FI Euroopan unionin virallinen lehti L 257/1

Vain alkuperäiset UNECE:n tekstit ovat kansainvälisen julkisoikeuden mukaan sitovia. Tämän säännön asema ja voimaantulopäivä on hyvä tarkastaa UNECE:n asiakirjan TRANS/WP.29/343 viimeisimmästä versiosta. Asiakirja saatavana osoitteessa:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomission (UNECE) sääntö nro 13 – M-, N- ja O-luokan ajoneuvojen jarrulaitteiden hyväksyntää koskevat yhdenmukaiset vaatimukset

Sisältää kaiken voimassa olevan tekstin seuraaviin asti:

Muutossarjan 10 täydennys 5 – Voimaantulopäivä: 15. lokakuuta 2008.

Tarkistuksen 6 oikaisu 1 – Voimaantulopäivä: 10. maaliskuuta 2009.

Tarkistuksen 6 oikaisu 2 – Voimaantulopäivä: 24. kesäkuuta 2009.

SISÄLLYS

SÄÄNTÖ

1. Soveltamisala

2. Määritelmät

3. Hyväksynnän hakeminen

4. Hyväksyntä

5. Eritelmät

6. Testit

7. Ajoneuvotyypin tai jarrujärjestelmän muutokset ja hyväksynnän laajentaminen

8. Tuotannon vaatimustenmukaisuus

9. Seuraamukset vaatimustenmukaisuudesta poikkeavasta tuotannosta

10. Tuotannon lopettaminen

11. Hyväksyntätestit suorittavien teknisten tutkimuslaitosten ja hallinnollisten yksiköiden nimet ja osoitteet

12. Siirtymämääräykset

LIITTEET

Liite 1 – Tämän säännön soveltamisalaan kuulumattomat jarrulaitteet, muut laitteet, menetelmät ja edellytykset

Liite 2 – Ilmoitus ajoneuvotyypin hyväksynnän myöntämisestä tai laajentamisesta tai epäämisestä tai peruuttamisesta taikka tuotannon päättymisestä jarrulaitteiden osalta säännön nro 13 mukaisesti

Liite 2 – Lisäys 1 – Ajoneuvoa koskevat tiedot, jotka liittyvät säännön nro 90 mukaiseen hyväksyntään

Liite 2 – Lisäys 2 – Ajoneuvon jarrulaitteita koskeva tyyppihyväksyntätodistus

Liite 3 – Hyväksyntämerkkien sijoittelu

Liite 4 – Jarrutustestit ja jarrujärjestelmien teho

Liite 4 – Lisäys – Akun varaustilan seurantaa koskeva menettely

Liite 5 – Tiettyihin ajoneuvoihin sovellettavat lisämääräykset ADR-sopimuksen mukaisesti

Liite 6 – Paineilmajarruilla varustettujen ajoneuvojen vasteajan mittausmenetelmä

Liite 6 – Lisäys – Esimerkit simulaattorista

Liite 7 – Energianlähteitä ja energianvarastointilaitteita (energiavaraajia) koskevat määräykset

Liite 8 – Jousijarrujärjestelmien erityisiä edellytyksiä koskevat määräykset

Liite 9 – Mekaanisella jarrusylinterin lukituslaitteella varustettuja seisontajarrujärjestelmiä koskevat määräykset

Liite 10 – Jarrutustehon jakautuminen ajoneuvon akseleille sekä vetoautojen ja perävaunujen yhteensopivuutta koskevat vaatimukset

Liite 11 – Tapaukset, joissa tyyppi i- ja/tai tyyppi ii- (tai tyyppi ii a-) tai tyyppi iii-testejä ei tarvitse tehdä

Liite 11 – Lisäys 1 – Taulukot I, II and III

Liite 11 – Lisäys 2 – Vaihtoehtoiset menettelyt tyyppi i- ja tyyppi iii –testeille perävaunujen jarrujen osalta

Liite 11 – Lisäys 3 – Tämän liitteen lisäyksen 2 kohdissa 3.7.1 ja 3.7.2 tarkoitetun testausselostelomakkeen malli

Liite 11 – Lisäys 4 – Tämän liitteen lisäyksen 2 kohdassa 3.7.3 tarkoitettu testausselosteen malli vaihtoehtoista automaattista jarrun kulumissäätölaitetta varten

Liite 12 – Inertiajarrujärjestelmillä varustettujen ajoneuvojen testausta koskevat edellytykset

Liite 12 – Lisäys 1 – Kuvat 1–8

Liite 12 – Lisäys 2 – Inertiajarrujärjestelmän hallintalaitteen testausseloste

Liite 12 – Lisäys 3 – Jarrun testausseloste

Liite 12 – Lisäys 4 – Testausseloste perävaunun inertiajarrun hallintalaitteen, voimansiirron ja jarrujen yhteensopivuudesta

Liite 13 – Lukkiutumisenestojärjestelmillä varustettuja ajoneuvoja koskevat testivaatimukset

Liite 13 – Lisäys 1 – Symbolit ja määritelmät

Liite 13 – Lisäys 2 – Pitokyvyn hyödyntäminen

Liite 13 – Lisäys 3 – Teho kitkakertoimeltaan erilaisilla pinnoilla

Liite 13 – Lisäys 4 – Matalan kitkakertoimen pintojen valintamenetelmä

Liite 14 – Sähköisillä jarrujärjestelmillä varustettuja perävaunuja koskevat testivaatimukset

Liite 14 – Lisäys – Perävaunun jarrutussuhteen ja vetoauto-perävaunuyhdistelmän keskimääräisen täysin kehittyneen hidastuvuuden yhteensopivuus (perävaunu kuormitettuna ja kuormittamattomana)

Liite 15 – Jarrupäällysteiden testaamista inertiadynamometrillä koskeva menetelmä

Liite 16 – (Varattu)

Liite 17 – Testimenettely sähköisillä ohjausjohdoilla varustettujen ajoneuvojen toiminnallisen yhteensopivuuden arvioimiseksi

Liite 18 – Erityisvaatimukset, joita sovelletaan kompleksisten elektronisten ajoneuvon hallintajärjestelmien turvallisuuteen

Liite 19 – Perävaunun jarrujen osien suorituskyvyn testaus

Liite 19 – Lisäys 1 – Todentamisraportin malli jarrukalvosylintereitä varten

Liite 19 – Lisäys 2 – Testitulosten malliseloste jarrukalvosylintereitä varten

Liite 19 – Lisäys 3 – Todentamisraportin malli jousijarruja varten

Liite 19 – Lisäys 4 – Testitulosten malliseloste jousijarruja varten

Liite 19 – Lisäys 5 – Perävaunun lukkiutumatonta jarrujärjestelmää koskeva ilmoituslomake

Liite 19 – Lisäys 6 – Perävaunun lukkiutumatonta jarrujärjestelmää koskeva testausseloste

Liite 19 – Lisäys 7 – Symbolit ja määritelmät

Liite 19 – Lisäys 8 – Lomake kenttäkokeen dokumentoimiseksi tämän liitteen kohdan 4.4.2.9 mukaisesti

Liite 20 – Perävaunujen tyyppihyväksyntää koskeva vaihtoehtoinen menettely

Liite 20 – Lisäys 1 – Painopisteen korkeuden laskentamenetelmä

Liite 20 – Lisäys 2 – Tarkastuskaavio kohtaa 3.2.1.5 varten – puoliperävaunut

Liite 20 – Lisäys 3 – Tarkastuskaavio kohtaa 3.2.1.6 varten – keskiakseliperävaunut

Liite 20 – Lisäys 4 – Tarkastuskaavio kohtaa 3.2.1.7 varten – varsinaiset perävaunut

Liite 20 – Lisäys 5 – Symbolit ja määritelmät

1. SOVELTAMISALA

1.1 Tätä sääntöä sovelletaan M2-, M3-, N- and O-luokan (1) ajoneuvojen jarrulaitteisiin (2).

1.2 Tätä sääntöä ei sovelleta 1.2.1 ajoneuvoihin, joiden rakenteellinen nopeus on enintään 25 km/h, 1.2.2 perävaunuihin, joita ei voida kytkeä moottorikäyttöisiin ajoneuvoihin, joiden rakenteellinen nopeus on suurempi kuin 25 km/h, 1.2.3 vammaisille kuljettajille varustettuihin ajoneuvoihin.

1.3 Jollei tämän säännön sovellettavista määräyksistä muuta johdu, liitteessä 1 luetellut laitteet, menetelmät ja edellytykset eivät kuulu tämän säännön soveltamisalaan.

2. MÄÄRITELMÄT

Tässä säännössä sovelletaan seuraavia määritelmiä:

2.1 ’Ajoneuvon hyväksynnällä’ tarkoitetaan ajoneuvotyypin hyväksyntää jarrulaitteiden osalta.

2.2 ’Ajoneuvotyypillä’ tarkoitetaan sellaisia ajoneuvoja, jotka eivät eroa toisistaan muun muassa seuraavien olennaisten seikkojen osalta: 2.2.1 kun kyse on moottorikäyttöisestä ajoneuvosta, 2.2.1.1 ajoneuvoluokka (katso kohta 1.1); 2.2.1.2 enimmäismassa, sellaisena kuin se määritellään kohdassa 2.16; 2.2.1.3 massan jakautuminen akseleille; 2.2.1.4 suurin rakenteellinen nopeus; 2.2.1.5 erityyppinen jarrulaitteisto, erityisesti se, onko perävaunu varustettu jarrulaitteistolla tai onko käytössä sähköinen hyötyjarrujärjestelmä; 2.2.1.6 akselien lukumäärä ja järjestely; 2.2.1.7 moottorin tyyppi; 2.2.1.8 vaihteiden lukumäärä ja välityssuhteet; 2.2.1.9 vetopyörästön välityssuhteet; 2.2.1.10 renkaiden mitat; 2.2.2 kun kyse on perävaunuista, 2.2.2.1 ajoneuvoluokka (katso kohta 1.1); 2.2.2.2 enimmäismassa, sellaisena kuin se määritellään kohdassa 2.16; 2.2.2.3 massan jakautuminen akseleille; 2.2.2.4 erityyppiset jarrulaitteet; 2.2.2.5 akseleiden lukumäärä ja järjestely; 2.2.2.6 renkaiden mitat.

2.3 ’Jarrujärjestelmällä’ tarkoitetaan niiden osien yhdistelmää, joiden toimintatarkoituksena on vähentää liikkuvan ajoneuvon nopeutta asteittain, saada se pysähtymään tai pitää se paikoillaan, jos se on jo pysäytetty. Nämä toiminnot eritellään kohdassa 5.1.2. Järjestelmä koostuu hallintalaitteesta, voimansiirrosta ja varsinaisesta jarrusta.

2.4 ’Hallintalaitteella’ tarkoitetaan kuljettajan (tai joidenkin perävaunujen ollessa kyseessä tämän apulaisen) välittömästi käyttämää järjestelmän osaa, jonka avulla voimansiirtoon välitetään jarrutukseen tai sen hallintaan tarvittava energia. Tämä energia voi olla kuljettajan omaa lihasvoimaa tai toisesta lähteestä tuotettua energiaa, jota kuljettaja voi hallita, tai soveltuvin osin perävaunun kineettistä energiaa tai edellä lueteltuja energioita yhdistämällä saatua energiaa. 2.4.1 ’Käytöllä’ tarkoitetaan sekä hallintalaitteen kytkemistä toimintaan että sen vapauttamista.

2.5 ’Voimansiirrolla’ tarkoitetaan hallintalaitteen ja jarrun välissä sijaitsevien osien muodostamaa kokonaisuutta, joka liittää hallintalaitteen ja jarrun toiminnallisesti yhteen. Voimansiirto voi olla mekaaninen, hydraulinen, pneumaattinen, sähköinen tai näiden yhdistelmä. Jos jarrutusvoima saadaan kuljettajasta riippumattomasta energianlähteestä tai sen avulla, myös kyseisessä järjestelmässä olevia energiavarastoja pidetään osana voimansiirtoa. Voimansiirrolla on kaksi toisistaan riippumatonta tehtävää: ohjauksen välitys ja energian välitys. Kun tässä säännössä käytetään termiä ’voimansiirto’ yksinään, sillä tarkoitetaan sekä ohjauksen välitystä että energian välitystä. Vetävien ajoneuvojen ja perävaunujen välisiä ohjaus- ja syöttöjohtoja ei pidetä osana voimansiirtoa. 2.5.1 ’Ohjauksen välityksellä’ tarkoitetaan sitä voimansiirron osien kokonaisuutta, joka ohjaa jarrujen toimintaa, mukaan lukien hallintatoiminnon ja tarvittavat energiavarastot. 2.5.2 ’Energian välityksellä’ tarkoitetaan sitä osien kokonaisuutta, joka välittää jarruihin niiden toimintaa varten tarvittavan energian, mukaan lukien jarrujen toimintaan tarvittavat energiavarastot.

