LIITE 3

POLTTOAINEENA KÄYTETTÄVÄN MAAKAASUN SÄILYTTÄMISEEN AJONEUVOSSA TARKOITETTU SÄILIÖ

1. SOVELTAMISALA

1.1 Liitteessä 3A asetetaan kevyitä uudelleen täytettäviä kaasupulloja koskevat vähimmäisvaatimukset. Kaasupullot on tarkoitettu ainoastaan ajoneuvon polttoaineena käytettävän suurpaineisen paineistetun maakaasun säilyttämiseen ajoneuvoissa, joihin kaasupullot asennetaan. Kaasupullot voivat olla mitä tahansa määriteltyihin käyttöolosuhteisiin soveltuvaa teräs- tai alumiinimateriaalia tai muuta kuin metallia, ja niiden suunnittelun ja valmistustavan on sovelluttava tarkoitettuun käyttöön. Tätä liitettä sovelletaan myös ruostumattomasta teräksestä valmistettuihin metallivuorauksiin, jotka ovat rakenteeltaan saumattomia tai hitsattuja.

1.2 Liitteessä 3B vahvistetaan vähimmäisvaatimukset ajoneuvoissa käyttäville nesteytetyn maakaasun (LNG) täytettäville polttoainesäiliölle sekä vaaditut testausmenetelmät.

LIITE 3A

KAASUPULLOT – POLTTOAINEENA KÄYTETTÄVÄN PAINEISTETUN MAAKAASUN (CNG) SÄILYTTÄMISEEN AJONEUVOSSA TARKOITETTU SUURPAINEPULLO

1. SOVELTAMISALA

Tämän liitteen soveltamisalaan kuuluvat kaasupullot on luokiteltu luokkaan 0, kuten tämän säännön 3 kohdassa on kuvattu, ja ne voidaan jakaa seuraaviin ryhmiin:

CNG-1 Metalli CNG-2 Metallivuoraus, joka on vahvennettu hartsikyllästetyillä jatkuvilla filamenttikuiduilla (lieriöosa päällystetty) CNG-3 Metallivuoraus, joka on vahvennettu hartsikyllästetyillä jatkuvilla filamenttikuiduilla (kokonaan päällystetty) CNG-4 Hartsikyllästetyistä jatkuvista filamenttikuiduista tehty päällyste, jossa vuoraus on muuta ainetta kuin metallia (kokonaan komposiittimateriaalia).

Olosuhteet, joissa kaasupulloja on tarkoitus käyttää, on määritelty tämän liitteen 4 kohdassa. Tämän liitteen lähtökohtana on polttoaineena käytettävänä maakaasun käyttöpaine 20 MPa vakiintuneessa 15 °C:n lämpötilassa ja enimmäistäyttöpaine 26 MPa. Laskelma voidaan sovittaa muille käyttöpaineille kertomalla paine sopivalla kertoimella (suhde). Esimerkiksi jos järjestelmän käyttöpaine on 25 MPa, paineet on kerrottava 1,25:llä.

Kaasupullon käyttöiän määrittelee valmistaja ja se voi vaihdella sovelluksista riippuen. Käyttöikä määritellään sen perusteella, että kaasupullot täytetään 1 000 kertaa vuodessa vähintään 15 000 täyttökertaa. Enimmäiskäyttöikä on 20 vuotta.

Metallikaasupullojen ja metallivuorattujen kaasupullojen osalta kaasupullon käyttöikä määritellään väsymissärön kasvunopeuden perusteella. Jokainen kaasupullo tai vuoraus on tarkastettava ultraäänellä tai vastaavalla keinolla sen varmistamiseksi, ettei niissä ole sallitun enimmäiskoon ylittäviä säröjä. Tämä lähestymistapa mahdollistaa ajoneuvoissa käytettävien kevyiden maakaasupullojen optimaalisen suunnittelun ja valmistuksen.

Kaikkien sellaisten komposiittikaasupullojen, joissa on muusta aineesta kuin metallista valmistettu kuormittamaton vuoraus, ”turvallinen käyttöikä” osoitetaan soveltuvien suunnittelumenetelmien, suunnittelun kelpoisuustestien ja tuotannontarkastusten avulla.

2. VIITTEET (KS. TÄMÄN SÄÄNNÖN 2 KOHTA.)

3. MÄÄRITELMÄT (KS. TÄMÄN SÄÄNNÖN 4 KOHTA.)

4. KÄYTTÖOLOSUHTEET

4.1 Yleistä

4.1.1 Vakiokäyttöolosuhteet

Tässä luvussa määriteltyjä vakiokäyttöolosuhteita pidetään lähtökohtana suunniteltaessa, valmistettaessa, tarkastettaessa, testattaessa ja hyväksyttäessä kaasupulloja, jotka on tarkoitus asentaa pysyvästi ajoneuvoihin ja joita on tarkoitus käyttää ajoneuvojen polttoaineena käytettävän maakaasun säilyttämiseen ympäristön lämpötilassa.

4.1.2 Kaasupullojen käyttö

Määriteltyjen käyttöolosuhteiden on myös tarkoitus antaa seuraaville tahoille tietoa siitä, miten tämän säännön mukaisesti valmistettuja kaasupulloja voidaan käyttää turvallisesti:

a) kaasupullojen valmistajat,

b) kaasupullojen omistajat,

c) suunnittelijat ja kaasupullojen asennuksesta vastaavat toimeksisaajat,

d) ajoneuvojen kaasupullojen uudelleen täyttämiseen käytettävien laitteiden suunnittelijat tai omistajat,

e) maakaasun toimittajat ja

f) sääntelyviranomaiset, joiden toimivaltaan kaasupullojen käyttö kuuluu.

4.1.3 Käyttöikä

Kaasupullon suunnittelija määrittelee käyttöiän, jonka ajan kaasupullot ovat turvallisia, tässä luvussa määritellyissä käyttöolosuhteissa tapahtuvan käytön perusteella. Enimmäiskäyttöikä on 20 vuotta.

4.1.4 Määräaikaiset lisätarkastukset

Kaasupullon valmistaja antaa suosituksia silmämääräisesti tai testien avulla suoritettavista käyttöiän aikana tehtävistä määräaikaistarkastuksista tässä luvussa määritellyissä käyttöolosuhteissa tapahtuvan käytön perusteella. Jokainen kaasupullo on tarkastettava silmämääräisesti vähintään 48 kuukauden välein ajoneuvon käyttöönottopäivästä (ajoneuvon rekisteröinti) lukien ja jokaisen uudelleenasennuksen yhteydessä sen varmistamiseksi, ettei siinä ole ulkoisia vaurioita tai heikentymiä, myöskään kannattimien alla. Silmämääräisen tarkastuksen tekee sääntelyviranomaisen hyväksymä tai tunnustama toimivaltainen elin valmistajan ohjeiden mukaisesti. Kaasupullot, joissa ei ole pakolliset tiedot sisältävää kilpeä tai joissa on kilvet, joiden sisältämiä pakollisia tietoja ei kuitenkaan jostain syystä pysty lukemaan, poistetaan käytöstä. Jos kaasupullo voidaan luotettavasti tunnistaa valmistajan ja sarjanumeron perusteella, kilpi voidaan vaihtaa, jotta kaasupullo voidaan pitää käytössä.

4.1.4.1 Törmäyksessä olleet kaasupullot

Kaasupullot, jotka ovat olleet törmäykseen joutuneessa ajoneuvossa, on tarkastettava uudelleen valmistajan valtuuttamassa laitoksessa, ellei toimivaltainen viranomainen ole toisin määrännyt. Kaasupullo, joka ei ole törmäyksessä kärsinyt vahinkoa, voidaan palauttaa käyttöön. Muussa tapauksessa kaasupullo palautetaan valmistajalle arvioitavaksi.

4.1.4.2 Tulipalossa olleet kaasupullot

Tulen vaikutuksen alaiseksi joutuneet kaasupullot on tarkastettava uudelleen valmistajan valtuuttamassa laitoksessa, tai ne on poistettava käytöstä.

4.2 Enimmäispaineet

Kaasupullon paine on rajattava seuraaviin arvoihin:

a) paine, joka vakiintuu 20 MPa:ksi 15 °C:n vakiolämpötilassa,

b) 26 MPa heti täytön jälkeen lämpötilasta riippumatta.

4.3 Täyttökertojen enimmäismäärä

Kaasupullot on suunniteltava siten, että ne voidaan täyttää 20 MPa:n (200 bar) vakiintuneeseen paineeseen 1 000 kertaa käyttövuoden aikana kaasun lämpötilan ollessa 15 °C.

4.4 Lämpötilan vaihteluväli

4.4.1 Vakiintunut kaasun lämpötila

Kaasun vakiintunut lämpötila kaasupulloissa voi vaihdella – 40 °C:sta 65 °C:een.

4.4.2 Kaasupullon lämpötilat

Kaasupullon materiaalien lämpötila voi vaihdella – 40 °C:sta + 82 °C:een.

Yli +65 °C:n lämpötilojen on oltava riittävän paikallisia tai tarpeeksi lyhytkestoisia, jotta kaasupullossa olevan kaasun lämpötila ei koskaan ylitä + 65 °C:ta, lukuun ottamatta jäljempänä 4.4.3 kohdassa määriteltyjä olosuhteita.

4.4.3 Tilapäiset lämpötilat

Täytön ja tyhjentymisen aikana kehittyneet kaasun lämpötilat voivat vaihdella edellä 4.4.1 kohdassa määritellyissä rajoissa.

4.5 Kaasun koostumus

Maakaasuun ei saa lisätä metanolia ja/tai glykolia. Kaasupullo on suunniteltava siten, että se sallii täyttämisen maakaasulla, joka täyttää jonkin seuraavista kolmesta edellytyksestä:

a) SAE J1616

b) Kuiva kaasu Vesihöyryä ei normaalisti saisi olla enempää kuin 32 mg/m3 kastepisteen ollessa – 9 °C 20 MPa:n paineessa. Kuivan kaasun koostumukselle ei aseteta rajoituksia seuraavia lukuun ottamatta: vetysulfidi ja muut liukenevat sulfidit: 23 mg/m3 happi: 1 tilavuusprosentti Vetyä saa olla enintään 2 tilavuusprosenttia, jos kaasupullot on valmistettu teräksestä, jonka enimmäisvetolujuus on yli 950 MPa.

c) Märkäkaasu Kaasun, jonka vesipitoisuus on korkeampi kuin b kohdassa, koostumus on normaalisti seuraavissa rajoissa: vetysulfidi ja muut liukenevat sulfidit: 23 mg/m3 happi: 1 tilavuusprosentti hiilidioksidi: 4 tilavuusprosenttia vety: 0,1 tilavuusprosenttia. Käytettäessä märkäkaasua tarvitaan vähintään 1 mg kompressoriöljyä kaasukilogrammaa kohden metallipullojen ja -vuorausten suojaamiseksi.

4.6 Ulkopinnat

Kaasupulloja ei ole suunniteltu kestämään jatkuvaa mekaanista tai kemiallista altistusta, kuten ajoneuvossa kuljetetusta kuormasta tulevaa vuotoa tai tieolosuhteiden aiheuttamia vakavia kulumisvaurioita, ja ne on asennettava tunnustettujen asennusstandardien mukaisesti. Kaasupullon ulkopinnat saattavat kuitenkin huomaamatta altistua seuraaville asioille:

a) vesi, joko ajoittainen uppoaminen veteen tai tiestä tulevat roiskeet,

b) suola, ajettaessa ajoneuvolla lähellä merta tai käytettäessä suolaa jään sulattamiseen,

c) auringon ultraviolettisäteily,

d) soran iskeytyminen,

e) liuottimet, hapot ja alkalit, lannoitteet ja

f) ajoneuvonesteet, kuten bensiini, hydraulinesteet, glykoli ja öljyt.

4.7 Läpäisevyys tai vuotaminen

Kaasupullot voidaan sijoittaa suljettuun tilaan melko pitkiksi ajoiksi. Suunnittelussa on otettava huomioon kaasuvuodot pullon seinän läpi (läpäisevyys) tai vuodot päiden ja vuorauksen välistä.

5. SUUNNITTELUN HYVÄKSYNTÄ

5.1 Yleistä

Kaasupullon suunnittelijan on toimitettava tyyppihyväksyntäviranomaiselle hyväksyntähakemuksen yhteydessä seuraavat tiedot:

a) käyttöä koskeva selvitys (5.2 kohta)

b) suunnittelua koskevat tiedot (5.3 kohta)

c) valmistusta koskevat tiedot (5.4 kohta)

d) laatujärjestelmä (5.5 kohta)

e) murtumissitkeys ja ainetta rikkomattomassa kokeessa määritetty säröjen koko (5.6 kohta)

f) erittelylomake (5.7 kohta)

g) muut hakemusta tukevat tiedot (5.8 kohta).

Standardin ISO 9809 mukaisesti suunniteltujen kaasupullojen osalta ei tarvitse toimittaa 5.3.2 kohdan mukaista jännitysanalyysiraporttia tai 5.6 kohdassa tarkoitettuja tietoja.

5.2 Käyttöä koskeva selvitys

Käyttöä koskevan selvityksen tarkoituksena on antaa ohjeita kaasupullojen käyttäjille ja asentajille ja tietoa hyväksynnästä vastaavalle tyyppihyväksyntäviranomaiselle tai sen valtuutetulle edustajalle. Käyttöä koskevaan selvitykseen sisältyvät seuraavat tiedot:

a) lausunto, jonka mukaan kaasupullo soveltuu käytettäväksi 4 kohdassa määritellyissä käyttöolosuhteissa kaasupullon käyttöiän ajan,

b) käyttöikä,

c) vähimmäiskäyttötestit ja/tai -tarkastusvaatimukset,

d) vaaditut paineenrajoituslaitteet ja/tai eristys,

e) vaaditut kannatinlaitteet, suojapinnoitteet ynnä muut, joita ei ole toimitettu,

f) kuvaus kaasupullon rakenteesta,

g) kaikki muut tiedot, jotka tarvitaan kaasupullon turvallista käyttöä ja tarkastamista silmällä pitäen.

5.3 Suunnittelua koskevat tiedot

5.3.1 Piirustukset

Piirroksista on käytävä ilmi vähintään seuraavat seikat:

a) nimi, viitenumero, antamispäivä sekä tarkistusnumerot ja niiden antamispäivät tarvittaessa,

b) viittaus tähän sääntöön ja kaasupullon tyyppi,

c) kaikki mitat täydellisinä toleransseineen, mukaan luettuina yksityiskohtaiset tiedot päiden muodosta ja vähimmäispaksuudesta ja aukoista,

d) kaasupullojen massa ja toleranssi,

e) erittelyt materiaaleista, mukaan luettuina mekaaniset ja kemialliset vähimmäisominaisuudet sekä toleranssin rajat sekä metallipullojen tai metallivuorausten osalta määritelty kovuusluokka,

f) muita tietoja, kuten armeerauspaineen vaihteluala, vähimmäistestipaine, yksityiskohtaiset tiedot palosuojajärjestelmästä ja ulkopinnan suojapinnoitteesta.

5.3.2 Jännitysanalyysiraportti

Jännitysanalyysi äärellisten elementtien menetelmällä tai muulla menetelmällä on toimitettava.

Taulukko, jossa tehdään yhteenveto raportissa lasketuista jännityksistä, on toimitettava.

5.3.3 Materiaaleja koskevat testitiedot

Yksityiskohtainen kuvaus suunnitelmassa käytetyistä materiaaleista ja materiaaliominaisuuksien toleransseista on toimitettava. Lisäksi on esitettävä testitiedot, joissa kuvataan materiaalien mekaanisia ominaisuuksia ja soveltuvuutta käyttöön edellä 4 kohdassa määritellyissä olosuhteissa.

5.3.4 Suunnittelun kelpoisuutta koskevat testitiedot

Kaasupullon materiaalin, suunnittelun, valmistuksen ja testauksen soveltuvuus tarkoitettuun käyttöön on osoitettava siten, että ne täyttävät tietyn kaasupullomallin osalta vaadittujen testien vaatimukset, kun ne testataan tämän liitteen lisäyksessä A kuvatuin kyseeseen tulevin testimenetelmin.

