FI Euroopan unionin virallinen lehti L 230/1

Vain alkuperäiset UNECE:n tekstit ovat kansainvälisen julkisoikeuden mukaan sitovia. Tämän säännön asema ja voimaantulopäivä on hyvä tarkastaa UNECE:n asiakirjan TRANS/WP.29/343 viimeisimmästä versiosta. Asiakirja saatavana osoitteessa:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission (UNECE) sääntö nro 13 – Henkilöautojen jarrulaitteiden hyväksyntää koskevat yhdenmukaiset määräykset

Sisältää kaiken voimassa olevan tekstin seuraaviin asti:

Säännön alkuperäisen version täydennys 9 – Voimaantulopäivä: 17. maaliskuuta 2010

SISÄLLYS

SÄÄNTÖ

1. Soveltamisala

2. Määritelmät

3. Hyväksynnän hakeminen

4. Hyväksynnän antaminen

5. Ominaisuudet

6. Testit

7. Ajoneuvotyypin tai jarrujärjestelmän muuttaminen ja hyväksynnän laajentaminen

8. Tuotannon vaatimustenmukaisuus

9. Seuraamukset vaatimustenmukaisuudesta poikkeavasta tuotannosta

10. Tuotannon lopettaminen

11. Hyväksyntätesteistä vastaavien tutkimuslaitosten ja hallinnollisten yksiköiden nimet ja osoitteet

12. Siirtymäsäännökset

LIITTEET

Liite 1 – Ilmoitus ajoneuvotyypin hyväksynnän myöntämisestä, laajentamisesta, epäämisestä, peruuttamisesta tai tuotannon päättymisestä jarrulaitteiden osalta säännön nro 13-H mukaisesti

Liite 2 – Hyväksyntämerkkien asettelu

Liite 3 – Jarrutustestit ja jarrujärjestelmien teho

Lisäys – Akkujen lataustilan seurantamenettely

Liite 4 – Energialähteitä ja energianvarastointilaitteita (energiavaraajia) koskevat määräykset

Liite 5 – Jarrutusvoiman jakautuminen ajoneuvon akseleille

Lisäys 1 – Pyörien lukkiutumisjärjestystä koskeva testimenettely

Lisäys 2 – Pyörämomentin testausmenettely

Liite 6 – Lukkiutumisenestojärjestelmillä varustettuja ajoneuvoja koskevat testivaatimukset

Lisäys 1 – Tunnukset ja määritelmät

Lisäys 2 – Pitokyvyn hyödyntäminen

Lisäys 3 – Teho kitkakertoimeltaan erilaisilla pinnoilla

Lisäys 4 – Matalan kitkakertoimen pinnan valintamenetelmä

Liite 7 – Jarrupäällysteiden testaamista inertiadynamometrillä koskeva menetelmä

Liite 8 – Erityisvaatimukset, joita sovelletaan kompleksisten elektronisten ajoneuvonhallintajärjestelmien turvallisuuteen

Liite 9 – Elektroninen ajonvakautusjärjestelmä ja hätäjarrutehostin

1. SOVELTAMISALA

1.1 Tätä sääntöä sovelletaan M1- ja N1-luokan ajoneuvojen jarrulaitteisiin (1).

1.2 Tämän säännön soveltamisalaan eivät kuulu: 1.2.1 ajoneuvot, joiden rakenteellinen nopeus on enintään 25 km/h, 1.2.2 vammaisia kuljettajia varten varustetut ajoneuvot.

2. MÄÄRITELMÄT

Tässä säännössä sovelletaan seuraavia määritelmiä:

2.1 ’Ajoneuvon hyväksynnällä’ tarkoitetaan ajoneuvotyypin hyväksyntää jarrulaitteiden osalta.

2.2 ’Ajoneuvotyypillä’ tarkoitetaan sellaisia ajoneuvoja, jotka eivät merkittävästi eroa toisistaan seuraavilta olennaisilta osilta: 2.2.1 enimmäismassa, sellaisena kuin se määritellään 2.11 kohdassa, 2.2.2 massan jakautuminen akseleille, 2.2.3 suurin rakenteellinen nopeus, 2.2.4 erityyppinen jarrulaitteisto, erityisesti se, onko perävaunu varustettu jarrulaitteistolla tai onko käytössä sähköjarrujärjestelmä, 2.2.5 moottorin tyyppi, 2.2.6 vaihteiden lukumäärä ja välityssuhteet, 2.2.7 vetopyörästön välityssuhteet, 2.2.8 renkaiden mitat.

2.3 ’Jarrulaitteistolla’ tarkoitetaan niiden osien yhdistelmää, joiden toimintatarkoituksena on vähentää liikkuvan ajoneuvon nopeutta asteittain, saada ajoneuvo pysähtymään tai pitää se paikallaan, jos se on jo pysäytetty; nämä toiminnot eritellään jäljempänä 5.1.2 kohdassa. Laitteistoon on kuuluttava jarrun hallintalaite, voimansiirto ja itse jarrut.

2.4 ’Hallintalaitteella’ tarkoitetaan kuljettajan suoraan käyttämää järjestelmän osaa, jonka avulla voimansiirtoon välitetään jarrutukseen tai sen hallintaan tarvittava energia. Tämä energia voi olla kuljettajan omaa lihasvoimaa, kuljettajan hallitsemaa toisesta lähteestä tuotettua energiaa tai edellä lueteltuja energioita yhdistämällä saatua energiaa.

2.5 ’Voimansiirrolla’ tarkoitetaan hallintalaitteen ja jarrun väliin sijoittuvaa osien yhdistelmää, joka yhdistää nämä osat toiminnallisesti. Voimansiirto voi olla mekaaninen, hydraulinen, pneumaattinen, sähköinen tai näiden yhdistelmä. Jos jarrutusvoima saadaan kuljettajasta riippumattomasta energianlähteestä tai tämän avustamana, myös järjestelmässä olevan varaenergian katsotaan olevan voimansiirron osa. Voimansiirrolla on kaksi toisistaan riippumatonta tehtävää: ohjauksen välitys ja energian välitys. Kun ilmaisua ’voimansiirto’ käytetään yksinään, sillä tarkoitetaan sekä ’ohjauksen välitystä’ että ’energian välitystä’: 2.5.1 ’Ohjauksen välityksellä’ tarkoitetaan voimansiirron osien yhdistelmää, jolla hallitaan jarrujen toimintaa hallintalaitteen tehtävät ja tarvittavat energiavarastot mukaan luettuina, 2.5.2 ’Energian välityksellä’ tarkoitetaan niiden osien yhdistelmää, joilla syötetään jarruihin tarvittava energia jarrujen toimintaa varten tarvittavat energiavarastot mukaan luettuina.

2.6 ’Jarrulla’ tarkoitetaan osaa, jossa ajoneuvon liikettä vastustavat voimat tuotetaan. Se voi olla rakenteeltaan kitkajarru (jolloin jarrutukseen tarvittavat voimat syntyvät kahden toistensa suhteen liikkuvan osan välisestä kitkasta), sähköjarru (jolloin jarrutukseen tarvittavat voimat syntyvät kahden toistensa suhteen liikkuvan, mutta toisistaan erillään olevan osan sähkömagneettisen vuorovaikutuksen tuottamana), nestejarru (jolloin jarrutukseen tarvittavat voimat syntyvät kahden toistensa suhteen liikkuvan osan välisen nesteen välityksellä) tai moottorijarru (jolloin jarrutusvoimat syntyvät moottorin kehittämän hallitusti lisääntyvän jarrutusvaikutuksen siirtämisestä pyöriin).

2.7 ’Eri jarrulaitteistotyypeillä’ tarkoitetaan laitteistoja, jotka eroavat toisistaan seuraavilta olennaisilta osilta: 2.7.1 sen osilla on eri ominaisuudet, 2.7.2 sen jonkin osan materiaali on ominaisuudeltaan, muodoltaan tai kooltaan erilainen, 2.7.3 laitteiston kokoonpano on erilainen.

2.8 ’Jarrulaitteiston osalla’ tarkoitetaan yhtä niistä erillisistä osista, jotka yhdistettyinä muodostavat jarrulaitteiston.

2.9 ’Portaattomasti säädettävällä jarrutuksella’ tarkoitetaan jarrutusta, jonka aikana – laitteiden normaalilla toiminta-alueella ja jarrujen käytön aikana (katso 2.16 kohta) – 2.9.1 kuljettaja voi milloin tahansa lisätä tai vähentää jarrutusvoimaa hallintalaitetta käyttämällä, 2.9.2 jarrutusvoima vaihtelee suhteellisesti hallintalaitteeseen kohdistuvan toiminnan mukaan (monotoninen toiminta), 2.9.3 jarrutusvoimaa voidaan helposti säädellä riittävällä tarkkuudella.

2.10 ’Kuormatulla ajoneuvolla’ tarkoitetaan ajoneuvoa, joka on kuormattu sen enimmäismassaan, jollei toisin ole ilmoitettu.

2.11 ’Enimmäismassalla’ tarkoitetaan ajoneuvon valmistajan ilmoittamaa, ajoneuvon teknisesti sallittua enimmäismassaa (tämä massa voi olla suurempi kuin kansallisten viranomaisten sallima enimmäismassa).

2.12 ’Massan jakautumisella akseleille’ tarkoitetaan painovoiman aiheuttamien ajoneuvon massaan ja/tai sen sisältöön kohdistuvien vaikutusten jakautumista akseleiden kesken.

2.13 ’Pyörä- tai akselikuormituksella’ tarkoitetaan pyörän tai akselin pyörien ja niiden kanssa kosketuksissa olevan tienpinnan välistä pystysuoraa staattista voimaa.

2.14 ’Suurimmalla staattisella pyörä- tai akselikuormituksella’ tarkoitetaan staattista pyörä- tai akselikuormitusta ajoneuvon ollessa kuormattu.

2.15 ’Varastoitua energiaa käyttävällä hydraulisella jarrulaitteistolla’ tarkoitetaan jarrulaitteistoa, jossa energia tuotetaan paineistetun hydraulinesteen avulla ja varastoidaan yhteen tai useampaan akkuun, joihin syötetään painetta yhdestä tai useammasta pumpusta, joista jokaiseen on asennettu laite paineen rajoittamiseksi tiettyyn raja- arvoon. Valmistajan on ilmoitettava tämä suurin arvo.

2.16 ’Käytöllä’ tarkoitetaan sekä hallintalaitteen kytkemistä toimintaan että sen vapauttamista.

2.17 ’Sähköisellä hyötyjarrutuksella’ tarkoitetaan jarrujärjestelmää, jonka avulla ajoneuvon liike-energia muutetaan sähköenergiaksi hidastumisen aikana. 2.17.1 ’Sähköisen hyötyjarrutuksen hallintalaitteella’ tarkoitetaan laitetta, jolla ohjataan sähköisen hyötyjarrujärjestelmän toimintaa, 2.17.2 ’Luokan A sähköisellä hyötyjarrujärjestelmällä’ tarkoitetaan sähköistä hyötyjarrujärjestelmää, joka ei ole osa käyttöjarrujärjestelmää, 2.17.3 ’Luokan B sähköisellä hyötyjarrujärjestelmällä’ tarkoitetaan sähköistä hyötyjarrujärjestelmää, joka on osa käyttöjarrujärjestelmää, 2.17.4 ’Sähkölatauksen tilalla’ tarkoitetaan ajovoima-akkuun varastoidun sähköenergian määrän ja kyseiseen ajoakkuun varastoitavissa olevan sähköenergian enimmäismäärän välistä hetkellistä suhdetta, 2.17.5 ’Ajovoima-akulla’ tarkoitetaan kaikkia akkuja, jotka sisältävät ajoneuvon ajomoottorien toimintaan tarvittavan energian.

2.18 ’Vaiheistettua jarrutusta’ voidaan käyttää, kun kahta tai useampaa jarrutuslähdettä käytetään samasta hallintalaitteesta niin, että yhtä jarrutuslähdettä käytetään ensisijaisesti ja toinen jarrutuslähde tai toiset jarrutuslähteet saadaan käyttöön vasta, kun hallintalaitteeseen kohdistetaan enemmän liikettä.

2.19 ’Nimellisarvolla’ tarkoitetaan jarrulaitteiden tehon määritelmiä, joilla arvotetaan jarrujärjestelmän siirtotoiminto vertaamalla yksittäisten ajoneuvojen lähtö- ja tulotehoja. 2.19.1 ’Nimellisarvo’ määritellään tyyppihyväksynnässä osoitettavaksi ominaisuudeksi, joka ilmoittaa yksittäisen ajoneuvon jarrutustehon ja jarrutuksen tulotehon välisen suhteen.

2.20 ’Automaattisesti ohjatulla jarrutuksella’ tarkoitetaan kompleksiseen elektroniseen ohjausjärjestelmään kuuluvaa toiminnetta, jossa jarrujärjestelmän tai jarrujärjestelmien tai tiettyjen akselien jarrujen käyttämisellä on tarkoitus hidastaa ajoneuvoa ajajan välittömällä toiminnalla tai sitä ilman ajoneuvon antamien tietojen automaattisen arvioinnin perusteella.

2.21 ’Selektiivisellä jarrutuksella’ tarkoitetaan kompleksisen sähköisen hallintajärjestelmän toimintoa, jossa yksittäiset jarrut tulevat käyttöön automaattisesti ja ajoneuvon hidastuminen on toissijaista ajoneuvon käyttäytymisen muuttamiseen nähden.

2.22 ’Jarrutussignaalilla’ tarkoitetaan logiikkasignaalia, joka osoittaa 5.2.22 kohdassa määritellystä jarrujen aktivoinnista.

2.23 ’Hätäjarrutussignaalilla’ tarkoitetaan logiikkasignaalia, joka ilmoittaa 5.2.23 kohdassa määritellystä hätäjarrutuksesta.

2.24 ’Ackermanin ohjauskulmalla’ tarkoitetaan kulmaa, jonka tangentti on akseliväli jaettuna kääntösäteellä erittäin alhaisella nopeudella.

2.25 ’Elektronisella ajonvakautusjärjestelmällä’ tai ’ESC-järjestelmällä’ tarkoitetaan järjestelmää, jolla on kaikki seuraavat ominaisuudet: 2.25.1 Järjestelmä parantaa ajovakautta siten, että sillä voidaan automaattisesti hallita kunkin akselin (2) vasemman- ja oikeanpuoleisten yksittäisten pyörien jarrutusmomenttia ja saada näin aikaan korjaava suuntamomentti, joka perustuu ajoneuvon todellisen käyttäytymisen arviointiin verrattuna ajajan toiminnallaan määrittämään ajoneuvon käyttäytymiseen. 2.25.2 Järjestelmää hallitsee tietokone, joka käyttää suljettua algoritmia ajoneuvon yliohjautumisen ja aliohjautumisen rajoittamiseen arvioimalla ajoneuvon todellista käyttäytymistä verrattuna ajajan toiminnallaan määrittämään ajoneuvon käyttäytymiseen. 2.25.3 Järjestelmä pystyy määrittämään suoraan ajoneuvon kiertonopeuden ja arvioimaan sen sivuluisun tai sivuluisun derivaatan suhteessa aikaan. 2.25.4 Järjestelmä pystyy seuraamaan kuljettajan ohjauspanosta. 2.25.5 Järjestelmässä on algoritmi, joka määrittää tarpeen avustaa kuljettajaa ajoneuvon hallinnan säilyttämiseksi, ja keinot muuttaa käyttövoimaa tarvittaessa.

2.26 ’Sivuttaiskiihtyvyydellä’ tarkoitetaan kiihtyvyysvektorin komponenttia ajoneuvon kohdassa, joka on kohtisuorassa ajoneuvon x-akselia (pituusakseli) vastaan ja yhdensuuntainen tienpinnan kanssa.

2.27 ’Yliohjautumisella’ tarkoitetaan tilaa, jossa ajoneuvon kiertonopeus on suurempi kuin ajoneuvon kyseisellä nopeudella Ackermanin ohjauskulman tuloksena syntyvä kiertonopeus.

2.28 ’Sivuluisulla tai sivuluisukulmalla’ tarkoitetaan ajoneuvon painopisteen sivuttaissuuntaisen nopeuden ja pitkittäissuuntaisen nopeuden välisen suhteen arkustangenttia.

2.29 ’Aliohjautumisella’ tarkoitetaan tilaa, jossa ajoneuvon kiertonopeus on pienempi kuin ajoneuvon kyseisellä nopeudella Ackermanin ohjauskulman tuloksena syntyvä kiertonopeus.

2.30 ’Kiertonopeudella’ tarkoitetaan ajoneuvon kulkusuunnan kulman muutossuhdetta mitattuna kiertoliikkeenä ajoneuvon painopisteen läpi kulkevan pystyakselin ympäri asteissa sekuntia kohti.