2.6 ’Jarrulla’ tarkoitetaan osaa, jossa ajoneuvon liikettä vastustavat voimat tuotetaan. Se voi olla rakenteeltaan kitkajarru (jolloin jarrutukseen tarvittavat voimat syntyvät kahden toistensa suhteen liikkuvan osan välisestä kitkasta), sähköjarru (jolloin jarrutukseen tarvittavat voimat syntyvät kahden toistensa suhteen liikkuvan mutta toisistaan erillään olevan osan sähkömagneettisen vuorovaikutuksen tuottamana), nestejarru (jolloin jarrutukseen tarvittavat voimat syntyvät kahden toistensa suhteen liikkuvan osan välisen nesteen välityksellä) tai moottorijarru (jolloin jarrutusvoimat syntyvät moottorin kehittämän hallitusti lisättävän jarrutusvaikutuksen siirtämisestä pyöriin).

2.7 ’Eri jarrujärjestelmätyypeillä’ tarkoitetaan järjestelmiä, jotka eroavat toisistaan muun muassa seuraavien olennaisten seikkojen osalta: 2.7.1 järjestelmän osilla on eri ominaisuudet, 2.7.2 järjestelmän jonkin osan materiaali on ominaisuudeltaan, muodoltaan tai kooltaan erilainen, 2.7.3 järjestelmän kokoonpano on erilainen.

2.8 ’Jarrujärjestelmän osalla’ tarkoitetaan yhtä niistä erillisistä osista, jotka yhdistettyinä muodostavat jarrujärjestelmän.

2.9 ’Jatkuvalla jarrutuksella’ tarkoitetaan ajoneuvoyhdistelmien jarrutusta järjestelmällä, jolla on seuraavat ominaisuudet: 2.9.1 yksi hallintalaite, jota kuljettaja käyttää istuimeltaan portaattomasti yhdellä liikkeellä, 2.9.2 ajoneuvoyhdistelmän yksiköiden jarruttamiseen tarvittava energia siirretään samasta energianlähteestä (joka voi olla ajoneuvon kuljettajan lihasvoima), 2.9.3 jarrujärjestelmä mahdollistaa ajoneuvoyhdistelmän yksiköiden samanaikaisen tai niiden keskinäisesti vaiheistetun jarrutuksen niiden suhteellisesta sijainnista riippumatta.

2.10 ’Puolijatkuvalla jarrutuksella’ tarkoitetaan ajoneuvoyhdistelmän jarrutusta järjestelmällä, jolla on seuraavat ominaisuudet: 2.10.1 yksi hallintalaite, jota kuljettaja käyttää istuimeltaan portaattomasti yhdellä liikkeellä, 2.10.2 ajoneuvoyhdistelmän yksiköiden jarruttamiseen tarvittava energia siirretään kahdesta eri energianlähteestä (joista toinen voi olla ajoneuvon kuljettajan lihasvoima), 2.10.3 jarrujärjestelmä mahdollistaa ajoneuvoyhdistelmän yksiköiden samanaikaisen tai niiden keskinäisesti vaiheistetun jarrutuksen niiden suhteellisesta sijainnista riippumatta.

2.11 ’Automaattijarrutuksella’ tarkoitetaan automaattisesti tapahtuvaa perävaunun tai perävaunujen jarrutusta toisiinsa kytkettyjen ajoneuvoyhdistelmän osien irrotessa, mukaan lukien irtoaminen kytkentälaitteen irrotessa, ilman että tällä on vaikutusta ajoneuvoyhdistelmän muiden yksiköiden jarrutustehoon.

2.12 ’Inertiajarrutuksella (tai työntöjarrutuksella)’ tarkoitetaan jarrutusta järjestelmällä, jossa jarrutusvoiman tuottamiseen tarvittava energia saadaan perävaunun liikkeestä vetoautoa kohden.

2.13 ’Portaattomasti säädettävällä jarrutuksella’ tarkoitetaan jarrutusta, jonka aikana – laitteiden normaalilla toiminta-alueella ja jarrujen käytön aikana (ks. kohta 2.4.1) – 2.13.1 kuljettaja voi milloin tahansa lisätä tai vähentää jarrutusvoimaa hallintalaitetta käyttämällä, 2.13.2 jarrutusvoima vaihtelee suhteessa hallintalaitteen käyttöön (monotoninen toiminta), ja 2.13.3 jarrutusvoimaa voi helposti säädellä riittävällä tarkkuudella.

2.14 ’Vaiheistettu jarrutus’ on menettely, jota voidaan käyttää, kun kahta tai useampaa jarrua käytetään yhdellä hallintalaitteella; tällöin jollekin jarrulle voidaan antaa etusija myöhentämällä tois(t)en kytkeytymistä siten, että hallintalaitteen liikettä on voimistettava ennen kuin ne alkavat toimia.

2.15 ’Hidastimella’ tarkoitetaan apujarrujärjestelmää, joka pystyy sekä antamaan että ylläpitämään jarrutusvaikutusta kauan ilman merkittävää tehon putoamista. Ilmaisu ’hidastin’ kattaa koko järjestelmän hallintalaite mukaan lukien. 2.15.1 Hidastin voi koostua yksittäisestä laitteesta tai useiden laitteiden yhdistelmästä. Kullakin laitteella voi olla oma hallintalaitteensa. 2.15.2 Hidastimien hallintalaitteiden konfiguraatiot: 2.15.2.1 ’Erillisellä hidastimella’ tarkoitetaan hidastinta, jonka hallintalaite on erillään käyttöjarrujärjestelmästä ja muista jarrujärjestelmistä. 2.15.2.2 ’Integroidulla hidastimella’ tarkoitetaan hidastinta, jonka hallintalaite on yhdistetty käyttöjarrujärjestelmän hallintalaitteeseen siten, että sekä hidastinta että käyttöjarrujärjestelmää käytetään samanaikaisesti tai yhteisen hallintalaitteen sopivasti vaiheistamina. 2.15.2.3 ’Irtikytkettävällä hidastimella’ tarkoitetaan integroitua hidastinta, jossa on lisäksi kytkentälaite, jonka avulla yhteinen hallintalaite voidaan saattaa vaikuttamaan vain käyttöjarrujärjestelmään.

2.16 ’Kuormatulla ajoneuvolla’ tarkoitetaan, ellei muuta ole ilmoitettu, ajoneuvoa, joka on kuormattu sen ”enimmäismassaan”.

2.17 ’Enimmäismassalla’ tarkoitetaan valmistajan ilmoittamaa suurinta teknisesti sallittua massaa (tämä massa voi olla suurempi kuin kansallisten viranomaisten sallima enimmäismassa).

2.18 ’Massan jakautumisella akseleille’ tarkoitetaan painovoiman aiheuttamien ajoneuvon massaan ja/tai sen sisältöön kohdistuvien vaikutusten jakautumista akseleiden kesken.

2.19 ’Pyörä- tai akselikuormituksella’ tarkoitetaan pyörän tai akselin pyörien ja niiden kanssa kosketuksissa olevan tienpinnan välistä pystysuoraa staattista voimaa.

2.20 ’Suurimmalla staattisella pyörä- tai akselikuormituksella’ tarkoitetaan staattista pyörä- tai akselikuormitusta ajoneuvon ollessa kuormattu.

2.21 ’Sähköisellä hyötyjarrutuksella’ tarkoitetaan jarrujärjestelmää, joka jarrutuksen aikana muuntaa ajoneuvon liike-energian sähköenergiaksi. 2.21.1 ’Sähköisen hyötyjarrutuksen hallintalaitteella’ tarkoitetaan laitetta, joka säätelee sähköisen hyötyjarrujärjestelmän toimintaa. 2.21.2 ’Luokan A sähköisellä hyötyjarrujärjestelmällä’ tarkoitetaan sähköistä hyötyjarrujärjestelmää, joka ei ole osa käyttöjarrujärjestelmää. 2.21.3 ’Luokan B sähköisillä hyötyjarrujärjestelmillä’ tarkoitetaan sähköistä hyötyjarrujärjestelmää, joka on osa käyttöjarrujärjestelmää. 2.21.4 ’Sähkölatauksen tilalla’ tarkoitetaan ajovoima-akkuun varastoidun sähköenergialatauksen hetkellistä suhdetta suurimpaan sähköenergialataukseen, joka kyseiseen akkuun voidaan varastoida. 2.21.5 ’Ajovoima-akulla’ tarkoitetaan akkusarjaa, johon ajoneuvon ajomoottori(e)n käyttövoimana käytettävä energia on varastoitu.

2.22 ’Varastoitua energiaa käyttävällä hydraulisella jarrujärjestelmällä’ tarkoitetaan jarrujärjestelmää, jossa energia tuotetaan paineistetun hydraulinesteen avulla ja varastoidaan yhteen tai useampaan akkuun, joihin syötetään painetta yhdestä tai useammasta pumpusta, joista jokaiseen on asennettu laite paineen rajoittamiseksi tiettyyn raja- arvoon. Valmistajan on ilmoitettava tämä raja-arvo.

2.23 ’Etu- ja takapyörien yhtäaikaisella lukkiutumisella’ tarkoitetaan tilannetta, jossa aika sen välillä, kun taka-akselin viimeinen (toinen) pyörä lukkiutuu ensimmäistä kertaa ja etuakselin viimeinen (toinen) pyörä lukkiutuu ensimmäistä kertaa, on vähemmän kuin 0,1 sekuntia.

2.24 ’Sähköisellä ohjausjohdolla’ tarkoitetaan moottoriajoneuvon ja perävaunun välistä sähkökytkentää, joka välittää jarrutustoiminnon perävaunuun. Se koostuu sähköjohtimista ja pistokytkimestä sekä osista, jotka on tarkoitettu perävaunun ohjauksen välityksen tiedonsiirtoon ja energiansyöttöön.

2.25 ’Tiedonsiirrolla’ tarkoitetaan digitaalisen tiedon siirtämistä protokollan sääntöjen mukaisesti.

2.26 ’Kahdenvälisellä’ verkolla tarkoitetaan topografialtaan sellaista siirtoverkkoa, jossa on vain kaksi yksikköä. Kummassakin yksikössä on integroitu päätevastus siirtojohtoa varten.

2.27 ’Kytkentävoimaohjauksella’ tarkoitetaan järjestelmää/toimintoa, jolla tasapainotetaan automaattisesti vetoauton ja perävaunun jarrutussuhdetta.

2.28 Viitejarrutustehon ”nimellisarvon” avulla jarrujärjestelmän siirtotoiminnolle voidaan antaa antotehon ja ottotehon toisiinsa suhteuttava arvo sekä yksittäisten ajoneuvojen että ajoneuvoyhdistelmien osalta 2.28.1 ”Nimellisarvo” määritellään moottorikäyttöiselle ajoneuvolle tunnusarvona, joka voidaan osoittaa tyyppihyväksynnässä ja joka suhteuttaa pelkän ajoneuvon jarrutussuhteen jarrutuksen ottotehoon. 2.28.2 ”Nimellisarvo” määritellään perävaunulle tunnusarvona, joka voidaan osoittaa tyyppihyväksynnässä ja joka suhteuttaa jarrutussuhteen vetokytkimen signaaliin. 2.28.3 ”Nimellinen vaatimusarvo” määritellään kytkentävoimaohjaukselle tunnusarvona, joka suhteuttaa vetokytkimen signaalin jarrutussuhteeseen ja joka voidaan osoittaa tyyppihyväksynnässä liitteessä 10 esitettyjen yhteensopivuusalueiden rajojen sisäpuolella.

2.29 ’Automaattisesti ohjatulla jarrutuksella’ tarkoitetaan kompleksisen sähköisen hallintajärjestelmän toimintoa, jossa tiettyjen akseleiden jarrujärjestelmät tai jarrut tulevat käyttöön ajoneuvon hidastamiseksi kuljettajan välittömän toiminnan avulla tai ilman sitä auton järjestelmistä ilmenevien tietojen automaattisen arvioinnin tuloksena.

2.30 ’Selektiivisellä jarrutuksella’ tarkoitetaan kompleksisen sähköisen hallintajärjestelmän toimintoa, jossa yksittäiset jarrut tulevat käyttöön automaattisesti ja ajoneuvon hidastuminen on toissijaista ajoneuvon käyttäytymisen muuttamiseen nähden.