Testitiedoista on myös selvittävä kunkin testipullon mitat, seinien paksuudet ja painot.

5.3.5 Palontorjunta

Kaasupulloa äkilliseltä murtumiselta tämän liitteen lisäyksessä A olevan A.15 kohdan mukaisen tulelle altistumisen yhteydessä suojaavien paineenrajoituslaitteiden sijoittelu on täsmennettävä. Testitiedoissa on osoitettava määritellyn palosuojajärjestelmän tehokkuus.

5.3.6 Kaasupullon kannattimet

Kaasupullon kiinnittimiä koskevat yksityiskohtaiset tiedot tai kiinnittämistä koskevat vaatimukset on annettava tämän liitteen 6.11 kohdan mukaisesti.

5.4 Valmistusta koskevat tiedot

Yksityiskohtaiset tiedot kaikista valmistusprosesseista, ainetta rikkomattomista kokeista, tuotantotesteistä ja eräkohtaisista testeistä on annettava. Lisäksi on täsmennettävä kaikkien tuotantoprosessien, kuten lämpökäsittelyn, lastuamattoman työstön, hartsin sekoitussuhteen, filamenttikuidun puolausjännityksen ja -nopeuden, karkaisuaikojen ja -lämpötilojen sekä armeerausmenettelyn toleranssit sekä pintakäsittely, kierteitä koskevat yksityiskohdat, ultraääniskannausta (tai vastaavaa) koskevat hyväksymisperusteet ja eräkohtaisissa testeissä käytetyt erän enimmäiskoot.

5.5 (Ei käytössä)

5.6 Murtumankestävyys ja ainetta rikkomattomassa kokeessa määritetty särön koko

5.6.1 Murtumankestävyys

Valmistajan on osoitettava, että kaasupullomalli vuotaa ennen murtumista 6.7 kohdassa kuvatulla tavalla.

5.6.2 Ainetta rikkomattomassa kokeessa määritetty särön koko

Valmistajan on määritettävä 6.15.2 kohdassa määriteltyä lähestymistapaa noudattaen ainetta rikkomattoman kokeen suurin sallittu särön koko. Kokeen tarkoituksena on ehkäistä väsymissäröjen muodostuminen kaasupulloon sen käyttöiän aikana ja ehkäistä kaasupullon murtuminen.

5.7 Erittelylomake

Luettelo asiakirjoista, joissa annetaan edellä 5.1 kohdassa vaaditut tiedot, on laadittava kutakin kaasupullomallia koskevaan erittelylomakkeeseen. Siinä on mainittava kunkin asiakirjan nimi, viitenumero, tarkistusnumerot sekä alkuperäisen version ja muutettujen versioiden antamispäivät. Laatijan on allekirjoitettava tai varustettava nimikirjaimillaan kaikki asiakirjat. Erittelylomake numeroidaan ja sen tarkistetut versiot numeroidaan tarvittaessa numerolla, jota voidaan käyttää kaasupullon mallin tunnistamiseen, ja siinä on oltava suunnittelusta vastaavan insinöörin allekirjoitus. Erittelylomakkeeseen on varattava tila mallin rekisteröintiä osoittavalle leimalle.

5.8 Muut hakemusta tukevat tiedot

Tarvittaessa hakemuksen tueksi on annettava lisätietoja, jotka koskevat esimerkiksi käytettäviksi ehdotettujen materiaalien käyttöhistoriaa tai tietyn kaasupullomallin käyttöä muissa käyttöolosuhteissa.

5.9 Hyväksyntä ja todistus

5.9.1 Tarkastus ja testaus

Vaatimustenmukaisuuden arviointi on suoritettava tämän säännön 9 kohdan määräysten mukaisesti.

Tyyppihyväksyntäviranomainen tarkastaa kaasupullot 6.13 ja 6.14 kohdan mukaisesti varmistaakseen, että kaasupullot ovat tämän kansainvälisen säännön mukaisia.

5.9.2 Testitodistus

Jos 6.13 kohdan mukaisen prototyyppitestin tulokset ovat tyydyttäviä, tyyppihyväksyntäviranomainen antaa testitodistuksen. Tämän liitteen lisäyksessä D on esimerkki testitodistuksesta.

5.9.3 Erän hyväksyntää koskeva todistus

Tyyppihyväksyntäviranomainen laatii tämän liitteen lisäyksen D mukaisen hyväksyntätodistuksen.

6. KAIKKIIN KAASUPULLOTYYPPEIHIN SOVELLETTAVAT VAATIMUKSET

6.1 Yleistä

Seuraavia vaatimuksia sovelletaan yleisesti kaikkiin tämän liitteen 7–10 kohdassa kuvattuihin kaasupullotyyppeihin. Kaasupullojen suunnittelussa on otettava huomioon kaikki asiaankuuluvat näkökohdat, jotka ovat välttämättömiä sen varmistamiseksi, että jokainen suunnitelman mukaisesti valmistettu kaasupullo on käyttötarkoitukseen soveltuva määritellyn käyttöiän ajan. Tyypin CNG-1 teräspulloilta, jotka on suunniteltu standardin ISO 9809 mukaisesti ja jotka täyttävät siinä asetetut vaatimukset, vaaditaan ainoastaan jäljempänä olevien 6.3.2.4 ja 6.9– 6.13 kohdan vaatimusten noudattamista.

6.2 Suunnittelu

Tässä säännössä ei anneta suunnitteluohjeita tai määritellä sallittuja kuormituksia tai jännityksiä, vaan edellytetään suunnittelun asianmukaisuutta, joka määritetään soveltuvin laskelmin ja osoitetaan siten, että kaasupullot läpäisevät materiaaleja, suunnittelun kelpoisuutta, tuotantoa ja eriä koskevat tässä säännössä määritellyt testit. Kaikkien mallien on oltava ’vuoto ennen murtumaa’ -vioittumistavan mukaisia siinä tapauksessa, että paineen alaisiksi normaalikäytössä joutuvat osat mahdollisesti vaurioituvat. Metallipullojen tai metallivuorausten vuotamista saa esiintyä ainoastaan väsymissärön kasvamisen yhteydessä.

6.3 Materiaalit

6.3.1 Käytettyjen materiaalien on sovelluttava tämän liitteen 4 kohdassa määriteltyihin käyttöolosuhteisiin. Suunnitelman on oltava sellainen, etteivät yhteensopimattomat materiaalit joudu kosketuksiin. Materiaaleja koskevat suunnittelun kelpoisuustestit luetellaan taulukossa 6.1.

6.3.2 Teräs

6.3.2.1 Koostumus

Terästen on oltava alumiini- ja/tai piitiivistettyjä ja tuotettu pääosin hienoraemenetelmällä. Kaikkien terästen kemiallinen koostumus on ilmoitettava ja määriteltävä vähintään seuraavien pitoisuuksien perusteella:

a) hiili-, mangaani-, alumiini- ja piipitoisuudet kaikissa tapauksissa,

b) nikkeli-, kromi-, molybdeeni-, boori- ja vanadiumpitoisuudet sekä kaikki muut erikseen lisätyt seosaineet. Seuraavat arvot eivät saa ylittyä sulatusanalyysissä: Vetolujuus < 950 MPa ≥ 950 MPa Rikki 0,020 prosenttia 0,010 prosenttia Fosfori 0,020 prosenttia 0,020 prosenttia Rikki ja fosfori 0,030 prosenttia 0,025 prosenttia

Käytettäessä hiili-booriterästä on suoritettava standardin ISO 642 mukainen karkenevuuden määrityskoe jokaisen teräserän ensimmäiselle ja viimeiselle harkolle tai levylle. Karkenevuuden on oltava 33–53 HRC tai 327–560 HV mitattuna 7,9 mm:n etäisyydeltä sammutetusta päästä, ja materiaalin valmistajan on annettava siitä todistus.

6.3.2.2 Veto-ominaisuudet

Teräksen mekaaniset ominaisuudet valmiissa kaasupullossa tai vuorauksessa on määritettävä A.1 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti. Teräksen venymän on oltava vähintään 14 prosenttia.

6.3.2.3 Iskuominaisuudet

Teräksen iskuominaisuudet valmiissa kaasupullossa tai vuorauksessa on määritettävä A.2 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti. Iskusitkeys ei saa olla tämän liitteen taulukossa 6.2 esitettyä alempi.

6.3.2.4 Taipumisominaisuudet

Hitsatun ruostumattoman teräksen taipumisominaisuudet valmiissa vuorauksessa on määritettävä A.3 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti.

6.3.2.5 Makroskooppinen hitsitutkimus

Kunkin hitsausmenettelyn osalta on tehtävä makroskooppinen hitsitutkimus. Sen on osoitettava, että yhteensulautuminen on täydellinen, eikä siinä saa ilmetä mitään kokoonpanovikaa tai muita hylättäviä puutteellisuuksia, jotka on täsmennetty tason C mukaisesti standardissa EN ISO 5817.

6.3.2.6 Sulfidin aiheuttaman jännitysmurtuman kestävyys

Jos teräksen osalta määritellyn vetolujuuden yläraja ylittää 950 MPa, valmiissa kaasupullossa olevalle teräkselle on tehtävä sulfidin aiheuttaman jännitysmurtuman kestävyyskoe tämän liitteen lisäyksessä A olevan A.3 kohdan mukaisesti ja sen on täytettävä siinä luetellut vaatimukset.

6.3.3 Alumiini

6.3.3.1 Koostumus

Alumiiniseokset on kuvattava tiettyä seosjärjestelmää koskevan Aluminium Assiociationin käytännön mukaisesti. Lyijyä ja vismuttia koskevat epäpuhtausrajat ovat enintään 0,003 prosenttia kaikissa alumiiniseoksissa.

6.3.3.2 Korroosiokokeet

Alumiiniseosten on täytettävä A.4 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti suoritettujen korroosiokokeiden vaatimukset.

6.3.3.3 Kestokuormituskoe

Alumiiniseosten on täytettävä A.5 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti suoritettujen kestokuormituskokeiden vaatimukset.

6.3.3.4 Veto-ominaisuudet

Alumiiniseoksen mekaaniset ominaisuudet valmiissa kaasupullossa on määritettävä A.1 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti. Alumiinin venymän on oltava vähintään 12 prosenttia.

6.3.4 Hartsit

6.3.4.1 Yleistä

Kyllästysmateriaali voi olla kuumakovettuvaa tai termoplastista hartsia. Esimerkkejä soveltuvista perusmassoista ovat epoksi, modifioitu epoksi, polyesterin ja vinyyliesterin kaltaiset kertamuovit sekä polyetyleenin ja polyamidin kaltaiset kestomuovit.

6.3.4.2 Leikkauslujuus

Hartsimateriaalit on testattava A.26 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti ja niiden on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukaisia.

6.3.4.3 Lasiutumislämpötila

Hartsimateriaalin lasiutumislämpötila määritellään standardin ASTM D3418 mukaisesti.

6.3.5 Kuidut

Rakennetta vahvistavia filamenttimateriaalityyppejä voivat olla lasikuitu, aramidikuitu tai hiilikuitu. Käytettäessä hiilikuituvahvistetta suunnitteluun on sisällytettävä keino, jolla estetään kaasupullon metalliosien galvaaninen korroosio. Valmistajan on pidettävä tallessa komposiittimateriaaleja koskevat julkaistut erittelyt, materiaalin valmistajan antamat varastointia, olosuhteita ja säilyvyysaikaa koskevat suositukset sekä materiaalin valmistajan todistus, jonka mukaan jokainen toimitus noudattaa mainittuja erittelyvaatimuksia. Kuidun valmistajan on annettava todistus siitä, että kuitumateriaalin ominaisuudet ovat tuotetta koskevan valmistajan erittelyn mukaiset.

6.3.6 Muovivuoraukset

Vetolujuus ja enimmäisvenymä määritellään A.22 kohdan mukaisesti (tämän liitteen lisäys A). Testeistä on käytävä ilmi vuorauksen muovimateriaalin taipumisominaisuudet – 50 °C:n lämpötilassa tai alemmissa lämpötiloissa; niiden on noudatettava valmistajan määrittämiä arvoja. Polymeerimateriaalin on oltava tämän liitteen 4 kohdassa määriteltyihin käyttöolosuhteisiin soveltuva. Pehmenemislämpötilan on oltava vähintään 90 °C ja sulamislämpötilan vähintään 100 °C jäljempänä A.23 kohdassa (tämän liitteen lisäys A) kuvatun menetelmän mukaisesti.

6.4 Testipaine

Valmistusvaiheessa käytettävä vähimmäistestipaine on 30 MPa.

6.5 Murtumispaineet ja kuidunsuuntaisen jännityksen suhdeluvut

Todellisen vähimmäismurtumispaineen on oltava kaikissa kaasupullotyypeissä vähintään tämän liitteen taulukossa 6.3. esitettyjen arvojen mukainen. Tyyppien CNG-2, CNG-3 ja CNG-4 malleissa komposiittipäällysteen on oltava suunniteltu erittäin luotettavaksi kestokuormituksen ja jaksottaisen kuormituksen yhteydessä. Luotettavuus on saavutettu, kun tämän liitteen taulukossa 6.3 esitetyt komposiittivahvisteen jännityksen suhdeluvut täyttyvät tai ylittyvät. Jännityssuhde määritellään siten, että se on jännitys kuidussa tietyllä vähimmäismurtumispaineella jaettuna kuidussa käyttöpaineella olevalla jännityksellä. Murtumissuhde määritellään siten, että se on kaasupullon todellinen murtumispaine jaettuna käyttöpaineella. Tyypin CNG-4 malleissa jännityssuhde on sama kuin murtumissuhde. Tyyppien CNG-2 ja CNG-3 malleissa (metallivuorattu, komposiittipäällyste) jännityssuhdetta koskevien laskelmien on käsitettävä seuraavat osatekijät:

a) Käytetään epälineaarisiin materiaaleihin sovellettavaa analyysimenetelmää (erityinen tietokoneohjelma tai äärellisten elementtien menetelmä).

b) Lineaarisen materiaalin kimmoplastisen jännitys-venymäkäyrän on oltava tiedossa ja oikein mallinnettu.

c) Komposiittimateriaalien mekaanisten ominaisuuksien on oltava oikein mallinnettu.

d) Laskelmat on tehtävä armeerauspaineessa, nollapaineessa armeerauksen jälkeen, käyttöpaineessa ja vähimmäismurtumispaineessa.

e) Puolausjännityksestä aiheutuvat esijännitykset on otettava analyysissa huomioon.

f) Vähimmäismurtumispaine on valittava siten, että laskettu jännitys vähimmäismurtumispaineessa jaettuna lasketulla jännityksellä käyttöpaineessa on sellainen, että se täyttää käytettävää kuitua koskevat jännityssuhdevaatimukset.

g) Analysoitaessa kaasupulloja, joissa on hybridivahviste (kaksi tai useampia erilaisia kuitutyyppejä), kuormituksen jakautuminen eri kuitujen välillä on otettava huomioon kuitujen erilaisten kimmoisuusmoduulien perusteella. Kutakin yksittäistä kuitutyyppiä koskevien jännityssuhteiden on oltava tämän liitteen taulukossa 6.3 esitettyjen arvojen mukaisia. Jännityssuhteet voidaan tarkistaa myös venymäanturilla. Yksi hyväksyttävä menetelmä on esitetty tämän liitteen tiedoksi annettavassa lisäyksessä E.

6.6 Jännitysanalyysi

Jännitysanalyysi on suoritettava mallin vähimmäisseinänpaksuuden perustelemiseksi. Siinä on määritettävä komposiittimallien vuorausten ja kuitujen jännitykset.

6.7 Vuoto ennen murtumaa -arviointi

Tyyppien CNG-1, CNG-2 ja CNG-3 kaasupullojen osalta on osoitettava niiden vuoto ennen murtumaa -ominaisuus. Kyseinen testi suoritetaan A.6 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti. Vuoto ennen murtumaa -ominaisuuden osoittamista ei vaadita niiltä kaasupullomalleilta, joiden väsymislujuus ylittää 45 000 painejaksoa, kun ne testataan A.13 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti. Tämän liitteen tiedoksi annettavaan lisäykseen F sisältyy kaksi vuoto ennen murtumaa -arviointimenetelmää.