2.31 ’Kitkakertoimen huippuarvolla’: tarkoitetaan renkaan ja tienpinnan välisen kitkan määrää vierivän renkaan enimmäishidastuvuuden perusteella.

2.32 ’Yhteisellä alueella’ tarkoitetaan aluetta, jolla useampi kuin yksi varoitusvalo, varoitusmerkki, tunniste tai muu viesti näkyy, ei kuitenkaan samanaikaisesti.

2.33 ’Staattisella vakaustekijällä’ tarkoitetaan ajoneuvon puolta rengasväliä jaettuna ajoneuvon painopisteen korkeudella, mikä voidaan ilmaista myös yhtälöllä SSF = T/2H, jossa: T = rengasväli (niiden ajoneuvojen osalta, joilla on enemmän kuin yksi rengasväli, käytetään rengasvälien keskiarvoa; kaksipyöräisten akselien osalta rengasvälin laskennassa käytetään ulompia renkaita) ja H = ajoneuvon painopisteen korkeus.

2.34 ’Hätäjarrutehostimella’ tarkoitetaan jarrujärjestelmän toiminnetta, joka päättelee hätäjarrutustilanteen kuljettajan jarrupainallusten perusteella ja joka tällaisissa olosuhteissa a) auttaa kuljettajaa saavuttamaan enimmäisjarrutussuhteen tai b) aiheuttaa lukkiutumattoman jarrujärjestelmän täyden toiminnan.

2.34.1 ’A-luokan hätäjarrutehostimella’ tarkoitetaan järjestelmää, joka havaitsee hätäjarrutustilanteen kuljettajan jarrupolkimeen kohdistaman voiman perusteella.

2.34.2 ’B-luokan hätäjarrutehostimella’ tarkoitetaan järjestelmää, joka havaitsee hätäjarrutustilanteen kuljettajan jarrupolkimeen kohdistaman nopeuden perusteella.

2.34.3 ’C-luokan hätäjarrutehostimella’ tarkoitetaan järjestelmää, joka havaitsee hätäjarrutustilanteen useiden eri tekijöiden perusteella, joista yksi on nopeus, jolla jarrupoljinta poljetaan.

3. HYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN

3.1 Ajoneuvon valmistaja tai tämän asianmukaisesti valtuutettu edustaja tekee ajoneuvotyypin jarrujen hyväksyntää koskevan hakemuksen.

3.2 Hyväksyntähakemukseen on liitettävä seuraavat asiakirjat kolmena kappaleena sekä seuraavat tiedot: 3.2.1 kuvaus ajoneuvotyypistä 2.2 kohdassa mainittujen ominaisuuksien osalta; ajoneuvotyypin ilmaisevat numerot ja/tai merkit sekä moottorin tyyppi on ilmoitettava, 3.2.2 luettelo asianmukaisesti nimetyistä osista, jotka muodostavat jarrulaitteiston, 3.2.3 kaavio kootusta jarrulaitteistosta ja merkintä sen osien sijainnista ajoneuvossa, 3.2.4 yksityiskohtaiset kuvat kaikista osista, jotta niiden sijainti voidaan löytää ja ne voidaan tunnistaa helposti.

3.3 Hyväksyttäväksi esitettävää ajoneuvotyyppiä edustava ajoneuvo on jätettävä hyväksyntätesteistä vastaavalle tutkimuslaitokselle.

4. HYVÄKSYNNÄN ANTAMINEN

4.1 Jos tämän säännön nojalla hyväksyttäväksi jätetty ajoneuvotyyppi täyttää 5 ja 6 kohdan vaatimukset, ajoneuvotyyppi on hyväksyttävä.

4.2 Kaikille hyväksytyille ajoneuvotyypeille annetaan hyväksyntänumero, jonka kaksi ensimmäistä lukua ilmaisevat muutossarjaa, jolla on tehty sääntöön hyväksyntähetkenä kaikkein viimeisimmät suuret tekniset muutokset. Kyseinen sopimuspuoli ei saa antaa samaa numeroa samalle ajoneuvotyypille, joka on varustettu erityyppisellä jarrulaitteella, eikä toiselle ajoneuvotyypille.

4.3 Ilmoitus tämän säännön nojalla annetusta hyväksynnästä tai hyväksynnän epäämisestä on toimitettava tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille tämän säännön liitteen 1 mukaisella lomakkeella ja esittämällä yhteenveto 3.2.1–3.2.4 kohdassa tarkoitettujen asiakirjojen sisältämistä tiedoista, ja hakijan hyväksyntää varten toimittamien piirrosten on oltava enintään A4-kokoiset (210 × 297 mm) taikka tähän kokoon taitetut ja mittakaavaltaan sopivat.

4.4 Kaikkiin tämän säännön nojalla hyväksytyn ajoneuvotyypin mukaisiin ajoneuvoihin on kiinnitettävä näkyvästi ja hyväksyntälomakkeessa eriteltyyn helppopääsyiseen paikkaan kansainvälinen hyväksyntämerkki, jossa on: 4.4.1 E-kirjain ja hyväksynnän myöntäneen maan tunnusnumero (3), jotka ovat ympyrän sisällä, sekä 4.4.2 edellä 4.4.1 kohdassa tarkoitetun ympyrän oikealla puolella sijaitseva tämän säännön numero, jota seuraa R-kirjain, viiva ja tyyppihyväksyntänumero. 4.4.3 Jos kyseessä on tämän säännön liitteessä 9 olevat elektronista ajonvakautusjärjestelmää ja hätäjarrutehostinta koskevat vaatimukset täyttävä ajoneuvo, välittömästi 4.4.2 kohdassa mainitun R-kirjaimen oikealle puolelle lisätään kirjaimet ’ESC’. 4.4.4 Jos kyseessä on säännön nro 13 liitteessä 21 olevat ajoneuvon vakautustoiminnetta ja tämän säännön liitteessä 9 olevat hätäjarrutehostinta koskevat vaatimukset täyttävä ajoneuvo, välittömästi 4.4.2 kohdassa mainitun R-kirjaimen oikealle puolelle lisätään kirjaimet ’VSF’.

4.5 Edellä 4.4.1 kohdassa määriteltyä tunnusta ei tarvitse toistaa, jos ajoneuvo vastaa ajoneuvotyyppiä, joka on hyväksytty yhden tai useamman sopimukseen sisältyvän muun säännön perusteella maassa, joka on myöntänyt hyväksynnän tämän säännön perusteella. Tällaisessa tapauksessa kaikkien niiden sääntöjen numerot, hyväksyntänumerot ja lisätunnukset, joiden nojalla hyväksyntä on myönnetty hyväksynnän tämän säännön nojalla myöntäneessä maassa, on merkittävä pystysarakkeisiin 4.4.1 kohdassa määritellyn tunnuksen oikealle puolelle.

4.6 Hyväksyntämerkin on oltava helposti luettava ja pysyvä.

4.7 Hyväksyntämerkki on sijoitettava ajoneuvon tyyppikilpeen tai lähelle sitä.

4.8 Tämän säännön liitteessä 2 annetaan esimerkkejä hyväksyntämerkkien sijoittelusta.

5. OMINAISUUDET

5.1 Yleistä

5.1.1 Jarrulaitteisto

5.1.1.1 Jarrulaitteisto on suunniteltava, rakennettava ja asennettava siten, että ajoneuvo, siihen mahdollisesti tavanomaisessa käytössä kohdistuvasta tärinästä huolimatta, täyttää tavanomaisessa käytössä tämän määräyksen vaatimukset.

5.1.1.2 Jarrulaitteisto on erityisesti suunniteltava, rakennettava ja asennettava siten, että se kestää syöpymistä ja vanhenemista aiheuttavia olosuhteita.

5.1.1.3 Jarrupäällysteissä ei saa olla asbestia.

5.1.1.4 Magneetti- tai sähkökentät eivät saa vaikuttaa haitallisesti jarrulaitteiston tehoon. (Tämä ehto täyttyy, jos säännön nro 10, muutossarja 02, vaatimuksia noudatetaan).

5.1.1.5 Hälytysmerkki saa keskeyttää hetkellisesti (< 10 ms) ohjauksen välityksen signaalin, kunhan jarrutusteho ei tämän vuoksi alene.

5.1.2 Jarrulaitteen toiminnot

Edellä 2.3 kohdassa määritellyn jarrulaitteen on täytettävä seuraavat edellytykset:

5.1.2.1. Käyttöjarrujärjestelmä Käyttöjarrujärjestelmän avulla kuljettajan on pystyttävä hallitsemaan ajoneuvon liikettä ja pysäyttämään ajoneuvo turvallisesti, nopeasti ja tehokkaasti, millä tahansa ajoneuvon kuormituksella ja nopeudella ja ylä- tai alamäen kaltevuudesta riippumatta. Jarrutuksen voimakkuutta on pystyttävä säätelemään. Kuljettajan on pystyttävä jarruttamaan istuimeltaan irrottamatta käsiään ohjauslaitteesta.

5.1.2.2 Varajarrujärjestelmä Varajarrujärjestelmän avulla ajoneuvo on pystyttävä pysäyttämään kohtuullisella jarrutusmatkalla siinä tapauksessa, ettei käyttöjarrujärjestelmä ole toimintakunnossa. Jarrutuksen voimakkuutta on pystyttävä säätelemään. Kuljettajan on pystyttävä jarruttamaan istuimeltaan irrottamatta käsiään ohjauslaitteesta. Näitä vaatimuksia sovellettaessa oletetaan, ettei käyttöjarrulaitteistoon voi ilmaantua samanaikaisesti kuin yksi vika.

5.1.2.3 Seisontajarrujärjestelmä Seisontajarrujärjestelmällä on pystyttävä pitämään ajoneuvo paikallaan ylä- ja alamäessä myös kuljettajan poissa ollessa, jolloin täysin mekaaninen laite pitää liikkuvat osat paikoilleen lukittuina. Kuljettajan on pystyttävä jarruttamaan istuimeltaan.

5.1.3 Liitteessä 8 vahvistettuja vaatimuksia sovelletaan kaikkien sellaisten kompleksisten elektronisten ajoneuvonhallintajärjestelmien turvallisuuteen, jotka toteuttavat jarrutoiminteen ohjauksen välityksen tai muodostavat osan siitä. Tämä koskee myös järjestelmiä, jotka käyttävät jarrujärjestelmää tai jarrujärjestelmiä automaattiseen jarrutukseen tai selektiiviseen jarrutukseen.

Liitettä 8 sovelletaan järjestelmiin tai toimintoihin, jotka hyödyntävät jarrujärjestelmää jonkin korkeamman tason tavoitteen saavuttamiseksi, vain siinä määrin kuin ne vaikuttavat suoraan jarrujärjestelmään. Tällaiset järjestelmät eivät saa olla kytkettyinä irti jarrujärjestelmän tyyppihyväksyntätestauksen aikana.

5.1.4 Jarrulaitteitten teknistä määräaikaistarkastusta koskevat vaatimukset

5.1.4.1 Käyttöjarrun kuluvien osien, kuten kitkapintojen, rumpujen ja levyjen, kulumista on pystyttävä seuraamaan (rumpujen ja levyjen kulumista ei välttämättä tarkisteta teknisten määräaikaistarkastusten yhteydessä). Menettely on määritelty tämän säännön 5.2.11.2 kohdassa.

5.1.4.2 Jarrutusta säätelevien kompleksisten sähköjärjestelmien asianmukainen toimintatila on pystyttävä tarkistamaan yksinkertaisella tavalla. Mahdollisesti tarvittavat erityistiedot on saatettava vapaasti saataville. 5.1.4.2.1 Tyyppihyväksynnän yhteydessä on esiteltävä luottamuksellisena pidettävä menettely, jolla valmistajan valitseman tarkistusvälineen (esim. varoitussignaalin) toiminta suojataan yksinkertaiselta luvattomalta muuttamiselta. Suojavaatimus täyttyy myös silloin, kun asianmukaisen toimintatilan tarkistamiseen on käytössä varamenettely.

5.1.4.3 Suurimmat jarrutusvoimat on saavutettava muuttumattomissa olosuhteissa jarrudynamometrillä.

5.2 Jarrujärjestelmien ominaisuudet

5.2.1 Ajoneuvossa olevan jarrujärjestelmän on täytettävä käyttöjarru-, varajarru- ja seisontajarrulaitteistoa koskevat vaatimukset.

5.2.2 Käyttö-, vara- ja seisontajarrulaitteistosta koostuvalla jarrulaitejärjestelmällä voi olla yhteisiä osia, kunhan ne täyttävät seuraavat edellytykset:

5.2.2.1 niissä on oltava ainakin kaksi hallintalaitetta, jotka ovat toisistaan riippumattomia ja helposti kuljettajan ulottuvilla hänen tavanomaisesta ajoasennostaan. Kaikki jarrun hallintalaitteet on suunniteltava siten, että ne palaavat täysin kytkemättömään asentoon, kun hallintalaite vapautetaan. Tätä vaatimusta ei sovelleta seisontajarrun hallintalaitteeseen, kun se on mekaanisesti lukittu käyttöasentoon;

5.2.2.2 käyttöjarrujärjestelmällä ja seisontajarrujärjestelmällä on oltava erilliset, toisistaan riippumattomat hallintalaitteet;

5.2.2.3 käyttöjarrujärjestelmän hallintalaitteen ja voimansiirtojärjestelmien eri osien välisen yhteyden teho ei saa pienentyä tietyn käyttöajan jälkeen;

5.2.2.4 seisontajarrujärjestelmä on suunniteltava siten, että se voidaan kytkeä päälle ajoneuvon ollessa liikkeessä. Tämä vaatimus täyttyy, jos ajoneuvon käyttöjarrujärjestelmä saadaan kytkettyä päälle varahallintalaitteen avulla ainakin osittain;

5.2.2.5 rajoittamatta tämän säännön 5.1.2.3 kohdan vaatimuksia, käyttöjarrujärjestelmä ja seisontajarrujärjestelmä voivat käyttää yhteisiä voimansiirron osia edellyttäen, että voimansiirron jonkin osan toimintahäiriön sattuessa varajarrulaitteiston toimintaedellytykset ovat edelleen voimassa;

5.2.2.6 jos muu kuin jarruihin kuuluva osa (sellaisena kuin se määritellään 2.6 kohdassa) tai muut kuin 5.2.2.10 kohdassa tarkoitetut osat vahingoittuvat tai käyttöjarrujärjestelmä ei jostakin muusta syystä toimi (toimintahäiriö, jarrutukseen tarvittavan energian loppuminen osittain tai kokonaan), ajoneuvo on pystyttävä pysäyttämään käyttöjarrujärjestelmän vielä toimintakunnossa olevan osan avulla varajarrulaitteiston toiminnalta vaadittujen edellytysten mukaisesti;

5.2.2.7 jos käyttöjarrulaitteiston käyttämiseen tarvittava energia saadaan kuljettajan lihasvoiman lisäksi yhdestä tai useammasta avustavasta energiavarastosta, vian ilmetessä avustavaan energiavarastoon varajarrua on pystyttävä käyttämään kuljettajan lihasvoimalla ja vielä mahdollisesti toimintakunnossa olevista energiavarastoista tuotetulla energialla siten, ettei käyttöjarrujärjestelmän hallintalaitteeseen vaikuttava voima ylitä suurinta sallittua arvoa;

5.2.2.8 jos käyttöjarrun ja voimansiirron vaatima voima saadaan yksinomaan kuljettajan hallitsemasta energiavarastosta, käytössä on oltava vähintään kaksi täysin toisistaan riippumatonta energiavarastoa, joilla kummallakin on oma riippumaton voimansiirto; kumpikin niistä saa vaikuttaa vain kahden tai useamman pyörän jarruun, jotka on valittava siten, että varajarrun toiminnalle asetetut vaatimukset täyttyvät ajoneuvon liikevakautta huonontamatta jarrutuksen aikana; lisäksi energiavarasto on varustettava 5.2.14 kohdan mukaisella varoituslaitteella;

5.2.2.9 jos käyttöjarrun ja voimansiirron vaatima voima saadaan yksinomaan yhdestä energiavarastosta, yhden energiavaraston katsotaan riittävän voimansiirtoon edellyttäen, että määrätyn varajarrulaitteiston käyttämiseen tarvittava energia saadaan kuljettajan käyttöjarrulaitteeseen kohdistamasta lihasvoimasta ja että 5.2.5 kohdan vaatimukset täyttyvät;

5.2.2.10 tiettyjen osien, kuten polkimen ja sen laakerin, pääsylinterin ja sen männän tai mäntien, käyttöjarruventtiilin, jarrupolkimen ja pääsylinterin tai käyttöjarruventtiilin välisten liittimien, jarrusylinterien ja niiden mäntien sekä jarruvipujen ja jarrukenkien levitysmekanismien oletetaan pysyvän vahingoittumattomina, jos ne ovat tarkoituksenmukaisesti mitoitetut, helposti huollettavissa ja niissä on vähintään samanveroiset turvallisuusominaisuudet kuin mitä muille ajoneuvon välttämättömille osille (kuten ohjauslaitteen vivustolle) on vahvistettu. Jos vika missä tahansa näistä osista tekisi mahdottomaksi saavuttaa vähintään varajarrulle vahvistetun jarrutustehon, on tämä osa tehtävä metallista tai materiaalista, jolla on vastaavat ominaisuudet, eikä se saa muuttaa merkittävästi muotoaan jarrujärjestelmien tavanomaisessa käytössä.