2.31 ’Vertailujarruvoimilla’ tarkoitetaan yhden akselin jarruvoimia, jotka muodostuvat renkaan kehällä jarrudynamometrissä jarrusylinteripaineeseen verrattuna ja ilmoitetaan tyyppihyväksynnän yhteydessä.

2.32 ’Jarrutussignaali’: logiikkasignaali, joka osoittaa jarrujen aktivoinnin kohdassa 5.2.1.30 kuvatulla tavalla.

2.33 ’Hätäjarrutussignaali’: logiikkasignaali, joka ilmaisee hätäjarrutuksen kohdassa 5.2.1.31 kuvatulla tavalla.

3. HYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN

3.1 Ajoneuvon valmistajan tai tämän asianmukaisesti valtuuttaman edustajan on tehtävä ajoneuvotyypin jarruja koskeva ajoneuvotyypin tyyppihyväksyntähakemus.

3.2 Hyväksyntähakemukseen on liitettävä seuraavat asiakirjat kolmena kappaleena sekä seuraavat tiedot: 3.2.1 kuvaus ajoneuvotyypistä edellä kohdassa 2.2 mainittujen ominaisuuksien osalta; on ilmoitettava ajoneuvotyypin tunnistukseen tarvittavat numerot ja/tai tunnukset ja moottorikäyttöisten ajoneuvojen osalta moottorityyppi; 3.2.2 luettelo jarrujärjestelmän muodostavista osista asianmukaisine tunnistetietoineen; 3.2.3 kaavio kootusta jarrujärjestelmästä ja tiedot sen osien sijainnista ajoneuvossa; 3.2.4 kunkin osan yksityiskohtaiset piirustukset, joiden perusteella osa on helposti paikannettavissa ja tunnistettavissa.

3.3 Hyväksyntätestien suorittamisesta vastaavalle tutkimuslaitokselle on toimitettava hyväksyttävää ajoneuvotyyppiä edustava ajoneuvo.

3.4 Toimivaltaisen viranomaisen on ennen tyyppihyväksynnän myöntämistä todennettava, että on huolehdittu riittävistä järjestelyistä, joiden avulla tuotannon vaatimustenmukaisuuden tehokas valvonta voidaan varmistaa.

4. HYVÄKSYNTÄ

4.1 Jos tämän säännön mukaisesti hyväksyttäväksi toimitettu ajoneuvo täyttää kohtien 5 ja 6 vaatimukset, kyseiselle ajoneuvotyypille on myönnettävä tyyppihyväksyntä.

4.2 Kullekin hyväksytylle tyypille on annettava hyväksyntänumero. Sen ensimmäiset kaksi numeroa (tällä hetkellä 10) ilmoittavat muutossarjalle annetun, viimeisimpiä sääntöön tehtyjä oleellisia teknisiä muutoksia vastaavan järjestysnumeron hyväksynnän myöntämispäivänä. Sama sopimuspuoli ei saa antaa samaa numeroa samalle ajoneuvotyypille, jossa on erityyppinen jarrujärjestelmä, eikä toiselle ajoneuvotyypille.

4.3 Ilmoitus tämän säännön nojalla annetusta hyväksynnästä tai hyväksynnän epäämisestä on toimitettava tätä sääntöä soveltaville sopimuksen osapuolille tämän säännön liitteen 2 mukaisella lomakkeella ja kohdissa 3.2.1–3.2.4 tarkoitettuihin asiakirjoihin sisältyvistä tiedoista tehdyllä tiivistelmällä, jonka mukana ovat hakijan toimittamat enintään A4-kokoiset (210 × 297 mm) tai tähän kokoon taitetut ja sopivassa mittakaavassa olevat piirustukset.

4.4 Kaikkiin tämän säännön perusteella hyväksytyn ajoneuvotyypin mukaisiin ajoneuvoihin on kiinnitettävä näkyvästi ja hyväksyntälomakkeessa eriteltyyn helppopääsyiseen paikkaan kansainvälinen hyväksyntämerkki, joka koostuu seuraavista: 4.4.1 E-kirjain ja hyväksynnän myöntäneen maan tunnusnumero (3) jotka ovat ympyrän sisällä, ja 4.4.2 edellä 4.4.1 kohdassa kuvatun ympyrän oikealla puolella sijaitseva tämän säännön numero, jota seuraa R-kirjain, viiva ja hyväksyntänumero.

4.5 Jos M2- tai M3-luokan ajoneuvo kuitenkin on hyväksytty tämän säännön liitteessä 4 olevan kohdan 1.8 määräysten mukaisesti, säännön numeroa seuraavan kirjaimen on oltava M.

4.6 Kohdassa 4.4.1 määriteltyä tunnusta ei tarvitse toistaa, jos ajoneuvo vastaa ajoneuvotyyppiä, joka on hyväksytty yhden tai useamman sopimukseen sisältyvän muun säännön perusteella maassa, joka on myöntänyt hyväksynnän tämän säännön perusteella. Tällöin sääntöjen ja hyväksyntien numerot sekä kaikkien niiden sääntöjen lisäsymbolit, joiden perusteella on myönnetty hyväksyntä maassa, joka on myöntänyt hyväksynnän tämän säännön perusteella, on sijoitettava pystysarakkeisiin kohdassa 4.4.1 kuvatun symbolin oikealle puolelle.

4.7 Hyväksyntämerkin on oltava selvästi luettavissa ja pysyvä.

4.8 Hyväksyntämerkki on sijoitettava ajoneuvon tyyppikilpeen tai lähelle sitä.

4.9 Tämän säännön liitteessä 3 annetaan esimerkkejä hyväksyntämerkeistä.

5. ERITELMÄT

5.1 Yleistä

5.1.1 Jarrujärjestelmä

5.1.1.1 Jarrujärjestelmä on suunniteltava, rakennettava ja asennettava siten, että ajoneuvo, siihen mahdollisesti tavanomaisessa käytössä kohdistuvasta tärinästä huolimatta, täyttää tämän säännön vaatimukset.

5.1.1.2 Jarrujärjestelmä on erityisesti suunniteltava, rakennettava ja asennettava siten, että se kestää syöpymistä ja vanhenemista aiheuttavia olosuhteita mahdollisimman hyvin.

5.1.1.3 Jarrupäällysteissä ei saa olla asbestia.

5.1.1.4 Magneetti- tai sähkökentät eivät saa heikentää jarrujärjestelmien ja niihin kuuluvien sähköisten ohjausjohtojen toimintaa. Tämä on osoitettava noudattamalla säännön nro 10 muutossarjaa 02.

5.1.1.5 Viasta ilmoittava signaali saa keskeyttää hetkellisesti (< 10 ms) ohjauksen välityksen signaalin, edellyttäen että jarrutusteho ei tämän vuoksi alene.

5.1.2 Jarrujärjestelmän toiminnot

Tämän säännön kohdassa 2.3 määritellyn jarrujärjestelmän on täytettävä seuraavat edellytykset:

5.1.2.1 Käyttöjarrujärjestelmä

Käyttöjarrujärjestelmän avulla kuljettajan on pystyttävä hallitsemaan ajoneuvon liikettä ja pysäyttämään ajoneuvo turvallisesti, nopeasti ja tehokkaasti millä tahansa ajoneuvon kuormituksella ja nopeudella ja ylä- tai alamäen kaltevuudesta riippumatta. Jarrutuksen voimakkuutta on pystyttävä säätelemään. Kuljettajan on pystyttävä jarruttamaan istuimeltaan irrottamatta käsiä ohjauslaitteesta.

5.1.2.2 Varajarrujärjestelmä

Varajarrujärjestelmän avulla ajoneuvo on pystyttävä pysäyttämään kohtuullisella jarrutusmatkalla, milloin käyttöjarrujärjestelmään on tullut vika. Jarrutuksen voimakkuutta on pystyttävä säätelemään. Kuljettajan on pystyttävä jarruttamaan istuimeltaan irrottamatta molempia käsiä ohjauslaitteesta. Näitä vaatimuksia sovellettaessa oletetaan, ettei käyttöjarrujärjestelmään voi ilmaantua samanaikaisesti kuin yksi vika.

5.1.2.3 Seisontajarrujärjestelmä

Seisontajarrujärjestelmällä on pystyttävä pitämään ajoneuvo paikoillaan ylä- ja alamäessä myös kuljettajan poissa ollessa, jolloin täysin mekaaninen laite pitää liikkuvat osat paikoilleen lukittuina. Kuljettajan on pystyttävä jarruttamaan istuimeltaan, kuitenkin perävaunun osalta noudatetaan tämän säännön kohdan 5.2.2.10 vaatimuksia. Perävaunun ilmajarru saa toimia samanaikaisesti vetoauton seisontajarrujärjestelmän kanssa, jos kuljettaja voi milloin tahansa tarkistaa, että ajoneuvoyhdistelmän seisontajarrujärjestelmän mekaanisen toiminnan kautta saavutettu seisontajarrun teho on riittävä.

5.1.3 Moottoriajoneuvojen ja perävaunujen väliset kytkennät paineilmajarrujärjestelmissä

5.1.3.1 Paineilmajarrujärjestelmien kytkennät moottoriajoneuvojen ja perävaunujen välillä on toteutettava kohdan 5.1.3.1.1, 5.1.3.1.2 tai 5.1.3.1.3 mukaisesti. 5.1.3.1.1 Yksi paineilman syöttöjohto ja yksi paineilman ohjausjohto. 5.1.3.1.2 Yksi paineilman syöttöjohto, yksi paineilman ohjausjohto ja yksi sähköinen ohjausjohto. 5.1.3.1.3 Yksi paineilman syöttöjohto ja yksi sähköinen ohjausjohto; tähän mahdollisuuteen sovelletaan alaviitettä (4).

5.1.3.2 Moottorikäyttöisen ajoneuvon sähköisen ohjausjohdon on toimitettava tieto siitä, voidaanko kohdan 5.2.1.18.2 vaatimukset täyttää sähköisen ohjausjohdon avulla ilman paineilman ohjausjohtoa. Sen on toimitettava tieto myös siitä, onko se varustettu kohdan 5.1.3.1.2 mukaisesti kahdella ohjausjohdolla vai kohdan 5.1.3.1.3 mukaisesti ainoastaan sähköisellä ohjausjohdolla.

5.1.3.3 Kohdan 5.1.3.1.3 mukaisesti varustetun moottorikäyttöisen ajoneuvon on tunnistettava, että kohdan 5.1.3.1.1 mukaisesti varustetun perävaunun kytkentälaite ei ole yhteensopiva. Kun tällaiset ajoneuvot kytketään sähköisesti vetoauton sähköisen ohjausjohdon välityksellä, kuljettajan on saatava kohdassa 5.2.1.29.1.1 kuvatun punaisen merkkivalon antama varoitus, ja kun järjestelmään kytketään virta, vetoauton jarrujen on toimittava automaattisesti. Tämän jarrutuksen on vastattava vähintään tämän säännön liitteen 4 kohdassa 2.3.1 edellytettyä seisontajarrulle vahvistettua tehoa.

5.1.3.4 Jos kyse on moottorikäyttöisestä ajoneuvosta, joka on varustettu kohdan 5.1.3.1.2. mukaisesti kahdella ohjausjohdolla, ja se kytketään sähköisesti perävaunuun, joka myös on varustettu kahdella ohjausjohdolla, on noudatettava seuraavia määräyksiä: 5.1.3.4.1 molempien signaalien on oltava saatavilla vetokytkimen luona, ja perävaunun on käytettävä sähköistä ohjaussignaalia, jollei tämän signaalin katsota olevan epäkunnossa; siinä tapauksessa perävaunun on automaattisesti siirryttävä käyttämään paineilman ohjausjohtoa; 5.1.3.4.2 kunkin ajoneuvon on oltava tämän säännön liitteessä 10 olevien asiaankuuluvien määräysten mukainen sekä sähköisten että paineilman ohjausjohtojen osalta; ja 5.1.3.4.3 kun sähköinen ohjaussignaali on ylittänyt 100 kPa:n painetta vastaavan rajan pidempään kuin yhden sekunnin ajan, perävaunun on tarkistettava, että se ottaa vastaan paineilmasignaalia; jos paineilman signaalia ei löydy, kuljettajan on saatava perävaunusta kohdassa 5.2.1.29.2 kuvatun keltaisen merkkivalon antama varoitus.