6.8 Tarkastus ja testaus

Valmistustarkastuksessa on määriteltävä ohjelmat ja menettelyt seuraavia vaiheita varten:

a) tarkastus, testit ja hyväksyntäperusteet valmistusvaiheessa ja

b) määräaikaistarkastukset, testit ja hyväksyntäperusteet käytön aikana. Kaasupullon ulkopuolen silmämääräisiä tarkastuksia on suoritettava tämän liitteen 4.1.4 kohdassa määritellyin väliajoin, ellei tyyppihyväksyntäviranomainen ole toisin määrännyt. Valmistajan on määriteltävä silmämääräisissä tarkastuksissa sovellettavat hylkäämisperusteet viallisilla kaasupulloilla tehtyjen paineenvaihtelukokeiden tulosten perusteella. Tämän liitteen lisäyksessä G on malli käsittelyä, käyttöä ja tarkastamista käsittelevistä valmistajan ohjeista.

6.9 Palosuojaus

Kaikki kaasupullot on suojattava tulelta paineenrajoituslaittein. Kaasupullo, sen materiaalit, paineenrajoituslaitteet ja mahdolliset lisäeristykset tai suojamateriaalit on suunniteltava kokonaisuutena siten, että ne tarjoavat riittävän suojan A.15 kohdassa (tämän liitteen lisäys A) määritellyn kokeen palo-olosuhteissa.

Paineenrajoituslaitteet on testattava A.24 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti.

6.10 Aukot

6.10.1 Yleistä

Aukot on sallittu vain päissä. Aukkojen keskiviivan on oltava kaasupullon pituussuuntaisen akselin suuntaisia. Kierteiden leikkuureunan on oltava puhdas ja tasainen, pinta ei saa olla katkonainen, ja kierteiden on oltava kalibroituja.

6.11 Kaasupullon kannattimet

Valmistajan on määriteltävä, miten kaasupullot tuetaan ajoneuvoihin asentamisen yhteydessä. Valmistaja antaa myös ohjeet kannattimien asentamiseen, kiinnitysvoima ja vääntömomentti mukaan luettuina, jotta saavutetaan vaadittu pito mutta ei aiheuteta kohtuutonta jännitystä kaasupulloon tai vahingoiteta kaasupullon pintaa.

6.12 Ulkopuolinen suojaus

Kaasupullojen ulkopuolen on täytettävä A.14 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaiset ympäristötestivaatimukset. Suojaus ympäristövaikutuksia vastaan voidaan tehdä seuraaviin keinoin:

a) pintakäsittely, joka tarjoaa riittävän suojan (esim. alumiinin metalloiminen, anodioksidaatio), tai

b) soveltuvan kuitu- ja perusmassamateriaalin käyttö (esim. hiilikuitu hartsissa), tai

c) suojapinnoite (esim. orgaaninen pinnoite, maali), joka täyttää A.9 kohdan (tämän liitteen lisäys A) vaatimukset.

Kaikkien kaasupulloihin asetettujen pinnoitteiden on oltava sellaisia, että asettamisprosessi ei vaikuta haitallisesti kaasupullon mekaanisiin ominaisuuksiin. Pinnoitteen on oltava suunniteltu siten, että se helpottaa myöhempiä käytön aikana suoritettavia tarkastuksia, ja valmistajan on annettava ohjeet pinnoitteen käsittelystä kyseisten tarkastusten aikana sen varmistamiseksi, että kaasupullo pysyy ehjänä.

Tämän liitteen tiedoksi annettavassa lisäyksessä H on esitetty valmistajia varten ympäristötesti, jossa arvioidaan pinnoitejärjestelmän soveltuvuutta.

6.13 Suunnittelun kelpoisuuskokeet

Jotta eri kaasupullotyypit voidaan hyväksyä, niiden materiaali, malli, valmistus ja testit on osoitettava käyttötarkoitukseensa sopiviksi, mikä edellyttää, että ne ovat tämän liitteen taulukossa 6.1 lueteltujen kyseeseen tulevien materiaalin laatutestien vaatimusten mukaisia ja tämän liitteen taulukossa 6.4 lueteltujen kaasupullon laatutestien mukaisia, kun testit suoritetaan tämän liitteen lisäyksessä A kuvattujen asiaankuuluvien testimenettelyjen mukaisesti. Testattavat kaasupullot tai vuoraukset valikoidaan ja testit suoritetaan toimivaltaisen viranomaisen valvonnan alaisena. Jos testattavia kaasupulloja tai vuorauksia on enemmän kuin mitä tässä liitteessä vaaditaan, kaikista tuloksista on raportoitava.

6.14 Eräkohtaiset testit

Tässä liitteessä kuvatut kutakin kaasupullotyyppiä koskevat eräkohtaiset testit tehdään kaasupulloille tai vuorauksille, jotka on poimittu kustakin valmiiden kaasupullojen tai vuorauksien erästä. Lämpökäsiteltyjä näytteitä, joiden on osoitettu edustavan valmiita kaasupulloja tai vuorauksia, voidaan myös käyttää. Kunkin kaasupullotyypin osalta vaaditut eräkohtaiset testit on määritelty tämän liitteen taulukossa 6.5.

6.15 Tuotantokokeet ja -testit

6.15.1 Yleistä

Tuotantokokeet ja -testit tehdään kaikilla tietyssä erässä valmistetuilla kaasupulloilla. Jokainen kaasupullo tarkastetaan valmistusvaiheessa ja valmiina seuraavin tavoin:

a) metallipullojen ja -vuorausten ultraääniskannaus (tai vastaavaksi osoitettu menetelmä) standardin BS 5045, osa 1, liite B, mukaisesti, tai vastaavaksi osoitettu menetelmä, jolla varmistetaan, että suurin esiintyvä särön koko on pienempi kuin suunnitelmassa määritelty koko,

b) varmistus, että valmiin kaasupullon ja vuorauksen sekä päällysteen kriittiset mitat ja paino ovat suunnittelutoleranssin rajoissa,

c) määritellyn pintakäsittelyn noudattamisen varmistaminen siten, että erityistä huomiota kiinnitetään syvävedettyihin pintoihin ja laskoksiin tai limityksiin pullon kaulassa tai hartiaosassa olevissa taotuissa tai puristetuissa kiinnityksissä tai aukoissa,

d) merkintöjen tarkistaminen,

e) metallikaasupullojen ja -vuorausten kovuuskokeet A.8 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti; kokeet suoritetaan viimeisen lämpökäsittelyn jälkeen, ja saatujen arvojen on oltava mallin osalta määritellyn vaihteluvälin rajoissa,

f) jäljempänä olevan A.11 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukainen hydrostaattinen kestävyyskoe.

Yhteenveto jokaisen kaasupullon osalta tehtävää tuotannontarkastusta koskevista keskeisistä vaatimuksista esitetään tämän liitteen taulukossa 6.6.

6.15.2 Suurin sallittu särön koko

Tyyppien CNG-1, CNG-2 ja CNG-3 mallien osalta on määriteltävä sellainen suurin särön koko missä tahansa metallipullon tai metallivuorauksen kohdassa, joka ei kasva kriittisen kokoiseksi määritellyn käyttöiän aikana. Kriittinen särön koko on määritelty (kaasupullon tai vuorauksen) seinänpaksuuden paksuiseksi säröksi, jonka kautta varastoitu kaasu voi purkautua ilman että kaasupullo murtuu. Ultraääniskannaukseen tai vastaavaan menetelmään sovellettavien särön kokoa koskevien hylkäysperusteiden on oltava pienemmät kuin suurimmat sallitut särön koot. Tyyppien CNG-2 ja CNG-3 malleissa lähtökohtana on se, ettei komposiittimateriaaliin tule mitään aikasidonnaisten mekanismien aiheuttamia vikoja. Sallittu särön koko ainetta rikkomattomissa kokeissa on määriteltävä soveltuvalla menetelmällä. Kaksi tällaista menetelmää on esitetty tämän liitteen tiedoksi annettavassa lisäyksessä F.

6.16 Testivaatimusten noudattamatta jättäminen

Jos testivaatimukset eivät täyty, suoritetaan uusi testi tai uusi lämpökäsittely seuraavalla tavalla:

a) Jos on todisteita siitä, että testin suorittamisessa on tapahtunut erehdys tai mittausvirhe, suoritetaan uusi testi. Jos testin tulos on tyydyttävä, ensimmäistä testiä ei oteta huomioon.

b) Jos testi on suoritettu tyydyttävällä tavalla, testin epäonnistumisen syy on selvitettävä.

Jos epäonnistumisen katsotaan johtuvan sovelletusta lämpökäsittelystä, valmistaja voi tehdä kaikille erän kaasupulloille uuden lämpökäsittelyn.

Jos epäonnistuminen ei johdu sovelletusta lämpökäsittelystä, kaikki tunnistetut puutteelliset kaasupullot hylätään tai korjataan hyväksytyllä menetelmällä. Pulloja, joita ei ole hylätty, pidetään sen jälkeen uutena eränä.

Kummassakin tapauksessa uusi erä testataan uudelleen. Kaikki asiaankuuluvat uuden erän hyväksyttävyyden todistamiseen tarvittavat näyte- tai erätestit suoritetaan uudelleen. Jos yhden tai useamman testin tulokset ovat edes osittain epätyydyttäviä, kaikki erän kaasupullot hylätään.

6.17 Mallin muutokset

Malliin tehtävällä muutoksella tarkoitetaan kaikkia rakennemateriaalien valintaan tai mittoihin liittyviä muutoksia, joiden ei voida katsoa kuuluvan normaalin valmistustoleranssin rajoihin.

Vähäiset mallin muutokset voidaan hyväksyä supistetun testiohjelman jälkeen. Jäljempänä olevassa taulukossa 6.7 mainitut mallin muutokset edellyttävät laadun testaamista taulukossa esitetyllä tavalla.

Taulukko 6.1

Materiaalisuunnittelun kelpoisuuskoe

Asiaa käsittelevä kohta tässä liitteessä Teräs Alumiini Hartsit Kuidut Muovivuoraukset Veto-ominaisuudet 6.3.2.2 6.3.3.4 6.3.5 6.3.6 Iskuominaisuudet 6.3.2.3 Taipumisominaisuudet 6.3.2.4 Hitsin tarkastelu 6.3.2.5 Sulfidin aiheuttaman jännitysmurtuman kestävyys 6.3.2.6 Kestokuormituksen kestävyys 6.3.3.3 Jännityskorroosiomurtuminen 6.3.3.2 Leikkauslujuus 6.3.4.2 Lasiutumislämpötila 6.3.4.3 Pehmenemis/sulamislämpötila 6.3.6 Murtumismekaniikka (1) 6.7 6.7





Taulukko 6.2

Iskukokeen sallitut arvot

Kaasupullon halkaisija D (mm) > 140 ≤ 140 Testin suunta poikittainen pitkittäinen Testiosan leveys (mm) 3–5 > 5–7,5 > 7,5–10 3–5 Testilämpötila (°C) – 50 – 50 Iskusitkeys (J/cm2) 3 näytteen keskiarvo 30 35 40 60 Yksittäinen näyte 24 28 32 48





Taulukko 6.3

Todelliset vähimmäismurtumisarvot ja jännityssuhteet

CNG-1 kokonaan metallia CNG-2 lieriöosa päällystetty CNG-3 kokonaan päällystetty CNG-4 kokonaan komposiittimateriaalia murtumispaine (MPa) jännityssuhde (MPa) murtumispaine (MPa) jännityssuhde (MPa) murtumispaine (MPa) jännityssuhde (MPa) murtumispaine (MPa) Kokonaan metallia 45 Lasi 2,75 50 1 3,65 70 1 3,65 73 Aramidi 2,35 47 3,10 60 1 3,1 62 Hiili 2,35 47 2,35 47 2,35 47 Hybridi 2 2 2 Huomautus 1 – Todellinen vähimmäismurtumispaine. Lisäksi on tehtävä tämän liitteen 6.5 kohdan mukaiset laskelmat sen vahvistamiseksi, että myös vähimmäisjännityssuhdetta koskevat vaatimukset täyttyvät. Huomautus 2 – Jännityssuhteet ja murtumispaineet lasketaan tämän liitteen 6.5 kohdan mukaisesti.





Taulukko 6.4

Kaasupullon suunnittelun kelpoisuustestit

Testi ja viittaus liitteeseen Lieriömäinen malli CNG-1 CNG-2 CNG-3 CNG-4 A.12 Murtuminen X * X X X A.13 Ympäröivä lämpötila/paine X * X X X A.14 Happokoe X X X A.15 Tuli X X X A.16 Puhkaisukoe X X X X A.17 Särönkestävyys X X X X A.18 Viruminen korkeassa lämpötilassa X X X A.19 Jännitysmurtuma X X X A.20 Pudotuskoe X X A.21 Läpäisevyys X A.24 Ylipaineen sieto X X X A.25 Pään vääntömomenttia koskeva koe X X A.27 Maakaasujaksokoe X A.6 Vuoto ennen murtumaa X X A.7 Äärilämpötila/paine-jakso X X X X X = vaaditaan. * = ei vaadita standardin ISO 9809 mukaisesti suunnitelluilta kaasupulloilta (ISO 9809:ssä säädetään jo näistä testeistä).





Taulukko 6.5

Eräkohtaiset testit

Testi ja viittaus liitteeseen Kaasupuollon tyyppi CNG-1 CNG-2 CNG-3 CNG-4 A.12 Murtuminen X X X X A.13 Ympäröivä lämpötila/paine X X X X A.1 Veto X X † X † A.2 Isku (teräs) X X † X † A.9.2 Pinnoitus* X X X X X = vaaditaan. * = paitsi jos suojapinnoitetta ei ole käytetty. † = testit vuorausmateriaalilla.





Taulukko 6.6

Kriittiset tuotannontarkastuksen vaatimukset

Tyyppi Kaasupuollon tyyppi Tarkastusvaatimukset CNG-1 CNG-2 CNG-3 CNG-4 Kriittiset mitat X X X X Pintakäsittely X X X X Viat (ultraääni tai vastaava) X X X Metallipullojen ja -vuorausten kovuus X X X Hydrostaattinen kestävyyskoe X X X X Vuotokoe X Merkinnät X X X X X = vaaditaan.





Taulukko 6.7

Mallin muutokset

Mallin muutos Testityyppi Hydrostaattinen murtumiskoe A.12 Paineenvaihtelu ympäristön lämpötilassa A.13 Ympäristö A.14 Tuli A.15 Puhkaisukoe A.16 Särönkestävyys A.17 Viruminen korkeassa lämpötilassa A.18 Jännitysmurtuma A.19 Pudotuskoe A.20 Läpäisevyys A.21 CNG Pään vääntömomenttia koskeva koe A.25 Paineenvaihtelu A.27 Ylipaineen sieto A.24 Kuidun valmistaja X X X * X † Metallipullon tai -vuorauksen materiaali X X X * X X * X X * Muovivuorauksen materiaali X X X † Kuitumateriaali X X X X X X X X † Hartsimateriaali X X X X Halkaisijan muutos ≤ 20 prosenttia X X Halkaisijan muutos > 20 prosenttia X X X X * X Pituuden muutos ≤ 50 prosenttia X X Pituuden muutos > 50 prosenttia X X X Käyttöpaineen muutos ≤ 20 prosenttia @ X X Pään muoto X X X † Aukon koko X X Pinnoitteen muutos X Pään malli X † Muutos valmistusprosessissa X X Paineenrajoituslaite X X X = vaaditaan. * Testiä ei vaadita metallimalleilta (CNG-1). † Testi vaaditaan vain kokonaan komposiittimateriaalista valmistetuilta malleilta (CNG-4). ‡ Testi vaaditaan vain, jos pituus kasvaa. @ Ainoastaan jos paksuus muuttuu suhteessa halkaisijaan ja/tai paine muuttuu.