5.2.3 Hydraulisen voimansiirtojärjestelmän osan vioittuminen ilmaistaan kuljettajalle laitteella, jossa on punainen varoitusvalo, joka syttyy, kun pääsylinterin ulostulosta mitattu toimintakuntoisen ja vioittuneen jarrujärjestelmän välinen paine-ero on enintään 15,5 baaria tai ennen tätä ja joka pysyy sytytettynä niin kauan kuin vika on olemassa ja virtalukko on kytketty päälle. Voidaan hyväksyä kuitenkin myös laite, jossa on punainen varoitusvalo ja joka syttyy nesteen laskiessa laitteen säiliössä valmistajan määrittelemän tason alapuolelle. Varoitusvalon on oltava nähtävissä myös päivänvalossa ja lampun kunnon on oltava kuljettajan helposti tarkastettavissa istuimeltaan. Laitteen osan vioittuminen ei saa johtaa kyseessä olevan jarrujärjestelmän kaiken tehon häviämiseen. Myös seisontajarrun käyttö on ilmaistava kuljettajalle. Tähän tarkoitukseen voidaan käyttää samaa varoitusvaloa.

5.2.4 Jos käytetään muuta energianlähdettä kuin kuljettajan lihasvoimaa, tarvitaan ainoastaan yksi tällainen energianlähde (hydraulinen pumppu, paineilmakompressori jne.), mutta tavan, jolla tämän energianlähteen muodostamaa laitetta käytetään, on oltava turvallinen ja käyttökelpoinen.

5.2.4.1 Vian ilmetessä mihin tahansa ajoneuvon jarrujärjestelmän voimansiirron osaan tehonsyötön on jatkuttava, jos tämä on tarpeen ajoneuvon pysäyttämiseksi varajarrulle vahvistetulla teholla. Tämä vaatimus on täytettävä joko sellaisten laitteiden avulla, jotka voidaan helposti kytkeä päälle, kun ajoneuvo on paikallaan, tai automaattisella laitteella.

5.2.4.2 Lisäksi kyseisen laitteen alapiiriin sijoitettujen akkujen tilavuuden on oltava sellainen, että vian ilmetessä energiansyötössä ajoneuvo voidaan vielä pysäyttää tämän säännön liitteessä 4 olevassa 1.2 kohdassa määrätyissä olosuhteissa viidennellä jarrutuskerralla varajarrulle vahvistetulla teholla neljän täyden iskun jarrutuksen jälkeen.

5.2.4.3 Nämä vaatimukset katsotaan kuitenkin täytetyiksi varastoidulla energialla toimivien hydraulisten jarrulaitteiden osalta, jos tämän säännön liitteessä 4 olevan 1.3 kohdan vaatimukset täyttyvät.

5.2.5 Edellä 5.2.2, 5.2.3 ja 5.2.4 kohdan vaatimukset on täytettävä käyttämättä sellaista automaattista laitetta, jonka tehottomuus voisi jäädä huomaamatta sen vuoksi, että tavallisesti lepoasennossa olevat osat kytkeytyvät toimintaan ainoastaan jarrujärjestelmässä ilmenevän vian vuoksi.

5.2.6 Käyttöjarrun on vaikutettava ajoneuvon kaikkiin pyöriin ja jarrutusvoiman on jakauduttava tasaisesti akseleille.

5.2.7 B-luokan sähköisellä hyötyjarrujärjestelmällä varustettujen ajoneuvojen muista jarrutuslähteistä peräisin oleva jarrutuksen tuloteho voidaan sopivasti tahdistaa niin, että ainoastaan sähköinen hyötyjarrujärjestelmä toimii, edellyttäen että seuraavat vaatimukset täyttyvät:

5.2.7.1 Sähköisen hyötyjarrujärjestelmän (esim. ajovoima-akkujen sähkölatauksen tilan muutoksista johtuva) vääntömomentin ominaisvaihtelu kompensoituu automaattisesti tahdistussuhteen vastaavilla muutoksilla, kunhan tämän säännön yhdessä seuraavassa liitteessä olevat vaatimukset (4) täyttyvät: Liitteessä 3 oleva 1.3.2 kohta tai liitteessä 6 oleva 5.3 kohta (myös kun sähkömoottori on käytössä) ja

5.2.7.2 Jarrutuksen on kohdistuttava automaattisesti ajoneuvon kaikkiin pyöriin aina tarvittaessa sen varmistamiseksi, että jarrutussuhdeaattisesti tahdistussuhteen vastaavilla muutoksilla, kunhan tämän säännön yhdessä seuraavassa liitteessä olevat vaatimukset (5) on oikeassa suhteessa kuljettajan jarrutustarpeeseen, kun otetaan huomioon renkaan pito tiellä.

5.2.8 Käyttöjarrujärjestelmän vaikutuksen on jakauduttava samassa akselissa oleville pyörille symmetrisesti suhteessa ajoneuvon pitkittäissuuntaiseen keskitasoon.

Kompensaatio ja lukkiutumiseneston kaltaiset toiminnot, jotka voivat aiheuttaa poikkeamia symmetrisestä jakautumisesta, on ilmoitettava.

5.2.8.1 Kun sähköinen ohjauksen välitys kompensoi jarrujärjestelmässä esiintyvän vian tai sen tehon laskemisen, 5.2.21.1.2 kohdan mukainen keltainen merkkivalo ilmoittaa tästä kuljettajalle. Tämä vaatimus koskee kaikkia kuormausolosuhteita, kun kompensaatio ylittää seuraavat raja-arvot: 5.2.8.1.1 kun akselin vastakkaisten pyörien jarrupaineiden välinen ero on: a) 25 prosenttia suuremmasta arvosta, kun ajoneuvon hidastuvuus on ≥ 2 m/s2, b) arvo, joka vastaa 25 prosenttia hidastuvuudella 2 m/s2, kun hidastuvuus on alle tämän arvon. 5.2.8.1.2 kun on kyse yksittäisestä akselin kompensaatioarvosta: a) > 50 prosenttia nimellisarvosta, kun ajoneuvon hidastuvuus on ≥ 2 m/s2, b) arvo, joka vastaa 50 prosenttia nimellisarvosta hidastuvuudella 2 m/s2, kun hidastuvuus on alle tämän arvon.

5.2.8.2 Edellä määritetty kompensaatio on sallittu ainoastaan silloin, kun jarru kytketään päälle ensimmäistä kertaa ajoneuvon vauhdin ollessa yli 10 km/h.

5.2.9 Sähköisen ohjauksen välityksen vika ei saa aiheuttaa kuljettajan aikeiden vastaista jarrutusta.

5.2.10 Käyttö-, vara- ja seisontajarrun on vaikutettava kitkapintoihin, jotka on yhdistetty pyöriin riittävän kestävillä osilla.

Kun jonkin akselin tai joidenkin akselien jarrutusmomentti saadaan aikaan sekä kitkajarrujärjestelmällä että B-luokan sähköisellä hyötyjarrujärjestelmällä, jälkimmäinen jarrutuslähde voidaan kytkeä pois päältä edellyttäen, että kitkajarrulähde on edelleen pysyvästi kytkettynä ja pystyy toteuttamaan 5.2.7.1 kohdassa tarkoitetun kompensaation.

Lyhyiden irtikytkeytymisten tapauksessa epätäydellinen kompensaatio voidaan kuitenkin hyväksyä, mutta kompensaation on saavutettava yhdessä sekunnissa vähintään 75 prosenttia lopullisesta arvostaan.

Pysyvästi kytketyllä kitkajarrulähteellä on kuitenkin joka tapauksessa varmistettava, että käyttö- ja varajarrun teho pysyy vaatimusten mukaisena.

Seisontajarrun osalta jarrutuspintojen irtikytkeytyminen on sallittua, jos se on yksinomaan kuljettajan hallittavissa istuimeltaan sellaisen järjestelmän avulla, joka ei voi kytkeytyä päälle vuodon takia.

5.2.11 Jarrujen kitkapinnan kuluminen on voitava helposti kompensoida joko käsikäyttöisen tai automaattisen säätölaitteen avulla. Lisäksi voimansiirron ja jarrujen hallintalaitteilla ja osilla on oltava sellainen liikevara ja tarpeen vaatiessa sopivat keinot tehon kompensoimiseen siten, että jarrujen kuumentuessa tai jarrupäällysteiden kuluessa tiettyyn pisteeseen saakka tehokas jarrutus on varmistettu ilman välitöntä tarvetta jarrujen säätöön.

5.2.11.1 Käyttöjarrujen kulumisen säädön on tapahduttava automaattisesti. Automaattisella kulumissäätölaitteella varmistetaan tehokas jarrutus jarrujen kuumentumista seuraavan jäähtymisen jälkeen. Ajoneuvolla on pystyttävä ajamaan normaalisti liitteessä 3 olevan 1.5 kohdan mukaisen testin jälkeen (tyyppi I -testi).

5.2.11.2 Käyttöjarrun kitkaosien kulumisen tarkistus

5.2.11.2.1 Käyttöjarrun päällysteiden kuluminen on voitava tarkistaa helposti ajoneuvon ulko- tai alapuolelta niin, ettei renkaita tarvitse irrottaa; ajoneuvo on esimerkiksi varustettava sopivilla tarkastusaukoilla. Tarkistaminen voi tapahtua käyttämällä ajoneuvon mukana yleensä toimitettavia työkaluja tai tarkistusvälineitä. Vaihtoehtoisesti hyväksytään kutakin pyörää kohti tunnistin (kaksirenkaiset pyörät luetaan yhdeksi pyöräksi), joka ilmoittaa kuljettajalle tämän tavanomaisessa ajoasennossa jarrupäällysteiden vaihtamisen tarpeellisuudesta. Optisista varoitusmerkeistä hyväksytään myös 5.2.21.1.2 kohdassa määritelty keltainen merkkivalo.

5.2.11.2.2 Jarrulevyjen tai -rumpujen kitkapintojen kulumisen tila voidaan arvioida ainoastaan kyseisen osan suoralla mittaamisella tai muiden jarrulevyjen ja -rumpujen kulumista ilmaisevien merkkien tutkimisella, mikä voi edellyttää tietyntasoista laitteiston purkamista. Ajoneuvon valmistajan on tästä syystä määriteltävä tyyppihyväksynnän yhteydessä seuraavat seikat: a) Menetelmä, jolla jarrurumpujen ja -levyjen kitkapintojen kuluminen voidaan tarkistaa, myös vaadittu laitteiston purkamisen taso ja tarkistamiseen tarvittavat työkalut ja prosessit. b) Tiedot hyväksyttävästä kulumisen enimmäistasosta, jonka jälkeen vaihtaminen on välttämätöntä. Tieto on saatettava vapaasti saataville, esimerkiksi käyttäjän käsikirjassa tai sähköisessä muodossa.

5.2.12 Nestevälitteisten jarrujärjestelmien nestesäiliöiden täyttöaukkojen on oltava helppopääsyisiä; lisäksi varanesteen sisältävät säiliöt on suunniteltava ja rakennettava siten, että varanesteen taso voidaan tarkastaa helposti säiliöitä avaamatta, ja säiliön vähimmäistilavuuden on oltava yhtä suuri kuin nesteen tilavuus, joka johtuu siitä, kun kaikki säiliöiden käyttämät pyörien sylinterit tai jarrusatulan männät siirtyvät uudesta jarrupäällysteestä, eli täysin vapaasta asennosta, kuluneeseen jarrupäällysteeseen, eli täysin kytkettynä olevaan asentoon. Jos nämä vaatimukset eivät täyty, 5.2.21.1.1 kohdassa tarkoitetun punaisen merkkivalon on ilmaistava kuljettajalle varanesteen tason mahdollinen aleneminen, mikä saattaisi aiheuttaa vian jarrujärjestelmään.

5.2.13 Nestevälitteisissä jarrujärjestelmissä käytettävän nesteen tyyppi on voitava tunnistaa joko ISO-standardin 9128–1987 kuvan 1 tai 2 mukaisesta tunnuksesta tai asiaankuuluvasta DOT-tunnuksesta (esim. DOT 3). Tunnukset ja merkinnät on kiinnitettävä näkyvään paikkaan ja pysyvästi 100 mm:n säteelle nestesäiliöiden täyttöaukoista; lisätietoja voi saada valmistajalta.

5.2.14 Varoituslaite

5.2.14.1 Kun vahvistettu jarrutusteho on mahdotonta saavuttaa ilman varastoidun energian käyttöä, jokaiseen ajoneuvoon, johon on asennettu jonkin energiavaraston aktivoima käyttöjarru, on asennettava painemittarin lisäksi varoituslaite, joka sytyttää merkkivalon tai antaa äänimerkin, kun varastoitu energia laskee jossakin järjestelmän osassa tasolle, jolla säiliötä täydentämättä ja ajoneuvon kuormituksesta riippumatta voidaan neljän täyden iskun jarrutuksen jälkeen käyttöjarrulaitteen hallintalaitetta viidennen kerran käytettäessä vielä saavuttaa varajarrulle määrätty suoritustaso (kun käyttöjarrun voimansiirrossa ei ole vikoja ja jarrut on säädetty mahdollisimman lähelle). Varoituslaitteen on oltava kytketty jarrupiiriin suoraan ja pysyvästi. Kun moottori on käynnissä tavanomaisissa toimintaolosuhteissa ja jarrulaite on moitteettomassa kunnossa, kuten tyyppihyväksyntätesteissä, varoituslaite ei saa antaa merkkiä, paitsi aikana, jonka moottorin käynnistyksen jälkeinen energiasäiliöiden täyttyminen vaatii. Merkkivalona on käytettävä 5.2.21.1.1 kohdassa tarkoitettua punaista merkkivaloa.

5.2.14.2 Kuitenkin niiden ajoneuvojen osalta, jotka ovat tämän säännön 5.2.4.1 kohdan vaatimusten mukaiset ainoastaan siksi, että ne täyttävät tämän säännön liitteessä 4 olevan 1.3 kohdan vaatimukset, on hälytyslaitteessa oltava merkkivalon lisäksi myös äänimerkki. Näiden laitteiden ei tarvitse toimia samanaikaisesti, jos kumpikin niistä täyttää edellä vahvistetut vaatimukset ja äänimerkki ei käynnisty ennen valomerkkiä. Merkkivalona on käytettävä 5.2.21.1.1 kohdassa eriteltyä punaista merkkivaloa.

5.2.14.3 Äänimerkki voidaan tehdä toimintakyvyttömäksi seisontajarrua käytettäessä ja/tai, valmistajan valinnan mukaan, kun automaattivaihteen valintakytkin on ’pysäköinti’-asennossa.

5.2.15 Rajoittamatta 5.1.2.3 kohdan vaatimusten soveltamista, silloin kun lisäenergianlähteen käyttö on jarrujärjestelmän toimimisen kannalta välttämätöntä, on energiavaraston oltava sellainen, että jarrutusteho riittää pysäyttämään ajoneuvon vahvistettujen vaatimusten mukaisesti moottorin sammuttuakin tai vian ilmetessä energianlähteen käyttötoiminnoissa. Jos seisontajarruun vaikuttaa kuljettajan lihasvoiman lisäksi jarrutehostin, on seisontajarrutus varmistettava silloinkin, kun tähän tehostimeen tulee vika, tarvittaessa sellaisella varaenergialla, joka on riippumaton energiasta, jolla tehostinta normaalisti syötetään. Tämä varaenergia voi olla myös käyttöjarrutukseen tarkoitettu.

5.2.16 Pneumaattisen/hydraulisen varalaitteen on saatava energiansa sillä tavoin, että määrätyt hidastuvuusarvot saavutetaan ja että energianlähteen vahingoittuessakin varalaitteen toiminta ei voi aiheuttaa jarrulaitteiden energiavaran laskua 5.2.14 kohdassa tarkoitetun tason alapuolelle.

