Vain alkuperäiset UNECE:n tekstit ovat kansainvälisen julkisoikeuden mukaan sitovia. Tämän säännön asema ja voimaantulopäivä on hyvä tarkastaa UNECE:n asiakirjan TRANS/WP.29/343/Rev.X viimeisimmästä versiosta. Asiakirja saatavana osoitteessa:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomission (UNECE) sääntö nro 55 – Ajoneuvoyhdistelmien mekaanisten kytkinosien hyväksyntää koskevat yhdenmukaiset vaatimukset

Sisältää kaiken voimassa olevan tekstin seuraaviin asti:

Muutossarjan 01 täydennys 1 – Voimaantulopäivä: 17. maaliskuuta 2010

SISÄLLYS

SÄÄNTÖ

LIITTEET

1. SOVELTAMISALA

2. MÄÄRITELMÄT

Tässä säännössä

”mekaanisella kytkinlaitteella ja -osalla” tarkoitetaan kaikkia moottoriajoneuvon ja perävaunun rungossa, korirakenteen kantavissa osissa ja alustassa olevia osia ja laitteita, joilla ajoneuvo ja perävaunu on liitetty yhteen niin, että muodostuu täysperävaunu- tai puoliperävaunuyhdistelmä. Tähän kuuluvat myös kiinteät tai irrotettavat osat, jotka on tarkoitettu mekaanisen kytkinlaitteen tai -osan kiinnittämistä tai käyttöä varten.

Luokka G: Vetopöytäkytkin on vetoajoneuvoissa käytetty levymäinen kytkinlaite, jossa on automaattinen kytkentälukko ja joka kiinnittyy puoliperävaunuun kiinnitettyyn vetopöytäkytkimen tappiin, jonka halkaisija on 50 mm (ks. liite 5, kohta 7).

Luokka D: Vetosilmukat, joissa on halkaisijaltaan 50 mm:n tapille sopiva yhdensuuntainen reikä ja jotka on kiinnitetty perävaunun vetoaisaan automattiseen vetoaisakytkimeen kiinnittymistä varten (ks. liite 5, kohta 4).

Luokka C: Vetoaisakytkimet, joissa on halkaisijaltaan 50 mm:n tappi ja kita ja automaattinen sulku- ja lukitustappi vetoajoneuvossa perävaunun vetosilmukkaan kiinnittymistä varten (ks. liite 5, kohta 3).

Luokka A50-X: Ei-standardinmukaiset halkaisijaltaan 50 mm:n vetokuulat, joiden halkaisija on 50 mm ja joissa on kiinnityskorvakkeet.

Luokat A50-1 – 50-5: Standardinmukaiset vetokuulat, joiden halkaisija on 50 mm ja joissa on laippatyyppinen pultattu kiinnitys.

V-arvo on sen pystysuuntaisen voiman amplitudin teoreettinen viitevoima, jonka aiheuttaa kytkimelle keskiakseliperävaunu, jonka suurin teknisesti sallittu massa on yli 3,5 tonnia. V-arvo otetaan pystysuuntaisten voimien laskentaperustaksi dynaamisissa testeissä.

S-arvo on se pystysuuntainen massa kiloina, jonka 2.13 kohdan mukainen keskiakseliperävaunu, jonka massa on suurin teknisesti sallittu, aiheuttaa kytkimelle staattisissa olosuhteissa (2) .

U-arvo on se pystysuuntainen massa tonneina, jonka puoliperävaunu, jonka massa on suurin teknisesti sallittu, aiheuttaa vetopöytäkytkimelle (2) .

C on se voima, joka välittyy kohdan 2.13 mukaisen keskiakseliperävaunun aksel(e)ista maahan kun perävaunu on kytkettynä vetoajoneuvoon ja kuormattuna suurimpaan teknisesti sallittuun kuormaan (2) . Luokkien O1 ja O2 keskiakseliperävaunujen (3) osalta suurin teknisesti sallittu massa on vetoajoneuvon valmistajan ilmoittama massa.

Luokan C vetopöytäkytkimille, luokan H vetopöytäkytkimen tapeille ja luokan J kiinnityslevyille, jotka määritellään kohdassa 2.6, kaava on seuraava:

”Keskiakseliperävaunulla” tarkoitetaan perävaunua, jossa on vetoaisa, joka ei voi liikkua pystysuunnassa perävaunusta erillään, ja jonka akseli (akselit) on sijoitettu lähelle tasaisesti kuormatun perävaunun painopistettä. Vetoajoneuvon kytkimeen kohdistuva pystysuuntainen voima saa olla enintään pienempi seuraavista arvoista: 10 prosenttia perävaunun suurimmasta massasta tai 1 000 kg.

3. MEKAANISEN KYTKINLAITTEEN TAI -OSAN HYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN

Kun on kyse mekaanisesta kytkinlaitteesta tai -osasta, joka on suunniteltu tietyn tyyppiseen ajoneuvoon, kytkinlaitteen tai -osan valmistajan on toimitettava lisäksi ajoneuvon valmistajan toimittamat asennustiedot. Hyväksyntäviranomainen tai tekninen tutkimuslaitos voi lisäksi pyytää, että sille toimitetaan kyseistä tyyppiä edustava ajoneuvo.

Kaikkien näytteiden on oltava täysin viimeisteltyjä ja niissä on oltava lopullinen pintakäsittely. Jos lopullinen pintakäsittely kuitenkin on maalaminen tai epoksijauhepinnoitus, se on jätettävä pois.

4. MEKAANISIA KYTKINLAITTEITA TAI -OSIA KOSKEVAT YLEISET VAATIMUKSET

Kaikki mekaanisten kytkinlaitteiden tai -osien osat, joiden pettäminen voi aiheuttaa ajoneuvon ja perävaunun kytkennän irtoamisen, on oltava valmistettu teräksestä. Muita materiaaleja voi käyttää, jos valmistaja on osoittanut vastaavuuden tavalla, jonka tätä sääntöä soveltavan sopimuspuolen tyyppihyväksyntäviranomainen tai tekninen tutkimuslaitos hyväksyy.

Mekaanisten kytkinlaitteiden ja -osien on oltava turvallisia käyttää ja yhden henkilön on voitava tehdä ja irrottaa kytkentä ilman työkaluja. Luokan T kytkinlaitteita lukuun ottamatta sellaisten perävaunujen kytkennässä, joiden suurin teknisesti sallittu massa on yli 3,5 tonnia, saa käyttää vain laitteita, jotka mahdollistavat automaattisen kytkennän.

Kaikki kytkinlaitteet ja -osat on suunniteltava varmistettua mekaanista kiinnitystä varten, ja suljetun asennon on oltava varmistettu vähintään yhdellä varmistetulla mekaanisella kiinnityksellä, jollei liitteessä 5 ole esitetty lisävaatimuksia. Vaihtoehtoisesti voidaan käyttää kahta tai useampaa erillistä laitetta kytkimen pitävyyden varmistamiseksi, mutta kukin näistä laitteista on suunniteltava varmistettua mekaanista kiinnitystä varten ja ne on testattava erikseen liitteen 6 vaatimusten mukaisesti. Varmistetun mekaanisen kiinnityksen on oltava kohdan 2.14 määritelmän mukainen.

Kaikkien kytkinlaitteiden tai -osien mukana on oltava asennus- ja käyttöohjeet, jotka antavat pätevälle henkilöstölle riittävät tiedot laitteen asentamisesta ajoneuvoon ja asianmukaisesta käytöstä (ks. myös liite 7). Ohjeiden on oltava ainakin sen maan kielellä, jossa kytkinlaitetta tarjotaan myyntiin. Kun kytkinlaitteet on toimitettu ajoneuvonvalmistajille tai korinrakentajille alkuperäisasennusta varten, asennusohjeita koskeva määräys voidaan poistaa. Tässä tapauksessa ajoneuvonvalmistajan tai korinrakentajan vastuulla on varmistaa, että ajoneuvon käyttäjälle toimitetaan riittävät tiedot kytkinlaitteen tai -osan käytöstä.

Kun luokan A, tai soveltuvin osin luokan S, laitteita käytetään perävaunuissa. joiden suurin teknisesti sallittu massa on korkeintaan 3,5 tonnia ja joiden valmistajalla ei ole mitään yhteyttä ajoneuvon valmistajaan ja kun laitteet ja osat on tarkoitettu asennettaviksi jälkimarkkinoilla, hyväksyntäviranomaisen tai teknisen tutkimuslaitoksen on kaikissa tapauksissa todennettava kytkinlaitteen korkeus ja muut asennusominaisuudet liitteen 7 kohdan 1 mukaisesti.

5. MEKAANISELLA KYTKINLAITTEELLA TAI -OSALLA VARUSTETUN AJONEUVON HYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN

Kun ajoneuvon valmistaja hakee hyväksyntää ajoneuvolle, joka on varustettu mekaanisella kytkinlaitteella tai -osalla tai antaa valtuudet käyttää ajoneuvoa kaikenlaisten perävaunujen vetämiseen, valmistajan on mekaanisen kytkinlaitteen tai -osan tyyppihyväksynnän todellisen hakijan tai sopimuksen osapuolen tyyppihyväksyntäviranomaisen tai teknisen tutkimuslaitoksen pyynnöstä annettava pyytäjän, viranomaisen tai teknisen tutkimuslaitoksen käyttöön jäljempänä 5.3 kohdassa vaadittavat tiedot, joiden avulla kytkinlaitteen tai -osan valmistaja kykenee suunnittelemaan ja valmistamaan mekaanisen kytkinlaitteen tai -osan kyseistä ajoneuvoa varten. Mekaanisen kytkinlaitteen tai -osan tyyppihyväksynnän todellisen hakijan pyynnöstä tälle on luovutettava kaikki 5.3 kohdassa tarkoitetut tiedot, jotka ovat hyväksyntäviranomaisen hallussa.

