVAT MENETTELYT (ks. tämän säännön 6.9 kohta) (1) Heilurin redusoidun massan ’mr’ ja kokonaismassan ’m’ suhde voidaan ilmoittaa iskukeskipisteen ja heilahdusakselin etäisyyden ’a’ sekä massakeskipisteen ja heilahdusakselin etäisyyden ’l’ avulla seuraavalla kaavalla:

LIITE 7 Menetelmä istuimien kiinnityspisteiden ja niiden säätö-, lukitus- ja siirtojärjestelmien lujuuden testaamiseksi 1. VITKAVAIKUTUSTEN KESTÄVYYDEN TESTAUS 1.1 Testattavat istuimet on asennettava siihen ajoneuvon koriin, johon ne on suunniteltu. Tämä ajoneuvon kori on kiinnitettävä lujasti testivaunuun siten kuin seuraavissa kohdissa määrätään. 1.2 Ajoneuvon koria ei saa kiinnittää testivaunuun menetelmällä, joka vahvistaa istuimen kiinnityspisteitä. 1.3 Istuimet ja niiden osat on säädettävä ja lukittava siten kuin tämän säännön 6.1.1 kohdassa määrätään ja yhteen tämän säännön 6.3.3 tai 6.3.4 kohdassa esitetyistä asennoista. 1.4 Jos ryhmän istuimissa ei ole olennaisia eroja tämän säännön 2.2 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä, tämän säännön 6.3.1 ja 6.3.2 kohdassa määrätyt testit voidaan tehdä niin, että toinen istuin on säädettynä etummaiseen asentoonsa ja toinen istuin säädettynä takimmaiseen asentoonsa. 1.5 Vaunun hidastuvuus tai kiihtyvyys mitataan datakanavilla, joiden taajuusluokka on (CFC) 60, mikä vastaa kansainvälisen standardin ISO 6487 (2002) ominaisuuksia. 2. KOKO AJONEUVON TÖRMÄYSTESTI KIINTEÄÄ ESTETTÄ VASTEN 2.1 Esteen on koostuttava teräsbetonikappaleesta, joka on vähintään 3 m leveä, vähintään 1,5 m korkea ja vähintään 0,6 m paksu. Etupinnan on oltava kohtisuorassa vauhdinottoradan loppuosaan nähden, ja se on päällystettävä vanerilevyillä, joiden paksuus on 19 ± 1 mm. Teräsbetonikappaleen taakse on tiivistettävä vähintään 90 tonnia maata. Teräsbetonieste ja maa voidaan korvata esteillä, joissa on sama etupinta, edellyttäen, että ne tuottavat vastaavat tulokset. 2.2 Törmäyshetkellä ajoneuvon on liikuttava vapaasti. Sen on osuttava esteeseen kohtisuorassa suunnassa törmäysseinään nähden. Ajoneuvon etuosan pystysuoran keskiviivan ja törmäysseinän pystysuoran keskiviivan välinen suurin sallittu sivuttaispoikkeama on ± 30 cm. Törmäyshetkellä ajoneuvoon ei enää saa vaikuttaa millään ylimääräisellä ohjaus- tai työntölaitteella. Nopeuden on oltava törmäyshetkellä 48,3–53,1 km/h. 2.3 Polttoaineen syöttöjärjestelmä on täytettävä vähintään 90-prosenttisesti polttoaineella tai vastaavalla nesteellä.

LIITE 8 PÄÄNTUEN AUKKOJEN MITAN ”a” MÄÄRITTÄMINEN Kuva 1 Esimerkki vaakasuuntaisista aukoista Huomautus: Leikkaus A-A on tehtävä sellaisessa aukon alueen pisteessä, jossa pallo tunkeutuu syvimmälle aukkoon, kun siihen ei kohdisteta mitään kuormitusta. Kuva 2 Esimerkki pystysuuntaisista aukoista Huomautus: Leikkaus A-A on tehtävä sellaisessa aukon alueen pisteessä, jossa pallo tunkeutuu syvimmälle aukkoon, kun siihen ei kohdisteta mitään kuormitusta.