5.1.3.5 Perävaunu voidaan varustaa kohdassa 5.1.3.1.3 kuvatulla tavalla edellyttäen, että sitä voidaan käyttää ainoastaan yhdessä sellaisen moottorikäyttöisen ajoneuvon kanssa, jossa on kohdan 5.2.1.18.2 vaatimukset täyttävä sähköinen ohjausjohto. Muussa tapauksessa perävaunun, kun se kytketään sähköisesti, on automaattisesti käytettävä jarruja tai pysyttävä jarrutettuna. Kuljettajalle on tultava kohdassa 5.2.1.29.2 kuvatun erillisen keltaisen merkkivalon antama varoitus.

5.1.3.6 Sähköisen ohjausjohdon on vastattava ISO-standardeja 11992-1 ja 11992-2:2003 ja oltava kahdenvälistä tyyppiä, joka käyttää ISO 7630-1:n tai 7638-2:1997:n mukaista 7-napaista pistokytkintä. ISO 7638:n mukaisen pistokytkimen tiedonsiirtonapoja saa käyttää tiedon siirtämiseen yksinomaan ISO 11992-2:2003:n mukaisissa jarrutustoiminnoissa (myös ABS) ja pyörästön (ohjaus, renkaat ja pyöräntuenta) toiminnoissa. Jarrutustoiminnoilla on etusija, ja niiden on säilyttävä sekä normaalitilassa että vikatilassa. Pyörästöön liittyvän tiedon siirtäminen ei saa viivästyttää jarrutustoimintoja. ISO 7638:n mukaisesta pistokytkimestä saatavaa virtaa saa käyttää yksinomaan jarrutustoimintoihin ja pyörästön toimintoihin sekä siihen, mikä tarvitaan sellaisten perävaunuun liittyvien tietojen siirtämiseen, jotka eivät välity sähköisen ohjausjohdon kautta. Kaikissa tapauksissa sovelletaan kuitenkin tämän säännön kohdan 5.2.2.18 määräyksiä. Kaikkien muiden toimintojen virransyötössä on käytettävä muita toimenpiteitä. 5.1.3.6.1 Edellä kuvattu sähköisillä ohjausjohdoilla varustettujen vetävien ja hinattavien ajoneuvojen toiminnallinen yhteensopivuus on arvioitava tyyppihyväksynnän yhteydessä tarkistamalla sovellettavien ISO 11992:2003:n osan 1 ja 2 määräysten mukaisuus. Tämän säännön liitteessä 17 esitetään esimerkki testeistä, joita voidaan käyttää tämän arvioinnin suorittamisessa. 5.1.3.6.2 Kun moottorikäyttöinen ajoneuvo on varustettu sähköisellä ohjausjohdolla ja kytketty sähköisesti perävaunuun, joka on varustettu sähköisellä ohjausjohdolla, moottorikäyttöisen ajoneuvon on havaittava sähköisestä ohjausjohdosta ilmenevä jatkuva vika (>40 ms) ja annettava kuljettajalle varoitus kohdassa 5.2.1.29.1.2 kuvatulla keltaisella merkkivalolla, mikäli kyseiset ajoneuvot on kytketty sähköisen ohjausjohdon välityksellä.

5.1.3.7 Jos moottorikäyttöisen ajoneuvon seisontajarrujärjestelmän käyttö käynnistää myös perävaunussa olevan jarrujärjestelmän, kuten kohdassa 5.1.2.3 sallitaan, on noudatettava seuraavia lisävaatimuksia: 5.1.3.7.1 Jos moottorikäyttöinen ajoneuvo on varustettu kohdan 5.1.3.1.1 mukaisesti, moottorikäyttöisen ajoneuvon seisontajarrujärjestelmän käytön on käynnistettävä perävaunussa oleva jarrujärjestelmä paineilman ohjausjohdon kautta. 5.1.3.7.2 Jos moottorikäyttöinen ajoneuvo on varustettu kohdan 5.1.3.1.2 mukaisesti, moottorikäyttöisen ajoneuvon seisontajarrujärjestelmän käytön on käynnistettävä kohdassa 5.1.3.7.1 kuvattu perävaunussa oleva jarrujärjestelmä. Lisäksi seisontajarrujärjestelmän käyttö voi käynnistää myös perävaunussa olevan jarrujärjestelmän sähköisen ohjausjohdon kautta 5.1.3.7.3 Jos moottorikäyttöinen ajoneuvo on varustettu kohdan 5.1.3.1.3 mukaisesti tai jos se täyttää kohdan 5.2.1.18.2 vaatimukset ilman paineilman ohjausjohtoa (kohta 5.1.3.1.2), moottorikäyttöisen ajoneuvon seisontajarrujärjestelmän käytön on käynnistettävä perävaunussa oleva jarrujärjestelmä sähköisen ohjausjohdon kautta. Kun moottorikäyttöisen ajoneuvon jarrulaitteisiin tuleva sähköenergia on kytketty pois päältä, perävaunun jarrutus tehdään tyhjentämällä syöttöjohto (lisäksi paineilman ohjausjohto voi pysyä paineistettuna). Syöttöjohto saa pysyä tyhjennettynä vain siihen asti, kun moottorikäyttöisen ajoneuvon jarrulaitteisiin saadaan taas sähköenergiaa ja samanaikaisesti perävaunun jarrutus sähköisen ohjausjohdon kautta palautuu.

5.1.3.8 Suljinlaitteet, jotka eivät toimi automaattisesti, eivät ole sallittuja. Nivellettyjen ajoneuvoyhdistelmien tapauksessa letkujen ja kaapeleiden on oltava osa moottorikäyttöistä ajoneuvoa. Kaikissa muissa tapauksissa letkujen ja kaapeleiden on oltava osa perävaunua.

5.1.4 Jarrujärjestelmien teknistä määräaikaistarkastusta koskevat vaatimukset

5.1.4.1 Kulumiselle alttiiden käyttöjarrun osien, esim. kitkapintojen ja jarrurumpujen tai -levyjen, kulumisaste on pystyttävä arvioimaan (jarrurumpujen ja -levyjen kulumista ei välttämättä arvioida teknisen määräaikaistarkastuksen yhteydessä). Menetelmä, jolla tämä voidaan toteuttaa, on kuvattu tämän säännön kohdissa 5.2.1.11.2 ja 5.2.2.8.2.

5.1.4.2 Paineilmajarrujärjestelmällä varustetun ajoneuvon kunkin akselin käytössä olevien jarrutusvoimien määrittämiseksi tarvitaan paineenmittausliittimiä seuraavasti:

5.1.4.2.1 Jarrujärjestelmän jokaiseen itsenäiseen piiriin liitteessä 6 kuvatun vasteajan kannalta epäedullisimmin sijaitsevaan jarrusylinteriin lähimpään helposti ulottuvilla olevaan kohtaan.

5.1.4.2.2 Liitteen 10 kohdassa 7.2 tarkoitetun paineilmaa säätävän laitteen sisältävään jarrujärjestelmään painejohtoon ennen ja jälkeen kyseistä laitetta sijaitsevaan lähimpään ulottuvilla olevaan kohtaan. Jos tämä laite on paineilmatoiminen, tarvitaan ylimääräinen mittausliitin kuormitetun tilan simulointia varten. Jos tällaista laitetta ei ole asennettu, on käytettävä yhtä paineenmittausliitintä, joka vastaa edellä mainittua tulopuolen mittausliitintä. Näiden mittausliitinten on sijaittava sellaisissa kohdissa, että ne ovat helposti ulottuvilla ajoneuvon ulko- tai sisäpuolella.

5.1.4.2.3 Lähimpään helposti ulottuvilla olevaan kohtaan epäedullisimmin sijaitsevaan liitteen 7 osan A kohdassa 2.4 tarkoitettuun energianvarastointilaitteeseen.

5.1.4.2.4 Jarrujärjestelmän jokaiseen itsenäiseen piiriin siten, että on mahdollista tarkistaa koko siirtojohdon sisään- ja ulostulopaine.

5.1.4.2.5 Paineenmittausliittimien on oltava standardin ISO 3583:1984 kohdan 4 mukaisia.

5.1.4.3 Pääsyä tarvittaviin paineenmittausliittimiin ei saa estää ajoneuvon koriin tehtävillä muutoksilla tai siihen asennettavilla lisälaitteilla.

5.1.4.4 Suurimmat jarrutusvoimat on voitava saavuttaa staattisissa olosuhteissa jarrudynamometrissä.

5.1.4.5 Jarrujärjestelmiä koskevat tiedot:

5.1.4.5.1 Paineilmajarrujärjestelmää koskevat tiedot toiminta- ja tehotestiä varten on ilmoitettava ajoneuvossa näkyvällä paikalla pysyvässä muodossa tai asetettava vapaasti saataville muulla tavoin (esimerkiksi käsikirjassa tai sähköisessä muodossa).

5.1.4.5.2 Paineilmajarrujärjestelmällä varustettujen ajoneuvojen osalta tarvitaan vähintään seuraavat tiedot: Pneumaattisia ominaisuuksia koskevat tiedot: Kompressori/vapaavirtausventtiili (5) Suurin katkaisupaine = … kPa Pienin kytkentäpaine = … kPa Nelipiirisuojaventtiili Staattinen sulkeutumispaine =…kPa Perävaunun säätöventtiili tai releventtiili (8) tapauksen mukaan 150 kPa ohjauspainetta vastaava syöttöpaine …= kPa Vähimmäissuunnittelupaine käyttöjarrujärjestelmässä laskutoimitusta varten (5) (6)

Akseli(t) Jarrusylinterin tyyppi (7) Käyttöjarru/Seisontajarru / / / Suurin iskunpituus (7) smax = …mm Vivun pituus (7) = …mm

5.1.4.6 Vertailujarrutusvoimat

5.1.4.6.1 Vertailujarrutusvoimat on määriteltävä paineilmalla toimivilla jarruilla varustetuille ajoneuvoille jarrudynamometriä käyttäen.

5.1.4.6.2 Vertailujarrutusvoimat on määritettävä kunkin akselin osalta jarrusylinteripaineella, joka alarajana on 100 kPa ja ylärajana tyyppi 0 -olosuhteissa kehittynyt paine. Tyyppihyväksynnän hakijan on ilmoitettava vertailujarrutusvoimat jarrusylinterin painealueelta 100 kPa alkaen. Ajoneuvon valmistajan on asetettava nämä tiedot saataville kohdan 5.1.4.5.1 mukaisesti.

5.1.4.6.3 Vertailujarrutusvoimat on ilmoitettava sellaisina, että ajoneuvo pystyy tuottamaan jarrutussuhteen, joka vastaa tämän säännön liitteessä 4 asianomaiselle ajoneuvolle määriteltyä jarrutussuhdetta (50 prosenttia M2-, M3-, N2-, N3-, O3- ja O4-luokan ajoneuvoilla lukuun ottamatta puoliperävaunuja ja 45 prosenttia puoliperävaunuilla), silloin kun jarrudynamometrissä mitattu jarrutusvoima kunkin akselin osalta kuormauksesta riippumatta ei ole pienempi kuin vertailujarrutusvoima tietyn jarrusylinteripaineen osalta ilmoitetun käyttöpainealueen rajoissa (9).

5.1.4.7 Jarrutusta ohjaavien kompleksisten sähköjärjestelmien asianmukainen toimintatila on pystyttävä tarkistamaan yksinkertaisella tavalla. Mahdollisesti tarvittavat erityistiedot on asetettava vapaasti saataville.

5.1.4.7.1 Tyyppihyväksynnän yhteydessä on esiteltävä luottamuksellisena pidettävä menettely, jolla valmistajan valitseman tarkistusvälineen (esim. varoitussignaalin) toiminta suojataan yksinkertaiselta luvattomalta muuttamiselta. Suojavaatimus täyttyy myös silloin, kun asianmukaisen toimintatilan tarkistamiseen on käytössä varamenettely.

5.1.5 Liitteen 18 vaatimuksia on sovellettava ajoneuvon kaikkien sellaisten kompleksisten sähköisten ohjausjärjestelmien turvallisuusnäkökohtiin, jotka toteuttavat jarrutustoiminnon ohjauksen välityksen tai muodostavat osan siitä. Tämä koskee myös niitä ohjausjärjestelmiä, jotka käyttävät jarrujärjestelmiä automaattisesti ohjattuun jarrutukseen tai selektiiviseen jarrutukseen.