7. TYYPIN CNG-1 METALLIPULLOT

7.1 Yleistä

Suunnitelmassa on määritettävä käyttöpaineella toimivan kaasupullon sellaisen särön suurin sallittu koko missä tahansa kaasupullon kohdassa, joka ei kasva kriittisen kokoiseksi määritellyn testikauden aikana tai käyttöiän aikana, jos seuraavaa testiajankohtaa ei ole määritelty. Vuoto ennen murtumaa -ominaisuuden määrittäminen on tehtävä A.6 kohdassa (tämän liitteen lisäys A) määriteltyjen soveltuvien menettelyjen mukaisesti. Sallittu särön koko määritellään edellä olevan 6.15.2 kohdan mukaisesti.

Standardin ISO 9809 mukaisesti suunniteltujen ja kaikki sen vaatimukset täyttävien kaasupullojen on täytettävä vain edellä 6.3.2.4 kohdassa esitetyt materiaalitestivaatimukset ja 7.5 kohdassa esitetyt suunnittelun kelpoisuutta koskevat testivaatimukset lukuun ottamatta 7.5.2 ja 7.5.3 kohtaa.

7.2 Jännitysanalyysi

Kaasupullon sisäiset jännitykset lasketaan 2 MPa:n ja 20 MPa:n paineella, testipaineella ja suunnitelman mukaisella murtumispaineella. Laskelmissa on käytettävä soveltuvia analyysitekniikoita, joissa sovelletaan ohutkuoriteoriaa, jossa otetaan huomioon kuoren taipuminen tason ulkopuolelle määritettäessä jännitysten jakautumista kaulaan, siirtymäalueisiin ja kaasupullon lieriöosaan.

7.3 Valmistusta ja tuotantoa koskevat testivaatimukset

7.3.1 Yleistä

Alumiinikaasupullojen päitä ei saa sulkea muovausprosessilla. Teräspullojen pohjapäät, jotka on suljettu muovaamalla, on tarkastettava ainetta rikkomattomalla kokeella tai muulla vastaavalla kokeella, lukuun ottamatta standardin ISO 9809 mukaisesti suunniteltuja kaasupulloja. Metallia ei saa lisätä pään sulkemisprosessin yhteydessä. Jokaisen kaasupullon paksuus ja pintakäsittely on tarkastettava ennen pään muovausoperaatioita.

Pään muovauksen jälkeen kaasupullot lämpökäsitellään mallin osalta määritellyn kovuusluokan mukaisesti. Paikallinen lämpökäsittely ei ole sallittu.

Jos kannattimiksi toimitetaan suurinki, pohjarinki tai kiinnityskappaleet, niiden on oltava kaasupullon materiaalin kanssa yhteensopivasta materiaalista valmistettuja ja kiinnitetty lujasti jollain muulla menetelmällä kuin hitsaamalla, kovajuotoksella tai pehmeäjuotoksella.

7.3.2 Ainetta rikkomaton koe

Jokaiselle metallipullolle on tehtävä seuraavat testit:

a) jäljempänä olevan A.8 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukainen kovuuskoe,

b) standardin BS 5045, osa 1, liite I, mukainen ultraäänikoe tai vastaavaksi osoitettu ainetta rikkomaton menetelmä, jolla varmistetaan, että suurin sallittu särön koko ei ylitä edellä 6.15.2 kohdan mukaisesti määritellyn mallin osalta määrättyä kokoa.

7.3.3 Hydrostaattinen painekoe

Jokaiselle valmiille kaasupullolle on tehtävä hydrostaattinen painekoe A.11 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti.

7.4 Kaasupulloerää koskevat testit

Eräkohtaiset testit tehdään valmiille kaasupulloille, jotka edustavat normaalia tuotantoa ja joihin on kiinnitetty tunnistusmerkit. Jokaisesta erästä valitaan satunnaisesti kaksi kaasupulloa. Jos kaasupulloja testataan enemmän kuin mitä tässä liitteessä vaaditaan, kaikista tuloksista on raportoitava. Pulloilla tehdään vähintään seuraavat testit:

a) Erän materiaalitestit. Yhdelle kaasupullolle tai lämpökäsitellylle valmista kaasupulloa edustavalle näytteelle tehdään seuraavat testit: i) kriittisten mittojen vertaaminen malliin, ii) yksi A.1 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukainen vetokoe, jossa noudatettava mallikohtaisia vaatimuksia, iii) teräspullojen osalta kolme A.2 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaista iskukoetta, joissa noudatettava edellä olevan 6.3.2.3 kohdan vaatimuksia iv) mikäli suojapinnoite kuuluu malliin, pinnoitteen testaus A.9.2 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti. Kaikkiin kaasupulloihin, jotka ovat edustettuina erätesteissä ja jotka eivät täytä asetettuja vaatimuksia, sovelletaan edellä 6.16 kohdassa määriteltyjä menettelyjä. Jos pinnoite ei ole A.9.2 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukainen, erä on tarkastettava 100-prosenttisesti, jotta vastaavalla tavalla vialliset kaasupullot voidaan poistaa. Kaikkien viallisten kaasupullojen pinnoite voidaan irrottaa ja asettaa uudelleen. Sen jälkeen toistetaan eräkohtainen pinnoitetesti.

b) Erän murtumistesti. Yksi kaasupullo on paineistettava hydrostaattisesti murtumiseen asti A.12 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti. Jos murtumispaine on alempi kuin laskettu vähimmäismurtumispaine, noudatetaan edellä 6.16 kohdassa asetettuja menettelyjä.

c) Jaksoittainen paineenvaihtelukoe. Valmiille kaasupulloille tehdään paineenvaihtelukoe A.13 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti seuraavasti määritellyllä testitiheydellä: i) Jokaisesta erästä valitulle yhdelle kaasupullolle tehdään paineenvaihteluja sellainen määrä, joka on yhteensä 1 000 kertaa vuosina ilmaistu käyttöikä siten, että jaksoja on vähintään 15 000. ii) Mikäli 10:stä yhden malliryhmän (eli samat materiaalit ja prosessit) peräkkäisestä tuotantoerästä yksikään edellä i kohdassa tarkoitetulla paineenvaihtelukokeella testattu kaasupullo ei vuoda tai murru ennen sellaista vaihtelumäärää, joka on 1 500 kertaa vuosina ilmaistu käyttöikä (vähintään 22 500 jaksoa), paineenvaihtelukoe voidaan tehdä jatkossa vain yhdelle kaasupullolle joka viidennestä tuotantoerästä. iii) Mikäli 10:stä yhden malliryhmän peräkkäisestä tuotantoerästä yksikään edellä i kohdassa tarkoitetulla paineenvaihtelukokeella testattu kaasupullo ei vuoda tai murru ennen sellaista vaihtelumäärää, joka on 2 000 kertaa vuosina ilmaistu käyttöikä (vähintään 30 000 jaksoa), paineenvaihtelukoe voidaan tehdä jatkossa vain yhdelle kaasupullolle joka kymmenennestä tuotantoerästä. iv) Jos edellisestä tuotantoerästä on kulunut yli 6 kuukautta, seuraavaan tuotantoerään kuuluvalle kaasupullolle on tehtävä paineenvaihtelukoe, jotta edellä ii tai iii kohdassa tarkoitettu harvennettu eräkohtaisten testien tiheys voidaan säilyttää. v) Mikäli edellä ii tai iii kohdassa tarkoitetun harvennetun testiohjelman mukaisesti testattu kaasupullo ei saavuta vaadittua paineenvaihtelumäärää (vähintään 22 500 tai 30 000 painejaksoa), eräkohtaisen paineenvaihtelukokeen suorittamistiheys on palautettava i kohdan mukaiseksi vähintään 10 tuotantoerän ajaksi, jotta edellä ii tai iii kohdassa tarkoitettu harvennettu eräkohtaisten paineenvaihtelukokeiden tiheys voidaan ottaa uudelleen käyttöön. vi) Mikäli joku edellä i, ii tai iii kohdassa tarkoitettu kaasupullo ei täytä vaihtelujen määrää koskevaa vähimmäisvaatimusta, joka on 1 000 vaihtelua kertaa määritelty käyttöikä vuosina (vähintään 15 000 jaksoa), epäonnistumisen syy on selvitettävä ja korjattava tämän liitteen 6.16 kohdassa asetettujen menettelyjen mukaisesti. Paineenvaihtelukoe suoritetaan sen jälkeen kolmella muulla erään kuuluvalla kaasupullolla. Jos joku näistä kaasupulloista ei täytä paineenvaihtelujen määrää koskevaa vähimmäisvaatimusta, joka on 1 000 vaihtelua kertaa määritelty käyttöikä vuosina, erä on hylättävä.

7.5 Kaasupullon suunnittelun kelpoisuustestit

7.5.1 Yleistä

Kelpoisuustestit tehdään valmiille kaasupulloille, jotka edustavat normaalia tuotantoa ja joihin on kiinnitetty tunnistusmerkit. Valinta, näyttö ja tulosten raportointi tehdään edellä olevan 6.13 kohdan mukaisesti.

7.5.2 Hydrostaattisella paineella tehty murtumiskoe

Kolme edustavaa kaasupulloa paineistetaan hydrostaattisesti murtumiseen asti A.12 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti. Kaasupullon murtumispaineen on oltava suurempi kuin mallia koskevassa jännitysanalyysissa laskettu vähimmäismurtumispaine ja vähintään 45 MPa.

7.5.3 Paineenvaihtelukoe ympäröivässä lämpötilassa

Kahdelle valmiille kaasupullolle tehdään paineenvaihtelukoe ympäröivässä lämpötilassa A.13 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti murtumiseen asti tai siten, että jaksoja on vähintään 45 000. Kaasupullot eivät saa murtua, ennen kuin vaihteluita on tehty 1 000 kertaa määritelty käyttöikä vuosina. Kaasupullot, jotka kestävät sellaisen määrän vaihteluita, joka on yli 1 000 jaksoa kertaa määritelty käyttöikä vuosina, voivat pettää vuotamalla, eivät murtumalla. Kaasupullot, jotka eivät vioitu 45 000 jakson kuluessa, on tuhottava joko jatkamalla paineenvaihtelua, kunnes ne pettävät, tai paineistamalla ne hydrostaattisesti murtumiseen asti. Painejaksojen määrä ennen puhkeamista ja särön lähtöpaikan sijainti on kirjattava muistiin.

7.5.4 Tulikoe

Testit on suoritettava A.15 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti ja niiden tulosten on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukaisia.

7.5.5 Puhkaisukoe

Testi on suoritettava A.16 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti ja sen tulosten on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukaisia.

7.5.6 Vuoto ennen murtumaa -ominaisuus

Kaasupullomalleille, jotka eivät kestä yli 45 000:ta painejaksoa testattaessa edellä 7.5.3 kohdan mukaisesti, suoritetaan vuoto ennen murtumaa -testit tämän liitteen lisäyksessä A olevan A.6 kohdan mukaisesti, ja niiden on oltava siinä esitettyjen vaatimusten mukaisia.

8. TYYPIN CNG-2 KAASUPULLOT, JOIDEN LIERIÖOSA ON PÄÄLLYSTETTY

8.1 Yleistä

Tämän kaasupullotyypin malli käyttäytyy paineistuksen aikana siten, että komposiittipäällysteen ja metallivuorauksen liikkuminen on lineaarisesti päällekkäistä. Tässä liitteessä ei määritellä tiettyä suunnittelumenetelmää erilaisista valmistustekniikoista johtuen.

Vuoto ennen murtumaa -ominaisuuden määrittäminen on tehtävä A.6 kohdassa (tämän liitteen lisäys A) määriteltyjen soveltuvien menettelyjen mukaisesti. Sallittu särön koko määritellään edellä olevan 6.15.2 kohdan mukaisesti.

8.2 Suunnitteluvaatimukset

8.2.1 Metallivuoraus

Metallivuorauksen todellisen murtumispaineen on oltava vähintään 26 MPa.

8.2.2 Komposiittipäällyste

Kuitujen vetojännityksen on oltava edellä olevan 6.5 kohdan vaatimusten mukainen.

8.2.3 Jännitysanalyysi

Komposiittimateriaalissa ja vuorauksessa olevat jännitykset esijännityksen jälkeen on laskettava. Laskelmissa käytettävät paineet ovat nolla, 2 MPa, 20 MPa, testipaine ja suunnitelman mukainen murtumispaine. Laskelmissa on käytettävä soveltuvia analyysitekniikoita, joissa sovelletaan ohutkuoriteoriaa, jossa otetaan huomioon vuorauksen epälineaarisen materiaalin käyttäytyminen määritettäessä jännitysten jakautuminen kaulaan, siirtymäalueisiin ja vuorauksen lieriömäiseen osaan.

Malleissa, joissa käytetään armeerausmenetelmää esijännityksen aikaansaamiseksi, on laskettava rajat, joiden sisällä armeerauspaineen on oltava.

Malleissa, joissa käytetään valvottua jännityspuolausta esijännityksen aikaansaamiseksi, on laskettava suorituslämpötila, kunkin komposiittikerroksen osalta vaadittu jännitys ja syntyvä esijännitys vuorauksessa.

8.3 Valmistusta koskevat vaatimukset

8.3.1 Yleistä

Komposiittipullo valmistetaan vuorauksesta, joka päällystetään puolaamalla sen ympärille jatkuvaa filamenttikuitua. Filamenttikuidun puolausoperaation on oltava tietokoneella tai mekaanisesti valvottu. Filamenttikuidut asetetaan valvotulla jännityksellä puolaamisen aikana. Kun puolaus on saatu valmiiksi, kovetetaan kuumakovettuvat hartsit noudattamalla ennalta määrättyä ja valvottua aika-lämpötila-käyrää.

8.3.2 Vuoraus

Metallivuoraus on valmistettava edellä 7.3 kohdassa esitettyjen soveltuvaa vuoraustyyppiä koskevien vaatimusten mukaisesti.

8.3.3 Päällyste

Kaasupullot on valmistettava filamenttikuidun puolauskoneessa. Tärkeitä muuttujia on seurattava puolauksen aikana sen varmistamiseksi, että ne pysyvät sallituissa toleransseissa, ja ne kirjataan puolausrekisteriin. Muuttujia voivat olla esimerkiksi seuraavat (luettelo ei ole täydellinen):

a) kuitutyyppi, koko mukaan luettuna,

b) kyllästymistapa,

c) puolausjännitys,

d) puolausnopeus,

e) katkokuituhahtuvien määrä,

f) nauhan leveys,

g) hartsin tyyppi ja koostumus,

h) hartsin lämpötila,

i) vuorauksen lämpötila.

8.3.3.1 Kuumakovettuvan hartsin kovettaminen

Käytettäessä kuumakovettuvaa hartsia hartsi kovetetaan filamenttikuidun puolauksen jälkeen. Kovettamisen aikana kirjataan muistiin kovetusjakso (eli aika-lämpötila-tiedot).

Kovettumislämpötilaa valvotaan, eikä se saa vaikuttaa vuorauksen materiaaliominaisuuksiin. Alumiinivuorattujen kaasupullojen kovettamislämpötila on enintään 177 °C.

8.4.3 Armeeraus

Mikäli armeerausta käytetään, se on suoritettava ennen hydrostaattista painekoetta. Armeerauspaineen on oltava edellä 8.2.3 kohdassa asetetuissa rajoissa, ja valmistajan on määritettävä menetelmä, jolla varmistetaan asianmukainen paine.

8.4 Tuotantoa koskevat testivaatimukset

8.4.1 Ainetta rikkomaton koe

Ainetta rikkomattomat kokeet on tehtävä tunnustetun ISO-standardin tai muun vastaavan standardin mukaisesti. Jokaiselle metallivuoraukselle on tehtävä seuraavat testit:

a) jäljempänä olevan A.8 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukainen kovuuskoe,

b) standardin BS 5045, osa 1, liite I, mukainen ultraäänikoe tai vastaavaksi osoitettu ainetta rikkomaton menetelmä, jolla varmistetaan, että suurin särön koko ei ylitä mallin osalta määrättyä kokoa.