Hyväksyttävää tyyppiä oleva ajoneuvo, johon on asennettu mekaaninen kytkinlaite on toimitettava tyyppihyväksyntäviranomaiselle tai tekniselle tutkimuslaitokselle, joka voi pyytää myös lisänäytteitä laitteesta tai osasta.

6. MEKAANISELLA KYTKINLAITTEELLA TAI -OSALLA VARUSTETTUA AJONEUVOA KOSKEVAT YLEISET VAATIMUKSET

Kytkinlaitteen tai -osan käyttö on kuvattava käyttöohjeissa, joissa annetaan erityisohjeet käytöstä, joka eroaa kyseistä tyyppiä olevan kytkinlaitteen tai -osan tavanomaisesta käytöstä, sekä ohjeet kytkennän tekemiseksi ja irrottamiseksi erilaisissa olosuhteissa, esimerkiksi kun vetävä ja vedettävä ajoneuvo ovat eri kulmissa toisiinsa nähden. Kaikkien ajoneuvojen mukana on toimitettava nämä käyttöohjeet, joiden on oltava ainakin sen maan kielellä, jossa kytkinlaitetta tarjotaan myyntiin.

7. MERKINNÄT

Laitteissa on oltava riittävä tila kohdassa 8.5 tarkoitetulle ja liitteessä 3 kuvatulle hyväksyntämerkille. Tämä paikka on merkittävä kohdassa 3.2.2 tarkoitettuihin piirustuksiin.

Mekaaniseen kytkinlaitteeseen tai -osaan on kohtien 7.2 ja 8.5 mukaisen hyväksyntämerkin viereen merkittävä kytkinlaitteen luokka kohdan 2.6 mukaisesti sekä tarpeelliset ominaisarvot, jotka esitetään kohdassa 2.11 ja liitteessä 4. Näiden merkintöjen paikka on esitettävä kohdassa 3.2.2 tarkoitetuissa piirustuksissa.

Jos mekaanisen kytkinlaitteen tai -osan käyttö on jollakin tavalla rajoitettu, esimerkiksi jos sitä ei saa käyttää ohjauskiilojen kanssa, tämä rajoitus on merkittävä laitteeseen tai osaan.

Kaikkien merkintöjen on oltava pysyviä ja luettavissa, kun laite tai osa on asennettu ajoneuvoon.

8. HYVÄKSYNTÄ

9. MEKAANISEN KYTKINLAITTEEN TAI -OSAN TAIKKA AJONEUVON MUUTOKSET JA HYVÄKSYNNÄN LAAJENTAMINEN

10. TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS

Tuotannon vaatimustenmukaisuuden varmistamismenettelyjen on oltava sopimuksen lisäyksen 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) mukaisia ja täytettävä seuraavat vaatimukset:

11. SEURAAMUKSET VAATIMUSTENMUKAISUUDESTA POIKKEAVASTA TUOTANNOSTA

12. TUOTANNON LOPETTAMINEN

Jos hyväksynnän haltija lopettaa kokonaan tämän säännön nojalla hyväksytyn mekaanisen kytkinlaitteen tai -osan tyypin valmistuksen, hänen on ilmoitettava tästä hyväksynnän myöntäneelle viranomaiselle tai tekniselle tutkimuslaitokselle. Asianmukaisen ilmoituksen saatuaan kyseisen tyyppihyväksyntäviranomaisen tai teknisen tutkimuslaitoksen on ilmoitettava asiasta tätä sääntöä soveltaville vuoden 1958 sopimuksen muille osapuolille tämän säännön liitteessä 1 tai 2 esitetyn mallin mukaisella ilmoituslomakkeella.

13. SIIRTYMÄSÄÄNNÖKSET

Ellei Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerille toisin ilmoiteta, tätä sääntöä soveltavat sopimuksen osapuolet, jotka ovat Euroopan yhteisön jäseniä (muutossarjan 01 hyväksymishetkellä Italia, Alankomaat, Belgia, Yhdistynyt kuningaskunta, Suomi ja Kreikka) julistavat, että mekaanisten kytkinlaitteiden ja -osien suhteen niitä sitovat vain sen sopimuksen velvoitteet, jonka liitteenä tämä sääntö on, kun laitteet ja komponentit on tarkoitettu muihin kuin M1-luokan ajoneuvoihin.

14. HYVÄKSYNTÄTESTEISTÄ VASTAAVIEN TEKNISTEN TUTKIMUSLAITOSTEN SEKÄ HALLINNOLLISTEN YKSIKÖIDEN NIMET JA OSOITTEET

(1) Liikennettä koskevan yleissopimuksen (Wien, 1968) 1 artiklan t ja u alakohdan merkityksessä.

(2) Massat T ja R ja suurin teknisesti sallittu massa voivat olla suuremmat kuin kansallisen lainsäädännön mukainen suurin sallittu massa.

(3) Ks. määritelmät säännössä nro 13, joka on liitteenä vuoden 1958 sopimuksessa, joka koskee pyörillä varustettuihin ajoneuvoihin ja niihin asennettaviin tai niissä käytettäviin varusteisiin ja osiin sovellettavien yhdenmukaisten teknisten ehtojen hyväksymistä sekä näiden vaatimusten mukaisesti annettujen hyväksymisien vastavuoroista tunnustamista koskevia ehtoja. Määritelmä on myös liitteessä 7 asiakirjassa Consolidated Resolution on the Construction vehicles (R. E. 3) (asiakirja TRANS/ WP 29/ 78/ Rev. 1/ Amend. 2).

(4) Teknisesti sallittu massa voi olla suurempi kuin kansallisen lainsäädännön mukaan sallittu suurin massa.

(5) Saksa 1, Ranska 2, Italia 3, Alankomaat 4, Ruotsi 5, Belgia 6, Unkari 7, Tšekki 8, Espanja 9, Serbia 10, Yhdistynyt kuningaskunta 11, Itävalta 12, Luxemburg 13, Sveitsi 14, 15 (antamatta), Norja 16, Suomi 17, Tanska 18, Romania 19, Puola 20, Portugali 21, Venäjän federaatio 22, Kreikka 23, Irlanti 24, Kroatia 25, Slovenia 26, Slovakia 27, Valko-Venäjä 28, Viro 29, 30 (antamatta), Bosnia ja Hertsegovina 31, Latvia 32, 33 (antamatta), Bulgaria 34, 35–36 (antamatta), Turkki 37, 38-39 (antamatta), entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia 40, 41 (antamatta), Euroopan yhteisö 42 (jäsenvaltiot myöntävät hyväksynnät ECE-tunnuksillaan), Japani 43, 44 (antamatta), Australia 45 ja Ukraina 46. Seuraavat numerot annetaan muille maille aikajärjestyksessä sitä mukaa kuin ne ratifioivat pyörillä varustettuihin ajoneuvoihin ja niihin asennettaviin tai niissä käytettäviin varusteisiin ja osiin sovellettavien yhdenmukaisten teknisten vaatimusten hyväksymistä sekä näiden vaatimusten mukaisesti annettujen hyväksymisien vastavuoroista tunnustamista koskevia ehtoja koskevan sopimuksen tai liittyvät siihen, ja Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteeri ilmoittaa näin annetut numerot sopimuksen sopimuspuolille.

Kunkin laitteen tai osan ominaisarvot, jotka on merkittävä, on esitetty jäljempänä olevassa taulukossa (ks. myös tämän säännön 7.3 kohta).

Kaikkien kirjainten ja numeroiden korkeuden on oltava vähintään sama kuin hyväksyntänumeron merkkien, eli a/3, jossa a on 8 mm.

Kaikkiin mekaanisiin kytkinlaitteisiin tai -osiin on merkittävä laitteen tai osan luokka. Lisäksi on merkittävä tämän säännön kohdan 2.11 mukaiset ominaisarvot.

Kauko-ohjauksen vikatapauksessa on oltava mahdollista avata kytkin hätätilanteessa ainakin yhdellä muulla tavalla. Jos irrottaminen edellyttää työkalun käyttöä, työkalun on sisällyttävä ajoneuvon varusteisiin. Tämän liitteen kohdan 3.6 vaatimuksia ei sovelleta käsivipuihin, joita käytetään ainoastaan hätätilanteessa tapahtuvaan kytkimen avaamiseen.

Mikään yksittäinen käyttövirhe tai minkään yksittäisen vian esiintyminen järjestelmässä ei saa aiheuttaa tarkoituksetonta kytkimen avautumista tavanomaisen ajon aikana. Kaikki järjestelmän viat on osoitettava suoraan tai niiden on ilmettävä välittömästi esimerkiksi virhetoimintona seuraavan käytön aikana.

Jos toimilaite kytkimen avaamiseksi kauko-ohjauksella on asennettu ajoneuvon ulkopuolelle, on oltava mahdollista valvoa aluetta kytkettyjen ajoneuvojen välissä, mutta tälle alueelle ei kuitenkaan tarvitse mennä laitteen käyttämiseksi.

Jos kauko-ohjaus edellyttää sitä, että kytkin avataan käyttämällä ulkoista voimaa, on ulkoisen voiman toimintatila osoitettava asianmukaisesti kuljettajalle. Tämä ei ole tarpeen, jos ulkoinen voima on käytettävissä ainoastaan kauko-ohjausta käytettäessä.