Liitettä 18 sovelletaan järjestelmiin tai toimintoihin, jotka hyödyntävät jarrujärjestelmää jonkin korkeamman tason tavoitteen saavuttamiseksi, vain siinä määrin kuin ne vaikuttavat suoraan jarrujärjestelmään. Tällaiset järjestelmät eivät saa olla kytkettyinä irti jarrujärjestelmän tyyppihyväksyntätestauksen aikana.

5.2 Jarrujärjestelmien ominaisuudet

5.2.1 M2,- M3- and N-luokan ajoneuvot

5.2.1.1 Ajoneuvossa olevan jarrulaitejärjestelmän on täytettävä käyttöjarru-, varajarru- ja seisontajarrujärjestelmiä koskevat vaatimukset.

5.2.1.2 Käyttö-, vara- ja seisontajarrujärjestelmillä voi olla yhteisiä osia, kunhan ne täyttävät seuraavat edellytykset:

5.2.1.2.1 Niissä on oltava ainakin kaksi hallintalaitetta, jotka ovat toisistaan riippumattomia ja helposti kuljettajan ulottuvilla hänen tavanomaisesta ajoasennostaan. Kaikissa ajoneuvoluokissa paitsi M2- ja M3-luokassa jokaisen jarrun hallintalaite (hidastimen hallintalaitetta lukuun ottamatta) on suunniteltava siten, että se vapautettuna palautuu asentoon, jossa se on täysin poissa päältä. Tätä vaatimusta ei sovelleta seisontajarrun hallintalaitteeseen (tai vastaavaan osaan yhdistetystä hallintalaitteesta), kun se on mekaanisesti lukittu käyttöasentoon.

5.2.1.2.2 Käyttöjarrujärjestelmällä ja seisontajarrujärjestelmällä on oltava erilliset, toisistaan riippumattomat hallintalaitteet.

5.2.1.2.3 Jos käyttö- ja varajarrujärjestelmällä on yhteinen hallintalaite, tämän hallintalaitteen ja voimansiirtojärjestelmien osien välisen yhteyden tehokkuuden väheneminen tietyn käyttöajan jälkeen ei saa olla todennäköistä.

5.2.1.2.4 Jos käyttö- ja varajarrujärjestelmällä on yhteinen hallintalaite, seisontajarrujärjestelmä on suunniteltava siten, että se voidaan kytkeä toimintaan ajoneuvon liikkuessa. Tätä vaatimusta ei sovelleta, jos ajoneuvon käyttöjarrujärjestelmää voidaan käyttää, edes osittain, varahallintalaitteella.

5.2.1.2.5 Rajoittamatta tämän säännön kohdan 5.1.2.3 vaatimusten soveltamista käyttöjarrujärjestelmä ja seisontajarrujärjestelmä voivat käyttää yhteisiä osia voimansiirroissaan, edellyttäen että missä tahansa voimansiirron osassa ilmenevän vian yhteydessä varajarrulle asetetut edellytykset joka tapauksessa turvataan.

5.2.1.2.6 Jos muu kuin jarruihin kuuluva osa (sellaisena kuin se määritellään tämän säännön kohdassa 2.6) tai muut kuin kohdassa 5.2.1.2.8 tarkoitetut osat vahingoittuvat tai käyttöjarrujärjestelmä ei jostakin muusta syystä toimi (toimintahäiriö, jarrutukseen tarvittavan energian loppuminen osittain tai kokonaan), ajoneuvo on pystyttävä pysäyttämään varajarrujärjestelmän tai käyttöjarrujärjestelmän vielä toimintakunnossa olevan osan avulla varajarrujen toiminnalta vaadittujen edellytysten mukaisesti.

5.2.1.2.7 Erityisesti jos vara- ja käyttöjarrujärjestelmällä on yhteinen hallintalaite ja voimansiirto: 5.2.1.2.7.1 Jos käyttöjarrun käyttämiseen tarvittava energia saadaan kuljettajan lihasvoiman lisäksi yhdestä tai useammasta avustavasta energiavarastosta, varajarrua on avustavassa energiavarastossa ilmenevän vian yhteydessä pystyttävä käyttämään kuljettajan lihasvoimalla ja vielä mahdollisesti toimintakunnossa olevista energiavarastoista tuotetulla energialla siten, ettei hallintalaitteeseen vaikuttava voima ylitä suurimpia sallittuja arvoja. 5.2.1.2.7.2 Jos käyttöjarrun ja voimansiirron vaatima voima saadaan yksinomaan kuljettajan hallitsemasta energiavarastosta, käytössä on oltava vähintään kaksi täysin toisistaan riippumatonta energiavarastoa, joilla kummallakin on oma riippumaton voimansiirto. Kumpikin niistä saa vaikuttaa vain kahden tai useamman pyörän jarruun, jotka on valittava siten, että varajarrun toiminnalle asetetut vaatimukset täyttyvät ilman että ajoneuvon liikevakaus huononee jarrutuksen aikana. Lisäksi kukin energiavarasto on varustettava kohdan 5.2.1.13 mukaisella varoituslaitteella. Kussakin käyttöjarrupiirissä vähintään yhdessä ilmasäiliössä on oltava laite vedenpoistoa ja tyhjennystä varten tarkoituksenmukaisessa ja helposti ulottuvilla olevassa paikassa. 5.2.1.2.7.3 Jos käyttöjarrun jarrutusvoima ja voimansiirto ovat riippuvaisia yksinomaan energiavaraston käytöstä, yhden energiavaraston katsotaan riittävän voimansiirtoa varten, edellyttäen että määräystenmukainen varajarrutus varmistetaan käyttämällä käyttöjarrun hallintalaitetta kuljettajan lihasvoimalla ja että kohdan 5.2.1.6 vaatimukset täyttyvät.

5.2.1.2.8 Tiettyjen osien, kuten polkimen ja sen laakerin, pääsylinterin ja sen männän tai mäntien (hydraulisissa järjestelmissä), säätöventtiilin (hydraulisissa ja/tai paineilmajärjestelmissä), jarrupolkimen ja pääsylinterin tai säätöventtiilin välisten liittimien, jarrusylinterien ja niiden mäntien (hydraulisissa ja/tai paineilmajärjestelmissä) sekä jarruvipujen ja jarrukenkien levitysmekanismien oletetaan pysyvän vahingoittumattomina, jos ne ovat tarkoituksenmukaisesti mitoitetut, helposti huollettavissa ja niissä on vähintään samanveroiset turvallisuusominaisuudet kuin muille ajoneuvon välttämättömille osille (kuten ohjausvivustolle) vahvistetaan. Jos vika missä tahansa näistä osista tekisi mahdottomaksi saavuttaa vähintään varajarrujärjestelmälle vahvistetun jarrutustehon, on tämä osa tehtävä metallista tai materiaalista, jolla on vastaavat ominaisuudet, eikä se saa muuttaa merkittävästi muotoaan jarrujärjestelmien tavanomaisessa käytössä.

5.2.1.3 Jos käyttöjarrujärjestelmällä ja varajarrujärjestelmällä on erilliset hallintalaitteet, molempien samanaikainen käyttö ei saa saattaa sekä käyttöjarrujärjestelmää että varajarrujärjestelmää toimintakyvyttömäksi riippumatta siitä, ovatko ne molemmat käyttökunnossa vai ainoastaan toinen niistä.

5.2.1.4 Käyttöjarrujärjestelmän, riippumatta siitä, onko se yhdistetty varajarrujärjestelmään, on oltava sellainen, että vian ilmetessä sen voimansiirron osassa riittävää määrää pyöristä jarrutetaan edelleen käyttämällä käyttöjarrun hallintalaitetta. Nämä pyörät on valittava siten, että käyttöjarrujärjestelmän jäännösjarrutusteho on tämän säännön liitteen 4 kohdan 2.4 vaatimusten mukainen.

5.2.1.4.1 Edellä olevia vaatimuksia ei kuitenkaan sovelleta puoliperävaunujen vetoauton, jos puoliperävaunun käyttöjarrujärjestelmällä on vetoauton käyttöjarrujärjestelmästä riippumaton voimansiirto.

5.2.1.4.2 Hydraulisen voimansiirtojärjestelmän osan vioittumisesta on tultava varoitus kuljettajalle laitteella, jossa on kohdan 5.2.1.29.1.1 mukainen punainen varoitusvalo. Vaihtoehtoisesti voidaan hyväksyä tämän laitteen varoitusvalon syttyminen, kun säiliössä oleva neste on valmistajan määrittelemän tietyn tason alapuolella.

5.2.1.5 Jos käytetään muuta energianlähdettä kuin kuljettajan lihasvoimaa, riittää yksi tällainen energianlähde (hydraulinen pumppu, paineilmakompressori jne.), mutta tavan, jolla tämän energianlähteen muodostamaa laitetta käytetään, on oltava niin turvallinen kuin mahdollista.

5.2.1.5.1 Vian ilmetessä mihin tahansa ajoneuvon jarrujärjestelmän voimansiirron osaan tehonsyötön on jatkuttava vioittumattomiin osiin, jos tämä on tarpeen ajoneuvon pysäyttämiseksi jäännös- ja/tai varajarrutukselle vahvistetulla teholla. Tämä vaatimus on täytettävä joko sellaisten laitteiden avulla, jotka voidaan helposti kytkeä päälle kun ajoneuvo on liikkumaton, tai automaattisesti.

5.2.1.5.2 Lisäksi piiriin kyseisen laitteen jälkeen sijoitettujen varastointilaitteiden on oltava sellaiset, että jos energiansyöttö vikaantuu käyttöjarrun hallintalaitteella tehtyjen neljän täyden iskun jarrutuksen jälkeen, ajoneuvo voidaan tämän säännön liitteen 7 kohdassa 1.2 määrättyjen edellytysten mukaisesti vielä pysäyttää viidennellä jarrutuskerralla varajarrulle vahvistetulla teholla.

5.2.1.5.3 Nämä vaatimukset katsotaan kuitenkin täytetyiksi varastoidulla energialla toimivien hydraulisten jarrujärjestelmien osalta, jos tämän säännön liitteen 7 osan C kohdan 1.2.2 vaatimukset täyttyvät.

5.2.1.6 Tämä säännön kohtien 5.2.1.2, 5.2.1.4 ja 5.2.1.5 vaatimukset on täytettävä käyttämättä sellaista automaattista laitetta, jonka tehottomuus voisi jäädä huomaamatta sen vuoksi, että tavallisesti lepoasennossa olevat osat kytkeytyvät toimintaan ainoastaan jarrujärjestelmässä ilmenevän vian vuoksi.

5.2.1.7 Käyttöjarrujärjestelmän vaikutuksen on kohdistuttava ajoneuvon kaikkiin pyöriin ja jakauduttava tarkoituksenmukaisesti akseleille.

5.2.1.7.1 Jos ajoneuvossa on enemmän kuin kaksi akselia, saadaan jarrujen lukkiutumisen ja jarrupäällysteiden lasittumisen välttämiseksi tiettyjen akseleiden pyörien jarruvoima automaattisesti pudottaa nollaan tavallista huomattavasti kevyemmissä kuormitustiloissa, jos ajoneuvo täyttää kaikki tämän säännön liitteessä 4 vahvistetut tehovaatimukset.

5.2.1.7.2 Kun kyse on N1-luokan ajoneuvoista, joissa on B-luokan sähköinen hyötyjarrujärjestelmä, muista jarrutuslähteistä tuleva jarrutusteho voidaan vaiheistaa sopivasti, jotta voidaan käyttää pelkästään sähköistä hyötyjarrujärjestelmää, edellyttäen että molemmat seuraavista vaatimuksista täyttyvät: 5.2.1.7.2.1 sähköisen hyötyjarrujärjestelmän momentin tietty vaihtelu (esimerkiksi ajovoima-akkujen sähköisen lataustilan muutoksista johtuva) kompensoidaan automaattisesti asianmukaisella vaihtelulla vaiheistussuhteessa, edellyttäen että jommankumman seuraavista tämän säännön liitteistä vaatimukset (10) täyttyvät: liitteen 4 kohta 1.3.2 tai liitteen 13 kohta 5.3 (myös siinä tapauksessa, että käytetään sähkömoottoria), ja 5.2.1.7.2.2 tarpeen mukaan sen varmistamiseksi, että jarrutussuhde (10) pysyy suhteutettuna kuljettajan haluamaan jarrutustehoon, ottaen huomioon renkaan ja tien välinen kitka, jarrutus on saatava automaattisesti vaikuttamaan ajoneuvon kaikkiin pyöriin.