8.4.2 Hydrostaattinen painekoe

Jokaiselle valmiille kaasupullolle on tehtävä hydrostaattinen painekoe A.11 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti. Valmistajan on määriteltävä soveltuva pysyvän tilavuuslaajentumisen raja käytetyn testipaineen osalta, mutta missään tapauksessa pysyvä laajentuminen ei saa ylittää 5:tä prosenttia testipaineessa tapahtuvasta kokonaistilavuuslaajentumisesta. Kaasupullot, jotka eivät täytä määriteltyä hylkäysrajaa, hylätään ja joko tuhotaan tai käytetään eräkohtaisiin testitarkoituksiin.

8.5 Kaasupulloerää koskevat testit

8.5.1 Yleistä

Eräkohtaiset testit tehdään valmiille kaasupulloille, jotka edustavat normaalia tuotantoa ja joihin on kiinnitetty tunnistusmerkit. Jokaisesta erästä valitaan satunnaisesti kaksi kaasupulloa tai kaasupullo ja vuoraus tilanteen mukaan. Jos kaasupulloja testataan enemmän kuin mitä tässä liitteessä vaaditaan, kaikista tuloksista on raportoitava. Pulloilla tehdään vähintään seuraavat testit:

Jos päällysteessä havaitaan vikoja ennen armeerausta tai hydrostaattisen painekokeen tekemistä, päällyste voidaan poistaa kokonaan ja vaihtaa.

a) Erän materiaalitestit. Yhdelle kaasupullolle tai vuoraukselle taikka lämpökäsitellylle valmista kaasupulloa edustavalle näytteelle tehdään seuraavat testit: i) kriittisten mittojen vertaaminen malliin, ii) yksi A.1 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukainen vetokoe, jossa noudatettava mallikohtaisia vaatimuksia, iii) teräsvuorausten osalta kolme A.2 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaista iskukoetta, joissa noudatettava mallin mukaisia vaatimuksia, iv) mikäli suojapinnoite kuuluu malliin, pinnoitteen testaus A.9.2 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti ja sen tulosten on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukainen. Kaikkiin erätesteissä testattuihin kaasupulloihin tai vuorauksiin, jotka eivät täytä asetettuja vaatimuksia, sovelletaan edellä 6.16 kohdassa määriteltyjä menettelyjä. Jos pinnoite ei ole A.9.2 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukainen, erä on tarkastettava 100-prosenttisesti, jotta vastaavalla tavalla vialliset kaasupullot voidaan poistaa. Kaikkien viallisten kaasupullojen pinnoite voidaan irrottaa käyttämällä menetelmää, joka ei riko komposiittipäällystettä, ja ne voidaan pinnoittaa uudelleen. Sen jälkeen toistetaan eräkohtainen pinnoitetesti.

b) Erän murtumistesti. Yksi kaasupullo testataan edellä olevan 7.4.b kohdan vaatimusten mukaisesti.

c) Jaksoittainen paineenvaihtelukoe. Suoritetaan edellä olevan 7.4.c kohdan vaatimusten mukaisesti.

8.6 Kaasupullon suunnittelun kelpoisuustestit

8.6.1 Yleistä

Kelpoisuustestit tehdään kaasupulloille, jotka edustavat normaalia tuotantoa ja joihin on kiinnitetty tunnistusmerkit. Valinta, näyttö ja tulosten raportointi tehdään edellä olevan 6.13 kohdan mukaisesti.

8.6.2 Hydrostaattisella paineella tehty murtumiskoe

a) Yksi vuoraus murretaan hydrostaattisella paineella A.12 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti. Murtumispaineen on oltava suurempi kuin vuorausmallin osalta määritelty vähimmäismurtumispaine.

b) Kolme kaasupulloa on paineistettava hydrostaattisesti murtumiseen asti A.12 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti. Kaasupullojen murtumispaineiden on oltava suurempia kuin mallikohtaisessa jännitysanalyysissa määritellyt vähimmäismurtumispaineet taulukon 6.3 mukaisesti, ja joka tapauksessa suuremmat tai yhtä suuret kuin arvo, joka tarvitaan edellä 6.5 kohdassa tarkoitettujen jännityssuhdevaatimusten täyttämiseen.

8.6.3 Paineenvaihtelukoe ympäröivässä lämpötilassa

Kahdelle valmiille kaasupullolle tehdään paineenvaihtelukoe ympäröivässä lämpötilassa A.13 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti murtumiseen asti tai siten, että painejaksoja on vähintään 45 000. Kaasupullot eivät saa murtua, ennen kuin vaihteluita on tehty 1 000 kertaa määritelty käyttöikä vuosina. Kaasupullot, jotka kestävät sellaisen määrän vaihteluita, joka on yli 1 000 jaksoa kertaa määritelty käyttöikä vuosina, voivat pettää vuotamalla, eivät murtumalla. Kaasupullot, jotka eivät vioitu 45 000 jakson kuluessa, on tuhottava joko jatkamalla paineenvaihtelua, kunnes ne pettävät, tai paineistamalla ne hydrostaattisesti murtumiseen asti. Kaasupullot, jotka kestävät yli 45 000 jaksoa, saavat pettää murtumalla. Painejaksojen määrä ennen puhkeamista ja särön lähtöpaikan sijainti on kirjattava muistiin.

8.6.4 Happokoe

Yksi kaasupullo on testattava A.14 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti, ja sen tulosten on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukainen. Tämän liitteen tiedoksi annettavaan lisäykseen H sisältyy vapaaehtoinen ympäristötesti.

8.6.5 Tulikoe

Valmiit kaasupullot on testattava A.15 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti ja niiden on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukaisia.

8.6.6 Puhkaisukoe

Yksi valmis kaasupullo on testattava A.16 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti ja sen on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukainen.

8.6.7 Särönkestävyyskokeet

Yksi valmis kaasupullo on testattava A.17 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti ja sen on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukainen.

8.6.8 Viruminen korkeassa lämpötilassa

Malleissa, joissa hartsin lasiutumislämpötila ei ylitä suunnittelumateriaalin enimmäislämpötilaa vähintään 20 °C:lla, yksi kaasupullo on testattava A.18 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti ja sen on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukainen.

8.6.9 Nopeutettu jännitysmurtumakoe

Yksi valmis kaasupullo on testattava A.19 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti ja sen on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukainen.

8.6.10 Vuoto ennen murtumaa -ominaisuus

Kaasupullomalleille, jotka eivät kestä yli 45 000:ta painejaksoa testattaessa edellä 8.6.3 kohdan mukaisesti, suoritetaan vuoto ennen murtumaa -testit tämän liitteen lisäyksessä A olevan A.6 kohdan mukaisesti, ja niiden on oltava siinä esitettyjen vaatimusten mukaisia.

8.6.11 Paineenvaihtelukoe äärilämpötilassa

Yksi valmis kaasupullo on testattava A.7 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti ja sen on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukainen.

9. TYYPIN CNG-3 KOKONAAN PÄÄLLYSTETYT KAASUPULLOT

9.1 Yleistä

Tämä kaasupullotyyppi käyttäytyy paineistuksen aikana siten, että komposiittipäällysteen ja vuorauksen liikkeet ovat päällekkäisiä. Tässä liitteessä ei määritellä tiettyä suunnittelumenetelmää erilaisista valmistustekniikoista johtuen. Tässä liitteessä ei määritellä tiettyä suunnittelumenetelmää erilaisista valmistustekniikoista johtuen. Vuoto ennen murtumaa -ominaisuuden määrittäminen on tehtävä A.6 kohdassa (tämän liitteen lisäys A) määriteltyjen soveltuvien menettelyjen mukaisesti. Sallittu särön koko määritellään edellä olevan 6.15.2 kohdan mukaisesti.

9.2 Suunnitteluvaatimukset

9.2.1 Metallivuoraus

Vuorauksessa nollapaineella ja 15 °C:n lämpötilassa olevat puristusjännitykset eivät saa aiheuttaa vuorauksen vääntymistä tai rypistymistä.

9.2.2 Komposiittipäällyste

Kuitujen vetojännityksen on oltava edellä olevan 6.5 kohdan vaatimusten mukainen.

9.2.3 Jännitysanalyysi

Kaasupullon tangentiaaliset ja pitkittäissuuntaiset jännitykset komposiittimateriaalissa ja vuorauksessa paineistamisen jälkeen on laskettava. Laskelmissa käytettävät paineet ovat nollapaine, käyttöpaine, 10 prosenttia käyttöpaineesta, testipaine ja suunnitelman mukainen murtumispaine. Rajat, joiden sisällä armeerauspaineen on oltava, on laskettava; laskelmissa on käytettävä soveltuvia analyysitekniikoita, joissa sovelletaan ohutkuoriteoriaa, jossa otetaan huomioon vuorauksen epälineaarisen materiaalin käyttäytyminen määritettäessä jännitysten jakautuminen kaulaan, siirtymäalueisiin ja vuorauksen lieriömäiseen osaan.

9.3 Valmistusta koskevat vaatimukset

Valmistusta koskevat vaatimukset ovat edellä olevan 8.3 kohdan mukaisia lukuun ottamatta sitä, että päällysteeseen on sisällytettävä myös spiraalimaisesti kierrettyjä filamenttikuituja.

9.4 Tuotantoa koskevat testivaatimukset

Tuotannon testausta koskevat vaatimukset on esitetty edellä 8.4 kohdassa.

9.5 Kaasupulloerää koskevat testit

Erätestien on oltava edellä olevan 8.5 kohdan vaatimusten mukaisia.

9.6 Kaasupullon suunnittelun kelpoisuustestit

Kaasupullon suunnittelun kelpoisuustestit on suoritettava edellä olevan 8.6 kohdan ja jäljempänä olevan 9.6.1 kohdan mukaisesti, lukuun ottamatta sitä, että edellä 8.6 kohdassa tarkoitettua vuorauksen murtumistestiä ei vaadita.

9.6.1 Pudotuskoe

Yhdelle tai useammalle valmiille kaasupullolle on tehtävä pudotuskoe A.30 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti.

10. TYYPIN CNG-4 KAASUPULLOT, JOTKA ON VALMISTETTU KOKONAAN KOMPOSIITTIMATERIAALISTA

10.1 Yleistä

Tässä liitteessä ei määritellä mitään tiettyä menetelmää polymeerivuorattujen kaasupullojen suunnittelemiseksi mahdollisten kaasupullomallien moninaisuuden vuoksi.

10.2 Suunnitteluvaatimukset

Suunnittelulaskelmia on käytettävä mallin soveltuvuuden perustelemiseksi. Kuitujen vetojännitysten on oltava edellä olevan 6.5 kohdan vaatimusten mukaisia.

Edellä olevien 6.10.2 tai 6.10.3 kohdan mukaisia kartiokierteitä tai suoria kierteitä on käytettävä metallipäissä.

Kierrekorkilla avattavien metallipäiden on voitava kestää 500 Nm:n vääntövoima ilman että liitos muusta kuin metallista valmistettuun vuoraukseen rikkoutuu. Metallipäät, jotka on liitetty muusta kuin metallista valmistettuun vuoraukseen, on valmistettava materiaalista, joka soveltuu tämän liitteen 4 kohdassa määriteltyihin käyttöolosuhteisiin.

10.3 Jännitysanalyysi

Kaasupullon tangentiaaliset ja pitkittäissuuntaiset jännitykset komposiittimateriaalissa ja vuorauksessa on laskettava. Laskelmissa käytettävät paineet ovat nolla, käyttöpaine, testipaine ja suunnitelman mukainen murtumispaine. Laskelmissa on käytettävä soveltuvia analyysitekniikoita, joilla osoitetaan jännityksen jakautuminen kaasupullon eri kohtiin.

10.4 Valmistusta koskevat vaatimukset

Valmistusta koskevat vaatimukset ovat edellä olevan 8.3 kohdan mukaisia lukuun ottamatta sitä, että kuumakovettuvien hartsien kovettumislämpötilan on oltava vähintään 10 °C muovivuorauksen pehmenemislämpötilan alapuolella.

10.5 Tuotantoa koskevat testivaatimukset

10.5.1 Hydrostaattinen painekoe

Jokaiselle valmiille kaasupullolle on tehtävä hydrostaattinen painekoe A.11 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti. Valmistajan on määriteltävä soveltuvat kimmolaajentumisen rajat käytettävällä testipaineella, mutta yhdenkään kaasupullon kimmolaajentuminen ei saa missään tapauksessa ylittää erän keskiarvoa yli 10 prosentilla. Kaasupullot, jotka eivät läpäise määriteltyä hylkäysrajaa, hylätään ja joko tuhotaan tai käytetään eräkohtaisiin testitarkoituksiin.

10.5.2 Vuotokokeet

Jokainen valmis kaasupullo on testattava A.10 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti ja sen on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukainen.

10.6 Kaasupulloerää koskevat testit

10.6.1 Yleistä

Eräkohtaiset testit tehdään valmiille kaasupulloille, jotka edustavat normaalia tuotantoa ja joihin on kiinnitetty tunnistusmerkit. Jokaisesta erästä valitaan satunnaisesti yksi kaasupullo. Jos useammille kaasupulloille tehdään tässä liitteessä vaaditut testit, kaikista tuloksista on raportoitava. Näillä pulloilla tehdään vähintään seuraavat testit:

a) Erän materiaalitestit. Yhdelle kaasupullolle tai vuoraukselle taikka valmista kaasupulloa edustavalle vuorausnäytteelle tehdään seuraavat testit: i) kriittisten mittojen vertaaminen malliin, ii) yksi A.22 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukainen muovivuorauksen vetokoe, jossa noudatettava mallikohtaisia vaatimuksia, iii) muovivuorauksen sulamislämpötilan testaaminen A.23 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti; mallikohtaisten vaatimusten on täytyttävä, iv) mikäli suojapinnoite kuuluu malliin, pinnoitteen testaus A.9.2 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti. Jos pinnoite ei ole A.9.2 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukainen, erä on tarkastettava 100-prosenttisesti, jotta vastaavalla tavalla vialliset kaasupullot voidaan poistaa. Kaikkien viallisten kaasupullojen pinnoite voidaan irrottaa käyttämällä menetelmää, joka ei riko komposiittipäällystettä, ja ne voidaan pinnoittaa uudelleen. Sen jälkeen toistetaan eräkohtainen pinnoitetesti.

b) Erän murtumistestit. Yksi kaasupullo testataan edellä olevan 7.4.b kohdan vaatimusten mukaisesti.

c) Jaksottainen paineenvaihtelukoe Yhdelle kaasupullon päälle tehdään vääntötesti 500 Nm:ssä A.25 kohdassa (tämän liitteen lisäys A) määritellyn testimenetelmän mukaisesti. Sen jälkeen kaasupullolle tehdään paineenvaihtelukoe edellä 7.4.c kohdassa asetettujen menettelyjen mukaisesti. Vaaditun paineenvaihtelukokeen jälkeen kaasupullolle tehdään vuotokoe A.10 kohdassa (tämän liitteen lisäys A) kuvatun menetelmän mukaisesti ja sen on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukainen.

10.7 Kaasupullon suunnittelun kelpoisuustestit

10.7.1 Yleistä

Kaasupullon suunnittelun kelpoisuustestit on suoritettava tämän liitteen 8.6, 10.7.2, 10.7.3 ja 10.7.4 kohdan mukaisesti lukuun ottamatta sitä, että edellä olevan 8.6.10 kohdan mukaista vuoto ennen murtumaa -ominaisuuden testausta ei vaadita.

10.7.2 Pään vääntökoe

Yksi kaasupullo on testattava A.25 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti.

10.7.3 Läpäisevyyskoe

Yhden kaasupullon läpäisevyys on testattava A.21 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti ja sen on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukainen.

10.7.4 Maakaasulla tehtävä paineenvaihtelukoe

Yksi valmis kaasupullo on testattava A.27 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti ja sen on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukainen.