5.2.17 Sähköisellä jarrulaitteella varustetun perävaunun vetoon hyväksytyn moottoriajoneuvon on täytettävä seuraavat vaatimukset:

5.2.17.1 moottoriajoneuvon sähkövirran lähteellä (laturi tai akku) on oltava riittävästi tehoa antamaan virtaa sähköiselle jarrujärjestelmälle. Kun moottori käy valmistajan suosittelemalla joutokäyntinopeudella ja kaikki valmistajan normaalivarustuksena toimittamat ajoneuvon sähkölaitteet ovat kytkettyinä päälle, ei sähköjohtojen jännite sähköisen jarrujärjestelmän suurimmalla virrankulutuksella (15A) saa laskea alle arvon 9,6 V liitännästä mitattuna. Sähköjohtoihin ei saa ylikuormitettuinakaan aiheutua oikosulkua;

5.2.17.2 silloin kun vetoauton käyttöjarrujärjestelmään tulee vika ja kun tämä laite koostuu vähintään kahdesta riippumattomasta yksiköstä, on yksikön tai yksikköjen, joihin vika ei ole vaikuttanut, pystyttävä osittain tai kokonaan kytkemään perävaunun jarrut päälle;

5.2.17.3 jarruvalon katkaisijan ja sähköisen jarrujärjestelmän käynnistämiseen käytettävän virtapiirin käyttö on sallittua vain, jos käyttöjohto ja jarruvalo on kytketty rinnakkain ja jarruvalon katkaisin ja virtapiiri pystyvät ottamaan vastaan ylimääräistä kuormaa.

5.2.18 Sähköisellä hyötyjarrujärjestelmällä varustettuja ajoneuvoja koskevat lisävaatimukset.

5.2.18.1 Kun on kyse A-luokan sähköisellä hyötyjarrujärjestelmällä varustetusta ajoneuvosta: 5.2.18.1.1 sähköinen hyötyjarrujärjestelmä voidaan kytkeä päälle ainoastaan kaasupolkimella ja/tai silloin, kun vaihde on vapaalla.

5.2.18.2 Kun on kyse B-luokan sähköisellä hyötyjarrujärjestelmällä varustetusta ajoneuvosta: 5.2.18.2.1 käyttöjarrujärjestelmän osa on voitava kytkeä pois päältä osittain tai kokonaan ainoastaan automaattisesti. Tätä ei saa tulkita poikkeukseksi 5.2.10 kohdassa vahvistetuista vaatimuksista. 5.2.18.2.2 käyttöjarrujärjestelmällä saa olla ainoastaan yksi hallintalaite, 5.2.18.2.3 moottori(e)n sammuttaminen ja käytettävä vaihde eivät saa vaikuttaa haitallisesti käyttöjarrujärjestelmään, 5.2.18.2.4 jos jarrujen sähköisten osien toiminta perustuu käyttöjarrun hallintalaitteesta tulevien tietojen ja tästä johtuvan pyöriin suuntautuvan jarrutusvoiman väliseen suhteeseen, jarrutusvoiman jakautumista akseleille koskevien määräysten (soveltuvin osin joko liite 5 tai 6) noudattamatta jättämiseen johtava kyseisen suhteen häiriö on ilmaistava kuljettajalle merkkivalolla viimeistään silloin, kun hallintalaite kytketään päälle, ja valon on oltava päällä niin kauan kuin häiriö jatkuu ja hallintalaitteen kytkin on päällä.

5.2.18.3 Jompaankumpaan luokkaan kuuluvalla sähköisellä hyötyjarrujärjestelmällä varustettuihin ajoneuvoihin sovelletaan kaikkia asiaa koskevia määräyksiä, 5.2.18.1.1 kohdan määräykset pois luettuina. Tällaisessa tapauksessa sähköinen hyötyjarrujärjestelmä saa olla kytkettävissä päälle kaasupolkimella ja/tai silloin kun vaihde on vapaalla. Lisäksi käyttöjarrun hallintalaitteen käyttäminen ei saa alentaa kaasupolkimen vapauttamisesta syntyvää jarrutusvoimaa.

5.2.18.4 Magneetti- tai sähkökentät eivät saa vaikuttaa haitallisesti sähköisen jarrujärjestelmän toimintaan.

5.2.18.5 Lukkiutumisenestolaitteella varustetuissa ajoneuvoissa lukkiutumisenestolaitteen on ohjattava sähköistä jarrujärjestelmää.

5.2.18.6 Ajovoima-akkujen latauksen tila määritellään tässä säännössä olevan liitteen 3 lisäyksessä 1 esitetyllä menetelmällä (6).

5.2.19 Seisontajarrujärjestelmän sähköiseen voimansiirtoon sovellettavat erityiset lisävaatimukset:

5.2.19.1 Jos sähköinen voimansiirto vioittuu, seisontajarrujärjestelmä ei saa kytkeytyä tahattomasti päälle.

5.2.19.2 Hallintalaitteen sähkökatkoksen tai hallintalaitteen ja siihen suorassa yhteydessä olevan elektronisen ohjainyksikön, poissuljettuna energiajärjestelmä, välisen sähköisen voimansiirron johdoissa tapahtuvan katkoksen yhteydessä seisontajarrujärjestelmää on edelleen voitava käyttää kuljettajan istuimelta käsin, ja sen on pystyttävä pitämään kuormitettu ajoneuvo paikallaan ylä- tai alamäessä, jonka kaltevuus on 8 prosenttia. Vaihtoehtoisesti tässä tapauksessa hyväksytään seisontajarrun automaattinen kytkeytyminen ajoneuvon ollessa paikallaan edellyttäen, että sillä saavutetaan edellä mainittu jarrutusteho ja että seisontajarru pysyy kytkeytymisen jälkeen päällä riippumatta virtalukon (käynnistyskytkimen) tilasta. Tässä tapauksessa seisontajarrun on kytkeydyttävä automaattisesti pois päältä, kun kuljettaja laittaa ajoneuvon jälleen liikkeeseen. Edellä mainitun tehon saavuttamiseksi tai siinä avustamiseksi voidaan käyttää mekaanista/manuaalista voimansiirtoa tai automaattista voimansiirtoa (seisonta-asento). 5.2.19.2.1 Seisontajarrujärjestelmän sähköisen voimansiirron johdoissa tapahtuvasta katkoksesta tai hallintalaitteen sähkökatkoksesta on ilmoitettava kuljettajalle 5.2.21.1.2 kohdassa määritellyllä keltaisella merkkivalolla. Jos katkos johtuu seisontajarrujärjestelmän sähköisen ohjauksen välityksen johdoissa tapahtuvasta katkoksesta, keltaisen merkkivalon on sytyttävä heti katkoksen tapahtuessa. Tällaisesta hallintalaitteen sähkökatkoksesta tai elektronisen ohjainyksikön tai elektronisten ohjainyksikköjen ulkopuolisissa johdoissa tapahtuvasta katkoksesta, poissuljettuna energiajärjestelmä, on ilmoitettava kuljettajalle 5.2.21.1.1 kohdassa määritellyllä punaisella merkkivalolla, joka vilkkuu niin pitkään kuin virtalukko (käynnistyskytkin) on kytketty päälle, ja vielä vähintään 10 sekuntia sen poiskytkemisen jälkeen, ja hallintalaite on kytketty päälle. Jos seisontajarrujärjestelmä havaitsee, että seisontajarrua painetaan asianmukaisesti, punaisen merkkivalon vilkkuminen loppuu ja vilkkumaton punainen merkkivalo ilmoittaa, että seisontajarru on päällä. Jos seisontajarrutuksesta ilmoitetaan yleensä erillisellä punaisella merkkivalolla, joka täyttää kaikki 5.2.21.2 kohdan vaatimukset, tätä merkkivaloa on käytettävä täyttämään edellä mainitut punaista merkkivaloa koskevat vaatimukset.

5.2.19.3 Varalaitteet voivat saada energiansa seisontajarrujärjestelmän sähköisestä voimansiirrosta edellyttäen, että energian syöttö on riittävä seisontajarrutukseen vioista vapaissa olosuhteissa energianlähteeseen kohdistuvan ajoneuvon muun sähköisen kuormituksen lisäksi. Jäljempänä olevan 5.2.20.6 kohdan määräyksiä sovelletaan silloin, kun myös käyttöjarrujärjestelmä käyttää kyseistä energiavarastoa.

5.2.19.4 Kun jarrulaitteen sähköenergiaa ohjaava virtalukko/käynnistyskytkin on kytketty pois päältä ja/tai avain on poistettu, seisontajarrujärjestelmää on edelleen voitava käyttää, mutta sen kytkeytyminen pois päältä on estettävä.

5.2.20 Sähköisellä ohjauksen välityksellä varustettuun seisontajarrujärjestelmään sovellettavat erityisvaatimukset:

5.2.20.1 Kun seisontajarru on kytketty pois päältä, käyttöjarrujärjestelmällä on pystyttävä saamaan aikaan staattinen kokonaisjarrutusvoima, joka on samansuuruinen kuin tyyppi 0 -testin aikana saavutettu jarrutusvoima, myös silloin kun virtalukko/käynnistyskytkin on kytketty pois päältä ja/tai avain on poistettu. Käyttöjarrujärjestelmän energiansiirrossa on oltava riittävästi energiaa.

5.2.20.2 Kun sähköiseen ohjauksen välitykseen, poisluettuna sen energiajärjestelmä, tulee yksittäinen väliaikainen (< 40 ms) vika (esim. signaali ei välity tai tietovirhe), tällä ei saa olla havaittavia vaikutuksia käyttöjarrun toimintaan.

5.2.20.3 Sähköisen ohjauksen välityksen toimintahäiriöstä (7), poisluettuna sen energiajärjestelmä, joka vaikuttaa tässä säännössä tarkoitettujen järjestelmien toimintaan ja tehoon, on ilmoitettava kuljettajalle joko 5.2.21.1.1 kohdassa määritellyllä punaisella tai 5.2.21.1.2 kohdassa määritellyllä keltaisella merkkivalolla. Kun määrättyä käyttöjarrutehoa ei voida enää saada aikaan (punainen merkkivalo), sähkövirran syötön keskeytymisestä (esim. katkeamisesta) johtuvat viat on ilmoitettava kuljettajalle heti niiden tapahtuessa, ja määrätty varajarrutusteho on saatava aikaan kytkemällä käyttöjarrun hallintalaite päälle tämän säännön liitteessä 3 olevan 2.2 kohdan mukaisesti.

5.2.20.4 Jos sähköisen ohjauksen välityksen energialähteeseen tulee vika, käyttöjarrujärjestelmän koko säätöalue on saavutettava kahdenkymmenen peräkkäisen täyden iskun käyttöjarrun jarrutuksen jälkeen. Testin aikana jarrun hallintalaitteen on oltava täysin kytkettynä 20 sekunnin ajan ja tämä jälkeen vapautettava viideksi sekunniksi. Testin aikana energiansiirrossa on oltava riittävästi energiaa, jotta käyttöjarrujärjestelmällä saadaan aikaan täyden tehon jarrutus. Tätä vaatimusta ei saa tulkita poikkeukseksi liitteessä 4 vahvistetuista vaatimuksista.

5.2.20.5 Kun akun jännite putoaa alle valmistajan nimeämän arvon, jolla määrättyä käyttöjarrun tehoa ei voida enää taata ja/tai jolla vähintään kaksi toisistaan riippumatonta käyttöjarrupiiriä ei voi saavuttaa määrättyä varajarrutustehoa, 5.2.21.1.1 kohdassa eritellyn punaisen merkkivalon on sytyttävä. Kun merkkivalo on syttynyt, käyttöjarrun hallintalaitetta on voitava käyttää ja saavuttaa vähintään tämän säännön liitteessä 3 olevassa 2.2 kohdassa määrätty varajarrutusteho. Käyttöjarrujärjestelmän energiansiirrossa on oltava riittävästi energiaa.

5.2.20.6 Jos varalaitteisiin syötetään energiaa samoista energiavarastoista kuin sähköiseen ohjauksen välitykseen, on varmistettava, että kun moottorin kierrosluku on enintään 80 prosenttia enimmäisarvosta, energian syöttö on riittävä määrättyjen hidastuvuusarvojen saavuttamiseksi joko sellaisella energian syötöllä, jolla estetään tämän energiavaraston tyhjentyminen, kun kaikki varalaitteet ovat toiminnassa, tai kytkemällä automaattisesti pois päältä niitä valittuja varalaitteiden osia, joiden jännite on yli tämän säännön 5.2.20.5 kohdassa määritetyn kriittisen tason, jotta estetään tämän energiavaraston tyhjentyminen edelleen. Tämän määräyksen noudattaminen voidaan osoittaa laskutoimituksella tai käytäntöön perustuvalla testillä. Tämä kohta ei koske niitä ajoneuvoja, joilla määrätyt hidastuvuusarvot voidaan saavuttaa ilman sähköenergian käyttöä.

5.2.20.7 Jos varalaitteisiin syötetään energiaa sähköisestä ohjauksen välityksestä, seuraavien edellytysten on täytyttävä: 5.2.20.7.1 Jos energialähteeseen tulee käyttöhäiriö ajoneuvon ollessa liikkeessä, varaston sisältämän energian on oltava riittävä kytkemään jarrut päälle hallintalaitetta käytettäessä, 5.2.20.7.2 Jos energialähteeseen tulee käyttöhäiriö ajoneuvon ollessa paikallaan seisontajarrujärjestelmä kytkettynä päälle, varaston sisältämän energian on oltava riittävä kytkemään valaisimet päälle myös silloin, kun jarruja käytetään,

5.2.21 Seuraavissa alakohdissa esitetään yleiset vaatimukset optisille merkkivaloille, joiden tarkoituksena on ilmoittaa kuljettajalle tietyistä moottoriajoneuvon jarrulaitteiston käyttöhäiriöistä (tai vioista). Lukuun ottamatta 5.2.21.5 kohdassa määrättyä, näitä merkkivaloja käytetään ainoastaan tässä säännössä määriteltyihin tarkoituksiin.

5.2.21.1 Moottoriajoneuvoissa on oltava jarrujen käyttöhäiriöstä ja vioittumisesta ilmoittava merkkivalo, joka on: 5.2.21.1.1 punainen merkkivalo, joka ilmaisee sellaisen muualla tässä säännössä määritellyn käyttöhäiriön ajoneuvon jarruissa, joka estää määrätyn jarrutustehon saavuttamisen ja/tai estää ainakin toisen riippumattoman käyttöjarrupiirin toiminnan, 5.2.21.1.2 tarvittaessa keltainen merkkivalo, joka ilmaisee sellaisen sähköisesti havaittavan käyttöhäiriön ajoneuvon jarruissa, jota 5.2.21.1.1 kohdassa kuvattu punainen merkkivalo ei ilmaise.

5.2.21.2 Merkkivalojen on näyttävä myös päivänvalossa, ja lampun kunnon on oltava kuljettajan helposti tarkastettavissa istuimeltaan; laitteen osan vioittuminen ei saa johtaa kyseessä olevan jarrulaitteen tehon alenemiseen.

5.2.21.3 Jollei toisin ole määrätty: 5.2.21.3.1 kaikki käyttöhäiriöt ja viat on ilmaistava kuljettajalle edellä mainituilla merkkivaloilla viimeistään silloin, kun kyseessä olevan jarrun hallintalaite kytketään päälle, 5.2.21.3.2 merkkivalojen on pysyttävä sytytettyinä niin kauan kuin käyttöhäiriö/vika ilmenee ja virtalukko (käynnistyskytkin) on kytketty päälle, 5.2.21.3.3 merkkivalon on oltava päällä jatkuvasti (ei vilkkuva).

5.2.21.4 Edellä mainittujen merkkivalojen on sytyttävä, kun ajoneuvon sähköpiirit (ja jarrujärjestelmä) käynnistetään. Kun ajoneuvo on paikallaan, jarrujärjestelmän avulla on voitava varmentaa ennen merkkivalojen sammuttamista, ettei jarruissa ole käyttöhäiriöitä tai vikoja. Sellaiset käyttöhäiriöt ja viat, joiden olisi kytkettävä edellä mainitut merkkivalot päälle mutta joita ei havaita ajoneuvon ollessa paikallaan, on tallennettava muistiin, ja ne on ilmaistava kuljettajalle tämän käynnistäessä ajoneuvon ja kaikkina aikoina, kun virtalukko (käynnistyskytkin) on kytketty päälle ja niin kauan kuin jarruissa on käyttöhäiriö tai vika.