Ajoneuvossa on oltava oltava erityinen kytkin (esimerkiksi pääkytkin, vipu tai venttiili), jonka avulla kytkinlaite voidaan avata ja sulkea kauko-ohjauslaitteella. Jos tätä pääkytkintä ei ole sijoitettu ohjaamoon, se ei saa olla paikassa, jossa se on ulkopuolisten henkilöiden vapaasti saavutettavissa, tai sen on oltava lukittavissa. Kytkimen todellinen käyttö ohjaamosta saa olla mahdollista ainoastaan, kun tahaton käyttö ei ole mahdollista (esimerkiksi niin, että käyttöön tarvitaan kaksi kättä).

Jos käytetään tämän säännön kohdan 2.8 mukaista kauko-ohjauslaitetta, on käytettävä myös kohdan 12.2 mukaista kaukonäyttölaitetta, jonka on osoitettava ainakin kytkimen avoin asento.

Kaukonäyttölaitteiden toiminnan ohjainten ja osoituksien on oltava kuljettajan näkökentässä, ja niiden on oltava pysyviä ja selkeitä.

Jotta kuljettajan huomiokyvyn häiriytyminen tavallisen ajon aikana vältettäisiin, kaukonäyttölaite on voitava kytkeä pois päältä. Laitteen on kuitenkin kytkeydyttävä päälle automaattisesti, kun kytkin seuraavan kerran avataan ja suljetaan (ks. kohta 12.2.1).

Jos yksi kahdesta lukituslaitteesta avautuu, vihreän optisen signaalin (jos sellainen on) on sammuttava ja punaisen signaalin on sytyttävä.

Osoitettaessa automaattisen kytkentämenettelyn päättyminen on varmistettava, että vetopöytäkytkimen tappi on todella kytkeytynyt kaksinkertaisesti lukittuun loppuasentoon.

Seuraavien samanaikaisten kiertymiskulmien on oltava mahdollisia, kun kytkintä ei ole kiinnitetty ajoneuvoon mutta kun se on koottu ja samassa tavanomaisessa asennossa kuin ajoneuvoon kiinnitettynä:

Yhden lukituslaitteen kytkeytymisen osoittaminen on kuitenkin riittävä, jos tässä tilanteessa toisen lukituslaitteen kytkeytyminen on järjestelmän rakenteellinen ominaisuus.

Suljettu ja lukittu kytkimen asento on selvästi ulkoisesti osoitettava mekaanisella laitteella. Osoittimen asento on, esimerkiksi pimeässä, voitava varmistaa tunnustelemalla.

Suljetussa asennossa kytkimen lukitus on varmistettava kahdella varmistetun mekaanisen kiinnityksen tuottavalla lukituslaitteella, joista toisen on toimittava, jos toinen pettää.

Luokan K koukkutyyppistä kytkintä käytetään sellaisen rengasmaisen silmukan kanssa, jonka vähimmäisvälys tai vapaa liike uutena on 3 mm ja enimmäisvälys 5 mm. Kytkimen valmistajan on ilmoitettava sopivat vetosilmukat liitteessä 1 esitetyssä ilmoituksessa.

Luokan K koukkutyyppisten kytkimien mittojen on oltava kuvan 19 ja taulukon 12 mukaiset. Luokkien K1–K4 kytkimet ovat ei-automaattisia kytkimiä, jotka on tarkoitettu käytettäväksi vain perävaunuissa, joiden suurin sallittu massa on korkeintaan 3,5 tonnia. Luokkien KA1–KA3 kytkimet ovat automaattisia kytkimiä.

Standardinmukaisten vetopöytäkytkimien kiinnityslevyjen on sovelluttava puoliperävaunujen aktiiviseen ohjaukseen (ohjauskiiloilla). Ei-standardinmukaisten vetopöytäkytkimien kiinnityslevyjen, jotka ovat soveltumattomia aktiiviseen ohjaukseen, on oltava asianmukaisesti merkitty.

Vetopöytäkytkimien luokan J kiinnityslevyissä on oltava pyöreän asennusreiät kuvan 16a mukaisesti, kun ne on tarkoitettu standardinmukaisille vetopöytäkytkimille. Asennusreikien halkaisijan on kuitenkin oltava 17 mm + 2,0/– 0,0 mm. Reikien on oltava pyöreät, EI rakomaiset (ks. kuva 16a).

Ohjauskiilan on mahdollistettava turvallinen ja oikea kytkeytyminen ja sen on oltava jousitettu. Jousen voima on valittava siten, että on mahdollista kytkeä kuormaamaton puoliperävaunu ja siten, että puoliperävaunun ollessa täysin kuormattu ohjauskiila on tiukasti kosketuksessa kytkimen levyihin. Vetopöydän irrottamisen on oltava mahdollista puoliperävaunun ollessa sekä kuormattuna että kuormaamattomana.

Käyttölaitteiden on kytkimen suljetussa asennossa oltava niin varmistettuja, että tahaton käyttö ei ole mahdollista. Lukitusjärjestelmän on oltava sellainen, että sen avaaminen kytkimen vapautusmekanismin käyttämiseksi edellyttää tietoista toimintaa.

Kytkimen suljettu ja lukittu asento on osoitettava visuaalisesti mekaanisella laitteella, ja osoittimen asento on voitava tarkastaa tunnustelemalla, esimerkiksi pimeässä. Osoittimen on osoitettava sekä pää- että lisälukituslaitteen asento. Yhden laitteen asennon osoittaminen on kuitenkin riittävä, jos toisen laitteen lukkiutuminen samanaikaisesti on laitteen rakenteellinen ominaispiirre.

Päälukituslaitteen on toimittava automaattisesti, mutta lisälukituslaite voi olla joko automaattinen tai käsikäyttöinen. Lisälukituslaite voi toimia yhdessä päälukitulaitteen kanssa ja tarjota toisen varmistetun mekaanisen lukituksen päälukituslaitetta varten. Lisälukituslaitteen irrottaminen saa olla mahdollista vain jos päälukituslaite on kunnolla kiinni.

Vetopöytäkytkin on lukittava kytkettyyn asentoon kahdella mekaanisella lukituslaitteella, joista kummankin on toimittava, jos toinen pettää.

Kun kytkintappi on kytkettynä mutta vetopöytäkytkin irrotettuna kiinnityslevystä tai ajoneuvosta ja asennuspulttien vaikutus huomioon otettuna, kytkimen on sallittava samanaikaisesti seuraavat vetopöytäkytkimen tapin kiertymisen vähimmäisarvot:

Pieniä, ei-standardinmukaisia luokan G50-X vetopöytäkytkimiä varten, joiden suurin D-arvo on 25 kN, sisäänmenoleveyden on oltava vähintään 250 mm.

Vetopöytäkytkimet on varustettava ohjaimella, joka varmistaa turvallisen ja oikean kytkintapin kytkennän. Ohjaimen sisäänmenoleveyden on oltava vähintään 350 millimetriä standardinmukaisia halkaisijaltaan 50 mm:n vetopöytäkytkimiä varten (ks. kuva 16).

Standardinmukaisten luokan C vetoaisakytkimien kiinnittämiseen tarkoitetun rei’ityksen on oltava kuvan 15 ja taulukon 10 mukainen.

5.4 Jos vetoaisa on varustettu työntöjarruin, vetosilmukan keskiön ja vetosilmukan varren vapaan pään välisen etäisyyden on oltava vähintään 200 millimetriä jarrun toiminta-asennossa. Vetosilmukan varren ollessa täysin sisällä etäisyyden on oltava vähintään 150 mm.

Korkeudensäätölaitteilla on voitava säätää vetosilmukat tai vetokuulat maahan nähden vaakatasoisesta asennosta vähintään 300 millimetriä ylöspäin ja alaspäin. Tällä alueella vetoaisan on oltava säädettävissä portaattomasti tai enintään 50 millimetrin portain mitattuna vetosilmukasta tai vetokuulasta.

Nivelöidyt vetoaisat on varustettava laitteilla vetoaisan säätämiseksi kytkinlaitteen tai kidan korkeudelle. Näiden laitteiden on oltava sellaisia, että yksi henkilö voi säätää vetoaisan ilman työkaluja tai muita apuvälineitä.

Luokan D50 vetosilmukoiden mittojen on oltava kohdan 4.2 mukaiset. Luokan D50-X vetosilmukan varren muotoa ei ole määritetty, mutta 210 millimetrin matkalla silmukan keskiöstä korkeuden ”h” ja leveyden ”b” on oltava taulukossa 6 annetuissa rajoissa.

Jos luokan D50 vetosilmukat on varustettu holkeilla, niiden mittojen on oltava kuvan 9 (paitsi luokka D50-C) tai kuvan 10 mukaiset.

Yhden lukituslaitteen kytkeytymisen osoittaminen on kuitenkin riittävä, jos tässä tilanteessa toisen lukituslaitteen kytkeytyminen on järjestelmän rakenteesta johtuva ominaisuus.

Mekaanisen laitteen on selvästi ulkoisesti osoitettava suljettu ja lukittu kytkimen asento. Osoittimen asento on voitava varmistaa tunnustelemalla, esimerkiksi pimeässä.

Suljetussa asennossa kytkintapin lukitus on varmistettava kahdella varmistetun mekaanisen kiinnityksen tuottavalla lukituslaitteella, joista toisen on toimittava, jos toinen pettää.

Vetoaisakytkimeen kiinnitetyllä vetosilmukalla, jota ei ole kiinnitetty ajoneuvoon, on oltava jäljempänä esitetyt kiertymiskulmat. Jos osa kiertymisliikkeestä saadaan aikaan erikoisliitoksella (ainoastaan luokan C50-X vetoaisakytkimet), liitteen 1 mukaisessa ilmoituslomakkeessa annetun sovellutusalueen on oltava rajoitettu liitteen 7 kohdassa 1.3.8 mainittuihin tapauksiin.