11. MERKINNÄT

11.1 Merkintöjen lisääminen

Valmistajan on lisättävä jokaiseen kaasupullon näkyvät, pysyvät merkinnät, joiden korkeus on vähintään 6 mm. Merkinnät on tehtävä joko hartsipinnoitteeseen upotetuin etiketein, CNG-1 ja CNG-2-mallien paksunnetuissa päissä käytettävin tarttuvin matalan jännityksen aiheuttavin leimoin tai niiden yhdistelmin. Liimautuvat etiketit ja niiden kiinnittäminen on tehtävä standardin ISO 7225 tai muun vastaavan standardin mukaisesti. Useamman kilven käyttäminen on sallittua ja ne on sijoitettava niin, että asennustuet eivät peitä niitä. Jokaiseen tämän liitteen mukaiseen kaasupulloon liitetään seuraavat merkinnät:

a) Pakolliset tiedot: i) ”VAIN CNG:TÄ”, ii) ”EI SAA KÄYTTÄÄ XX/XXXX JÄLKEEN”, jossa ”XX/XXXX” on vanhenemiskuukausi ja -vuosi (2), iii) valmistajan tunnus, iv) kaasupullon tunnus (soveltuva osanumero ja jokaisen kaasupullon yksilöllinen sarjanumero), v) käyttöpaine ja käyttölämpötila, vi) E-säännön numero sekä kaasupullon tyyppi ja todistuksen rekisteröintinumero, vii) paineenrajoituslaitteet ja/tai -venttiilit, jotka on hyväksytty käytettäviksi kaasupullon kanssa, tai keinot saada tietoa hyväksytyistä palonsuojajärjestelmistä, viii) käytettäessä kilpiä kaikilla kaasupulloilla on oltava yksilöllinen tunnusnumero, joka on leimattu näkyvään metallipintaan ja jonka avulla kaasupullo voidaan jäljittää, jos kilpi tuhoutuu.

b) Vapaaehtoiset tiedot: Erillisillä merkinnöillä voidaan esittää seuraavat valinnaiset tiedot: i) kaasun lämpötilan vaihteluväli, esim. – 40 °C–65 °C, ii) kaasupullon nimellinen vesitilavuus enintään kahden merkitsevän numeron tarkkuudella, esim. 120 litraa, iii) ensimmäisen painetestin ajankohta (kuukausi ja vuosi). Merkintöjen on oltava esitetyssä järjestyksessä, mutta niiden paikat voivat vaihdella etiketissä olevan tilan mukaan. Seuraavassa on hyväksyttävä esimerkki pakollisista tiedoista: VAIN CNG:TÄ EI SAA KÄYTTÄÄ …/… JÄLKEEN Valmistaja/osanumero/sarjanumero 20 MPa/15 °C ECE R 110 CNG-2 (rekisteröintinro) ”Käytettävä valmistajan hyväksymiä paineenrajoituslaitteita”

12. LÄHETYKSEN VALMISTELU

Ennen kaasupullojen lähettämistä valmistajan tehtaalta jokainen kaasupullo on puhdistettava ja kuivattava sisäpuolelta. Kaasupulloissa, joita ei suljeta välittömästi venttiilin liitoskappaleella, sekä mahdollisissa turvalaitteissa on oltava kaikissa suuaukoissa korkit, jotka estävät kosteuden pääsyn ja suojaavat kierteitä. Korroosionestoainetta (esimerkiksi öljypitoista) suihkutetaan kaikkiin teräspulloihin ja -vuorauksiin ennen lähettämistä.

Valmistajan laatima käyttöä koskeva selvitys ja kaikki tarvittavat tiedot, joilla varmistetaan kaasupullon oikea käsittely, käyttö ja tarkastus käytön aikana, toimitetaan ostajalle. Selvityksen on oltava tämän liitteen lisäyksen D mukainen.

(1) Ei vaadita käytettäessä A.7 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaista viallisen kaasupullon testausmenetelmää.

(2) Vanhenemispäivä ei saa olla määritellyn käyttöiän päättymistä tuonnempana. Vanhenemispäivä voidaan liittää kaasupulloon toimituksen ajankohtana, edellyttäen että kaasupullot on säilytetty kuivassa tilassa siten, että niissä ei ole sisäistä painetta.