5.2.1.8 Käyttöjarrujärjestelmän vaikutuksen on jakauduttava samassa akselissa oleville pyörille symmetrisesti suhteessa ajoneuvon pitkittäissuuntaiseen keskitasoon. Kompensaatio ja lukkiutumiseneston kaltaiset toiminnot, jotka voivat aiheuttaa poikkeamia symmetrisestä jakautumisesta, on ilmoitettava.

5.2.1.8.1 Kun sähköinen ohjauksen välitys kompensoi jarrujärjestelmässä esiintyvän vian tai sen tehon laskemisen, tästä on varoitettava kuljettajaa kohdan 5.2.1.29.1.2 mukaisella keltaisella merkkivalolla. Tämä vaatimus koskee kaikkia kuormitustiloja, kun kompensaatio ylittää seuraavat raja-arvot: 5.2.1.8.1.1 kun akselin vastakkaisten pyörien jarrupaineiden välinen ero on: a) 25 prosenttia suuremmasta arvosta, kun ajoneuvon hidastuvuus on ≥2 m/s2, b) arvo, joka vastaa 25:tä prosenttia hidastuvuudella 2 m/s2, kun hidastuvuus on alle tämän arvon, 5.2.1.8.1.2 kun on kyse yksittäisestä akselin kompensaatioarvosta: a) >50 prosenttia nimellisarvosta, kun ajoneuvon hidastuvuus on ≥2 m/s2, b) arvo, joka vastaa 50:tä prosenttia nimellisarvosta hidastuvuudella 2 m/s2, kun hidastuvuus on alle tämän arvon.

5.2.1.8.2 Edellä määritelty kompensaatio on sallittu ainoastaan silloin, kun jarrua käytetään ensimmäistä kertaa ajoneuvon vauhdin ollessa yli 10 km/h.

5.2.1.9 Sähköisen ohjauksen välityksen vika ei saa aiheuttaa kuljettajan aikeiden vastaista jarrutusta.

5.2.1.10 Käyttö-, vara- ja seisontajarrujärjestelmän on vaikutettava jarrupintoihin, jotka on yhdistetty pyöriin riittävän kestävillä osilla.

Jos tietyn akselin tai akselien jarrutusmomentin kehittävät sekä kitkajarrujärjestelmä että B-luokan sähköinen hyötyjarrujärjestelmä, jälkimmäisen lähteen irtikytkeytyminen on sallittua, jos kitkajarrulähde säilyy pysyvästi kytkettynä ja pystyy antamaan kohdassa 5.2.1.7.2.1 tarkoitetun kompensaation.

Kun kyse sen sijaan on lyhyistä hetkittäisistä irtikytkeytymisistä, epätäydellinen kompensaatio on sallittua, mutta tämän kompensaation on 1 s kuluessa saavutettava vähintään 75 prosenttia lopullisesta arvostaan.

Pysyvästi kytketyn kitkajarrulähteen on kuitenkin kaikissa tapauksissa varmistettava, että sekä käyttö- että varajarrujärjestelmät toimivat edelleen niille vahvistetulla teholla.

Seisontajarrujärjestelmän jarrupintojen irtikytkeytyminen on sallittua vain, jos irtikytkeytyminen on yksinomaan kuljettajan istuimeltaan hallittavissa sellaisen järjestelmän avulla, joka ei voi kytkeytyä päälle vuodon seurauksena.

5.2.1.11 Jarrujen kuluminen on voitava helposti kompensoida käsikäyttöisen tai automaattisen säätöjärjestelmän avulla. Lisäksi voimansiirron ja jarrujen hallintalaitteilla ja osilla on oltava sellainen liikevara ja tarpeen vaatiessa sopivat keinot tehon kompensoimiseen siten, että jarrujen kuumentuessa tai jarrupäällysteiden kuluessa tiettyyn pisteeseen saakka tehokas jarrutus on varmistettu ilman välitöntä tarvetta jarrujen säätöön.

5.2.1.11.1 Käyttöjarrujen kulumissäädön on oltava automaattinen. Automaattisten kulumissäätölaitteiden asentaminen N2- ja N3-luokan maastoajoneuvoihin ja N1-luokan ajoneuvojen takajarruihin on kuitenkin vapaaehtoista. Automaattisilla kulumissäätölaitteilla varustettujen jarrujen on kuumentumista seuraavan jäähtymisen jälkeen mahdollistettava liitteen 4 kohdassa 1.5.4 määritelty vapaa pyörintä samassa liitteessä määritellyn tyyppi I -testin jälkeen.

5.2.1.11.2 Käyttöjarrun kitkakomponenttien kulumisen tarkistaminen

5.2.1.11.2.1 Käyttöjarrun jarrupäällysteiden kuluminen on voitava arvioida helposti ajoneuvon ulko- ja/tai alapuolelta pyöriä irrottamatta, esimerkiksi tarkoituksenmukaisten tarkastusaukkojen kautta. Tämä voidaan tehdä käyttämällä tavanomaisia työkaluja tai yleisiä ajoneuvojen tarkastuslaitteita. Vaihtoehtoisesti hyväksytään kullekin pyörälle (paripyörät katsotaan yhdeksi pyöräksi) asennettava tunnistuslaite, joka varoittaa kuljettajaa tämän tavanomaisessa ajoasennossa, kun päällysteen vaihtaminen on tarpeen. Varoitusvalona voidaan käyttää kohdassa 5.2.1.29.1.2 määriteltyä keltaista merkkivaloa.

5.2.1.11.2.2 Jarrulevyjen tai -rumpujen kitkapintojen kulumisasteen arviointi voidaan suorittaa ainoastaan komponentin välittömällä mittaamisella taikka jarrulevyjen tai -rumpujen kulumisen mahdollisten osoittimien tutkimisella, mikä voi edellyttää jonkinasteista osien purkamista. Tämän vuoksi ajoneuvon valmistajan on tyyppihyväksynnän yhteydessä määriteltävä seuraavat: a) Menetelmä, jolla jarrurumpujen ja -levyjen kitkapintojen kuluminen voidaan arvioida, sekä tarvittavan osien purkamisen määrä ja siihen tarvittavat välineet ja menettely. b) Tiedot siitä, mikä on suurimman sallitun kulumisen raja, jossa osan vaihtaminen on välttämätöntä. Nämä tiedot on asetettava vapaasti saataville, esimerkiksi ajoneuvon käsikirjassa tai sähköisessä muodossa.

5.2.1.12 Nestevälitteisten jarrujärjestelmien nestesäiliöiden täyttöaukkoihin on päästävä helposti käsiksi. Lisäksi varanesteen säiliöiden on oltava siten suunniteltuja ja valmistettuja, että varanesteen pinnan taso voidaan helposti tarkistaa säiliöitä avaamatta. Jos jälkimmäinen vaatimus ei täyty, kohdassa 5.2.1.29.1.1 tarkoitetun punaisen varoitusvalon on ilmaistava kuljettajalle varanesteen tason mahdollinen aleneminen, mikä saattaisi aiheuttaa vian jarrujärjestelmään. Nestevälitteisessä jarrujärjestelmässä käytettävä nestetyyppi on voitava tunnistaa ISO-standardin 9128:1987 kuvan 1 tai 2 mukaisesta tunnuksesta. Tunnus on kiinnitettävä näkyvään paikkaan pysyvästi 100 mm:n säteelle nestesäiliöiden täyttöaukoista. Lisätietoja voi saada valmistajalta.

5.2.1.13 Varoituslaite

5.2.1.13.1 Ajoneuvoihin, joissa oleva käyttöjarru toimii energiavaraston avulla, on asennettava mahdollisen painemittarin lisäksi varoituslaite silloin, kun varajarrulle vahvistettua tehoa on mahdotonta saavuttaa kyseisen jarrujärjestelmän avulla ilman varastoidun energian käyttöä. Varoituslaite sytyttää merkkivalon tai antaa äänimerkin, kun varastoitu energia laskee jossakin järjestelmän osassa tasolle, jolla energiavarastoa täydentämättä ja ajoneuvon kuormauksesta riippumatta voidaan neljän täyden iskun jarrutuksen jälkeen käyttöjarrun hallintalaitetta viidennen kerran käytettäessä vielä saavuttaa varajarrulle vahvistettu teho (kun käyttöjarrun voimansiirrossa ei ole vikoja ja jarrut on säädetty mahdollisimman lähelle). Varoituslaitteen on oltava kytketty jarrupiiriin suoraan ja pysyvästi. Kun moottori on käynnissä tavanomaisissa toimintaolosuhteissa ja jarrujärjestelmä on moitteettomassa kunnossa, kuten tyyppihyväksyntätesteissä, varoituslaite ei saa antaa merkkiä, paitsi aikana, jonka moottorin käynnistyksen jälkeinen energiavarastojen täyttyminen vaatii. Varoitusvalona on käytettävä 5.2.1.29.1.1 kohdassa tarkoitettua punaista merkkivaloa. 5.2.1.13.1.1 Niiden ajoneuvojen osalta, jotka ovat tämän säännön kohdan 5.2.1.5.1 vaatimusten mukaiset ainoastaan siksi, että ne täyttävät tämän säännön liitteen 7 osan C kohdan 1.2.2 vaatimukset, on hälytyslaitteessa kuitenkin oltava myös äänimerkki varoitusvalon lisäksi. Kyseisten laitteiden ei tarvitse toimia samanaikaisesti, jos kumpikin niistä täyttää edellä vahvistetut vaatimukset eikä äänimerkki käynnisty ennen valomerkkiä. Varoitusvalona on käytettävä kohdassa 5.2.1.29.1.1 tarkoitettua punaista merkkivaloa. 5.2.1.13.1.2 Kyseisen äänimerkin antava laite voidaan kytkeä pois käytöstä käsijarrua käytettäessä ja/tai, valmistajan valinnan mukaan, kun automaattivaihteen valintakytkin on ’pysäköinti’-asennossa.

5.2.1.14 Rajoittamatta tämän säännön kohdan 5.1.2.3 vaatimusten soveltamista, silloin kun lisäenergianlähteen käyttö on jarrujärjestelmän toimimisen kannalta välttämätöntä, on energiavaraston oltava sellainen, että jarrutusteho riittää pysäyttämään ajoneuvon vahvistettujen vaatimusten mukaisesti moottorin sammuttuakin tai vian ilmetessä energianlähteen käyttötoiminnoissa. Jos seisontajarrujärjestelmään vaikuttaa kuljettajan lihasvoiman lisäksi jarrutehostin, on seisontajarrujärjestelmän käyttö varmistettava silloinkin, kun tähän tehostimeen tulee vika, tarvittaessa sellaisella energiavarannolla, joka on riippumaton energiasta, jolla tehostinta normaalisti syötetään. Tämä energiavaranto voi olla myös käyttöjarrujärjestelmään tarkoitettua.

5.2.1.15 Sellaisen moottorikäyttöisen ajoneuvon osalta, joka on hyväksytty vetämään vetoauton kuljettajan ohjaamalla jarrulla varustettua perävaunua, vetoauton käyttöjarrujärjestelmän on oltava varustettu siten suunnitellulla laitteella, että se varmistaa, että vian ilmetessä perävaunun jarrujärjestelmässä tai vetoauton ja perävaunun välisessä ilmansyöttöjohdossa (tai muussa vastaavassa liitännässä) vetoautoa pystytään edelleen jarruttamaan varajarrutukselle vahvistettujen vaatimusten mukaisesti. Tämä laite on asennettava vetoautoon.

5.2.1.16 Pneumaattisen/hydraulisen lisälaitteen on saatava energiansa sillä tavoin, että määrätyt hidastuvuusarvot saavutetaan ja että energianlähteen vahingoittuesssakaan lisälaitteen toiminta ei voi aiheuttaa jarrujärjestelmien energiavaran laskua kohdassa 5.2.1.13 tarkoitetun tason alapuolelle.

5.2.1.17 O3- ja O4-luokan perävaunujen käyttöjarrujärjestelmien on oltava joko jatkuvaa tai puolijatkuvaa tyyppiä.

5.2.1.18 O3- tai O4-luokan perävaunun vetämiseen hyväksytyn ajoneuvon jarrujärjestelmien on täytettävä seuraavat edellytykset:

5.2.1.18.1 Vetoauton varajarrujärjestelmää käytettäessä myös perävaunuun on kohdistuttava asteittainen jarrutus.

5.2.1.18.2 Silloin kun vetoauton käyttöjarrujärjestelmään tulee vika ja kun tämä järjestelmä koostuu vähintään kahdesta riippumattomasta osasta, on osan tai osien, joihin vika ei ole vaikuttanut, pystyttävä osittain tai kokonaan käyttämään perävaunun jarruja. Jarrutuksen voimakkuutta on pystyttävä säätelemään. Jos tämä toiminta saavutetaan venttiilillä, joka tavallisesti on levossa, saa tätä venttiiliä käyttää ainoastaan siinä tapauksessa, että kuljettaja voi helposti tarkistaa sen toiminnan ilman työkaluja joko ohjaamosta tai ajoneuvon ulkopuolelta.