Pienemmät kidat sallitaan luokan C50-X vetoaisakytkimille, jos niiden käyttö on rajoitettu keskiakseliperävaunuihin, joiden suurin sallittu massa on 3,5 tonnia, tai jos edellä olevasta taulukossa mainitun kidan käyttö on mahdotonta teknisistä syistä ja jos lisäksi käytetään erityiskeinoja, kuten optisia apuvälineitä, joilla varmennetaan automaattisen kytkentämenettelyn turvallinen suoritus, ja jos sovellutusalue on hyväksynnässä rajoitettu kytkimen valmistajan liitteen 1 mukaisella lomakkeella antamien tietojen mukaan.

Jos kita tai kitaa kannattava osa voi nivelöitynä kiertyä vaakasuuntaisen poikittaisakselin ympäri, on liitoksen, joka sallii kiertomahdollisuuden, oltava rajoitettuna tavalliseen asentoonsa lukitusmomentilla. Tämän momentin on oltava riittävä estämään 200 N voimaa, joka kohdistuu pystysuoraan ylöspäin kidan lakea kohti, tuottamasta mitään muutosta liitoksen tavallisesta asennosta. Lukitusmomentin on oltava suurempi kuin momentti, joka saadaan aikaan käyttämällä 3.6 kohdassa kuvattua käsivipua. Kita on voitava palauttaa manuaalisesti tavalliseen asentoon. Kita, joka nivelöitynä kiertyy vaakasuuntaisen poikittaisakselin ympäri, hyväksytään ainoastaan enintään 50 kilogramman suuruisille pystysuuntaisille kantokuormille S ja enintään 5 kN suuruisille V-arvoille.

Luokan C50 vetoaisakytkimissä on oltava kita, joka on suunniteltu siten, että soveltuvat vetosilmukat ohjautuvat kytkimeen.

Kun vetopää ei ole kiinnitettynä ajoneuvoon, sen vaakatasoisen kiertymisen on oltava vähintään 90° kumpaankin suuntaan vetokuulan ja tämän liitteen 1 kohdassa tarkoitetun kiinnityksen keskiviivasta. Samanaikaisesti on oltava vapaa 20° pystyssuuntainen liikekulma vaakatason ylä- ja alapuolella. Myös yhdessä vaakatasoisen 90° kiertymän kanssa vaaka-akselin ympäri molempiin suuntiin tapahtuvan 25° kierron on oltava mahdollinen. Seuraavien kiertymisliikkeiden on oltava mahdollisia kaikissa vaakasuuntaisen kiertymisen kulmissa:

Sellaisten vetokuulien ja hinauskorvakkeiden valmistajien, joilla ei ole mitään yhteyttä asianomaiseen ajoneuvonvalmistajaan ja joiden tuotteet on tarkoitettu asennettaviksi jälkimarkkinoilla, on otettava huomioon kytkimen kiertymiseen liittyvät vaatimukset, jotka on esitetty tämän liitteen 2 kohdassa, ja niiden on noudatettava tämän säännön liitteessä 7 esitettyjä soveltuvia vaatimuksia.

Luokkien A50-1 – A50-5 vetokuulien ja laippatyyppisten kiinnityskorvakkeiden on oltava taulukon 3 olennaisten vaatimusten mukaisia ja niille on suoritettava vastaavat testit.

Jos kiinnityspisteitä on yksi, se on sijoitettava etäisyydelle, joka on enintään 100 mm kytkimen kiertymisen keskikohdan kautta kulkevasta pystysuorasta linjasta. Jos tämä ei käytännössä ole mahdollista, kiinnityspisteitä on oltava kaksi, yksi pystysuoran linjan molemmilla puolilla yhtä kaukana keskilinjasta ja korkeintaan 250 mm etäisyydellä siitä. Kiinnityspisteiden on oltava niin takana ja niin ylhäällä kuin on käytännöllistä.

Kiinnityskorvakkeiden valmistajien on varustettava laitteet kiinnityspisteillä, joihin voidaan kiinnittää lisäkytkin tai laitteet, joiden avulla perävaunu voidaan pysäyttää automaattisesti, jos pääkytkinlaite aukeaa. Tämä vaatimus on välttämätön, jotta ajoneuvo olisi YK:n Euroopan talouskomission säännön nro 13 kohdan 5.2.2.9 vaatimusten mukainen (yhdenmukaiset vaatimukset luokkiin M, N ja O kuuluvien aajoneuvojen hyväksynnälle jarrujen osalta).

Kun on kyse irrotettavista vetokuulista tai osista, jotka voidaan hyväksyä erikseen käytettäväksi erilaisten kiinnityskorvakkeiden kanssa erilaisissa ajoneuvosovelluksissa, esim. luokka A50-X, välyksen on, silloin kun kuula on kiinnitettynä kiinnityskorvakkeeseen, oltava liitteessä 7 olevan kuvan 25 mukainen.

Kun on kyse irrotettavista vetokuulista tai osista, joita ei ole kiinnitetty pulteilla, esim. luokka A50-X, kiinnityspiste ja lukitus on suunniteltava varmistettua mekaanista kiinnitystä varten.

Tämän säännön 1.1–1.5 kohdassa esitettyjä vaatimuksia sovelletaan kaikkiin luokan A vetokuuliin ja kiinnityskorvakkeisiin. Jäljempänä 1.6 kohdassa luetellaan lisävaatimukset, jotka standardinmukaisten vetokuulien, joiden halkaisija on 50 mm, ja laippatyyppisten kiinnityskorvakkeiden on täytettävä.

LIITE 6

Mekaanisten kytkinlaitteiden tai -osien testaus

1. YLEISET TESTAUSVAATIMUKSET

1.1 Kytkinlaitteiden näytteille on suoritettava sekä lujuustestit että toiminnalliset testit. Fyysiset testit on suoritettava aina kun mahdollista, mutta ellei muuta määrätä, tyyppihyväksyntäviranomainen tai tekninen tutkimuslaitos voi luopua fyysisistä lujuustesteistä, jos osan yksinkertainen rakenne tekee teoreettisen tarkistuksen mahdolliseksi. Huonoin mahdollinen tapaus voidaan määrittää teoreettisilla tarkastuksilla. Teoreettisten tarkastusten on kuitenkin aina taattava saman tasoinen tulosten laatu kuin dynaamisten tai staattisten testien. Epäselvissä tapauksissa fyysisen testauksen tulokset ovat määrääviä. Ks. myös tämän säännön kohta 4.8.

1.2 Kytkinlaitteissa lujuus on todennettava dynaamisella testillä (kestotestillä). Tietyissä tapauksissa voivat lisäksi jotkin staattiset testit olla tarpeellisia (ks. tämän liitteen 3 kohta).

1.3 Dynaaminen testi (lukuun ottamatta tämän liitteen kohdan 3.10 mukaista testiä) on suoritettava suunnilleen sinimuotoisella kuormituksella (vaihtuva ja/tai jaksottainen) materiaalille soveltuvalla kuormituskertojen lukumäärällä. Halkeamia tai murtumia ei saa esiintyä.

1.4 Ainoastaan vähäinen pysyvä muodonmuutos sallitaan säädetyissä staattisissa testeissä. Ellei toisin mainita, pysyvä plastinen muodonmuutos vapauttamisen jälkeen saa olla korkeintaan 10 prosenttia suurimmasta testin aikana mitatusta muodonmuutoksesta. Jos testaaja joutuu vaaratilanteeseen muodonmuutoksen mittaamisen takia, staattisen testin tämä osa voidaan jättää pois, mikäli sama parametri testataan muissa testeissä, kuten dynaamisessa testissä.

1.5 Dynaamisissa testeissä kuormitusoletukset perustuvat ajoneuvon pitkittäisakselin suuntaiseen vaakasuuntaiseen voimakomponenttiin ja pystysuuntaiseen voimakomponenttiin. Ajoneuvon pitkittäisakseliin nähden poikittaisia vaakasuuntaisia voimakomponentteja ja momentteja ei oteta huomioon, jos niillä on ainoastaan vähäinen merkitys. Tätä lievennystä ei sovelleta tämän liitteen kohdan 3.10 mukaiseen testausmenettelyyn. Jos kytkinlaitteen tai sen ajoneuvoon kiinnityksen rakenne tai lisäjärjestelmien (kuten vakaajat ja lyhyt kytkinjärjestely) kiinnitys aiheuttaa lisävoimia tai -momentteja, tyyppihyväksyntäviranomainen tai tekninen tutkimuslaitos voi vaatia lisätestejä. Ajoneuvon pituusakselin suuntainen vaakasuuntainen voimakomponentti esitetään teoreettisesti määriteltynä viitevoimana, D -tai Dc-arvona. Tarvittaessa pystysuora voimakomponentti esitetään staattisena pystysuuntaisena kantokuormana S kytkentäpisteessä ja oletettuna pystysuuntaisena kantokuormana V, tai kun on kyse vetopöytäkytkimistä, oletettuna pystysuuntaisena kantokuormana U.

1.6 Ominaisarvot D, Dc, S, V ja U, joihin testit perustuvat, ja jotka määritellään tämän säännön 2.11 kohdassa, otetaan valmistajan ETY-tyyppihyväksyntää koskevassa hakemuksessa antamista tiedoista (ks. liitteet 1 ja 2).

1.7 Varman lukituslaitteen, jota pitää paikallaan jousivoima, on pysyttävä varmistetussa asennossa, kun siihen kohdistuu vähiten suotuisassa suunnassa voima, joka vastaa kolminkertaista lukituslaitteen painoa.

2. TESTIMENETTELYT

Jos käytetään tämän liitteen kohdan 3.10 mukaista testausmenettelyä, kohtia 2.1, 2.2, 2.3 ja 2.5 ei sovelleta.