Lisäys A TESTAUSMENETELMÄT A.1 VETOKOKEET, TERÄS JA ALUMIINI Valmiin kaasupullon lieriöosasta otetulla materiaalilla tehdään vetokoe käyttämällä suorakulmaista koekappaletta, joka on muotoiltu teräksen osalta standardissa ISO 9809 ja alumiinin osalta standardissa ISO 7866 kuvatun menettelyn mukaisesti. Sellaisten kaasupullojen osalta, joissa on ruostumattomasta teräksestä valmistetut hitsatut vuoraukset, on myös tehtävä vetolujuustestit hitseistä otetulle materiaalille standardin EN 13322-2 8.4 kohdassa kuvatun menetelmän mukaisesti. Koekappaleen kumpaakaan puolta, jotka edustavat kaasupullon sisä- ja ulkopintaa, ei saa työstää. Vetokoe suoritetaan standardin ISO 6892 mukaisesti. Huom. – Erityistä huomiota on kiinnitettävä standardissa ISO 6892 kuvattuun venymän mittaamiseen erityisesti tapauksissa, joissa vetokokeessa käytettävä kappale on kartiomainen, mistä seuraa, että murtumispiste on etäällä pituusmitan keskipisteestä. A.2 ISKUKOE, TERÄSPULLOT JA TERÄSVUORAUKSET Valmiin kaasupullon lieriömäisestä osasta otetulla materiaalilla tehdään iskukoe käyttämällä kolmea koekappaletta standardin ISO 148 mukaisesti. Iskukokeessa käytettävät kappaleet on otettava kaasupullon seinämästä liitteen 3A taulukossa 6.2. vaaditussa suunnassa. Sellaisten kaasupullojen osalta, joissa on ruostumattomasta teräksestä valmistetut hitsatut vuoraukset, on myös tehtävä iskutestit hitsistä otetulle materiaalille standardin EN 13322-2 8.6 kohdassa kuvatun menetelmän mukaisesti. Loven on oltava kohtisuorassa kaasupullon seinämään nähden. Pituussuuntaisia kokeita varten koekappale työstetään kauttaaltaan (kuudelta sivulta); jos seinämän paksuus ei mahdollista sitä, että lopullisen koekappaleen leveys on 10 mm, leveyden on oltava mahdollisimman lähellä kaasupullon seinän nominaalipaksuutta. Poikittaissuunnassa otetut koekappaleet työstetään vain neljältä sivulta ja kaasupullon seinämän sisä- ja ulkopuoli jätetään työstämättä. A.3 SULFIDIN AIHEUTTAMA JÄNNITYSMURTUMAKOE TERÄKSELLE Lukuun ottamatta jäljempänä todettuja tapauksia, kokeet on suoritettava standardissa NACE TM 0177-96 kuvatun A-NACE-standardivetokoemenettelyn mukaisesti. Kokeet suoritetaan vähintään kolmella vetokoekappaleella, joiden halkaisijamitta on 3,81 mm (0,150 tuumaa) ja jotka on työstetty valmiin kaasupullon tai vuorauksen seinämästä. Koekappaleet asetetaan vakiovetokuormitukseen, joka on 60 prosenttia määritellystä teräksen vähimmäismuovauslujuudesta, ja upotetaan liuokseen, joka on 0,5-prosenttisella (massaosuus) natriumasetaattitrihydraatilla puskuroitua tislattua vettä ja jonka lähto-pH:ksi on säädetty 4,0 käyttämällä etikkahappoa. Liuosta kyllästetään jatkuvasti huoneenlämpötilassa ja 0,414 kPa:n (0,06 psia) paineella rikkivedyllä (tasaus typellä). Testattavien koekappaleiden on kestettävä 144 tunnin pituinen koe murtumatta. A.4 KORROOSIOKOKEET, ALUMIINI Alumiiniseosten korroosiokokeet on suoritettava standardin ISO/DIS 7866 liitteen A mukaisesti ja niiden on täytettävä siinä asetetut vaatimukset. A.5 KESTOKUORMITUKSEN SIETOKOKEET, ALUMIINI Kestokuormituksen sietokoe on suoritettava standardin ISO/DIS 7866 liitteen D mukaisesti ja tulosten on täytettävä siinä asetetut vaatimukset. A.6 VUOTO ENNEN MURTUMAA -OMINAISUUDEN TESTAUS Kolmelle valmiille kaasupullolle tehdään paineenvaihteluita enintään 2 MPa:sta vähintään 30 MPa:iin nopeudella, joka on korkeintaan 10 jaksoa minuutissa. Kaikkien kaasupullojen vioittumistavan on oltava vuotaminen. A.7 PAINEENVAIHTELUKOE ÄÄRILÄMPÖTILASSA Valmiille kaasupulloille, joiden komposiittipäällysteessä ei ole suojapinnoitetta, tehdään seuraava vaihtelukoe, jossa ei saa ilmaantua murtumia, vuotoja tai kuitujen purkautumista: a) Säilytetään 48 tunnin ajan nollapaineessa, vähintään 65 °C:n lämpötilassa ja vähintään 95 prosentin suhteellisessa kosteudessa. Vaatimus toteutetaan suihkuttamalla vettä hienosuihkuna tai sumuna huoneeseen, jonka lämpötila on 65 °C. b) Paineistetaan hydrostaattisesti enintään 2 MPa:sta vähintään 26 MPa:han vähintään 65 °C:ssa ja 95 prosentin kosteudessa jaksomäärä, joka on 500 kertaa määritelty käyttöikä vuosina. c) Stabiloidaan nollapaineeseen ja ympäröivään lämpötilaan. d) Sen jälkeen paineistetaan enintään 2 MPa:sta vähintään 20 MPa:han – 40 °C:n tai alemmassa lämpötilassa jaksomäärä, joka on 500 kertaa määritelty käyttöikä vuosina. Paineenvaihtelunopeus b kohdassa saa olla enintään 10 jaksoa minuutissa. Paineenvaihtelunopeus d kohdassa saa olla enintään 3 jaksoa minuutissa, ellei paineanturia ole asennettu suoraan kaasupulloon. Tarvittavat rekisteröintivälineet otetaan käyttöön sen varmistamiseksi, että neste pysyy vähimmäislämpötilassa alhaisen lämpötilan jakson aikana. Kun paineenvaihtelukoe äärilämpötiloissa on tehty, kaasupullot paineistetaan hydrostaattista murtumiskoetta koskevien vaatimusten mukaisesti hydrostaattisesti niin, että ne puhkeavat ja saavuttavat vähimmäismurtumispaineen, joka on 85 prosenttia suunnitelman mukaisesta vähimmäismurtumispaineesta. Tyypin CNG-4 malleissa kaasupullolle on tehtävä jäljempänä olevan A.10 kohdan mukainen vuotokoe ennen hydrostaattista murtumiskoetta. A.8 BRINELLIN KOVUUSKOE Kovuuskokeet tehdään jokaisen kaasupullon tai vuorauksen keskuksen ja kupumaisen pään kanssa yhdensuuntaisella seinämällä standardin ISO 6506 mukaisesti. Koe tehdään viimeisen lämpökäsittelyn jälkeen, ja näin saatujen kovuusarvojen on oltava suunnitelman mukaisen vaihteluvälin rajoissa. A.9 PINNOITEKOKEET (PAKOLLISIA, JOS SOVELLETAAN 6.12.C KOHTAA TAI LIITETTÄ 3A) A.9.1 Pinnoitteen ominaisuuksia koskevat kokeet Pinnoitteet arvioidaan käyttämällä seuraavia testimenetelmiä tai vastaavia kansallisia standardeja. a) Tarttuvuuskoe standardin ISO 4624 mukaisesti käyttämällä menetelmää A tai B tilanteen mukaan. Pinnoitteen tarttuvuusluokan on oltava joko 4A tai 4B tapauksen mukaan. b) Joustavuus standardin ASTM D522 mukaisella kiinnitettyjen orgaanisten pinnoitteiden tuurnataivutuskokeella käyttämällä testimenetelmää B ja 12,7 mm:n (0,5 tuumaa) tuurnaa määritellyssä paksuudessa – 20 °C:n lämpötilassa. Joustavuuskokeessa käytettävät näytteet valmistellaan standardin ASTM D522 mukaisesti. Näkyviä säröjä ei saa ilmaantua. c) Iskukoe standardin ASTM D2794 mukaisella kokeella, jossa testataan orgaanisten pinnoitteiden kykyä kestää nopean vaurioitumisen (iskun) vaikutuksia. Huoneenlämpötilassa olevan pinnoitteen on läpäistävä 18 J:n (160 in-lbs) esi-iskukoe. d) Kemikaalien sietokyky, joka testataan yleensä standardin ASTM D1308 mukaisella kokeella, jossa testataan kotitalouskemikaalien vaikutuksia kirkkaisiin ja värjättyihin orgaanisiin pintakäsittelyihin. Kokeet suoritetaan käyttämällä testimenetelmää, jossa paljas testikohta altistetaan 100 tunniksi 30-prosenttiselle rikkihappoliuokselle (akkuhappo, jonka ominaispaino on 1,219) ja 24 tunniksi polyalkaleeniselle glykolille (esim. jarruneste). Pinnoite ei saa osoittaa irtoamisen, kuplien muodostumisen tai pehmenemisen merkkejä. Tartuntavoiman luokan on oltava 3 testattaessa standardin ASTM D3359 mukaisesti. e) Vähintään 1 000 tunnin altistus standardin ASTM G53 mukaisesti, joka koskee valolle ja vedelle altistavien laitteiden (loistelamppu-W-kondensaatiotyyppi) käyttöä muiden kuin metallimateriaalien altistukseen. Merkkejä kuplien muodostumisesta ei saa olla, ja tartuntavoiman on oltava luokkaa 3 testattaessa standardin ISO 4624 mukaisesti. Suurin sallittu kiillonmenetys on 20 prosenttia. f) Vähintään 500 tunnin altistus standardin ASTM B117 mukaisen suolasumutestejä koskevan testimenetelmän mukaisesti. Sisäpinta ei saa ohentua yli 3 mm merkitystä kohdasta, kuplien muodostumisesta ei saa olla merkkejä ja tartuntavoiman on oltava luokkaa 3 testattaessa standardin ASTM D3359 mukaisesti. g) Lohkeavuuden testaaminen huoneenlämpötilassa standardin ASTM D3170 mukaisen pinnoitteiden lohkeavuuskokeen mukaisesti. Pinnoitteen on saatava luokitus 7A tai parempi, eikä substraatin altistusta saa ilmentyä. A.9.2 Pinnoite-erän testit a) Pinnoitteen paksuus Pinnoitteen paksuuden on oltava suunnitelmassa esitettyjen vaatimusten mukainen, kun se testataan standardin ISO 2808 mukaisesti. b) Pinnoitteen tarttuvuus Pinnoitteen tartuntavoima on mitattava standardin ISO 4624 mukaisesti ja sen on oltava vähintään luokkaa 4, kun se mitataan käyttämällä tilanteen mukaan testimenetelmää A tai B. A.10 VUOTOKOE Tyypin CNG-4 malleille on tehtävä vuotokoe seuraavaa menettelyä (tai hyväksyttävää vaihtoehtoa) käyttäen: a) Kaasupullot kuivataan kauttaaltaan ja paineistetaan käyttöpaineeseen kuivalla ilmalla tai typellä, joka sisältää havaittavaa kaasua, kuten heliumia. b) Jos vuoto ylittää jossain kohdassa standardin eli 0,004 cm3/h, kaasupullo hylätään. A.11 HYDRAULINEN TESTI Käytetään jompaakumpaa seuraavista vaihtoehdoista: Vaihtoehto 1 Vesivaippakoe a) Kaasupullo paineistetaan hydrostaattisesti paineeseen, joka on vähintään 1,5 kertaa käyttöpaine. Testipaine ei saa missään tapauksessa ylittää armeerauspainetta. b) Paine ylläpidetään riittävän kauan (vähintään 30 sekuntia) täyden laajentumisen varmistamiseksi. Mahdollinen sisäinen paine, joka kohdistetaan armeerauksen jälkeen ja ennen hydrostaattista koetta, saa olla enintään 90 prosenttia hydrostaattisesta testipaineesta. Jos testipainetta ei voida ylläpitää testilaitteen vioittumisen vuoksi, koe voidaan toistaa paineella, jota on nostettu 700 kPa:lla. Enintään kaksi tällaista toistoa sallitaan. c) Valmistajan on määriteltävä soveltuva pysyvän tilavuuslaajentumisen raja käytetyn testipaineen osalta, mutta missään tapauksessa pysyvä laajentuminen saa olla enintään 5 prosenttia testipaineessa mitatusta kokonaistilavuuslaajentumisesta. Valmistajan on määriteltävä kimmolaajentuminen tyypin CNG-4 mallien osalta. Kaasupullot, jotka eivät läpäise määriteltyä hylkäysrajaa, hylätään ja joko tuhotaan tai käytetään eräkohtaisiin testitarkoituksiin. Vaihtoehto 2 Painekoe Kaasupullon hydrostaattista painetta nostetaan asteittain ja säännöllisesti, kunnes testipaine, joka on vähintään 1,5 kertaa käyttöpaine, on saavutettu. Kaasupullon testipaine ylläpidetään riittävän kauan (vähintään 30 sekuntia) sen varmistamiseksi, ettei paine pyri alenemaan ja että tiiviys on taattu. A.12 HYDROSTAATTISELLA PAINEELLA TEHTY MURTUMISKOE a) Paineistusvauhti saa olla korkeintaan 1,4 MPa sekunnissa (200 psi/sekunti) paineissa, jotka ylittävät 80 prosenttia suunnitelman mukaisesta murtumispaineesta. Jos paineistusvauhti on yli 350 kPa/sekunti (50 psi/sekunti) paineissa, jotka ylittävät 80 prosenttia suunnitelman mukaisesta murtumispaineesta, joko kaasupullo on asetettava kaavamaisesti paineenlähteen ja paineenmittauslaitteen väliin taikka on odotettava 5 sekuntia suunnitelman mukaisessa vähimmäismurtumispaineessa. b) Vaadittu (laskettu) vähimmäismurtumispaine on vähintään 45 MPa, eikä se saa missään tapauksessa olla vähemmän kuin jännityssuhdevaatimusten täyttymisen edellyttämä arvo. Todellinen murtumispaine kirjataan ylös. Murtuminen voi tapahtua joko kaasupullon lieriöosassa tai kupuosassa. A.13 PAINEENVAIHTELUKOE YMPÄRÖIVÄSSÄ LÄMPÖTILASSA Paineenvaihtelu suoritetaan seuraavaa menettelyä noudattaen: a) Testattava kaasupullo täytetään ei-syövyttävällä nesteellä, kuten öljyllä, inhibitoidulla vedellä tai glykolilla. b) Kaasupullolle tehdään paineenvaihteluita enintään 2 MPa:sta vähintään 26 MPa:han nopeudella, joka on korkeintaan 10 jaksoa minuutissa. Vioittumista edeltävä jaksojen määrä ja särön lähtöpaikan sijainti on kirjattava muistiin. A.14 HAPPOKOE Seuraava testimenettely tehdään valmiille kaasupullolle: a) Halkaisijaltaan 150 mm:n alue kaasupullon pinnasta altistetaan 100 tunniksi 30-prosenttiselle rikkihappoliuokselle (akkuhappo, jonka ominaispaino on 1,219) kaasupullon ollessa 26 MPa:n paineessa. b) Sen jälkeen kaasupullo saatetaan murtumispisteeseen edellä A.12 kohdassa kuvatun menettelyn mukaisesti ja murtumispaineeksi otetaan paine, joka ylittää suunnitelman mukaisen vähimmäismurtumispaineen 85 prosentilla. A.15 TULIKOE A.15.1 Yleistä Tulikokeilla on tarkoitus osoittaa, että valmiit kaasupullot, joissa on suunnitelman mukainen palonsuojajärjestelmä (kaasupullon venttiili, paineenrajoituslaitteet ja/tai sisäinen lämpöeristys), eivät murru testattaessa määritellyissä palo-olosuhteissa. Tulikokeessa on noudatettava äärimmäistä varovaisuutta siltä varalta, että kaasupullo murtuu. A.15.2 Kaasupullon valmistelu Kaasupullo asetetaan horisontaalisesti siten, että kaasupullon pohja on noin 100 mm tulen yläpuolella. Metallikilpiä käytetään estämään liekkien suora kosketus kaasupullonventtiileihin, liitoskappaleisiin ja/tai paineenrajoituslaitteisiin. Metallikilvet eivät saa olla suoraan kosketuksissa määriteltyyn palonsuojajärjestelmään (paineenrajoituslaitteisiin tai kaasupullonventtiiliin). Jos jokin venttiili, liitoskappale tai putki, joka ei kuulu suunnitelmassa tarkoitettuun palonsuojajärjestelmään, vioittuu testin aikana, tulos mitätöidään. A.15.3 Tulenlähde Yhtenäisestä 1,65 m:n pituisesta tulenlähteestä on noustava liekkejä suoraan kaasupullon pintaan koko sen halkaisijan pituudelta. Tulenlähteessä voidaan käyttää mitä tahansa polttoainetta edellyttäen, että se tarjoaa yhtenäisen kuumuuden, joka riittää ylläpitämään määritellyt testilämpötilat siihen saakka, kunnes kaasupullo on tyhjentynyt. Polttoainetta valittaessa on otettava huomioon ilman saastumiseen liittyvät näkökohdat. Tulen asettelu on kirjattava ylös niin yksityiskohtaisesti, että kaasupulloon kohdistettu kuumuuden taso voidaan toistaa. Tulenlähteen vioittuminen tai epäyhtenäisyys kokeen aikana mitätöi tuloksen. A.15.4 Lämpötilan ja paineen mittaaminen Pintalämpötilaa on seurattava vähintään kolmella termoelementillä, jotka on sijoitettu kaasupullon pohjaan enintään 0,75 m:n etäisyydelle toisistaan. Metallikilpiä on käytettävä estämään termoelementtien joutuminen suoraan kosketukseen liekkien kanssa. Vaihtoehtoisesti termoelementit voidaan upottaa metalliharkkoihin, joiden koko on enintään 25 mm2. Paine kaasupullon sisällä on mitattava painenaturilla muuttamatta testattavan järjestelmän laitekokoonpanoa. Termoelementtien lämpötilat ja kaasupullon paine kirjataan ylös enintään 30 sekunnin välein kokeen aikana. A.15.5 Yleiset testausvaatimukset Kaasupullot on paineistettava maakaasulla ja testattava horisontaalisessa asennossa a) käyttöpaineella b) paineella, joka on 25 prosenttia käyttöpaineesta. Tulenliekkien on jouduttava heti sytyttämisen jälkeen kosketuksiin kaasupullon pinnan kanssa tulenlähteen 1,65 m:n pituudelta ja kaasupullon halkaisijan pituudelta. Ainakin yhden termoelementin lukeman on oltava 5 minuutin kuluessa sytyttämisestä vähintään 590 °C. Tämä vähimmäislämpötila on ylläpidettävä kokeen loppuajan. A.15.6 Korkeintaan 1,65 m:n pituiset kaasupullot Kaasupullon keskikohta on sijoitettava tulenlähteen keskikohdan yläpuolelle. A.15.7 Yli 1,65 m:n pituiset kaasupullot Jos kaasupulloon on asennettu paineenrajoituslaite toiseen päähän, tulenlähde on sijoitettava niin, että sen alkukohta on kaasupullon toisessa päässä. Jos kaasupulloon on asennettu paineenrajoituslaitteet molempiin päihin tai useampaan kuin yhteen kohtaan kaasupullon kyljessä, tulenlähteen keskikohta on asetettava niiden paineenrajoituslaitteiden puoliväliin, jotka ovat horisontaalisesti kauimpana toisistaan. Jos kaasupullo on lisäksi suojattu lämpöeristyksin, on suoritettava kaksi tulikoetta käyttöpaineella. Toisessa niistä tuli keskitetään kaasupullon pituuden puoleenväliin ja toisessa tulen alkukohta on kaasupullon jommassakummassa päässä. A.15.8 Hyväksyttävät tulokset Kaasupullon on tyhjennyttävä paineenrajoituslaitteen kautta. A.16 PUHKAISUKOE Paineistetulla kaasulla 20 MPa ± 1 MPa:n paineeseen paineistettu kaasupullo puhkaistaan lävistäväluodilla, jonka halkaisija on vähintään 7,62 mm. Luodin on puhkaistava kokonaan ainakin yksi kaasupullon sivuseinämä. Tyyppien CNG-2, CNG-3 ja CNG-4-malleissa ammuksen on iskeydyttävä sivuseinämään noin 45°:n kulmassa. Kaasupullossa ei saa ilmetä merkkejä pirstoutumisesta. Alle 45 gramman painoisten pienten palojen irtoaminen ei merkitse kokeen epäonnistumista. Puhkaisu- ja ulostuloreiän likimääräinen koko ja sijainti on merkittävä ylös. A.17 KOMPOSIITTIMATERIAALIN SÄRÖNKESTÄVYYSKOKEET Vain tyyppien CNG-2, CNG-3 ja CNG-4 malleille on tehtävä koe, jossa yhteen valmiiseen suojapinnoitettuun kaasupulloon leikataan pitkittäissuuntaisia viiltoja komposiittimateriaaliin. Viiltojen on oltava pidempiä kuin valmistajan määrittelemissä silmämääräisissä tarkastuksissa mainitut sallitut säröt. Viilletylle kaasupullolle tehdään sen jälkeen paineenvaihtelukoe, jossa paine vaihtelee enintään 2 MPa:sta vähintään 26 MPa:iin 3 000 jakson verran, minkä jälkeen koetta jatketaan 12 000 jaksolla ympäröivässä lämpötilassa. Kaasupullo ei saa vuotaa eikä murtua ensimmäisten 3 000 jakson aikana, mutta se voi vioittua vuotamalla viimeisten 12 000 jakson aikana. Kaikki tässä kokeessa käytetyt kaasupullot on tuhottava. A.18 VIRUMINEN KORKEASSA LÄMPÖTILASSA Tämä testi vaaditaan kaikilta CNG-4-malleilta sekä kaikilta CNG-2- ja CNG-3-malleilla, joissa hartsimassan lasiutumislämpötila ei ylitä liitteessä 3A olevassa 4.4.2 kohdassa annettua suunnitelman mukaista materiaalin enimmäislämpötilaa vähintään 20 °C:lla. Yksi valmis kaasupullo testataan seuraavasti: a) Kaasupullo paineistetaan 26 MPa:n paineeseen ja pidetään 100 °C:n lämpötilassa vähintään 200 tuntia. b) Kaasupullon on täytettävä kokeen jälkeen edellä olevien hydrostaattista laajentumista koskevan kokeen (A.11), vuotokokeen (A.10) ja murtumiskokeen (A.12) vaatimukset. A.19 NOPEUTETTU JÄNNITYSMURTUMAKOE Vain tyyppien CNG-2, CNG-3 ja CNG-4 malleille tehdään koe, jossa yksi kaasupullo, jossa ei ole suojapinnoitetta, paineistetaan hydrostaattisesti 26 MPa:han samalla kun se on upotettu 65-celsiusasteiseen veteen. Kaasupullo pidetään tässä paineessa ja lämpötilassa 1 000 tuntia. Sen jälkeen kaasupullo paineistetaan murtumispisteeseen edellä A.12 kohdassa kuvatun menettelyn mukaisesti lukuun ottamatta sitä, että murtumispaineeksi otetaan paine, joka on yli 85 prosenttia suunnitelman mukaisesta vähimmäismurtumispaineesta. A.20 ISKUVAURIOTESTI Yhdelle tai useammalle valmiille kaasupullolle tehdään pudotuskoe ympäröivässä lämpötilassa ilman sisäistä paineistusta tai kiinnitettyjä venttiilejä. Kaasupullot pudotetaan sileälle horisontaaliselle betonialustalle tai lattialle. Yksi kaasupullo pudotetaan horisontaalisessa asennossa siten, että alapuoli on 1,8 m sen pinnan yläpuolella, johon pullo pudotetaan. Yksi kaasupullo pudotetaan pystysuorassa kumpikin pää edellä riittävän korkealla lattiasta tai alustasta, jotta potentiaalienergia on 488 J, mutta alapää ei missään tapauksessa saa olla yli 1,8 m:n korkeudella. Yksi kaasupullo pudotetaan 45°:n kulmassa kupu edellä sellaiselta korkeudelta, että painopiste on 1,8 m:n korkeudella; jos alempi pää on kuitenkin alle 0,6 m:n etäisyydellä maasta, pudotuskulmaa muutetaan siten, että vähimmäiskorkeus on 0,6 m ja painopiste 1,8 m:n korkeudella. Pudotuksesta aiheutuneen iskun jälkeen kaasupulloille tehdään paineenvaihteluita, joissa paine vaihtelee enintään 2 MPa:sta vähintään 26 MPa:iin niin, että jaksojen määrä on 1 000 kertaa määritelty käyttöikä vuosina. Kaasupullot voivat vuotaa mutta ne eivät saa murtua paineenvaihtelun aikana. Kaikki paineenvaihtelulle altistetut kaasupullot on tuhottava. A.21 LÄPÄISEVYYSKOE Tämä koe vaaditaan vain tyypin CNG-4 malleilta. Yksi valmis kaasupullo on täytettävä paineistetulla maakaasulla tai seoksella, jossa on 90 prosenttia typpeä ja 10 prosenttia heliumia, käyttöpaineeseen. Se sijoitetaan suljettuun tiivistettyyn tilaan, jossa vallitsee ympäröivä lämpötila, ja sen vuotamista seurataan riittävän kauan vakaan läpäisevyysnopeuden määrittämiseksi. Läpäisevyysnopeuden on oltava alle 0,25 ml maakaasua tai heliumia tunnissa kaasupullon vesitilavuuslitraa kohden. A.22 MUOVIN VETO-OMINAISUUDET Muovisen vuorausmateriaalin vetolujuus ja enimmäisvenymä määritetään – 50 °C:ssa käyttämällä standardia ISO 3628, ja niiden on oltava liitteessä 3A olevan 6.3.6 kohdan vaatimusten mukaisia. A.23 MUOVIEN SULAMISLÄMPÖTILA Valmiiden vuorausten polymeerimateriaalit testataan standardissa ISO 306 kuvatulla menetelmällä, ja niiden on oltava liitteessä 3A olevan 6.3.6 kohdan vaatimusten mukaisia. A.24 PAINEENRAJOITUSLAITTEITA KOSKEVAT VAATIMUKSET Valmistajan määrittämien paineenrajoituslaitteiden on osoitettava olevan liitteessä 3 olevassa 4 kohdassa lueteltuihin käyttöolosuhteisiin soveltuvia ja niiden on läpäistävä seuraavat kelpoisuuskokeet: a) Yhtä näytettä pidetään valvotussa, vähintään 95 °C:n lämpötilassa ja vähintään testipaineen (30 MPa) suuruisessa paineessa 24 tunnin ajan. Testin päätyttyä näytteessä ei saa olla vuotoja tai näkyviä merkkejä jonkin rakenteessa käytetyn sulavan metallin puristumisesta ulos. b) Yhdelle näytteelle on tehtävä väsytystesti paineistamalla sitä jaksoittain siten, että paineistusjaksoja on enintään 4 minuutissa, seuraavasti: i) pidetään 82 °C:ssa, kun samalla vaihdellaan painetta 10 000 jakson ajan 2 MPa:sta 26 MPa:iin. ii) pidetään – 40 °C:ssa, kun samalla vaihdellaan painetta 10 000 jakson ajan 2 MPa:sta 20 MPa:iin. Kokeen päätyttyä näytteessä ei saa olla vuotokohtia tai näkyviä merkkejä rakenteessa käytetyn sulavan metallin puristumisesta ulos. c) Paineenrajoituslaitteiden näkyvien messinkiosien, jotka hillitsevät painetta, on kestettävä ilman jännityskorroosiomurtumista standardissa ASTM B154 kuvattu elohopeanitraattikoe. Paineenrajoituslaite upotetaan 30 minuutiksi vesipohjaiseen elohopeanitraattiliuokseen, joka sisältää 10 g elohopeanitraattia ja 10 ml typpihappoa liuoslitraa kohden. Upottamisen jälkeen paineenrajoituslaitteelle tehdään vuotokoe kohdistamalla siihen aerostaattinen 26 MPa:n paine yhdeksi minuutiksi, jonka aikana osan ulkoiset vuodot tarkistetaan. Vuodot eivät saa olla yli 200 cm3/h. d) Paineenrajoituslaitteiden suojaamattomien, ruostumattomasta teräksestä valmistettujen paineenpitävien osien on oltava valmistettu seoksesta, johon ei synny jännityskorroosiomurtumia kloridin vaikutuksesta. A.25 PÄÄN VÄÄNTÖMOMENTTIA KOSKEVA KOE Kaasupullon runkoa estetään kiertymästä ja kaasupullon kumpaankin päähän kohdistetaan 500 Nm:n vääntömomentti, ensin kierteistetyn liitoksen kiristymisen suuntaan ja sitten avaussuuntaan ja lopuksi jälleen kiristymissuuntaan. A.26 HARTSIN LEIKKAUSLUJUUS Hartsimateriaalit on testattava komposiittipäällystettä edustavalla koekappaleen aihiolla standardin ASTM D2344 tai vastaavan kansallisen standardin mukaisesti. Komposiittimateriaalin leikkauslujuuden on oltava 24 tunnin vedessä kiehumisen jälkeen 13,8 MPa. A.27 MAAKAASULLA TEHTÄVÄ PAINEENVAIHTELUKOE Yhdelle valmiille kaasupullolle tehdään paineenvaihtelukoe käyttämällä paineistettua maakaasua. Painetta vaihdellaan alle 2 MPa:sta käyttöpaineeseen 300 jakson ajan. Jakso, joka koostuu kaasupullon täyttämisestä ja tyhjentämisestä, ei saa kestää enempää kuin 1 tunnin. Kaasupullolle on tehtävä vuotokoe edellä olevan A.10 kohdan mukaisesti ja sen on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukainen. Kun maakaasulla tehty paineenvaihtelukoe on valmis, kaasupullo leikataan poikki ja vuorauksen ja pään välinen liitoskohta tarkastetaan mahdollisten vikojen, kuten väsymissäröjen tai staattisen varauksen purkautumisen havaitsemiseksi. Huom. – Turvallisuusnäkökohtiin on kiinnitettävä erityistä huomiota suoritettaessa tätä koetta. Ennen kokeen tekemistä kyseisen mallin mukaisen kaasupullon on oltava läpäissyt edellä olevan A.12 kohdan (hydrostaattisella paineella tehty murtumiskoe), liitteessä 3A olevan 8.6.3 kohdan (paineenvaihtelukoe ympäröivässä lämpötilassa) ja edellä olevan A.21 kohdan (läpäisevyyskoe) testivaatimukset. Testattavien kaasupullojen on läpäistävä ennen kokeen suorittamista edellä olevan A.10 kohdan (vuotokoe) testivaatimukset. A.28 TAIVUTUSTESTI, RUOSTUMATTOMASTA TERÄKSESTÄ VALMISTETUT HITSATUT VUORAUKSET Taivutustestit on tehtävä ruostumattomasta teräksestä valmistetun hitsatun vuorauksen lieriöosasta otetulla materiaalilla, ja testit on tehtävä standardin EN 13322-2 8.5 kohdassa kuvatun menetelmän mukaisesti. Testikappaleet eivät saa säröytyä, kun niitä taivutetaan sisäänpäin mallineen ympärille, kunnes sisäreunojen etäisyys toisistaan on pienempi kuin mallineen läpimitta.