5.2.21.5 Muista kuin määritellyistä toimintahäiriöistä (tai vioista) tai muusta moottorikäyttöisen ajoneuvon jarruja ja/tai käyttökoneistoa koskevasta tiedosta voidaan ilmoittaa 5.2.21.1.2 kohdassa määritellyllä keltaisella merkkivalolla, kunhan seuraavat vaatimukset täyttyvät: 5.2.21.5.1 ajoneuvo on paikallaan, 5.2.21.5.2 jarrulaitteisto on käynnistetty ensimmäisen kerran ja merkkivalo on ilmoittanut 5.2.21.4 kohdassa täsmennetyn menettelyn mukaisesti, ettei määriteltyjä toimintahäiriöitä (tai vikoja) ole havaittu, 5.2.21.5.3 muista kuin määritellyistä vikaantumisista tai muusta tiedosta ilmoitetaan ainoastaan vilkkuvalla merkkivalolla. Merkkivalo sammuu, kun ajoneuvon vauhti ylittää ensimmäisen kerran 10 km/h.

5.2.22 Jarrutuksesta ilmoittava signaalin aktivoituminen jarruvalojen sytyttämiseksi.

5.2.22.1 Kun kuljettaja kytkee päälle seisontajarrun, aktivoituu signaali, jonka johdosta jarruvalot syttyvät.

5.2.22.2 Edellä mainitun signaalin on aktivoiduttava myös silloin, kun seisontajarru kytkeytyy päälle automaattisen jarrutuksen seurauksena. Kun aikaan saatu hidastuminen on alle 0,7 m/s2, signaali deaktivoituu (8).

5.2.22.3 Edellä mainittu signaali ei aktivoidu, kun seisontajarrun osa kytkeytyy päälle selektiivisen jarrutuksen seurauksena (9).

5.2.22.4 Sähköinen hyötyjarrujärjestelmä, joka aiheuttaa hidastumisvoiman, kun kaasupoljin vapautetaan, ei aktivoi edellä mainittua signaalia.

5.2.23 Kun ajoneuvo on varustettu hätäjarrutuksesta ilmoittavalla järjestelmällä, hätäjarrutussignaalin aktivoinnin ja deaktivoinnin on täytettävä seuraavat vaatimukset:

5.2.23.1 Signaali aktivoituu, kun seisontajarrua käytetään vähintään 6 m/s2:n hidastuvuudessa. Signaali deaktivoituu viimeistään silloin, kun hidastuvuus on alle 2,5 m/s2.

5.2.23.2 Seuraavat vaatimukset voidaan myös hyväksyä: a) Signaali voi aktivoitua seisontajarrutuksen yhteydessä, kun jarrutus aiheuttaa kuormittamattomassa tilassa ja vaihde vapaalla liitteessä 3 kuvatuissa tyyppi 0 -testiolosuhteissa vähintään 6 m/s2:n hidastuvuuden. Signaali deaktivoituu viimeistään silloin, kun hidastuvuus on alle 2,5 m/s2. tai b) Signaali aktivoituu, kun seisontajarrua painetaan yli 50 km/h vauhdissa ja kun lukkiutumisenestojärjestelmä on täydessä toiminnassa (liitteessä 6 olevan 2 kohdan mukaisesti). Signaali deaktivoituu, kun lukkiutumisenestojärjestelmä ei enää ole täydessä toiminnassa.

5.2.24 Jäljempänä 12.2–12.3 kohdan edellytysten mukaisesti 2.25 kohdan määritelmien mukaisella ESC-järjestelmällä varustetun ajoneuvon on täytettävä tämän säännön liitteessä 9 olevaan A osaan sisältyvät laitteistoa, tehoa ja testausta koskevat vaatimukset.

5.2.24.1 Vaihtoehtona 5.2.24 kohdan vaatimuksille M1- ja N1-luokan ajoneuvojen, joiden massa on ajokunnossa > 1 735 kg, voidaan varustaa ajoneuvon vakautustoiminteella, joka käsittää kaatumisen hallinnan ja suuntaohjauksen ja täyttää säännön nro 13 liitteen 21 sisältämät tekniset vaatimukset.

5.2.25 M1- ja N1-luokan moottorikäyttöisten ajoneuvojen, jotka on varustettu tilapäiskäyttöön tarkoitetuilla vararenkailla tai -pyörillä, on täytettävä säännön nro 64 liitteen 3 sisältämät tekniset vaatimukset.

6. TESTIT

Sellaisille ajoneuvoille tehtävät jarrutustestit, joille on haettu hyväksyntää, ja vaadittava jarrutusteho esitetään tämän säännön liitteessä 3.

7. AJONEUVOTYYPIN TAI JARRUJÄRJESTELMÄN MUUTTAMINEN JA HYVÄKSYNNÄN LAAJENTAMINEN

7.1 Ajoneuvotyypin hyväksyneelle hallinnolliselle yksikölle on ilmoitettava kaikista ajoneuvotyyppiin tai jarrujärjestelmään tehdyistä muutoksista. Tämän jälkeen kyseinen yksikkö voi joko 7.1.1 katsoa, että tehdyillä muutoksilla ei todennäköisesti ole olennaisia kielteisiä vaikutuksia ja että ajoneuvo täyttää yhä vaadittavat edellytykset tai 7.1.2 pyytää testien suorittamisesta vastaavalta tutkimuslaitokselta lisätietoja.

7.2 Ilmoitus hyväksynnän vahvistuksesta, laajennuksesta tai epäämisestä on toimitettava edellä 4.3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille.

7.3 Hyväksynnän laajennuksen myöntävän toimivaltaisen viranomaisen on annettava järjestysnumero kullekin laajennuksesta laaditulle ilmoituslomakkeelle.

8. TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS

Tuotannon vaatimustenmukaisuuden testausmenettelyjen on oltava sopimuksen lisäyksen 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) mukaisia ja täytettävä seuraavat vaatimukset:

8.1 Tämän säännön nojalla hyväksytty ajoneuvo on valmistettava siten, että se vastaa hyväksyttyä tyyppiä täyttämällä 5 kohdassa määrätyt vaatimukset.

8.2 Tyyppihyväksynnän myöntänyt viranomainen voi milloin tahansa tarkastaa kussakin tuotantolaitoksessa sovellettavat vaatimustenmukaisuuden valvontamenetelmät. Tarkastus suoritetaan yleensä joka toinen vuosi.

9. SEURAAMUKSET VAATIMUSTENMUKAISUUDESTA POIKKEAVASTA TUOTANNOSTA

9.1 Tämän säännön nojalla ajoneuvolle myönnetty tyyppihyväksyntä voidaan peruuttaa, jos 8.1 kohdassa määrättyjä vaatimuksia ei noudateta.

9.2 Jos tätä sääntöä soveltava sopimuspuoli peruuttaa aiemmin myöntämänsä hyväksynnän, sen on viipymättä ilmoitettava tästä muille tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille lähettämällä jäljennös tämän säännön liitteen 1 mukaiselle mallille laaditusta ilmoituslomakkeesta.

10. TUOTANNON LOPETTAMINEN

Jos hyväksynnän haltija lopettaa kokonaan tämän säännön nojalla hyväksytyn ajoneuvotyypin valmistuksen, hyväksynnän haltijan on ilmoitettava tästä hyväksynnän myöntäneelle viranomaiselle. Kun kyseinen viranomainen saa asiaa koskevan ilmoituksen, hänen on ilmoitettava tästä muille tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille lähettämällä jäljennös tämän säännön liitteen 1 mukaiselle mallille laaditusta ilmoituslomakkeesta.

11. HYVÄKSYNTÄTESTEISTÄ VASTAAVIEN TUTKIMUSLAITOSTEN JA HALLINNOLLISTEN YKSIKÖIDEN NIMET JA OSOITTEET

Tätä sääntöä soveltavien sopimuspuolien on ilmoitettava Yhdistyneiden Kansakuntien sihteeristölle hyväksyntätestauksesta vastaavien teknisten tutkimuslaitosten ja niiden hallinnollisten yksiköiden nimet ja osoitteet, jotka myöntävät hyväksynnän ja joille on lähetettävä ilmoitukset muissa maissa annetusta hyväksynnästä taikka hyväksynnän laajentamisesta, epäämisestä tai peruuttamisesta.

12. SIIRTYMÄSÄÄNNÖKSET

12.1 Tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet saavat edelleen myöntää E-hyväksyntiä muuttamattoman säännön nojalla siihen saakka, kunnes tämän säännön alkuperäisen version viidennen täydennyksen voimaantulosta on kulunut 24 kuukautta.

12.2 Tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet voivat 1. päivästä marraskuuta 2011 alkaen kieltäytyä antamasta kansallisia tai alueellisia tyyppihyväksyntiä ajoneuvotyypille, joka ei täytä tämän säännön, sellaisena kuin se on muutettuna yhdeksännellä täydennyksellä, vaatimuksia ja jota ei ole varustettu elektronisella ajonvakautusjärjestelmällä ja hätäjarrutehostimella, jotka täyttävät kumpikin tämän säännön liitteeseen 9 sisältyvät vaatimukset.

12.3 Tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet voivat 1. päivästä marraskuuta 2013 alkaen kieltäytyä suorittamasta ensimmäistä kansallista rekisteröintiä ajoneuvolle, joka ei täytä tämän säännön, sellaisena kuin se on muutettuna yhdeksännellä täydennyksellä, vaatimuksia ja jota ei ole varustettu elektronisella ajonvakautusjärjestelmällä ja hätäjarrutehostimella, jotka täyttävät kumpikin tämän säännön liitteeseen 9 sisältyvät vaatimukset.

12.4 Tämän säännön alkuperäisen version yhdeksännen täydennyksen virallisesta voimaantulopäivästä alkaen tätä sääntöä soveltavien sopimuspuolten a) on myönnettävä tämän säännön mukainen hyväksyntä ajoneuvolle, joka täyttää tämän säännön alkuperäisen version, sellaisena kuin se on muutettuna yhdeksännellä täydennyksellä, vaatimukset. b) mutta ne eivät voi myöntää hyväksyntää tämän säännön, sellaisena kuin se on muutettuna tämän säännön alkuperäisen version seitsemännellä täydennyksellä, nojalla.

12.5 Tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet saavat edelleen myöntää hyväksyntiä sellaisille ajoneuvotyypeille, jotka täyttävät tämän säännön, sellaisena kuin se on muutettuna tämän säännön alkuperäisen version kuudennella täydennyksellä, vaatimukset.

(1) Tässä säännössä määrätään N1-luokan ajoneuvoja koskevista vaatimuksista, jotka ovat vaihtoehtoisia säännön nro 13 vaatimuksille. Osapuolet, jotka soveltavat sekä sääntöä nro 13 että tätä sääntöä, tunnustavat molempien sääntöjen mukaiset hyväksynnät yhtä päteviksi. M1- ja N1-ajoneuvoluokat on määritelty ajoneuvojen rakenteesta tehdyn kodifioidun päätöslauselman (R.E.3) liitteessä 7 (TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna muutoksella 4).

(2) Akseliryhmä katsotaan yhdeksi akseliksi ja kaksirenkaiset pyörät katsotaan yhdeksi pyöräksi.

(3) Saksa 1, Ranska 2, Italia 3, Alankomaat 4, Ruotsi 5, Belgia 6, Unkari 7, Tšekki 8, Espanja 9, Serbia 10, Yhdistynyt kuningaskunta 11, Itävalta 12, Luxemburg 13, Sveitsi 14, 15 (antamatta), Norja 16, Suomi 17, Tanska 18, Romania 19, Puola 20, Portugali 21, Venäjä 22, Kreikka 23, Irlanti 24, Kroatia 25, Slovenia 26, Slovakia 27, Valko-Venäjä 28, Viro 29, 30 (antamatta), Bosnia ja Hertsegovina 31, Latvia 32, 33 (antamatta), Bulgaria 34, 35 (antamatta), Liettua 36, Turkki 37, 38 (antamatta), Azerbaidžan 39, entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia 40, 41 (antamatta), Euroopan yhteisö 42 (tyyppihyväksynnän myöntäjinä ovat jäsenvaltiot, jotka käyttävät omia ETY-merkkejään), Japani 43, 44 (antamatta), Australia 45, Ukraina 46, Etelä-Afrikka 47, Uusi-Seelanti 48, Kypros 49, Malta 50, Korea 51, Malesia 52, Thaimaa 53, 54 ja 55 (antamatta) ja Montenegro 56. Seuraavat numerot annetaan muille maille aikajärjestyksessä sitä mukaa kuin ne ratifioivat pyörillä varustettuihin ajoneuvoihin ja niihin asennettaviin tai niissä käytettäviin varusteisiin ja osiin sovellettavien yhdenmukaisten teknisten vaatimusten hyväksymistä sekä näiden vaatimusten mukaisesti annettujen hyväksymisien vastavuoroista tunnustamista koskevia ehtoja koskevan sopimuksen, ja Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteeri ilmoittaa näin annetut numerot sopimuksen sopimuspuolille.

(4) Hyväksynnän myöntävällä viranomaisella on oikeus tarkastaa seisontajarrujärjestelmä ajoneuvon lisätesteillä.

(5) Katso alaviite 3.

(6) Tutkimuslaitoksen kanssa tehdyn sopimuksen mukaisesti lataustilan tarkastusta ei vaadita ajoneuvoilta, joissa on sisäinen energianlähde ajoakkujen lataamista varten ja keinot säännellä akkujen lataustilaa.

(7) Kunnes yhtenäisistä testausmenettelyistä on sovittu, valmistajan on annettava tutkimuslaitokselle selvitys mahdollisista ohjauksen välityksen toimintahäiriöistä ja niiden vaikutuksista. Tutkimuslaitos ja ajoneuvon valmistaja käsittelevät nämä tiedot ja sopivat niistä.

(8) Tyyppihyväksynnän yhteydessä ajoneuvon valmistajan on vahvistettava, että tämä vaatimus täyttyy.

(9) Selektiivinen jarrutustoiminto voidaan muuttaa jarrutuksen aikana automaattiseksi jarrutukseksi.

LIITE 1 ILMOITUS (1) (Enimmäiskoko: A4 (210 × 297 mm)) (1) Tyyppihyväksyntäviranomaisen on toimitettava säännön nro 90 mukaista hyväksyntää hakevan hakijan tai hakijoiden pyynnöstä tämän liitteen lisäykseen 1 sisältyvät tiedot. Näitä tietoja ei kuitenkaan toimiteta muuhun tarkoitukseen kuin säännön nro 90 mukaista hyväksyntää varten. LISÄYS 1 Luettelo ajoneuvoa koskevista tiedoista säännön nro 90 mukaista hyväksyntää varten 1. Ajoneuvotyypin kuvaus … 1.1 Ajoneuvon kaupallinen nimi tai merkki … 1.2 Ajoneuvoluokka … 1.3 Ajoneuvotyyppi säännön nro 13-H mukaisen hyväksynnän mukaan … 1.4 Ajoneuvotyyppiä edustavien ajoneuvojen mallit tai kaupalliset nimet: … … 1.5 Valmistajan nimi ja osoite … 2. Jarrupäällysteiden merkki ja tyyppi … 2.1 Kaikkien liitteen 3 aiheellisten määräysten mukaisesti testatut jarrupäällysteet … 2.2 Liitteen mukaan testatut jarrupäällysteet … 3. Ajoneuvon vähimmäismassa … 3.1 Massan jakautuminen akseleille (enimmäisarvo) … 4. Ajoneuvon enimmäismassa … 4.1 Massan jakautuminen akseleille (enimmäisarvo) … 5. Ajoneuvon huippunopeus … 6. Renkaan ja pyörän mitat … 7. Piirijako (esimerkiksi etu-/takapyörät tai diagonaalinen jako) … 8. Ilmoitus siitä, mikä järjestelmä toimii varajarrujärjestelmänä … 9. Eritelmä jarruventtiileistä (soveltuvin osin) … 9.1 Kuormituksen tunnistusventtiilit … 9.2 Paineventtiilien asetus … 10. Suunniteltu jarruvoiman jakautuminen … 11. Eritelmät jarrusta … 11.1 Levyjarrun tyyppi (esimerkiksi mäntien lukumäärä sekä niiden mitta (mitat), jäähdytettävät tai umpinaiset levyt) … … 11.2 Rumpujarrun tyyppi (esimerkiksi duoservo sekä männän koko ja rummun mitat) … … 11.3 Paineilmajarrujärjestelmien osalta ilmoitetaan esimerkiksi kammioiden sekä varsien tyyppi ja koko jne … … 12. Pääsylinterin tyyppi ja koko … 13. Jarrutehostimen tyyppi ja koko …

LIITE 2 HYVÄKSYNTÄMERKKIEN ASETTELU MALLI A (Ks. tämän säännön 4.4 kohta) Edellä esitetty ajoneuvoon kiinnitetty merkki osoittaa, että kyseinen ajoneuvotyyppi on hyväksytty jarrulaitteiden osalta Yhdistyneessä kuningaskunnassa (E11) säännön nro 13-H nojalla hyväksyntänumerolla 002439. Hyväksyntänumeron kaksi ensimmäistä lukua ilmaisevat, että hyväksyntä on myönnetty alkuperäisessä muodossa olevan säännön nro 13-H vaatimusten mukaisesti. Lisämaininta ”ESC” tarkoittaa, että ajoneuvo täyttää tämän säännön liitteessä 9 olevat ajonvakautusjärjestelmää ja hätäjarrutehostinta koskevat vaatimukset. MALLI B (Ks. tämän säännön 4.5 kohta) Edellä esitetty ajoneuvoon kiinnitetty merkki osoittaa, että kyseinen ajoneuvotyyppi on hyväksytty Yhdistyneessä kuningaskunnassa (E11) sääntöjen nro 13-H ja nro 24 nojalla (1). (Jälkimmäisessä tapauksessa oikaistu absorptiokerroin on 1,30 m-1). Hyväksyntänumerot osoittavat, että hyväksyntäpäivänä sääntö nro 13-H oli alkuperäisessä muodossaan ja sääntöön nro 24 oli tehty 02-sarjan muutokset. (1) Tämä numero on annettu ainoastaan esimerkkinä.