2.1 Dynaamisia testejä ja staattisia testejä varten näyte on asetettava voimien kohdistamisen mahdollistavaa sopivaan telineeseen siten, että siihen ei kohdistu mitään lisävoimia tai -momentteja määritellyn testivoiman lisäksi. Kun on kyse vaihtokuormaisista testeistä, voiman kohdistamisen suunta ei saa poiketa yli ± 1° määritellystä suunnasta. Tykyttäväkuormaisissa tai staattisissa testeissä kulman on oltava suurimman testikuorman mukainen. Tavallisesti tämä vaatii liitoksen voiman kohdistuspisteessä (eli kytkentäpisteessä) ja toisen liitoksen riittävän etäisyyden päässä.

2.2 Testaustaajuus ei saa olla yli 35 hertziä. Valitun taajuuden on oltava riittävän etäällä testijärjestelyn ja laitteen resonanssitaajuuksista. Asynkronisessa testauksessa kahden voimakomponentin taajuuksien eron on oltava noin 1–3 prosenttia. Teräksisille kytkinlaitteille jaksojen lukumäärä on 2 × 106. Muista materiaalista valmistetuille laitteille suurempi jaksojen lukumäärä voi olla tarpeen. Halkeamien testauksessa on käytettävä tunkeumavärimenetelmää tai vastaavaa menetelmää.

2.3 Tykyttävässä testissä testausvoima vaihtelee suurimman ja pienimmän testausvoiman välillä. Pienin testausvoima saa olla korkeintaan 5 prosenttia suurimmasta testausvoimasta, ellei kyseisessä testimenettelyssä muuta edellytetä.

2.4 Muualla kuin tämän liitteen kohdassa 3.2.3 vaadituissa staattisissa testeissä testivoima on kohdistettava tasaisesti ja nopeasti ja sitä on pidettävä yllä vähintään 60 sekuntia.

2.5 Testattavat kytkinlaitteet tai -osat on tavallisesti kiinnitettävä mahdollisimman jäykästi testaustelineeseen todelliseen asentoonsa, jossa niitä käytetään ajoneuvossa. Kiinnityslaitteiden on oltava valmistajan tai hakijan määrittelemiä ja niitä, jotka on tarkoitettu kytkinlaitteen tai -osan kiinnittämiseen ajoneuvoon, ja/tai niillä on oltava samat mekaaniset ominaisuudet.

2.6 Kytkinlaitteet tai -osat on testattava siinä muodossa kuin niitä käytetään liikenteessä. Valmistajan harkinnan mukaan ja teknisen tutkimuslaitoksen suostumuksella joustavat osat voidaan korvata jäykillä, jos tämä on välttämätöntä testimenettelyn kannalta ja jollei sillä ole vääristävää vaikutusta testitulokseen. Nopeutetun testimenettelyn aikana ylikuumentuneet joustavat osat voidaan korvata testin kuluessa. Testikuormat voidaan kohdistaa erityisillä välyksettömillä laitteilla.

3. ERITYISET TESTAUSVAATIMUKSET

Jos käytetään tämän liitteen kohdan 3.10 mukaista testausmenettelyä, kohtien 3.1.1–3.1.6 vaatimuksia ei sovelleta.

3.1 Vetokuulat ja kiinnityskorvakkeet

3.1.1 Vetokuulan sisältävän mekaanisen kytkinlaitteen tyyppi voi olla joku seuraavista:

i) yksiosaiset vetokuulat, jotka sisältävät laitteet, joissa ei ole vaihdettavia irrotettavia kuulia (ks. kuvat 20a ja 20b);

ii) vetokuulat, jotka sisältävät osia, jotka voidaan purkaa (ks. kuvat 20c, 20d ja 20e);

iii) kiinnityskorvake ilman kiinnitettyä kuulaa (ks. kuva 20f).

Kuva 20

Kuulatyyppisiä kiinnityskorvakkeita

3.1.2 Perustesti on dynaaminen kestotesti. Testinäytteeseen kuuluu vetokuula, kuulan kaula ja kiinnittimet, jotka tarvitaan ajoneuvoon kiinnittämistä varten. Vetokuulan ja kiinnityskorvakkeiden on oltava jäykästi kiinnitetty testaustelineeseen, jolla voidaan saada aikaan vaihtuva voima, siihen todelliseen asentoon, jossa se on tarkoitettu käytettäväksi.

3.1.3 Ajoneuvon valmistaja määrittää kiinnityspisteiden sijainnit vetokuulan ja kiinnityskorvakkeen kiinnittämiseksi (ks. tämän säännön 5.3.2 kohta).

3.1.4 Testaukseen toimitetuissa laitteissa on oltava kaiki osat ja rakenteelliset yksityiskohdat, joilla voi olla vaikutusta lujuuteen (esimerkiksi sähkörasialevy tai merkinnät). Testattavan näytteen on sisällettävä kaikki osat niihin kohtiin saakka, joista laite kiinnitetään ajoneuvoon. Ajoneuvon valmistaja ilmoittaa vetokuulan ja kytkinkuulan asennuspisteiden geometrisen aseman suhteessa referenssiviivaan, ja se ilmoitetaan testausselosteessa. Kaikki kiinnityspisteiden suhteelliset asemat suhteessa referenssiviivaan, jota varten vetoajoneuvon valmistaja ilmoittaa kaikki tarvittavat tiedot hinauslaitevalmistajalle, toistetaan testipenkissä.

3.1.5 Testipenkkiin kiinnitetty näyte testataan vaihtuvalla kuormalla, joka kohdistuu kuulaan kuvissa 21 ja 22 esitetyssä kulmassa.

Testauskulman suunnan määrää kuulan keskiön kautta kulkevan vaakasuuntaisen referenssiviivan ja kytkinlaitteen sen kiinnityspisteen kautta, joka on lähimmistä kiinnityspisteistä ylin vaakatasossa mitattuna, kulkevan vaakaviivan sijainti toisiinsa nähden pystysuunnassa. Jos kiinnityspiste on vaakasuuntaisen referenssiviivan yläpuolella, testi suoritetaan kulmassa α = + 15° ± 1 , ja jos piste on viivan alapuoplella kulmassa α = – 15° ± 1 (ks. kuva 21). Testauskulman määrittämisessä käytetään niitä kiinnityspisteitä, jotka ajoneuvon valmistaja on ilmoittanut ja jotka välittävät suurimmat vetovoimat vetoajoneuvon rakenteeseen.

Tämä kulma on valittu niin, että pystysuuntainen staattinen ja dynaaminen kuorma otetaan huomioon, ja se soveltuu ainoastaan sallitulle staattiselle kuormalle, joka on enintään:

S = 120 × D [N]

Jos staattinen kuorma on edellä esitettyä suurempi, testauskulmaa kasvatetaan molemmissa tapauksissa arvoon 20°.

Dynaaminen testi on suoritettava seuraavalla testivoimalla:

Fhs res = ± 0,6 D

3.1.6 Testimenettely on sovellettavissa erityyppisiin kytkinlaitteisiin seuraavasti (ks. kohta 3.1.1):

3.1.6.1 yksiosaiset vetokuulat, jotka sisältävät laitteet, joissa ei ole vaihdettavia irrotettavia kuulia (ks. kuvat 20a ja 20b); 3.1.6.1.1 Kuvissa 20a ja 20b esitettyjen laitteiden lujuustestit suoritetaan 3.1.5 kohdan vaatimusten mukaisesti. Kuva 21 Testivoiman kohdistuskulmat Kuva 22 Testivoiman kohdistuskulmat

3.1.6.2 Purettavissa olevia osia sisältävät vetokuulat Seuraavat luokat on määritelty: a) kiinnityskorvake ja -kuula (ks. kuva 20c); b) kiinnityskorvake ja -kuula yhteisellä tuella (ks. kuva 20d); c) kiinnityskorvake ja irrotettava kuula (ks. kuva 20e); d) kiinnityskorvake ilman kuulaa (ks. kuva 20f). 3.1.6.2.1 Kuvissa 20c–20f esitettyjen laitteiden lujuustesti on suoritettava kohdan 3.1.5 vaatimusten mukaisesti. Mitat e ja f, joiden valmistustoleranssi on ± 5 mm, on esitettävä testausselosteessa. Kiinnityskorvakkeen (ks. kuva 20f) testi on suoritettava asennetulla kuulalla (tukineen). Ainoastaan kiinnityspisteiden ja kuulan tuen asennuspinnan väliset kiinnityskorvakkeen testin tulokset otetaan huomioon. Kytkinlaitteen valmistajan on määriteltävä mitat e ja f, joiden valmistustoleranssin on oltava ± 5 mm.

3.1.6.3 Kytkinlaitteet, joiden mitat e ja f muuttuvat, irrotettavia ja vaihdettavia vetokuulia varten (ks. kuva 22). 3.1.6.3.1 Tällaisten kiinnityskorvakkeiden lujuuskokeet tehdään kohdan 3.1.5 vaatimusten mukaisesti. 3.1.6.3.2 Jos huonoimman tapauksen järjestely voidaan määrittää valmistajan ja tyyppitestausviranomaisen tai teknisen tutkimuslaitoksen välisellä sopimuksella, on ainoastaan tämän yhden järjestelyn testaaminen riittävä. Muutoin testataan useita kuulan asemia yksinkertaistetulla testiohjelmalla kohdan 3.1.6.3.3 mukaisesti. 3.1.6.3.3 Yksinkertaistetussa testiohjelmassa f-arvon on oltava on määritettyjen arvojen fpienin ja fsuurin välissä, eikä se saa olla suurempi kuin 100 mm. Kuulan etäisyyden tuesta on oltava 130 mm, esuurin. Kaikkien mahdollisten kuulan asemien kattamiseksi alueella, joka on annettu vaakasuuntaisena etäisyytenä kiinnityspinnasta ja pystysuuntaisena alueena f (fpienin–fsuurin), on testattava kaksi laitetta seuraavasti: i) yksi kun kuula on yläasemassa (fsuurin), ja ii) yksi kun kuula on ala-asemassa (fpienin). Testausvoiman kohdistuskulma vaihtelee positiivisesta negatiiviseen sen mukaan, mikä on kuulan keskiön kautta kulkevan referenssiviivan ja kytkinlaitteen ylimmän ja lähimmän kiinnityspisteen kautta kulkevan yhdensuuntaisen viivan suhde. Käytettävät kulmat on esitetty kuvassa 22.