5.2.1.18.3 Kuljettajan on voitava käyttää perävaunun jarruja kokonaisuudessaan tai osittain myös silloin, kun jokin paineilman liitosjohdoista on vioittunut (esim. murtunut tai vuotaa) tai sähköisessä ohjausjohdossa esiintyy häiriö tai vika, joko käyttöjarrun hallintalaitteen, varajarrun hallintalaitteen tai seisontajarrun hallintalaitteen avulla, ellei vika automaattisesti aiheuta perävaunun jarrutusta tämän säännön liitteen 4 kohdassa 3.3 vahvistetun tehon mukaisesti.

5.2.1.18.4 Kohdassa 5.2.1.18.3 tarkoitetun automaattijarrutuksen katsotaan toteutuvan, kun seuraavat edellytykset täyttyvät: 5.2.1.18.4.1 Kun jollakin kohdassa 5.2.1.18.3 tarkoitetulla hallintalaitteella tehdään täysjarrutus, on syöttöjohdon paineen laskettava 150 kPa:han seuraavan kahden sekunnin kuluessa. Lisäksi kun jarrun hallintalaite vapautetaan, syöttöjohdon on paineistuttava uudelleen. 5.2.1.18.4.2 Kun syöttöjohto tyhjentyy ainakin 100 kPa:lla sekunnissa, on perävaunun automaattijarrutuksen alettava toimia ennen kuin syöttöjohdon paine laskee 200 kPa:han.

5.2.1.18.5 Vian ilmetessä yhdessä niistä ohjausjohdoista, jotka kytkevät toisiinsa kaksi ajoneuvoa, jotka on varustettu kohdan 5.1.3.1.2 mukaisesti, ohjausjohdon, johon vika ei ole vaikuttanut, on automaattisesti varmistettava liitteen 4 kohdassa 3.1 perävaunulle vahvistettu jarrutusteho.

5.2.1.19 Tämän säännön liitteen 14 kohdan 1.1 mukaisesti sähköisellä jarrujärjestelmällä varustetun perävaunun vetoon suunnitellun moottorikäyttöisen ajoneuvon on täytettävä seuraavat vaatimukset:

5.2.1.19.1 Moottorikäyttöisen ajoneuvon virtalähteellä (laturi ja akku) on oltava riittävästi tehoa antamaan virtaa sähköiselle jarrujärjestelmälle. Kun moottori käy valmistajan suosittelemalla joutokäyntinopeudella ja kaikki valmistajan normaalivarustuksena toimittamat ajoneuvon sähkölaitteet ovat kytkettyinä päälle, ei sähköjohtojen jännite sähköisen jarrujärjestelmän suurimmalla virrankulutuksella (15 A) saa laskea alle arvon 9,6 V liitännästä mitattuna. Sähköjohtoihin ei saa ylikuormitettuinakaan aiheutua oikosulkua.

5.2.1.19.2 Silloin kun vetoauton käyttöjarrujärjestelmään tulee vika ja kun tämä järjestelmä koostuu vähintään kahdesta riippumattomasta osasta, on osan tai osien, joihin vika ei ole vaikuttanut, pystyttävä osittain tai kokonaan käyttämään perävaunun jarruja.

5.2.1.19.3 Jarruvalon katkaisijan ja sähköisen jarrujärjestelmän käyttämiseen tarkoitetun virtapiirin käyttö on sallittua vain, jos käyttöjohto ja jarruvalo on kytketty rinnan ja jarruvalon katkaisin ja virtapiiri pystyvät ottamaan vastaan ylimääräistä kuormaa.

5.2.1.20 Jos paineilmalla toimivassa käyttöjarrujärjestelmässä on ainakin kaksi itsenäistä yksikköä, on vuodon näiden yksiköiden välillä hallintalaitteen kohdalla tai sen jälkeen päästävä keskeytyksettä ulos.

5.2.1.21 Niiden moottorikäyttöisten ajoneuvojen osalta, jotka on hyväksytty vetämään O3- tai O4-luokkaan kuuluvia perävaunuja, saa perävaunun käyttöjarrujärjestelmää käyttää ainoastaan yhdessä vetoauton käyttö-, vara- tai seisontajarrujärjestelmän kanssa. Perävaunun jarrujen automaattinen kytkeytyminen yksinään on kuitenkin sallittua, kun vetoauto käynnistää automaattisesti perävaunun jarrujen toiminnan yksinomaan ajoneuvon vakauttamistarkoituksessa.

5.2.1.22 M2-, M3-, N2- ja N3-luokkiin kuuluvat enintään neliakseliset moottorikäyttöiset ajoneuvot on varustettava 1-luokan lukkiutumisenestojärjestelmillä tämän säännön liitteen 13 mukaisesti.

5.2.1.23 Lukkiutumisenestojärjestelmällä varustetun perävaunun vetämiseen hyväksytyt moottorikäyttöiset ajoneuvot on varustettava myös ISO-standardin 7638:1997 (11) mukaisella erityisellä pistokytkimellä sähköisen ohjausjohdon tiedonsiirtoa ja/tai perävaunujen lukkiutumisenestojärjestelmiä varten.

5.2.1.24 Lisävaatimukset M2- ja N1-luokan sekä N2-luokan (< 5 tonnia) ajoneuvoille, jotka on varustettu A-luokan sähköisellä hyötyjarrujärjestelmällä:

5.2.1.24.1 N1-luokan ajoneuvojen tapauksessa sähköistä hyötyjarrujärjestelmää voidaan käyttää ainoastaan kaasupolkimella ja/tai silloin, kun vaihde on vapaalla.

5.2.1.24.2 Lisäksi M2- ja N2-luokan (< 5 tonnia) ajoneuvojen tapauksessa sähköisen hyötyjarrutuksen hallintalaite voi olla erillinen kytkin tai vipu.

5.2.1.24.3 Kohtien 5.2.1.25.6 ja 5.2.1.25.7 vaatimuksia sovelletaan myös A-luokan hyötyjarrujärjestelmiin.

5.2.1.25 Lisävaatimukset M2-, N1- ja N2-luokan (< 5 tonnia) ajoneuvoille, jotka on varustettu B-luokan sähköisellä hyötyjarrujärjestelmällä:

5.2.1.25.1 Käyttöjarrujärjestelmän osa on voitava kytkeä pois päältä osittain tai kokonaan ainoastaan automaattisesti. Tätä ei saa tulkita poikkeukseksi kohdassa 5.2.1.10 vahvistetuista vaatimuksista.

5.2.1.25.2 Käyttöjarrujärjestelmällä saa olla ainoastaan yksi hallintalaite.

5.2.1.25.3 Jompaankumpaan luokkaan kuuluvalla sähköisellä hyötyjarrujärjestelmällä varustettuihin ajoneuvoihin sovelletaan kaikkia asiaa koskevia määräyksiä kohdan 5.2.1.24.1 määräyksiä lukuun ottamatta. N1-luokan ajoneuvojen osalta sähköistä hyötyjarrujärjestelmää voidaan tässä tapauksessa käyttää kaasupolkimella ja/tai silloin, kun vaihde on vapaalla. Lisäksi käyttöjarrun hallintalaitteen käyttäminen ei saa vähentää kaasupolkimen vapauttamisesta syntyvää jarrutusvaikutusta.

5.2.1.25.4 Moottorien sammuttaminen ja käytettävä vaihde eivät saa vaikuttaa haitallisesti käyttöjarrujärjestelmään.

5.2.1.25.5 Jos jarrujen sähköisten osien toiminta perustuu käyttöjarrun hallintalaitteesta tulevien tietojen ja asianomaisiin pyöriin suuntautuvan jarrutusvoiman väliseen suhteeseen, jarrutusvoiman jakautumista akseleille muuttavasta kyseisen suhteen häiriöstä (tapauksen mukaan joko liite 10 tai 13) on tultava varoitus kuljettajalle merkkivalolla viimeistään sillä hetkellä, kun hallintalaite kytketään päälle, ja valon on oltava päällä niin kauan kuin häiriö jatkuu ja hallintalaitteen katkaisija (avain) on ’päällä’-asennossa.

5.2.1.25.6 Magneetti- tai sähkökentät eivät saa vaikuttaa haitallisesti sähköisen hyötyjarrujärjestelmän toimintaan.

5.2.1.25.7 Lukkiutumisenestolaitteella varustetuissa ajoneuvoissa lukkiutumisenestolaitteen on ohjattava sähköistä hyötyjarrujärjestelmää.

5.2.1.26 Seisontajarrujärjestelmän sähköiseen voimansiirtoon sovellettavat erityiset lisävaatimukset

5.2.1.26.1 Jos sähköisessä voimansiirrossa ilmenee vika, seisontajarrujärjestelmän tahaton käyttö on estettävä.

5.2.1.26.2 Seuraavien vaatimusten on täytyttävä sähkövikojen ilmetessä: 5.2.1.26.2.1 M2-, M3-, N2- ja N3- luokan ajoneuvot: Jos hallintalaitteessa ilmenee sähkövika tai sähköisen ohjauksen välityksen johdoissa tapahtuu katkos elektronisten ohjausyksiköiden ulkopuolella, energiansyöttöä lukuun ottamatta, on seisontajarrujärjestelmää voitava edelleen käyttää kuljettajan istuimelta ja siten pystyttävä pitämään kuormattu ajoneuvo paikoillaan ylä- tai alamäessä, jonka kaltevuus on 8 prosenttia. Vaihtoehtoisesti tässä tapauksessa seisontajarrun automaattinen käynnistyminen on sallittu, kun ajoneuvo on paikoillaan, edellyttäen, että edellä mainittu teho saavutetaan ja että käynnistynyt seisontajarru pysyy kytkettynä riippumatta sytytyskytkimen (käynnistyskytkimen) asennosta. Tässä vaihtoehdossa seisontajarrun on vapauduttava automaattisesti, kun kuljettaja alkaa saattaa ajoneuvoa takaisin liikkeeseen. Tarvittaessa on oltava myös mahdollista kytkeä seisontajarrujärjestelmä pois päältä työkalujen ja/tai ajoneuvossa kuljetettavan tai siihen asennetun ylimääräisen laitteen avulla. 5.2.1.26.2.2 N1-luokan ajoneuvot: Jos hallintalaitteessa ilmenee sähkövika tai sähköisen ohjauksen välityksen johdoissa tapahtuu katkos hallintalaitteen ja siihen välittömästi kytketyn elektronisen ohjausyksikön välillä, energiansyöttöä lukuun ottamatta, on seisontajarrujärjestelmää voitava edelleen käyttää kuljettajan istuimelta ja siten pystyttävä pitämään kuormattu ajoneuvo paikoillaan ylä- tai alamäessä, jonka kaltevuus on 8 prosenttia. Vaihtoehtoisesti tässä tapauksessa seisontajarrun automaattinen käynnistyminen on sallittu, kun ajoneuvo on paikoillaan, edellyttäen, että edellä mainittu teho saavutetaan ja että käynnistynyt seisontajarru pysyy kytkettynä riippumatta sytytyskytkimen (käynnistyskytkimen) asennosta. Tässä vaihtoehdossa seisontajarrun on vapauduttava automaattisesti, kun kuljettaja alkaa saattaa ajoneuvoa takaisin liikkeeseen. Edellä mainitun tehon saavuttamiseksi tai sen saavuttamisen apuna voidaan käyttää mekaanista/manuaalista voimansiirtoa tai automaattista voimansiirtoa (pysäköinti-asento). 5.2.1.26.2.3 Seisontajarrujärjestelmän sähköisen voimansiirron johdoissa tapahtuvasta katkoksesta tai hallintalaitteessa ilmenevästä sähköviasta on tultava varoitus kuljettajalle kohdassa 5.2.1.29.1.2 tarkoitetulla keltaisella merkkivalolla. Kun syynä on seisontajarrujärjestelmän sähköisen voimansiirron johdoissa tapahtuva katkos, tämän keltaisen merkkivalon on sytyttävä heti kun katkos tapahtuu. Lisäksi tällaisesta sähköviasta hallintalaitteessa tai katkoksesta elektronisten ohjausyksiköiden ulkopuolisissa johdoissa, energiansyöttöä lukuun ottamatta, on tultava varoitus kuljettajalle siten, että kohdassa 5.2.1.29.1.1 tarkoitettu punainen merkkivalo vilkkuu niin kauan kuin sytytyskytkin (käynnistyskytkin) on ”päällä”-asennossa (käynnissä), ja lisäksi vähintään 10 sekuntia tämän jälkeen, sekä hallintalaite on ”päällä”-asennossa (aktivoituna). Jos seisontajarrujärjestelmä kuitenkin havaitsee seisontajarrun olevan oikein lukittuna, punaisen varoitusvalon vilkkuminen ei ole enää tarpeen, ja on käytettävä vilkkumatonta punaista merkkivaloa sen osoittamiseen, että seisontajarru on käytössä. Jos seisontajarrun käynnistyksestä ilmoitetaan normaalisti erillisellä punaisella varoitusvalolla, joka täyttää kaikki kohdan 5.2.1.29.3 vaatimukset, kyseistä varoitusvaloa on käytettävä edellä mainittujen punaista merkkivaloa koskevien vaatimusten täyttämiseksi.