LIITE 3 JARRUTUSTESTIT JA JARRUJÄRJESTELMIEN TEHO 1. JARRUTUSTESTIT 1.1 Yleistä 1.1.1 Jarrujärjestelmien tehovaatimuksien on perustuttava ajoneuvon jarrutusmatkaan ja keskimääräiseen täysin kehittyneeseen hidastuvuuteen. Jarrujärjestelmän teho on määriteltävä mittaamalla jarrutusmatka suhteessa ajoneuvon jarrutuksen alkunopeuteen ja/tai mittaamalla täysin kehittynyt keskimääräinen hidastuvuus testin aikana. 1.1.2 Jarrutusmatka on ajoneuvon kulkema matka jarrulaitteen käytön aloitushetkestä ajoneuvon pysähtymishetkeen; alkunopeus on ajoneuvon nopeus jarrulaitteen käytön aloitushetkellä; alkunopeuden on oltava vähintään 98 prosenttia kyseessä olevalle testille määrätystä nopeudesta. Täysin kehittynyt keskimääräinen hidastuvuus (dm) on laskettava keskimääräisenä hidastuvuutena suhteessa matkaan välillä vb–ve seuraavan kaavan mukaisesti: jossa vo = alkunopeus (km/h) vb = ajoneuvon nopeus arvolla 0,8 vo (km/h) ve = ajoneuvon nopeus arvolla 0,1 vo (km/h) sb = vo:n ja vb:n välillä kuljettu matka metreinä, se = vo:n ja ve:n välillä kuljettu matka metreinä, Nopeus ja etäisyys on määriteltävä testivälineillä, joiden tarkkuus on ± 1 prosenttia testille määrätystä nopeudesta. Arvo dm voidaan määritellä muilla menetelmillä kuin nopeuden ja etäisyyden mittauksella; siinä tapauksessa laskentatarkkuuden poikkeama saa olla enintään ± 3 prosenttia. 1.2 Ajoneuvon jarrutusteho on kaikkien ajoneuvojen hyväksyntää varten mitattava testeissä ajoradalla seuraavissa olosuhteissa: 1.2.1 ajoneuvon massan on oltava kunkin testityypin vaatimusten mukainen ja se on ilmoitettava testausselosteessa, 1.2.2 testi on tehtävä kullekin testityypille vahvistetulla nopeudella; jos ajoneuvon suurin rakenteellinen nopeus on pienempi kuin testille vahvistettu nopeus, testi on suoritettava ajoneuvon suurimmalla nopeudella, 1.2.3 testeissä vaaditun tehon tuottamiseen tarvittava jarrun hallintalaitteeseen kohdistettava voima ei saa ylittää vahvistettua enimmäisarvoa, 1.2.4 tienpinnan on oltava riittävän pitävä, jollei asiaa koskevissa liitteissä muuta määrätä, 1.2.5 testit on suoritettava olosuhteissa, joissa tuulen ei katsota voivan vaikuttaa testituloksiin, 1.2.6 testejä aloitettaessa ajoneuvon renkaiden on oltava kylmät ja rengaspaineen on oltava pyöriin kohdistuvalle kuormalle vahvistetun paineen mukainen ajoneuvon ollessa paikallaan, 1.2.7 määrätty teho on saavutettava ilman pyörien lukkiutumista nopeuden ollessa yli 15 km/h siten, että ajoneuvo ei poikkea 3,5 metrin levyiseltä ajoradalta, kallistuskulma ei ylitä 15 astetta ja ajoneuvo ei tärise epätavallisesti, 1.2.8 kokonaan tai osittain sähkömoottorilla (tai -moottoreilla) käyvien ajoneuvojen, joissa moottorit on kytketty pysyvästi pyöriin, kaikki testit on suoritettava moottori(t) käynnissä, 1.2.9 sellaisten 1.2.8 kohdan mukaisten ajoneuvojen osalta, joissa on A-luokan sähköinen hyötyjarrujärjestelmä, tässä liitteessä olevassa 1.4.3.1 kohdassa kuvatut käyttäytymistestit on tehtävä radalla, jonka pitokerroin on alhainen (liitteessä 6 olevan 5.2.2 kohdan mukaisesti), 1.2.9.1 lisäksi sellaisten ajoneuvojen osalta, joissa on A-luokan sähköinen hyötyjarrujärjestelmä, vaihteen vaihtamisen ja kaasupolkimen vapauttamisen kaltaiset hetkittäiset olosuhteet eivät saa vaikuttaa ajoneuvon käyttäytymiseen 1.2.9 kohdassa kuvatuissa testausolosuhteissa, 1.2.10 edellä 1.2.9 ja 1.2.9.1 kohdassa tarkoitettujen testien aikana pyörien lukkiutuminen ei ole sallittua. Ohjaussuunnan korjaaminen on kuitenkin sallittua, jos ohjauksen käyttölaitteen kiertymiskulma on kahden ensimmäisen sekunnin aikana enintään 120 astetta ja enintään 240 astetta kokonaisuudessaan, 1.2.11 sellaisten ajoneuvojen osalta, joiden sähkökäyttöiset seisontajarrut saavat voimansa ajovoima-akuista (tai vara-akusta), joihin syötetty energia on peräisin ainoastaan riippumattomasta ulkoisesta latausjärjestelmästä, näiden akkujen lataustilan on oltava jarrutehotestin aikana keskimäärin enintään 5 prosenttia sitä lataustilaa suurempi, jossa 5.2.20.5 kohdassa kuvattu jarrujen toimintahäiriöstä ilmoittava varoitusmerkki syttyy. Jos varoitusmerkki syttyy, akkuja voidaan hieman ladata testien aikana, jotta niiden lataustila pysyy vaadituissa rajoissa. 1.3 Ajoneuvon käyttäytyminen jarrutuksen aikana 1.3.1 Jarrutustesteissä ja erityisesti suurilla nopeuksilla suoritettavissa testeissä ajoneuvon yleistä käyttäytymistä on tarkkailtava jarrutuksen aikana. 1.3.2 Ajettaessa tiellä, jonka pito on alhainen, ajoneuvon on täytettävä tämän säännön liitteessä 5 ja/tai liitteessä 6 määrätyt vaatimukset. 1.3.2.1 Jäljempänä 5.2.7 kohdan mukaisella jarrujärjestelmällä, jossa tietyn akselin (tai akselien) jarrutus käsittää enemmän kuin yhden jarrumomentin lähteen ja jossa mikä tahansa yksittäinen lähde voi vaihdella suhteessa muihin lähteisiin, varustetun ajoneuvon on täytettävä liitteen 5 tai vaihtoehtoisesti liitteen 6 vaatimukset ajoneuvon ohjausstrategiassa sallittujen suhteiden mukaisesti (1). 1.4 Tyyppi 0 -testi (tavallinen tehotesti jarrut kylminä) 1.4.1 Yleistä 1.4.1.1 Käyttöjarrujen kuumimman akselin keskimääräisen lämpötilan on ennen jarrun käyttämistä oltava 65–100 °C jarrupäällysteiden sisältä taikka levyn tai rummun palan hankauspinnasta mitattuna. 1.4.1.2 Testi on tehtävä seuraavissa olosuhteissa: 1.4.1.2.1 ajoneuvon on oltava kuormitettu siten, että sen massa jakautuu akseleille valmistajan ilmoituksen mukaisesti; jos kuormaa voidaan jakaa akseleille usealla tavalla, enimmäismassan jakautuminen akseleille on järjestettävä siten, että akselimassat ovat verrannolliset suurimpiin sallittuihin akselimassoihin, 1.4.1.2.2 jokainen testi on toistettava kuormittamattomalla ajoneuvolla; etuistuimella saa olla ajajan lisäksi toinen henkilö, joka huolehtii testitulosten kirjaamisesta, 1.4.1.2.3 sähköisellä hyötyjarrujärjestelmällä varustettuihin ajoneuvoihin sovellettavat vaatimukset määräytyvät tämän järjestelmän luokan mukaan: Luokka A: Tyyppi 0 -testien aikana ei saa käyttää mitään erillistä sähköisen hyötyjarrutuksen hallintalaitetta. Luokka B: Sähköisen hyötyjarrujärjestelmän osuus jarruvoimasta ei saa olla järjestelmäsuunnitelmissa taattua vähimmäistasoa suurempi. Tämä edellytys täyttyy, jos akkujen lataustila on yksi seuraavista: a) valmistajan suosittelema enimmäislataustaso, joka on ilmoitettu ajoneuvon eritelmissä, b) vähintään 95 prosenttia täydestä lataustasosta, kun valmistaja ei ole antanut erillistä suositusta, c) ajoneuvon automaattisen lataustilan seurantajärjestelmän enimmäistaso. 1.4.1.2.4 jarrujen vähimmäistehon raja-arvot ajoneuvo kuormitettuna ja kuormittamattomana tehtävissä testeissä vahvistetaan jäljempänä; ajoneuvon on täytettävä vahvistetut jarrutusmatkaa ja täysin kehittyneen hidastuvuuden keskiarvoa koskevat vaatimukset, mutta molempien parametrien mittaaminen ei ole välttämättä tarpeellista, 1.4.1.2.5 tien on oltava tasainen; ellei toisin määrätä, kussakin testissä saa olla enintään kuusi pysähdystä, ajoneuvoon tutustumiseen mahdollisesti tarvittavat pysähdykset mukaan luettuina. 1.4.2 Tyyppi 0 -testi vaihde vapaalla, tässä liitteessä olevan 2.1.1 kohdan A alakohdan mukainen käyttöjarrutus. Testi on tehtävä määrätyillä nopeuksilla, mutta näihin nopeuksiin sallitaan kuitenkin tietty poikkeama. Määrätty vähimmäisteho on saavutettava. 1.4.3 Tyyppi 0 -testi vaihde kytkettynä päälle, tässä liitteessä olevan 2.1.1 kohdan B alakohdan mukainen käyttöjarrutus. 1.4.3.1 Testi on tehtävä vaihde kytkettynä päälle tässä liitteessä olevan 2.1.1 kohdan B alakohdassa määrätystä nopeudesta alkaen. Määrätty vähimmäisteho on saavutettava. Tätä testiä ei tehdä, jos ajoneuvon enimmäisnopeus on ≤ 125 km/h. 1.4.3.2 Suurimmat tosiasialliset jarrutustehon arvot mitataan, ja ajoneuvon käyttäytymisen on oltava tässä liitteessä olevan 1.3.2 kohdan mukainen. Jos ajoneuvon enimmäisnopeus on kuitenkin yli 200 km/h, testinopeus on 160 km/h. 1.5 Tyyppi I -testi (häipymis- ja palautumistesti) 1.5.1 Lämmitysmenettely 1.5.1.1 Kaikkien ajoneuvojen käyttöjarrut testataan kytkemällä ja vapauttamalla jarrut useita kertoja ajoneuvo kuormitettuna taulukossa mainituissa olosuhteissa: Olosuhteet v1 (km/h) v2 (km/h) Δt (s) n 80 % vmax ≤ 120 0,5 v1 45 15 jossa v1 = alkunopeus jarrutuksen alkaessa v2 = nopeus jarrutuksen päättyessä vmax = ajoneuvon huippunopeus n = jarrutusten lkm Δt = jarrutussyklin kestoaika: aika jarrutuksen alusta seuraavan jarrutuksen alkuun. 1.5.1.2 Jos ajoneuvon ominaisuudet tekevät Δt-arvolle määrätyn kestoajan noudattamisen mahdottomaksi, kestoaikaa voidaan pidentää; kaikissa tapauksissa ajoneuvon jarrutukseen ja kiihdytykseen tarvittavan ajan lisäksi jokaisessa syklissä on sallittava 10 sekuntia nopeuden v1 vakiinnuttamiseksi. 1.5.1.3 Hallintalaitteeseen kohdistettava voima on säädettävä siten, että jokaisessa jarrutuksessa saavutetaan 3 m/s2:n täysin kehittynyt keskimääräinen hidastuvuus; alustavasti voidaan tehdä kaksi testiä asianmukaisen poljinvoiman määrittämiseksi. 1.5.1.4 Jarrutusten aikana on suurimman vaihteen (lukuun ottamatta ylivaihdetta jne.) oltava jatkuvasti kytkettynä. 1.5.1.5 Jarrutuksen jälkeisessä kiihdytyksessä vaihteistoa on käytettävä siten, että v1-nopeus saavutetaan mahdollisimman nopeasti (suurin moottorin ja vaihteiston sallima kiihtyvyys). 1.5.1.6 Sellaisten ajoneuvojen osalta, joiden teho ei ole riittävä tekemään jarrujen lämmityssyklejä, testit on tehtävä noudattamalla määrättyä nopeutta ensimmäisen jarrutuksen aikana ja kiihdyttämällä tämän jälkeen ajoneuvoa mahdollisimman nopeasti 45 sekunnin ajan, kunnes jarrutetaan uudelleen kyseisenä hetkenä saavutetussa nopeudessa. 1.5.1.7 B-luokan sähköisellä hyötyjarrujärjestelmällä varustettujen ajoneuvojen osalta ajoneuvon akkujen tilan on testien alussa oltava sellainen, että sähköisen hyötyjarrujärjestelmän osuus jarruvoimasta ei ole järjestelmäsuunnitelmissa taattua vähimmäistasoa suurempi. Tämä edellytys täyttyy, jos akkujen lataustila on jokin 1.4.1.2.3 kohdassa luetelluista lataustiloista. 1.5.2 Kuumajarrutusteho 1.5.2.1 Tyyppi I -testin lopuksi (tässä liitteessä olevassa 1.5.1 kohdassa esitetty testi) käyttöjarrujärjestelmän kuumajarrutusteho on mitattava samoissa olosuhteissa (ja erityisesti hallintalaitteeseen kohdistettava voima ei saa olla suurempi kuin todellisuudessa käytetty keskimääräinen voima) kuin tyyppi 0 -testissä vaihde kytkettynä vapaalle (lämpötila voi olla erilainen). 1.5.2.2 Kuumajarrutusteho ei saa olla alle 75 prosenttia (2) vahvistetusta arvosta eikä alle 60 prosenttia vaihde vapaalla tehtävässä tyyppi 0 -testissä kirjatusta arvosta. 1.5.2.3 Sellaisten ajoneuvojen osalta, jotka on varustettu A-luokan sähköisellä hyötyjarrujärjestelmällä, suurimman vaihteen on jarrutuksen aikana oltava koko ajan kytkettynä päälle ja mahdollista erillistä sähköistä jarrun hallintalaitetta ei saa käyttää. 1.5.2.4 B-luokan sähköisellä hyötyjarrujärjestelmällä varustettujen ajoneuvojen, joilla on tehty tämän liitteen 1.5.1.6 kohdan mukaiset lämmityssyklit, kuumajarrutustestit on tehtävä sillä suurimmalla nopeudella, jonka ajoneuvo voi saavuttaa jarrujen lämmityssyklien päätteeksi, ellei tämän liitteen 2.1.1 kohdan A alakohdassa määriteltyä nopeutta voida saavuttaa. Vertailun vuoksi myöhempi kylmillä jarruilla tehtävä tyyppi 0 -testi on toistettava tällä samalla nopeudella ja samalla sähköisen hyötyjarrutuksen osuudella, joka määräytyy akun asianmukaisen lataustilan perusteella, kuin kuumajarrutustesti. Palautumisprosessin ja -testin jälkeen jarrupäällysteet voidaan kunnostaa ennen testiä, jossa vertaillaan toisen kylmäjarrutustestin tulosta kuumajarrutustestin tuloksiin tämän liitteen 1.5.2.2 tai 1.5.2.5 kohdan vaatimusten mukaisesti. 1.5.2.5 Sellaisella moottoriajoneuvolla, joka täyttää 1.5.2.2 kohdassa vahvistetun 60 prosentin vaatimuksen mutta ei 75 prosentin (3) vaatimusta, voidaan tehdä ylimääräinen testi lämpimillä jarruilla kohdistamalla hallintalaitteeseen voima, joka ei ole suurempi kuin tässä liitteessä olevassa 2 kohdassa ilmoitettu voima. Molempien testien tulokset on merkittävä testausselosteeseen. 1.5.3 Palautumismenettely Välittömästi kuumajarrutustestin jälkeen ajoneuvoa jarrutetaan neljä kertaa 50 km/h:n nopeudesta alkaen vaihteen ollessa päällä ja keskimääräisen hidastuvuuden ollessa 3 m/s2. Ennen kutakin peräkkäistä pysähdystä ajetaan 1,5 km:n välimatka. Välittömästi kunkin pysähdyksen jälkeen ajoneuvo kiihdytetään mahdollisimman nopeasti 50 km/h:n nopeuteen, ja tätä vauhtia pidetään yllä seuraavaan pysähdykseen asti. 1.5.3.1 B-luokan sähköisellä jarrutusenergian talteenottojärjestelmällä varustettujen ajoneuvojen akut voidaan ladata uudelleen tai vaihtaa ladattuihin akkuihin palautumismenettelyn loppuun saattamiseksi. 1.5.4 Palautumisteho Palautumismenettelyn lopuksi on mitattava käyttöjarrujärjestelmän palautusteho samoissa olosuhteissa kuin vaihde vapaana tehtävässä tyyppi 0 -testissä (lämpötilaolosuhteet saavat olla erilaiset) kohdistamalla hallintalaitteeseen keskimääräinen voima, joka on enintään vastaavassa tyyppi 0 -testissä käytetty keskimääräinen hallintalaitteeseen kohdistettu voima. Tämä kuumajarrutusteho ei saa olla alle 70 prosenttia eikä yli 150 prosenttia vaihde vapaalla tehtävässä tyyppi 0 -testissä kirjatusta arvosta. 1.5.4.1 B-luokan sähköisellä hyötyjarrujärjestelmällä varustettujen ajoneuvojen palautumistesti on tehtävä niin, että hyötyjarrujärjestelmä on kytketty pois päältä, eli 1.5.4 kohdan vaatimusten mukaisesti. Kun jarrupäällysteet on kunnostettu, tyyppi 0 -testi toistetaan uudelleen samalla nopeudella kuin palauttamistesti ja niin, että sähköinen hyötyjarrujärjestelmä on kytketty pois päältä ja vaihde on vapaalla, ja näitä testituloksia verrataan keskenään. Moottoriajoneuvojen osalta tämä kuumajarrutusteho ei saa olla alle 70 prosenttia eikä yli 150 prosenttia tässä viimeiseksi tehtävässä tyyppi 0 -testissä kirjatusta arvosta. 2. JARRUJÄRJESTELMIEN TEHO 2.1 Käyttöjarrujärjestelmä 2.1.1 Käyttöjarrut on testattava taulukossa mainituissa olosuhteissa: A) Tyyppi 0 –testi vaihde vapaalla v s ≤ dm ≥ 100 km/h 0,1 v + 0,0060 v2 (m) 6,43 m/s2 B) Tyyppi 0 –testi vaihde kytkettynä päälle v s ≤ dm ≥ 80 % vmax ≤ 160 km/h 0,1 v + 0,0060 v2 (m) 5,76 m/s2 f 6,5–50 daN jossa v = testinopeus (km/h) s = jarrutusmatka metreinä dm = täysin kehittynyt keskimääräinen hidastuvuus (m/s2) f = poljinvoima (daN) vmax = ajoneuvon suurin nopeus (km/h) 2.1.2 Moottoriajoneuvon, joka on hyväksytty jarruttoman perävaunun vetoon, ja siihen kytketyn perävaunun on saavutettava tyyppi 0 -testissä 5,4 m/s2:n vähimmäisteho sekä kuormitettuna että kuormittamattomana. Yhdistelmän teho tarkastetaan laskutoimituksilla, jotka pohjautuvat pelkän (kuormitetun) moottoriajoneuvon saavuttamaan todelliseen jarrutuksen enimmäistehoon vaihde vapaalla tehtävän tyyppi 0 -testin aikana, seuraavaa kaavaa käyttämällä (käytännön testejä ajoneuvoon kytketyn jarruttoman perävaunun kanssa ei vaadita): jossa dM + R = laskettu moottoriajoneuvon täysin kehittynyt keskimääräinen hidastuvuus (m/s2), kun ajoneuvo on kytketty jarruttomaan perävaunuun dM = pelkän moottoriajoneuvon saavuttama täysin kehittynyt keskimääräinen hidastuvuus tyyppi 0 -testin aikana vaihde vapaalla (m/s2) PM = kuormitetun moottoriajoneuvon massa PR = jarruttoman perävaunun enimmäismassa. Perävaunu voi olla kytkettynä moottoriajoneuvon valmistajan ilmoituksen mukaisesti. 2.2 Varajarrujärjestelmä 2.2.1 Varajarrujärjestelmän teho testataan vaihde vapaana tehtävällä tyyppi 0 -testillä 100 km/h:n nopeudesta alkaen siten, että käyttöjarrun hallintalaitteeseen kohdistetaan vähintään 6,5:n ja enintään 50 daN:n voima. 2.2.2 Varajarrujärjestelmällä jarrutettaessa jarrutusmatka ei saa ylittää seuraavaa arvoa: 0,1 v + 0,0158 v2 (m) eikä täysin kehittynyt keskimääräinen hidastuvuus saa olla alle 2,44 m/s2 (vastaa edellä esitetyn kaavan toista termiä). 2.2.3 Varajarrun tehokkuus on testattava jäljittelemällä todellista käyttöjarrujärjestelmän vioittumista. 2.2.4 Sähköistä hyötyjarrujärjestelmää käyttävien ajoneuvojen jarrutusteho tutkitaan lisäksi seuraavassa kahdessa käyttöhäiriötilanteessa: 2.2.4.1 käyttöjarrun sähköisten osien täysimittainen käyttöhäiriö, 2.2.4.2 tilanne, jossa käyttöhäiriö saa sähköisen osan syöttämään suurinta mahdollista jarrutusvoimaa. 2.3 Seisontajarrujärjestelmä 2.3.1 Seisontajarrujärjestelmän on pystyttävä pitämään kuormitettu ajoneuvo paikallaan ylä- tai alamäessä, jonka kaltevuus on 20 prosenttia. 2.3.2 Sellaisen ajoneuvon osalta, joka on hyväksytty perävaunun vetoon, seisontajarrujärjestelmän on pystyttävä pitämään ajoneuvoyhdistelmä paikallaan ylä- tai alamäessä, jonka kaltevuus on 12 prosenttia. 2.3.3 Jos hallintalaite kytketään päälle manuaalisesti, hallintalaitteeseen kohdistuva voima ei saa olla suurempi kuin 40 daN. 2.3.4 Jos hallintalaite on poljin, hallintalaitteeseen kohdistuva voima ei saa olla suurempi kuin 50 daN. 2.3.5 Seisontajarrujärjestelmä, jota on käytettävä useita kertoja ennen vaaditun tehon saavuttamista, on hyväksyttävä. 2.3.6 Tämän säännön 5.2.2.4 kohdassa eritellyn vaatimuksen täyttymisen tarkastamiseksi on suoritettava vaihde vapaalla tehtävä tyyppi 0- testi testin alkunopeuden ollessa 30 km/h. Keskimääräisen täysin kehittyneen hidastuvuuden, joka saavutetaan seisontajarrun käyttöjärjestelmää käytettäessä, ja hidastuvuuden ennen ajoneuvon pysähtymistä on oltava vähintään 1,5 m/s2. Testi on suoritettava ajoneuvo kuormitettuna. Jarrujen hallintalaitteeseen kohdistettava voima ei saa olla määriteltyjä arvoja suurempi. 3. VASTEAIKA 3.1 Jos ajoneuvoon on asennettu käyttöjarrujärjestelmä, joka on täysin tai osittain riippuvainen muusta energianlähteestä kuin kuljettajan lihasvoimasta, sen on täytettävä seuraavat edellytykset: 3.1.1 hätäohjauksessa aika, joka kuluu hallintalaitteen käyttämisestä siihen hetkeen, jolloin jarrutuksen kannalta epäedullisimmin sijaitsevan akselin jarrutusvoima kasvaa vaadittua tehoa vastaavalle tasolle, saa olla enintään 0,6 sekuntia; 3.1.2 nestejarrujärjestelmillä varustettujen ajoneuvojen osalta 3.1.1 kohdan vaatimukset katsotaan täytetyiksi, jos hätäohjauksessa ajoneuvon hidastuminen tai paine jarrutuksen kannalta epäedullisimmin sijaitsevassa jarrusylinterissä saavuttaa vaadittua tehoa vastaavan tason enintään 0,6 sekunnissa. (1) Valmistajan on toimitettava tutkimuslaitokselle tiedot automaattisen ohjausstrategian mukaisesta jarrutuskäyräparvesta. Tutkimuslaitos voi todentaa nämä käyrät. (2) Vastaava jarrutusmatka on 0,1 v + 0,0080 v2 ja täysin kehittynyt keskimääräinen hidastuvuus on 4,82 m/s2 (3) Vastaava jarrutusmatka on 0,1 v + 0,0080 v2 ja täysin kehittynyt keskimääräinen hidastuvuus on 4,82 m/s2 LISÄYS AKKUJEN LATAUSTILAN SEURANTAMENETTELY Tätä menettelyä sovelletaan ajoneuvon ajovoima-akkuihin ja hyötyjarrutukseen käytettäviin akkuihin. Menettelyssä on käytettävä kaksisuuntaista tasasähkön wattituntimittaria. 1. MENETTELY 1.1 Jos akut ovat uusia tai ne ovat olleet pitkään varastoituina, ne on ladattava valmistajan suositusten mukaisesti. Latauksen loppuunsaattamisen jälkeen akkujen on annettava levätä vähintään 8 tunnin ajan ympäristön lämpötilassa. 1.2 Täysi lataustaso saavutetaan noudattamalla valmistajan suosittelemaa latausmenettelyä. 1.3 Suoritettaessa liitteessä 3 olevien 1.2.11, 1.4.1.2.3, 1.5.1.6, 1.5.1.7 ja 1.5.2.4 kohdan jarrutustestejä ajomoottorien käyttämät ja hyötyjarrujärjestelmien tuottamat wattitunnit kirjataan muistiin, ja näitä tietoja käytetään akkujen lataustilan määrittämiseen tietyn testin alussa tai lopussa. 1.4 Akkujen lataustilan tason toistamiseksi muun muassa 1.5.2.4 kohdassa tarkoitettuja vertailutestejä varten akut joko ladataan uudelleen kyseiselle tasolle tai ladataan kyseistä tasoa täydemmiksi, minkä jälkeen latausta puretaan noin vakiovoiman mukaiselle pysyvän kuormituksen tasolle, kunnes vaadittu lataustila saavutetaan. Vaihtoehtoisesti sellaisten ajoneuvojen, joiden sähköinen ajomoottori saa energiansa pelkästään akusta, akkujen lataustilaa voidaan muuttaa ajamalla ajoneuvoa. Testit, joiden alussa akun on oltava osittain ladattu, aloitetaan heti, kun haluttu lataustaso on saavutettu.