Lisäys B (Ei käytössä)

Lisäys C (Ei käytössä)

Lisäys D SELVITYSLOMAKKEET Huom. – Tämä lisäys ei ole pakollinen osa tätä liitettä. Seuraavia lomakkeita olisi käytettävä: 1) Valmistusselostus ja vaatimustenmukaisuustodistus – oltava selkeä, helposti luettava ja lomakkeen 1 mallin mukainen. 2) Selvitys (1) metallipullojen, -vuorausten tai -päiden materiaalianalyysista – vaaditut olennaiset osat, tunnistus jne. 3) Selvitys (1) metallipullojen ja -vuorausten materiaalin mekaanisista ominaisuuksista – raportoitava kaikista tässä säännössä vaadituista kokeista. 4) Selvitys (1) muiden kuin metallivuorausten materiaalin fyysisistä ja mekaanisista ominaisuuksista – raportoitava kaikista tässä säännössä vaadituista kokeista ja tiedoista. 5) Selvitys (1) komposiittimateriaalin analyysista – raportoitava kaikista tässä säännössä vaadituista kokeista ja tiedoista. 6) Selvitys hydrostaattisista kokeista, jaksoittaisista paineenvaihtelukokeista ja murtumiskokeista – raportoitava tässä säännössä vaadituista kokeista ja tiedoista. Lomake 1: Valmistajan selostus ja vaatimustenmukaisuustodistus Valmistaja: Sijainti: Lakisääteinen rekisteröintinumero: Valmistajan tavaramerkki ja numero: Sarjanumero: …– … (mukaan luettuina) … Kaasupullon kuvaus: … KOKO: Ulkohalkaisija: … mm; Pituus: … mm; Kaasupullon päähän tai tarroihin leimatut merkit ovat a) ”VAIN CNG:TÄ”: … b) ”VIIMEINEN KÄYTTÖPÄIVÄ”: … c) ”Valmistajan tunnus”: … d) Sarja- ja osanumero: … e) Käyttöpaine, MPa: … f) Sääntö: … g) Palonsuojaustyyppi: … h) Ensimmäisen painetestin ajankohta (kuukausi ja vuosi): … i) Tyhjän kaasupullon omamassa (kg): … j) Valtuutetun elimen tai tarkastajien merkki: … k) Vesitilavuus, l: … l) Testipaine, MPa: … m) Erityisiä ohjeita: … Jokainen kaasupullo on valmistettu kaikkia säännön nro…. vaatimuksia noudattaen edellä esitetyn kaasupullon kuvauksen mukaisesti. Vaaditut raportit testituloksista ovat liitteenä. Todistan täten, että kaikki nämä testitulokset osoittautuivat kaikin tavoin tyydyttäviksi ja ovat edellä kuvattua tyyppiä koskevien vaatimusten mukaisia. Huomautukset: … Tyyppihyväksyntäviranomainen: … Tarkastajan allekirjoitus: … Valmistajan allekirjoitus: … Paikka, päiväys: … (1) Valmistajan on laadittava raporttilomakkeet 2–6, joissa on määriteltävä kattavasti kaasupullot ja vaatimukset. Tyyppihyväksyntäviranomaisen ja valmistajan on allekirjoitettava jokainen raportti.

Lisäys E JÄNNITYSSUHTEIDEN TARKISTAMINEN VENYMÄANTUREILLA 1. Kuitujen jännitys-venymäsuhde on aina kimmoisa, joten jännityssuhteet ja venymäsuhteet ovat samat. 2. Erittäin venyviä venymäantureita on käytettävä. 3. Venymäanturit on suunnattava niiden kuitujen suuntaisesti, joiden päälle ne on asennettu (esim. kaasupullon ulkopinnan lieriöosan päällystekuitujen yhteydessä anturit asennetaan lieriöosan suuntaisesti). 4. Menetelmä 1 (sovelletaan kaasupulloihin, joissa ei käytetä korkeajännityspuolausta) a) Venymäanturit asetetaan ja kalibroidaan ennen armeerausta. b) Mitataan jännitykset armeerauspaineessa, nollapaineessa armeerauksen jälkeen, käyttöpaineessa ja vähimmäismurtumispaineessa. c) Varmistetaan, että jännitys murtumispaineessa jaettuna jännityksellä käyttöpaineessa on jännityssuhdevaatimusten mukainen. Jos kyseessä on hybridirakenne, jännitystä käyttöpaineessa verrataan sellaisten kaasupullojen murtumisjännitykseen, jotka on vahvistettu vain yhdellä kuitutyypillä. 5. Menetelmä 2 (sovelletaan kaikkiin kaasupulloihin) a) Venymäanturit asetetaan ja kalibroidaan nollapaineessa puolauksen ja armeerauksen jälkeen. b) Mitataan jännitykset nollapaineessa, käyttöpaineessa ja vähimmäismurtumispaineessa. c) Kun jännitysmittaukset on tehty käyttöpaineessa ja vähimmäismurtumispaineessa, leikataan kaasupullosta kappale nollapaineessa seuraten venymäantureita, siten että kohta, jossa venymäanturi on, on pituudeltaan noin viisi tuumaa. Irrotetaan vuoraus vaurioittamatta komposiittimateriaalia. Mitataan jännitykset vuorauksen irrottamisen jälkeen. d) Lasketaan jännityslukemat nollapaineessa, käyttöpaineessa ja vähimmäismurtumispaineessa ottaen huomioon nollapaineessa vuorauksen kanssa ja ilman vuorausta mitatun jännityksen määrä. e) Varmistetaan, että jännitys murtumispaineessa jaettuna jännityksellä käyttöpaineessa on jännityssuhdevaatimusten mukainen. Jos kyseessä on hybridirakenne, jännitystä käyttöpaineessa verrataan sellaisten kaasupullojen murtumisjännitykseen, jotka on vahvistettu vain yhdellä kuitutyypillä.

Lisäys F MURTUMANKESTÄVYYDEN TESTAUSMENETELMÄT F.1 VÄSYMISELLE ALTTIIDEN KOHTIEN MÄÄRITTÄMINEN Kaasupullojen väsymisvikojen sijainti ja suuntautuminen on määritettävä soveltuvalla jännitysanalyysillä tai valmiilla kaasupulloilla täydessä mittakaavassa tehdyillä väsymiskokeilla, joita vaaditaan kunkin mallityypin suunnittelun kelpoisuuskokeissa. Käytettäessä jännitysanalyysia äärellisten elementtien menetelmällä väsymiselle altis kohta tunnistetaan sen perusteella, missä sijaitsee suurin päävetojännityskeskittymä kaasupullon seinämässä tai vuorauksessa käyttöpaineella ja minkä suuntainen se on. F.2 VUOTO ENNEN MURTUMAA F.2.1 Kriittisen koon määrittäminen arvioinnin avulla: Tämä analyysi voidaan suorittaa sen osoittamiseksi, että valmis kaasupullo vuotaa, jos kaasupulloon tai vuoraukseen tullut vika kasvaa seinämän läpäiseväksi säröksi. Vuoto ennen murtumaa -arviointi on suoritettava kaasupullon sivuseinämässä. Jos väsymiselle altis kohta on sivuseinämän ulkopuolella, myös vuoto ennen murtumaa -arviointi tehdään kyseisessä kohdassa käyttämällä standardissa BS PD6493 kuvattua II tason menetelmää. Arviointi käsittää seuraavat vaiheet: a) Mitataan syntyneen seinämän läpäisevän pintasärön enimmäispituus (eli pisin keskiviiva) kolmesta kaasupullosta, jotka on testattu paineenvaihtelukokein suunnittelun kelpoisuuskokeissa (tämän liitteen lisäyksessä A olevien A.13 ja A.14 kohdan mukaisesti) kunkin mallityypin osalta. Analyysissä käytetään kolmen kaasupullon pisintä särön pituutta. Mallinnetaan puolielliptinen seinän läpäisevä särö, jonka pitkä akseli on kaksi kertaa mitattu pisin pääakseli ja jonka lyhyt akseli on 0,9 kertaa seinän paksuus. Puolielliptinen särö mallinnetaan lisäyksessä F olevassa F.1 kohdassa määriteltyihin kohtiin. Särö suunnataan siten, että suurin päävetojännitys kasvattaa säröä. b) Arvioinnissa käytetään seinässä/vuorauksessa 25 MPa:n paineessa olevia jännitystasoja, jotka on saatu liitteessä 3A olevassa 6.6 kohdassa kuvatusta jännitysanalyysista. Riittävät säröä kasvattavat voimat lasketaan käyttämällä standardin BS PD6493 osaa 9.2 tai osaa 9.3. c) Valmiin kaasupullon tai valmiista kaasupullosta otetun vuorauksen murtumissitkeys sellaisena kuin se on määritelty huoneenlämpötilassa alumiinille ja – 40 °C:ssa teräkselle, osoitetaan käyttämällä standarditestitekniikkaa (joko ISO/DIS 12737 tai ASTM 813.89 tai BS 7448) standardin BS PD6493 osan 8.4 tai 8.5 mukaisesti. d) Plastisen muodonmuutoksen suhde lasketaan standardin BS PD6493-91 osan 9.4. mukaisesti. e) Mallinnettu särö on hyväksyttävä standardin BS PD6493-91 osan 11.2. mukaisesti. F.2.2 Vuoto ennen murtumaa -ominaisuuden testaus viallisen kaasupullon murtumiskokeella Murtumiskoe tehdään kaasupullon sivuseinämään. Jos edellä F.1 kohdassa määritellyt väsymiselle alttiit kohdat ovat sivuseinämän ulkopuolella, murtumiskoe tehdään myös siinä kohdassa. Testimenettely on seuraava: a) Vuoto ennen murtumaa -särön pituuden määrittäminen Väsymiselle alttiiseen kohtaan tehdyn särön, jolla testaan vuoto ennen murtumaa -ominaisuutta, pituus on kaksi kertaa syntyneen seinämän läpäisevän pintasärön enimmäispituus niistä kolmesta kaasupullosta, jotka on testattu paineenvaihtelukokeilla suunnittelun kelpoisuuskokeissa kunkin mallityypin osalta. b) Kaasupullon säröt Tyypin CNG-1 malleissa, joissa väsymiselle altis kohta sijaitsee lieriömäisessä osassa akselinsuuntaisesti, ulkoiset säröt työstetään pituussuunnassa suunnilleen kohtaan, joka on kaasupullon lieriöosan pituuden puolessavälissä. Säröt sijoitetaan keskiosan kohtiin, joissa seinän paksuus on kaasupullon eri puolilla neljässä kohdassa tehtyjen paksuusmittausten mukaan pienin. Tyypin CNG-1 malleissa, joissa väsymiselle altis kohta sijaitsee muualla kuin lieriöosassa, särö tehdään vuoto ennen murtumaa -ominaisuuden testaamiseksi kaasupullon sisäpintaan suuntaan, joka on väsymiselle altis. Tyyppien CNG-2 ja CNG-3 malleissa vuoto ennen murtumaa -särö tehdään metallivuoraukseen. Sellaisten säröjen osalta, jotka testataan monotonisella paineella, särön leikkuriterän on oltava noin 12,5 mm paksu ja 45 asteen kulmassa, ja sen kärjen säteen on oltava enintään 0,25 mm. Terän halkaisijan on oltava 50 mm niiden kaasupullojen osalta, joiden ulkohalkaisija on alle 140 mm, ja 65–80 mm niiden kaasupullojen osalta, joiden ulkohalkaisija on yli 140 mm (suositellaan standardimallista CVN-terää). Huom. – Leikkuri on teroitettava säännöllisesti, jotta kärjen säde on vaatimuksen mukainen. Särön syvyyttä voidaan muuttaa, jotta saadaan aikaan vuoto monotonisella hydraulisella paineella. Murtuma ei saa kasvaa yli 10 prosenttia ulkopinnalla mitattua työstettyä säröä pidemmäksi. c) Testausmenettely Testi on suoritettava monotonisella paineella tai vaihtelevalla paineella seuraavassa kuvatulla tavalla: i) Monotoninen paineistaminen murtumispisteeseen asti Kaasupullo paineistetaan hydrostaattisesti siihen asti, kunnes paine purkautuu kaasupullosta särön sijaintikohdassa. Paineistus suo