3.1.7 Jos irrotettava kuulat kiinnitetään muutoin kuin kierteillä, esim. jousipidikkeellä, ja jos laitteen varmistettua mekaanista kiinnitystä ei testata dynaamisessa testissä, kuula tai varmistettu mekaaninen kiinnitys on testattava staattisella testillä soveltuvassa suunnassa. Jos varmistettu mekaaninen kiinnitys pitää kuulayksikön pystyasennossa, staattisessa testissä on kohdistettava kuulaan D-arvoa vastaava ylöspäin suuntautuva pystysuuntainen voima. Jos varmistettu mekaaninen kiinnitys kiinniittää kuulan poikittaisen vaakatasoisen rakenteen avulla, staattisessa testissä on kohdistettava arvoa 0,25 D vastaava voima tässä suunnassa. Varmistettu mekaaninen kiinnitys ei saa pettää eikä siinä saa esiintyä muodonmuutoksia, joilla voi olla haitallinen vaikutus sen toimintaan.

3.1.8 Liitteen 5 kohdassa 1.5 tarkoitetun lisäkytkimen kiinnityspisteiden on kestettävä arvoa 2D vastaava staattinen vaakasuuntainen voima, jonka enimmäisarvo on 15 kN. Jos varmistuskaapelille on erillinen kiinnityspiste, sen on kestettävä D-arvoa vastaava vaakasuuntainen staattinen voima.

3.2 Vetopäät

3.2.1 Perustesti on kestotesti vaihtotestikuormalla, ja sen jälkeen suoritetaan samalle näytteelle staattinen testi (nostotesti).

3.2.2 Dynaaminen testi on suoritettava lujuudeltaan soveltuvalla luokan A vetokuulalla. Testitelineessä vetokuulan ja vetopään on oltava järjestetty valmistajan ilmoittamalla tavalla ja suunnattu niin, että järjestely vastaa tavanomaista käyttöä. Lisävoimat eivät saa vaikuttaa näytteeseen testivoimien lisäksi. Testivoima kohdistetaan kuulan keskiön läpi kulkevan viivan suuntaisena ja suunnataan alas taaksepäin 15° kulmassa (ks. kuva 23). Testinäytteen kestotesti on suoritettava seuraavalla testivoimalla:

Fhs res w = ± 0,6 D

Jos suurin sallittu staattinen massa S on suurempi kuin 120 D, testauskulmaa suurennetaan arvoon 20°.

Kuva 23

Dynaaminen testi

3.2.3 Lisäksi on suoritettava staattinen irtoamistesti. Testissä käytettävän vetokuulan halkaisijan on oltava 49,00–49,13 mm, jotta se edustaisi kulunutta vetokuulaa. Irtoamisvoima Fa kohdistetaan kohtisuoraan vetopään poikittaiseen ja pitkittäiseen keskiakselilinjaan, ja sitä korotetaan tasaisesti ja nopeasti arvoon:

Fa = g (C + S/1 000) kN

ja pidetään tässä arvossa 10 sekuntia.

Vetopää ei saa irrota kuulasta eikä missään sen osassa saa esiintyä mitään pysyvää muodonmuutosta, jolla voi olla kielteinen vaikutus sen toimintaan.

3.3 Vetoaisakytkimet ja vetopalkit

3.3.1 Kestotesti on suoritettava yhdelle testinäytteelle. Vetoaisakytkimen on oltava varustettu kaikilla kiinnityksillä, jotka ovat tarpeen sen kiinnittämiseksi ajoneuvoon. Kaikki vetoaisakytkimen ja ajoneuvon rungon väliset laitteet (eli vetopalkit) on testattava samoilla voimilla kuin kytkin. Testattaessa vetopalkkeja, jotka on tarkoitettu standardoituihin vetoaisakytkimiin, pystysuoraa kuormaa sovelletaan pitkittäisetäisyydellä kiinnityskohtien vaakasuoralla tasolla, joka vastaa standardinmukaisen laitteen sijaintia.

3.3.2 Vetoaisakytkimet nivelöidyille vetoaisoille (S = 0)

Dynaamiset testit on suoritettava vaakasuuntaisella vaihtokuormalla Fhw = ± 0,6 D, joka vaikuttaa maanpinnan suuntaisen viivan suuntaisena ja kulkee vetoajoneuvon pituussuuntaisessa keskitasossa kytkintapin keskiön kautta.

3.3.3 Keskiakseliperävaunuissa käytettävät vetoaisakytkimet (S > O)

3.3.3.1 Massaltaan enintään 3,5 tonnin keskiakseliperävaunu. Massaltaan enintään 3,5 tonnin keskiakseliperävaunuissa käytettävät vetoaisakytkimet on testattava samalla tavalla kuin tämän liitteen kohdassa 3.1 kuvaillut vetokuulat ja kiinnityskorvakkeet.

3.3.3.2 Massaltaan yli 3,5 tonnin keskiakseliperävaunut. Testivoimat kohdistetaan näytteeseen vaaka- ja pystysuunnissa asynkronisessa kestotestissä. Liikkeen vaakasuuntaisen viivan on oltava yhdensuuntainen maanpinnan kanssa vetoajoneuvon pitkittäisessä keskitasossa ja kuljettava kytkintapin keskiön kautta. Liikkeen pystysuuntaisen viivan on oltava kohtisuorassa liikkeen vaakatasoiseen viivaan nähden ja kuljettava kytkintapin keskiön kautta. Vetoaisakytkimen ja vetosilmukan kiinnityksen on oltava sellainen, jolla ne on tarkoitettu sen kiinnitettäväksi ajoneuvoon valmistajan asennusohjeiden mukaisesti. Käytettävät testivoimat: Taulukko 14 Testivoimat Testivoima Keskiarvo (kN) Amplitudi (kN) Vaakasuuntainen voima 0 ± 0,6 Dc (ks. huom.) Pystysuuntainen voima S × g/1 000 ± 0,6 V (ks. huom.) Huom.: Luokan T erityisten vetoaisakytkinten osalta arvot ovat ± 0,5Dc and ± 0,5 V. Pysty- ja vaakasuuntaisten komponenttien on oltava sinimuotoisia ja ne on kohdistettava asynkronisesti, ja niiden taajuuksien eron on oltava 1 ja 3 prosentin välillä.

3.3.4 Kytkintapin lukituslaitteen staattinen testi

Vetoaisakytkinten sulkeutuminen ja kaikki lukituslaitteet on myös tarpeen testata 0,25 D suuruisella staattisella avautumissuuntaan kohdistuvalla voimalla. Testi ei saa aiheuttaa avautumista eikä mitään vaurioita. Testivoima 0,1 D on riittävä sylinterimäisten kytkintappien osalta.

3.4 Vetosilmukat

3.4.1 Vetosilmukat on alistettava samaan dynaamiseen testaukseen kuin vetoaisakytkimet. Vetosilmukat, joita käytetään vain perävaunuissa, joissa on nivelöidyt vapaan pystysuuntaisen liikkeen sallivat vetoaisat, on alistettava vaihtokuormitukselle kohdan 3.3.2 mukaisesti. Myös keskiakseliperävaunuissa käytettäväksi tarkoitetut vetosilmukat on testattava samalla tavalla kuin massaltaan C enintään 3,5-tonnisten perävaunujen vetokuulat (kohta 3.2) ja samalla tavalla kuin massaltaan C yli 3,5-tonnisten keskiakseliperävaunujen vetoaisakytkimet (kohta 3.3.3.2).

3.4.2 Luokan C rengasmaiset vetosilmukat testataan samalla tavalla kuin standardinmukaiset vetosilmukat.

3.4.3 Vetosilmukoiden testaus on suoritettava siten, että vaihtokuorma vaikuttaa myös osiin, joita käytetään vetosilmukan kiinnittämiseksi vetoaisaan. Kaikki joustavat välikappaleet on lukittava jäykiksi.

3.5 Koukkutyyppiset kytkimet

3.5.1 Luokan K koukkutyyppisten kytkimien on täytettävä tämän liitteen kohdassa 3.5.2 esitetyn dynaamisen testin vaatimukset.

3.5.2 Dynaaminen testi:

3.5.2.1 Dynaaminen testi on tykyttävä testi, jossa käytetään luokan L rengasmaista silmukkaa ja jossa kytkin on asennettuna siten kuin se olisi ajoneuvossa kaikkine ajoneuvoasennuksessa tarvittavine osineen. Tyyppihyväksyntäviranomaisen tai teknisen tutkimuslaitoksen suostumuksella joustavat osat voidaan kuitenkin korvata jäykillä.

3.5.2.2 Jos koukkutyyppinen kytkin on tarkoitettu käytettäväksi sellaisen nivelöidyllä vetoaisalla varustetun perävaunun kanssa niin, jossa kytkimeen kohdistuva pystysuuntainen voima S on nolla, testivoima kohdistetaan vaakasuunnassa, jolloin se simuloi koukkuun kohdistuvaa vetojännitysvoimaa ja voiman arvo on välillä 0,05 D ja 1,00 D.