LIITE 4 Energialähteitä ja energianvarastointilaitteita (energiavaraajia) koskevat määräykset Energiavarastoja käyttävät nestejarrujärjestelmät 1. ENERGIANVARASTOINTILAITTEIDEN (ENERGIAVARAAJIEN) TEHO 1.1 Yleistä 1.1.1 Ajoneuvot, joiden jarrujärjestelmän toiminta vaatii paineenalaisen hydraulinesteen tuottaman varastoidun energian käyttöä, varustetaan tässä liitteessä olevan 1.2 tai 1.3 kohdan tilavuusvaatimukset täyttävillä energianvarastointilaitteilla (energiavaraajilla). 1.1.2 Energianvarastointilaitteiden ei kuitenkaan tarvitse olla määräysten mukaiset, jos jarrujärjestelmä on sellainen, että käyttöjarrujärjestelmän hallintalaitteella voidaan saavuttaa vähintään varajarrujärjestelmälle määrätty jarrutusteho minkä tahansa energiavarannon puuttuessa. 1.1.3 Tarkistettaessa tässä liitteessä olevan 1.2, 1.3 ja 2.1 kohdan vaatimusten noudattamista jarrujen on oltava säädetty mahdollisimman lähelle ja 1.2 kohdan osalta täyden iskun jarrutusten määrän on oltava sellainen, että jarrutusten välillä on vähintään minuutin väli. 1.2 Varastoitua energiaa käyttävällä nestejarrujärjestelmällä varustettujen ajoneuvojen on täytettävä seuraavat vaatimukset: 1.2.1 käyttöjarrujärjestelmän hallintalaitteen kahdeksan täyden iskun jarrutuksen jälkeen on yhdeksännellä jarrutuksella yhä voitava saavuttaa varajarrujärjestelmälle määrätty teho. 1.2.2 Testi on tehtävä seuraavia vaatimuksia noudattaen: 1.2.2.1 testaus on aloitettava paineella, joka voi olla valmistajan erikseen ilmoittama, mutta joka ei ole kytkemispainetta korkeampi (1); 1.2.2.2 energianvarastointilaitteisiin ei saa syöttää energiaa; lisäksi kaikkien varalaitteiden energian varastointilaitteet on eristettävä. 1.3 Varastoitua energiaa käyttävällä nestejarrujärjestelmällä varustettujen ajoneuvojen, jotka eivät voi täyttää tämän säännön 5.2.4.1 kohdan vaatimuksia, katsotaan täyttävän kyseisen kohdan vaatimukset, jos seuraavia vaatimuksia noudatetaan: 1.3.1 Voimansiirrossa tapahtuneen yksittäisen käyttöhäiriön jälkeen käyttöjarrujärjestelmän hallintalaitteen on kahdeksan täyden iskun jarrutuksen jälkeen yhdeksännellä jarrutuksella voitava yhä saavuttaa vähintään varajarrujärjestelmälle määrätty teho. 1.3.2 Testi on tehtävä seuraavia vaatimuksia noudattaen: 1.3.2.1 kun energianlähde on pysähtynyt tai se käy moottorin tyhjäkäyntiä vastaavalla nopeudella voimansiirtoon voidaan aiheuttaa vika. Ennen tällaisen vian aiheuttamista energianvarastointilaitteiden paineen on oltava valmistajan ilmoituksen mukainen, mutta ei kytkemispainetta korkeampi, 1.3.2.2 apuvarustus ja sen mahdolliset energian varastointilaitteet on eristettävä. 2. HYDRAULINESTETTÄ KÄYTTÄVIEN ENERGIALÄHTEIDEN TEHO 2.1 Energialähteiden on täytettävä seuraavissa kohdissa vahvistetut vaatimukset: 2.1.1 Määritelmät 2.1.1.1 ’p’1 on järjestelmän enimmäistoimintapaine (katkaisupaine) valmistajan erikseen ilmoittamissa energianvarastointilaitteissa. 2.1.1.2 ’p’2 on paine neljän käyttöjarrujärjestelmän hallintalaitteen täyden iskun jarrutuksen jälkeen p1:stä aloitettaessa ilman, että sinä aikana täytetään energianvarastointilaitteita. 2.1.1.3 ’t’ on energianvarastointilaitteiden paineen nousemiseksi p2:sta p1:een vaadittava aika ilman, että jarrujärjestelmän hallintalaitetta kytketään päälle. 2.1.2 Mittausolosuhteet 2.1.2.1 Ajan t määrittämiseksi tehdyn testin aikana energialähteen syöttönopeuden on oltava se, joka saavutetaan moottorin kierrosluvun vastatessa moottorin enimmäistehoa tai nopeudensäätimen rajoittamaa nopeutta. 2.1.2.2 Ajan t määrittämiseksi tehdyn testin aikana apuvarusteiden energian varastointilaitteet eivät saa olla muutoin kuin automaattisesti eristettyjä. 2.1.3 Tulosten tulkitseminen 2.1.3.1 Kaikkien ajoneuvojen osalta aika t ei saa ylittää 20 sekuntia. 3. HÄLYTYSLAITTEIDEN OMINAISUUDET Moottorin ollessa pysäytettynä ja aloitettaessa paineesta, joka voi olla valmistajan erikseen ilmoittama mutta joka ei saa olla kytkemispainetta suurempi, hälytyslaitteet eivät saa käynnistyä käyttöjarrun kahden täyden iskun jarrutuksen jälkeen. (1) Energian lähtötaso on merkittävä hyväksyntälomakkeeseen.