3.5.2.3 Kun koukkutyyppinen kytkin on tarkoitettu käytettäväksi keskiakseliperävaunun kanssa, testivoiman on edustettava kytkimeen kohdistuvia vaaka- ja pystysuuntaisia voimia ja se on kohdistettava kulmassa -α eli edestä ylhäältä alas taakse (ks. kuva 21), joka vastaa kytkimeen kohdistuvien vaaka- ja pystysuuntaisten voimien resultantin laskettua kulmaa. Voima Fhs res lasketaan seuraavasti: jossa ja

3.5.2.4 Käytettävän voiman on oltava arvojen 0,05 Fhs res ja 1,00 Fhs res välillä.

3.5.3 Kytkimen lukituslaitteen staattinen testi

Koukkutyyppisten kytkinten sulkeutuminen ja kaikki lukituslaitteet on myös tarpeen testata staattisella avautumissuuntaan kohdistuvalla voimalla, jonka suuruus on 0,25 D. Testi ei saa aiheuttaa avautumista eikä mitään vaurioita.

3.6 Vetoaisat

3.6.1 Vetoaisat testataan samalla tavalla kuin vetosilmukat (ks. kohta 3.4 ). Tyyppihyväksyntäviranomainen tai tekninen tutkimuslaitos voi luopua kestotestistä, jos osan yksinkertaisen rakenteen ansiosta sen lujuuden teoreettinen tarkastus on mahdollista. Massaltaan C enintään 3,5 tonnin keskiakseliperävaunujen vetoaisojen teoreettisen todentamisen suunnittelukuormat otetaan standardista ISO 7641/1 (1983). Massaltaan C yli 3,5 tonnin keskiakseliperävaunujen vetoaisojen teoreettisen todentamisen suunnittelukuormat on laskettava seuraavasti:

Fsp = (g × S/1 000) + V

jossa voiman amplitudi V on tämän säännön kohdassa 2.11.4 annettu.

Massaltaan C yli 3,5 tonnin perävaunujen mitoitusmassoihin perustuvien suurimpien sallittujen taakkojen on oltava ISO 7641/1 (1983) -standardin kohdan 5.3 mukaisia. Taivutettujen vetoaisojen (esimerkiksi hanhenkaula) ja täysperävaunujen vetoaisojen osalta testivoiman vaakakomponentti Fhp = 1,0 × D on otettava huomioon.

3.6.2 Pystysuunnassa vapaasti liikkuvien täysperävaunujen vetoaisojen osalta on kestotestin tai teoreettisen lujuuden todentamisen lisäksi todennettava nurjahduksen kesto joko teoreettisella laskelmalla, kun mitoitusvoima on 3,0 × D, tai nurjahdustestillä mitoituskuormituksella 3,0 × D. Laskennassa käytettävien suurimpien taakkojen on oltava ISO 7641/1 (1983) -standardin kohdan 5.3 mukaisia.

3.6.3 Jos akselit ovat ohjattuja, taivutusjännityksen kesto on osoitettava teoreettisilla laskelmmilla tai taivutustestillä. Kytkentäpisteessä on sovellettava vaakasuuntaista poikittaista staattista voimaa. Tämän voiman suuruus on valittava siten, että etuakselin keskiosaan kohdistetaan 0,6 × Av × g (kNm) momentti. Laskennassa käytettävien sallittujen taakkojen on osalta oltava ISO 7641/1 (1983) -standardin kohdan 5.3 mukaisia.

Jos kaksi ohjattua akselia kuitenkin muodostaa edessä (ohjatun) telin, momentti on korotettava arvoon 0,95 × Av × g (kNm).

3.7 Vetopöytäkytkimet

3.7.1 Lujuuden perustestit ovat dynaaminen testi ja staattinen testi (nostotesti). Puoliperävaunujen aktiiviseen ohjaukseen tarkoitetuille vetopöytäkytkimille on tehtävä ylimääräinen staattinen testi (taivutustesti). Testitarkoitukseen on vetopöytäkytkin varustettava kaikilla kiinnityksillä, jotka tarvitaan sen liittämiseksi ajoneuvoon. Kiinnitysmenetelmän on oltava samanlainen kuin ajoneuvossa käytetty. Laskentaa ei voida käyttää vaihtoehtona fyysiselle testaukselle.

3.7.2 Staattiset testit

3.7.2.1 Standardinmukaiset vetopöytäkytkimet, jotka on suunniteltu ohjauskiiloja tai vastaavaa laitetta varten puoliperävaunujen aktiiviseen ohjaukseen (ks. tämän säännön kohta 2.7), on riittävän lujuuden osalta testattava staattisella taivutuskokeella ohjauslaitteen toiminta-alueella niin, että samanaikaisesti niihin kohdistetaan vetopöytäkuorma. Suurin sallittu vetopöytään kohdistettava pystysuuntainen kuorma U on kohdistettava pystysuunnassa kytkimeen sen käyttöasennossa käyttämällä jäykkää levyä, joka on riittävän suuri peittämään kytkimen kokonaan. Kohdistetun kuorman resultantin on kuljettava vetopöytäkytkimen vaakasuuntaisen liitoksen keskiön läpi. Samanaikaisesti vaakasuuntainen poikittainen voima, joka edustaa puoliperävaunun aktiiviseen ohjaukseen tarvittavaa voimaa, on kohdistettava kytkintapin ohjaimen kylkiin. Tämän voiman suuruus ja vaikutussuunta on valittava niin, että momentti 0,75 m × D vaikuttaa kytkintapin keskiöön. Momentti on kohdistettava voimalla, joka vaikuttaa 0,5 ± 0,1 metrin pituiseen vipuvarteen. Halkeamia ei saa ilmetä.

3.7.2.2 Kaikille vetopöytäkytkimille on suoritettava staattinen nostotesti. Nostovoimaan Fa = g.U asti merkittävää kytkinlevyn pysyvää taipumista ei saa esiintyä yli 0,2 prosentilla sen leveydestä. Kun testataan luokan G50 standardinmukaisia vetopöytäkytkimiä ja samaa kytkintapin halkaisijaa varten olevia vastaavia kytkimiä, kytkintapin irtoamista kytkimestä ei saa esiintyä nostovoimalla Fa = g × 2,5 U. Kun testataan ei-standardinmukaisia kytkimiä, joiden tapin halkaisija on yli 50 mm (esim. kytkimiä, joiden tapin halkaisija on 90 mm), nostovoiman on oltava Fa = g × 1,6 U, vähimmäisarvo 500 kN. Voima on kohdistettava kytkinlevyyn vivulla, joka on toisesta päästään kytkinlevyn varassa ja jota nostetaan toisesta päästä 1,0-1,5 metrin etäisyydeltä kytkintapin keskiöstä (ks. kuva 24). Vipuvarren on oltava 90°:n kulmassa kytkintapin sisäänmenosuuntaan nähden. Jos huonoin mahdollinen tapaus on helppo määritellä, se on testattava. Jos huonointa mahdollista tapausta ei ole helppo määritellä, tyyppihyväksyntäviranomainen tai tekninen tutkimuslaitos päättää, mikä puoli testataan. Vain yksi testi tarvitaan. Kuva 24 Vetopöytäkytkimen nostotesti

3.7.3 Dynaaminen testi

Vetopöytäkytkimeen on kohdistettava vaihtuva jännitys testitelineessä (asynkroninen dynaaminen testi) niin, että vaakasuuntaiset vaihtuvat ja pystysuuntaiset tykyttävät voimat vaikuttavat samanaikaisesti.

3.7.3.1 Kun testataan vetopöytäkytkimiä, joita ei ole tarkoitettu puoliperävaunujen aktiiviseen ohjaukseen, on käytettävä seuraavia voimia: vaakasuuntainen: Fhw = ± 0,6 × D pystysuuntainen: FsO = g × 1,2 U FsU = g × 0,4 U Nämä voimat on kohdistettava ajoneuvon pitkittäissuuntaisessa keskitasossa niin, että molempien voimien FsO ja FsU vaikutussuunnat kulkevat kytkimen liitoksen keskiön läpi. Pystysuuntainen voima Fs vaihtelee rajojen + g × 1,2 U ja + g × 0,4 U välillä ja vaakasuuntainen voima välillä + 0,6 D ja – 0,6 D.

3.7.3.2 Kun testataan vetopöytäkytkimiä, jotka on tarkoitettu puoliperävaunujen aktiiviseen ohjaukseen, on käytettävä seuraavia voimia: vaakasuuntainen: Fhw = ± 0,675 D pystysuuntainen: FsO ja FsU kuten kohdassa 3.7.3.1. Voimien vaikutussuunnat on esitetty kohdassa 3.7.3.1.

3.7.3.3 Vetopöytäkytkinten dynaamista testiä varten asetetaan sopivaa voitelevaa materiaalia kytkinlevyn ja perävaunun levyn väliin siten, että suurin kitkakerroin F on 0,15.

3.8 Vetopöytäkytkimien kiinnityslevyt

Kohdassa 3.7.3 kuvattu vetopöytäkytkinten dynaaminen testi ja kohdassa 3.7.2 kohdassa kuvatut staattiset testit on kohdistettava myös kiinnityslevyihin. Kiinnityslevyille riittää nostokokeen suorittaminen ainoastaan toiselle puolelle. Testin on perustuttava kytkimen suurimmaksi tarkoitettuun asennuskorkeuteen ja asennuslevyn suurimmaksi tarkoitettuun leveyteen ja pienimmäksi tarkoitettuun pituuteen. Tätä testiä ei ole tarpeen suorittaa, jos kiinnityslevy on muuten samanlainen kuin jo testattu, paitsi että se on kapeampi ja/tai pitempi ja sen kokonaiskorkeus pienempi. Laskentaa ei voida käyttää vaihtoehtona fyysiselle testaukselle.

3.9 Puoliperävaunujen vetopöytäkytkimien tapit

3.9.1 Testitelineessä olevalle näytteelle on suoritettava vaihtuvajännityksinen dynaaminen testi. Kytkintapin testausta ei saa yhdistää vetopöytäkytkimen testaukseen. Testi on suoritettava siten, että voima kohdistetaan myös kytkintapin kiinnittämisessä puoliperävaunuun tarvittavaan kiinnitykseen. Laskentaa ei voida käyttää vaihtoehtona fyysiselle testaukselle.

3.9.2 Dynaaminen testi vaakasuuntaisella vaihtuvalla kuormalla Fhw = ± 0,6 D on kohdistettava kytkintappiin käyttöasennossa.

Voiman vaikutussuunnan on kuljettava kytkintapin, jonka halkaisija luokassa H50 on 50,8 mm (ks. liite 5, kuva 18), sylinterimäisen osan pienimmän halkaisijan keskiön läpi.

3.10 Vaihtoehtoinen kestotesti vetokuulille ja kiinnityskorvakkeille, joiden D-arvo on ≤ 14 kN.

Kohdassa 3.1 kuvaillun testimenettelyn vaihtoehtona vetokuulat ja kiinnityskorvakkeet, joiden D-arvo on ≤ 14 kN, voidaan testata seuraavassa kuvaillulla menettelyllä.

3.10.1 Johdanto

Jäljempänä kuvailtu kestotesti koostuu multiaksiaalisesta testistä, jossa käytetään kolmea kuormitussuuntaa, samanaikaisesti kohdistettavia voimia, määriteltyjä maksimiamplitudeja ja väsymisen ekvivalentteja (kuormitusintensiteettiarvoja jäljempänä olevan määritelmän mukaisesti).

3.10.2 Testausvaatimukset

3.10.2.1 Kuormitusintensiteettiarvon (LIV) määritelmä: Kuormitusintensiteettiarvo LIV (load intensity value) on skalaarinen arvo, joka edustaa yhden kuormitushistorian voimakkuutta kestävyysnäkökohtien suhteen (identtinen vauriosumman kanssa). Vauriokertymän laskennassa käytetään Minerin sääntöä. Sen määrityksessä otetaan huomioon kuormitusamplitudit ja kunkin amplitudin toistojen määrä (keskikuormien vaikutuksia ei oteta huomioon). S–N-käyrä (Basquinin käyrä) edustaa kuormitusamplitudeja toistojen määrän suhteen (SA,i vs. Ni). Sillä on vakiokaltevuus k kaksiosaisessa logaritmisessa diagrammissa (toisin sanoen kukin amplitudi / käytetty testivoima SA,i liittyy rajalliseen määrään jaksoja Ni). Käyrä edustaa analysoitavan rakenteen teoreettista väsymisrajaa. Kuormitushistoria lasketaan range–pair-diagrammissa, jossa esitetään kuormitusamplitudi ja jaksojen lukumäärä (SA,i vs. ni). Kuormitusintensiteettiarvo LIV on kaikkia saatavilla olevia amplituditasoja SA,i vastaavien suhteiden ni/Ni summa.

3.10.2.2 Vaadittavat kuormitusintensiteettiarvot ja maksimiamplitudit Seuraava koordinaattijärjestelmä on otettava huomioon: suunta x : pituussuunta, joka on ajosuuntaan nähden vastakkainen suunta y : ajosuuntaan nähden oikealle suunta z : pystysuuntaan ylöspäin Kuormitushistoria voidaan sitten ilmaista pääsuuntiin (x, y, z) perustuvien välisuuntien avulla käyttäen seuraavia yhtälöitä (α = 45°; α’ = 35,2°): Fxy(t) = Fx(t) × cos(α) + Fy(t) × sin(α) Fxz(t) = Fx(t) × cos(α) + Fz(t) × sin(α) Fyz(t) = Fy(t) × cos(α) + Fz(t) × sin(α) Fxyz(t) = Fxy(t) × cos(α’) + Fz(t) × sin(α’) Fxzy(t) = Fxz(t) × cos(α’) – Fz(t) × sin(α’) Fyzx(t) = Fyz(t) × cos(α’) – Fx(t) × sin(α’) Kuormitusintensiteettiarvot kussakin suunnassa (myös yhdistelmäsuunnissa) lasketaan vastaavasti kaikkia saatavilla olevia asianomaisessa suunnassa määritettyjä amplitudiarvoja vastaavien suhteiden ni/Ni summana. Jotta minimiväsymisikää koskeva vaatimus tyyppihyväksyttävän laitteen osalta täyttyisi, kestotestissä on saavutettava vähintään seuraavat kuormitusintensiteettiarvot: LIV (1 kN ≤ D ≤ 7 kN) LIV (7 kN < D ≤ 14 kN) LIVx 0,0212 0,0212 LIVy lineaarinen regressio välillä: D = 1 kN: 7,026 e-4; D = 7 kN: 1,4052 e-4 1,4052 e-4 LIVz 1,1519 e-3 1,1519 e-3 LIVxy lineaarinen regressio välillä: D = 1 kN: 6,2617 e-3; D = 7 kN: 4,9884 e-3 4,9884 e-3 LIVxz 9,1802 e-3 9,1802 e-3 LIVyz lineaarinen regressio välillä: D = 1 kN: 7,4988 e-4; D = 7 kN: 4,2919 e-4 4,2919 e-4 LIVxyz lineaarinen regressio välillä: D = 1 kN: 4,5456 e-3; D = 7 kN: 3,9478 e-3 3,9478 e-3 LIVxzy lineaarinen regressio välillä: D = 1 kN: 5,1977 e-3; D = 7 kN: 4,3325 e-3 4,3325 e-3 LIVyzx lineaarinen regressio välillä: D = 1 kN: 4,5204 e-3; D = 7 kN: 2,9687 e-3 2,9687 e-3 Edellä tarkoitettuihin LIV-arvoihin perustuvan kuormitushistorian johtamiseksi kaltevuuden k on oltava 5 (ks. määritelmä kohdassa 3.10.2.1). Basquinin käyrän on kuljettava sen pisteen kautta, jossa amplitudi SA = 0,6 × D ja jaksojen määrä N = 2 × 106. Pystysuuntaisiin kuormituksiin on lisättävä valmistajan ilmoittama kytkinlaitteeseen kohdistuva staattinen pystysuuntainen kuormitus S (joka määritellään tämän säännön kohdassa 2.11.3). Maksimiamplitudit eivät testin aikana saa ylittää seuraavia arvoja: Pituussuunta Fx [–] Poikittaissuunta Fy [–] Pystysuunta Fz [–] maksimi + 1,3 × D + 0,45 × D + 0,6 × D + S minimi – 1,75 × D – 0,45 × D – 0,6 × D + S Esimerkki nämä vaatimukset täyttävästä kuormitushistoriasta annetaan seuraavassa osoitteessa: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29grrf/grrf-reg55.html

3.10.3 Testiolosuhteet

Kytkinlaite on asennettava jäykkään testipenkkiin tai ajoneuvoon. Kolmisuuntaisen signaalin aikaansaamiseksi on kolmella toimilaitteella kohdistettava samanaikaisesti kolme voimakomponenttia Fx (pituussuunnassa), Fy (poikittaissuunnassa) ja Fz (pystysuunnassa). Muissa tapauksissa valmistaja ja tekninen tutkimuslaitos voivat sopia toimilaitteiden määrästä ja paikasta. Testauslaitteistolla on joka tapauksessa voitava tuottaa tarvittavat samanaikaiset voimat kohdan 3.10.2.2 mukaisten kuormitusintensiteettivaatimusten täyttämiseksi.

Kaikki pultit on kiristettävä valmistajan ilmoittamaan momenttiin.

3.10.3.1 Jäykälle alustalle asennettu kytkinlaite

Kun kytkinlaitteeseen kohdistetaan kukin maksimi- ja minimivoimista Fx, Fy ja Fz, kytkinlaitteen kiinnityspisteiden etäisyys kuormituksen 0-vertailupisteestä saa olla enintään 1,5 mm.

3.10.3.2 Ajoneuvon koriin tai korin osaan kiinnitetty kytkinlaite

Kytkinlaite on asennettava sellaisen ajoneuvon koriin tai korin osaan, jota varten se on suunniteltu. Ajoneuvon kori tai korin osa on kiinnitettävä soveltuvaan vaunuun tai testipenkkiin siten, että kaikki ajoneuvon jousituksen vaikutukset eliminoidaan.

Testausolosuhteet on ilmoitettava tarkasti asianomaisessa testausselosteessa. Mahdolliset resonanssivaikutukset on kompensoitava sopivalla testilaitteiston säätöjärjestelmällä, ja niitä voidaan vähentää tehostamalla ajoneuvon korin kiinnitystä testipenkkiin tai muuttamalla taajuutta.

3.10.4 Hylkäysperusteet

Kohdassa 4.1 esitettyjen ja kastumismenetelmällä todennettujen vaatimusten on täytyttävä, minkä lisäksi kytkinlaitteen ei katsota läpäisseen testiä, jos

a) kytkinlaitteessa havaitaan plastisia muodonmuutoksia;

b) kytkinlaitteen toimivuus tai turvallisuus on heikentynyt (esim. perävaunun kiinnityksen puutteet tai liialliset välykset);

c) pulttien kiristysmomentti pienenee yli 30 prosenttia nimellismomentista kiristyssuunnassa;