LIITE 5 JARRUTUSVOIMAN JAKAUTUMINEN AJONEUVON AKSELEILLE 1. YLEISTÄ Ajoneuvojen, joita ei ole varustettu tämän säännön liitteessä 6 määritellyllä lukkiutumisenestojärjestelmällä, on täytettävä kaikki tämän liitteen vaatimukset. Jos erikoislaitteita käytetään, niiden on toimittava automaattisesti. 2. TUNNUKSET i = akselin tunnusluku (i = 1, etuakseli; i = 2, taka-akseli) Pi = tienpinnan ja akselin i välinen normaalivoima staattisissa olosuhteissa Ni = tienpinnan ja akselin i välinen normaalivoima jarrutettaessa Ti = jarrujen akseliin i aiheuttama voima tavanomaisissa jarrutusolosuhteissa tiellä fi = Ti/Ni, akselin i hyödyntämä pitokyky (1) J = ajoneuvon hidastuvuus g = maan vetovoiman aiheuttama kiihtyvyys g = 9,81 m/s2 z = ajoneuvon jarrutussuhde = J/g P = ajoneuvon massa h = valmistajan ilmoittama ja hyväksyntätestin tekevän tutkimuslaitoksen hyväksymä painopisteen korkeus E = akseliväli k = renkaan ja tien pinnan välisen kitkan teoreettinen kerroin 3. VAATIMUKSET 3.1 A) Kaikissa kuormitusolosuhteissa on etuakselin kitkakäyrän oltava taka-akselin kitkakäyrän yläpuolella (2): kun jarrutussuhde on 0,15–0,8 m: 3.1 B) Kun k:n arvo on 0,2–0,8 (2): z ≥ 0,1 + 0,7 (k – 0,2) (katso tämän liitteen kaavio 1) 3.2 Edellä olevan 3.1 kohdan vaatimusten tarkistamiseksi on valmistajan ilmoitettava etu- ja taka-akselien kitkakäyrät, jotka lasketaan seuraavien kaavojen mukaisesti: Käyrät on esitettävä molemmissa seuraavissa kuormitusolosuhteissa: 3.2.1 kuormittamattomana ja ajokunnossa kuljettajan ollessa ohjaamossa, 3.2.2 kuormitettuna; kun kuorman jakautumiselle on useita vaihtoehtoja, valitaan vaihtoehto, jossa etuakseli on eniten kuormitettuna, 3.2.3 kun B-luokan sähköisellä hyötyjarrujärjestelmällä varustettujen ajoneuvojen hyötyjarrutuskapasiteettiin vaikuttaa sähkön lataustila, käyrät on esitettävä ottamalla huomioon sähköjarrutus jarrutusvoiman enimmäis- ja vähimmäisarvoilla. Tätä vaatimusta ei sovelleta, jos ajoneuvo on varustettu sähköjarruun yhdistettyjä pyöriä säätelevällä lukkiutumisenestojärjestelmällä, jolloin sovelletaan tämän säännön liitteessä 6 vahvistettuja vaatimuksia. 4. EDELLYTYKSET, JOIDEN ON TÄYTYTTÄVÄ VIAN ILMETESSÄ JARRUTUSVOIMAN JAKAUTUMISJÄRJESTELMÄSSÄ Jos tämän liitteen vaatimusten täyttämiseksi käytettävän erityislaitteen (esim. ajoneuvon jousituksen mekaanisesti kontrolloiman laitteen) hallintalaitteeseen tulee vika, ajoneuvo on oltava mahdollista pysäyttää tyyppi 0 -testille vahvistetuissa olosuhteissa (esim. kytkemällä hallintalaitteen liitäntä pois päältä) vaihteen ollessa vapaalla siten, että jarrutusmatka on enintään 0,1 v + 0,0100 v2 (m) ja täysin kehittynyt keskimääräinen hidastuvuus vähintään 3,86 m/s2. 5. AJONEUVON TESTAAMINEN Tutkimuslaitoksen on tarkastettava ajoneuvon tyyppihyväksyntätestin aikana, että ajoneuvo on tämän liitteen vaatimusten mukainen, tekemällä seuraavat testit: 5.1 Pyörien lukkiutumisjärjestystä koskeva testi (katso lisäys 1) Jos pyörien lukkiutumisjärjestystä koskevassa testissä varmistetaan, että etupyörät lukkiutuvat ennen takapyöriä tai yhtaikaa niiden kanssa, tässä liitteessä olevassa 3 kohdassa vahvistetut vaatimukset täyttyvät ja testi on saatettu päätökseen. 5.2 Lisätestit Jos pyörien lukkiutumisjärjestystä koskevassa testissä käy ilmi, että takapyörät lukkiutuvat ennen etupyöriä: a) ajoneuvolle tehdään lisätestit seuraavasti: i) toinen pyörien lukkiutumisjärjestystä koskeva testi ja/tai ii) pyörämomentin testit (katso lisäys 2) kitkakäyrän synnyttävien tekijöiden määrittämiseksi; näiden käyrien on täytettävä tässä liitteessä olevassa 3.1 A kohdassa määrätyt vaatimukset. b) ajoneuvolta voidaan evätä tyyppihyväksyntä. 5.3 Käytännön testien tulokset on liitettävä tyyppihyväksyntäselosteeseen. 6. TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS 6.1 Kun ajoneuvojen tuotannon vaatimustenmukaisuutta tarkistetaan, tutkimuslaitoksen olisi noudatettava samaa menettelyä kuin tyyppihyväksynnässä. 6.2 Vaatimukset ovat samat kuin tyyppihyväksynnässä, paitsi että tämän liitteen 5.2 kohdan a alakohdan ii luetelmakohdassa kuvatussa testissä taka-akselin käyrän on oltava suoran z = 0,9 k alapuolella silloin, kun jarrutussuhteet ovat 0,15–0,8 (jolloin 3.1 A kohdan vaatimusten ei tarvitse täyttyä) (katso kaavio 2). KAAVIO 1 KAAVIO 2 (1) ’Ajoneuvon kitkakäyrillä’ tarkoitetaan käyriä, jotka esittävät kummankin akselin i pyörien pidon ajoneuvon eri kuormitustiloissa ajoneuvon jarrutussuhteen funktiona. (2) Tämän 3.1 kohdan määräykset eivät vaikuta jarrutustehoa koskevan tämän säännön liitteen 3 vaatimuksiin. Kuitenkin jos 3.1 kohdan määräysten mukaisesti tehdyissä testeissä saavutetaan suuremmat jarrutustehot kuin liitteessä 3 määrätyt tehot, kitkakäyrää koskevia määräyksiä sovelletaan suorien k = 0,8 ja z = 0,8 määrittämän tämän liitteen kaavion 1 kattamilla alueilla. LISÄYS 1 PYÖRIEN LUKKIUTUMISJÄRJESTYSTÄ KOSKEVA TESTIMENETTELY 1. YLEISTÄ a) Tämän testin tarkoituksena on varmistaa, että molemmat etupyörät lukkiutuvat alhaisemmalla hidastuvuusarvolla kuin molemmat takapyörät, kun testi tehdään pinnalla, jolla pyörät lukkiutuvat jarrutussuhteen ollessa 0,15–0,8. b) Etu- ja takapyörien yhtäaikainen lukkiutuminen tarkoittaa, että taka-akselin viimeisen (toisen) pyörän lukkiutumisen ja etuakselin viimeisen (toisen) pyörän lukkiutumisen välillä kuluu alle 0,1 sekuntia, kun ajoneuvon nopeus on yli 30 km/h. 2. AJONEUVOA KOSKEVAT OLOSUHTEET a) Ajoneuvon kuormitus: kuormitettu tai kuormittamaton b) Vaihteisto: vaihde vapaalla 3. TESTAUSOLOSUHTEET JA -MENETTELYT a) Jarrujen alkulämpötila: Kuumimman akselin lämpötila keskimäärin 65 °C–100 °C. b) Testinopeudet : 65 km/h, kun jarrutussuhde on > 0,50. 100 km/h, kun jarrutussuhde on > 0,50. c) Poljinvoima: i) Poljinvoimaa käyttää ja säätää ammattitaitoinen kuljettaja tai jarrupolkimen mekaaninen hallintalaite. ii) Poljinvoiman on kasvettava lineaarisesti siten, että ensimmäinen akseli lukkiutuu vähintään 0,5 sekuntia ja enintään 1,5 sekuntia ensimmäisen polkimen käyttökerran jälkeen. iii) Poljin on vapautettava, kun toinen akseli lukkiutuu tai kun poljinvoima saavuttaa arvon 1 kN taikka 0,1 sekuntia ensimmäisen lukkiutumisen jälkeen, näistä ensin tapahtuvan ollessa määräävä. d) Pyörien lukkiutuminen: Huomioon otetaan ainoastaan lukkiutumiset, jotka tapahtuvat ajoneuvon nopeuden ollessa yli 15 km/h. e) Testipinta: Tämä testi tehdään pinnoilla, joilla pyörät lukkiutuvat jarrutussuhteella 0,15–0,8. f) Kirjattavat tiedot: seuraavat tiedot on kirjattava ylös automaattisesti ja samanaikaisesti kunkin testin aikana siten, että muuttuvat arvot voidaan esittää reaaliajassa: i) Ajoneuvon nopeus ii) Ajoneuvon hetkellinen jarrutussuhde (esim. vaihtelemalla ajoneuvon nopeutta) iii) Jarrun poljinvoima (tai hydraulipiirin paine) iv) Kunkin pyörän kulmanopeus. g) Jokainen testi on tehtävä kaksi kertaa, jotta varmistetaan pyörien lukkiutumisjärjestys: jos toisen tuloksen mukaan vaatimukset eivät täyty, samoissa olosuhteissa tehtävä kolmas testi on ratkaiseva. 4. SUORITUSVAATIMUKSET a) Molemmat takapyörät eivät saa lukkiutua ennen kuin molemmat etupyörät ovat lukkiutuneet jarrutussuhteella 0,15–0,8. b) Jos edellä eriteltyä menettelyä noudattaen tehdyssä testissä ajoneuvo täyttää jarrutussuhteella 0,15–0,8 yhden jäljempänä mainituista arviointiperusteista, pyörien lukkiutumisjärjestystä koskevan vaatimuksen katsotaan täyttyneen: i) yksikään pyörä ei lukkiudu, ii) etuakselin molemmat pyörät lukkiutuvat ja yksikään taka-akselin pyörä ei lukkiudu tai vain yksi taka-akselin pyörä lukkiutuu, iii) molemmat akselit lukkiutuvat yhtaikaa. c) Jos pyörien lukkiutuminen alkaa jarrutussuhteen ollessa alle 0,15 tai yli 0,8, testi hylätään ja se on tehtävä uudelleen erilaisella pinnalla. d) Jos kuormitetun tai kuormittamattoman ajoneuvon molemmat taka-akselin pyörät lukkiutuvat ja yksikään etuakselin pyörä ei lukkiudu tai vain yksi etuakselin pyörä lukkiutuu jarrutussuhteella 0,15–0,8, pyörien lukkiutumisjärjestystä koskeva testi hylätään. Tässä tapauksessa ajoneuvolle on tehtävä pyörämomentin testi objektiivisten jarrukertoimien määrittämiseksi kitkakäyrien laskemista varten. LISÄYS 2 PYÖRÄMOMENTIN TESTAUSMENETTELY 1. YLEISTÄ Tämän testin tarkoituksena on mitata jarrukertoimet ja näin ollen määritellä etu- ja taka-akselin pitokyvyn hyödyntäminen jarrutussuhteella 0,15–0,8. 2. AJONEUVOA KOSKEVAT OLOSUHTEET a) Ajoneuvon kuormitus: kuormitettu tai kuormittamaton b) Vaihteisto: vaihde vapaalla 3. TESTAUSOLOSUHTEET JA -MENETTELYT a) Jarrujen alkulämpötila: Kuumimman akselin lämpötila keskimäärin 65 °C–100 °C. b) Testinopeudet: 100 km/h ja 50 km/h. c) Poljinvoima: Poljinvoimaa lisätään lineaarisesti 100–150 N/s, kun on kyse 100 km/h:n nopeudella tehtävästä testistä, tai 100–200 N/s, kun on kyse 50 km/h:n nopeudella tehtävästä testistä, kunnes ensimmäinen akseli lukkiutuu tai kunnes saavutetaan poljinvoima 1 kN, näistä ensin tapahtuvan ollessa määräävä. d) Jarrujen jäähtyminen: Jarrutusten välillä ajoneuvon nopeus on enintään 100 km/h, kunnes 3 kohdan a alakohdassa mainittu jarrujen alkulämpötila saavutetaan. e) Testien lukumäärä: Kuormittamaton ajoneuvo pysäytetään viisi kertaa nopeuden ollessa 100 km/h ja viisi kertaa nopeuden ollessa 50 km/h siten, että testinopeutta vaihdetaan kunkin pysäytyksen jälkeen. Kuormitettu ajoneuvo pysäytetään viisi kertaa edellä mainittuja kahta nopeutta vuorotellen. f) Testipinta: Testi tehdään pinnalla, jolla on hyvä pito. g) Kirjattavat tiedot: seuraavat tiedot on kirjattava ylös automaattisesti ja samanaikaisesti kunkin testin aikana siten, että muuttuvat arvot voidaan esittää reaaliajassa: i) Ajoneuvon nopeus ii) Jarrupoljinvoima iii) Kunkin pyörän kulmanopeus iv) Kunkin pyörän jarrutusmomentti v) Hydraulijärjestelmän paine kussakin jarrupiirissä, jossa on anturit ainakin yhdessä etupyörässä ja mahdollisten jako- tai paineenrajoitusventtiilien alapuolella olevassa yhdessä takapyörässä vi) Ajoneuvon hidastuvuus h) Näytteenottotaajuus: Kaikkien tietojen hankintaan ja rekisteröintiin tarvittavien laitteiden on toimittava vähintään 40 Hz:n näytteenottotaajuudella kaikilla kanavilla. i) Etu- ja takajarrujen paineen määrittäminen: Etu- ja takajarrujen paineen välisen suhteen määrittäminen koko ohjauspaineen toiminta-alueella. Jollei ajoneuvossa ole jarrujen tasainjärjestelmää, määrittäminen tehdään staattisilla testeillä. Jos ajoneuvo on varustettu jarrujen tasainjärjestelmällä, dynaamiset testit tehdään ajoneuvo kuormitettuna ja kuormittamattomana. Molemmissa kuormitusolosuhteissa tehdään 15 jarrutusta 50 km/h:n nopeudessa soveltaen lisäyksessä eriteltyjä alkuolosuhteita. 4. TIETOJEN KÄSITTELEMINEN a) Kussakin 3 kohdan e alakohdassa kuvatussa jarrutuksessa saadut tiedot suodatetaan liukuvalla keskiarvolla, joka on keskitetty kutakin tietokanavaa varten. b) Kunkin 3 kohdan e alakohdassa kuvatun jarrutuksen osalta määritetään kunkin jarruttavan pyörän mitattua vääntömomenttia parhaiten kuvaavan pienimmän neliösumman lineaarisen yhtälön kulmakerroin (jarrutuskerroin) ja paineakselin leikkauskohta (jarrujen lukkiutumiskohta) kyseiseen pyörään kohdistuvan mitatun linjapaineen funktiona. Ainoastaan sellaisia vääntömomenttia koskevia tietoja, jotka saadaan ajoneuvon hidastuvuuden ollessa 0,15–0,8 g, käytetään regressioanalyysissä. c) Edellä b alakohdassa saaduista arvoista lasketaan keskiarvo, jonka avulla lasketaan keskimääräinen jarrutuskerroin ja jarrujen lukkiutumiskohta etuakselin kaikkien jarrutusten osalta. d) Edellä b alakohdassa saaduista arvoista lasketaan keskiarvo, jonka avulla lasketaan keskimääräinen jarrutuskerroin ja jarrujen lukkiutumiskohta taka-akselin kaikkien jarrutusten osalta. e) Edellä 3 kohdan i alakohdassa määritellyn etu- ja takajarrun linjapaineen välisen suhteen ja renkaan dynaamisen vierintäsäteen avulla lasketaan