5.2.1.26.3 Lisälaitteelle voidaan syöttää energiaa seisontajarrujärjestelmän sähköisestä voimansiirrosta, edellyttäen että energiansyöttö riittää seisontajarrujärjestelmän käyttämiseen ajoneuvon sähkökuormituksen lisäksi järjestelmän ollessa toimintakunnossa. Kohdan 5.2.1.27.7 määräyksiä sovelletaan silloin, kun myös käyttöjarrujärjestelmä käyttää kyseistä energiavarastoa.

5.2.1.26.4 Kun jarrulaitteen sähköenergiaa ohjaava sytytys-/käynnistyskytkin on kytketty pois päältä ja/tai avain on poistettu, seisontajarrujärjestelmää on edelleen voitava käyttää, mutta sen kytkeytyminen pois päältä on estettävä.

5.2.1.27 Sähköisellä ohjauksen välityksellä varustettuun seisontajarrujärjestelmään sovellettavat erityisvaatimukset

5.2.1.27.1 Kun seisontajarru on kytketty pois päältä, käyttöjarrujärjestelmällä on pystyttävä saamaan aikaan staattinen kokonaisjarrutusvoima, joka on vähintään samansuuruinen kuin vahvistetussa tyyppi 0 -testissä edellytetty jarrutusvoima, myös silloin kun sytytys-/käynnistyskytkin on kytketty pois päältä ja/tai avain on poistettu. Kun on kyse O3- tai O4-luokan perävaunujen vetämiseen hyväksytystä moottorikäyttöisestä ajoneuvosta, perävaunun käyttöjarrujärjestelmän on pystyttävä tuottamaan täysi ohjaussignaali perävaunulle. Käyttöjarrujärjestelmän energian välityksessä on oltava riittävästi energiaa.

5.2.1.27.2 Jos sähköiseen ohjauksen välitykseen tulee, sen energiansyöttöä lukuun ottamatta, yksittäinen tilapäinen (< 0 ms) vika (esim. signaalikatkos tai tietovirhe), tällä ei saa olla havaittavia vaikutuksia käyttöjarrun jarrutustehoon.

5.2.1.27.3 Jos sähköiseen ohjauksen välitykseen, sen energiavarastoa lukuun ottamatta, tulee vika (12), joka vaikuttaa tässä säännössä käsiteltyjen järjestelmien toimintaan ja tehoon, tästä on varoitettava kuljettajaa joko kohdassa 5.2.1.29.1.1 tarkoitetulla punaisella merkkivalolla tai kohdassa 5.2.1.29.1.2 tarkoitetulla keltaisella merkkivalolla. Jos vahvistettua käyttöjarrutehoa ei voida enää saada aikaan (punainen varoitusvalo), sähkövirran syötön keskeytymisestä (esim. katkoksesta tai irtikytkeytymisestä) johtuvista vioista on tultava ilmoitus kuljettajalle heti niiden tapahtuessa ja vahvistettu jäännösjarrutusteho on saatava aikaan käyttöjarrun hallintalaitetta käyttämällä tämän säännön liitteen 4 kohdan 2.4 kohdan mukaisesti. Näitä vaatimuksia ei saa tulkita poikkeukseksi varajarrulle vahvistetuista vaatimuksista.

5.2.1.27.4 Moottorikäyttöisen ajoneuvon, joka on kytketty sähköisesti perävaunuun sähköisen ohjausjohdon välityksellä, on annettava selkeä varoitus kuljettajalle, jos perävaunu antaa virheilmoituksen siitä, että varastoidun energian määrä perävaunun käyttöjarrujärjestelmän jossakin osassa laskee kohdassa 5.2.2.16 tarkoitetun varoitustason alapuolelle. Vastaava varoitus on annettava myös silloin, kun perävaunun sähköisessä ohjauksen välityksessä, sen energiavarastoa lukuun ottamatta, ilmenee jatkuva vika (> 40 ms), joka estää perävaunun käyttöjarrulle vahvistetun jarrutustehon saavuttamisen, kuten kohdassa 5.2.2.15.2.1 esitetään. Tätä tarkoitusta varten on käytettävä kohdassa 5.2.1.29.2.1 tarkoitettua punaista varoitusvaloa.

5.2.1.27.5 Jos sähköisen ohjauksen välityksen energianlähteeseen tulee vika, käyttöjarrujärjestelmän koko säätöalue energiatason nimellisarvosta alkaen on saavutettava käyttöjarrun hallintalaiteella tehtyjen kahdenkymmenen peräkkäisen täyden iskun jarrutuksen jälkeen. Testin aikana jarrun hallintalaitteella on tehtävä 20 sekunnin pituinen täysjarrutus, ja tämän jälkeen hallintalaite on vapautettava aina viideksi sekunniksi. Testin aikana energian välityksessä on oltava riittävästi energiaa, jotta käyttöjarrujärjestelmällä saadaan aikaan täysjarrutus. Tätä vaatimusta ei saa tulkita poikkeukseksi liitteessä 7 vahvistetuista vaatimuksista.

5.2.1.27.6 Jos akun jännite putoaa alle valmistajan nimeämän arvon, jolla vahvistettua käyttöjarrun tehoa ei voida enää taata ja/tai jolla vähintään kaksi toisistaan riippumatonta käyttöjarrupiiriä ei voi saavuttaa vahvistettua käyttö- tai jäännösjarrutustehoa, kohdassa 5.2.1.29.1.1 tarkoitetun punaisen varoitusvalon on sytyttävä. Kun varoitusvalo on syttynyt, on voitava käyttää käyttöjarrun hallintalaitetta ja saavuttaa vähintään tämän säännön liitteen 4 kohdassa 2.4 määrätty jäännösjarrutusteho. Käyttöjarrujärjestelmän energian välityksessä on oltava riittävästi energiaa. Tätä vaatimusta ei saa tulkita poikkeukseksi varajarrulle asetetuista vaatimuksista.

5.2.1.27.7 Jos lisälaitteisiin syötetään energiaa samasta varastosta kuin sähköiseen ohjauksen välitykseen, on varmistettava, että kun moottorin pyörimisnopeus on enintään 80 prosenttia suurimman tehon pyörimisnopeudesta, energiansyöttö on riittävä vahvistettujen hidastuvuusarvojen saavuttamiseksi joko siten, että käyttöön saadaan sellainen määrä energiaa, jolla pystytään estämään tämän varaston purkautuminen kun kaikki lisälaitteet ovat toiminnassa, tai kytkemällä automaattisesti pois päältä tämän säännön kohdassa 5.2.1.27.6 tarkoitetun kriittisen tason ylittävällä jännitteellä toimivat ennalta valitut lisälaitteiston osat, niin että kyseisen varaston purkautumisen jatkuminen estetään. Tämän määräyksen noudattaminen voidaan osoittaa laskutoimituksella tai käytännön testillä. O3- tai O4-luokan perävaunun vetämiseen hyväksyttyjen ajoneuvojen osalta perävaunun energiankulutus on otettava huomioon 400 W:n kuormituksella. Tätä kohtaa ei sovelleta ajoneuvoihin, joiden vahvistetut hidastuvuusarvot voidaan saavuttaa sähköenergiaa käyttämättä.

5.2.1.27.8 Jos lisälaitteisiin syötetään energiaa sähköisestä ohjauksen välityksestä, seuraavien edellytysten on täytyttävä: 5.2.1.27.8.1 Jos energianlähteeseen tulee käyttöhäiriö ajoneuvon ollessa liikkeessä, varaston sisältämän energian on oltava riittävä kytkemään jarrut päälle hallintalaitetta käytettäessä. 5.2.1.27.8.2 Jos energianlähteeseen tulee käyttöhäiriö ajoneuvon ollessa paikoillaan seisontajarrujärjestelmä kytkettynä, varaston sisältämän energian on oltava riittävä kytkemään valaisimet päälle myös silloin, kun jarruja käytetään.

5.2.1.27.9 Jos kohdan 5.1.3.1.2 tai 5.1.3.1.3 mukaisesti sähköisellä ohjausjohdolla varustetun vetoauton käyttöjarrujärjestelmän sähköiseen ohjauksen välitykseen tulee vika, on varmistettava, että perävaunun jarruja voidaan edelleen käyttää täysimääräisesti.

5.2.1.27.10 Jos kohdan 5.1.3.1.3 mukaisesti pelkästään sähköisellä ohjausjohdolla sähköisesti kytketyn perävaunun sähköiseen ohjauksen välitykseen tulee vika, perävaunun jarrutus on varmistettava kohdan 5.2.1.18.4.1 mukaisesti. Näin on silloin, kun perävaunu antaa ’syöttöjohdon jarrutuspyynnön’ signaalin sähköisen ohjausjohdon tiedonsiirtoon tarkoitetun osan kautta tai kun tämä tiedonsiirto puuttuu pidemmän aikaa. Tätä kohtaa ei sovelleta moottorikäyttöisiin ajoneuvoihin, joita ei voida käyttää kohdassa 5.1.3.5 tarkoitettujen, pelkästään sähköisen ohjausjohdon kautta kytkettyjen perävaunujen kanssa.

5.2.1.28 Kytkentävoimaohjausta koskevat erityisvaatimukset

5.2.1.28.1 Kytkentävoimaohjaus on sallittu vain vetoautossa.

5.2.1.28.2 Kytkentävoimaohjauksen tehtävänä on tasoittaa vetävien ja hinattavien ajoneuvojen dynaamisten jarrutussuhteiden välistä eroa. Kytkentävoimaohjauksen toiminta on tarkastettava tyyppihyväksynnän yhteydessä. Tästä tarkastusmenetelmästä on sovittava ajoneuvon valmistajan ja tutkimuslaitoksen välillä, ja arviointimenetelmä ja tulokset on liitettävä tyyppihyväksynnästä annettavaan selosteeseen. 5.2.1.28.2.1 Kytkentävoimaohjauksella voidaan ohjata jarrutussuhdetta TM/PM ja/tai aikaansaadun jarrutustehon arvoja perävaunun osalta. Jos vetoauto on varustettu kahdella ohjausjohdolla kohdan 5.1.3.1.2 mukaisesti, molempien signaalien osalta on toteuduttava vastaava ohjauksen säätö. 5.2.1.28.2.2 Kytkentävoimaohjaus ei saa estää suurimpien mahdollisten jarrutuspaineiden käyttämistä.

5.2.1.28.3 Ajoneuvon on täytettävä liitteen 10 mukaiset kuormaukseen liittyvät yhteensopivuusvaatimukset, mutta kohdassa 5.2.1.28.2 tarkoitettujen tavoitteiden saavuttamiseksi ajoneuvo voi poiketa näistä vaatimuksista, kun kytkentävoimaohjaus on toiminnassa.

5.2.1.28.4 Kytkentävoimaohjauksessa ilmenevä vika on havaittava ja ilmoitettava kuljettajalle 5.2.1.29.1.2 kohdassa tarkoitettua vastaavalla keltaisella varoitusvalolla. Vian ilmetessä liitteen 10 asiaankuuluvien vaatimusten on täytyttävä.

5.2.1.28.5 Kytkentävoimaohjausjärjestelmän tekemästä kompensoinnista on varoitettava kohdassa 5.2.1.29.1.2 tarkoitetulla keltaisella merkkivalolla, jos tämä kompensointi poikkeaa kohdassa 2.28.3 määritellystä nimellisestä vaatimusarvosta yli 150 kPa pm:n arvoon 650 kPa (tai vastaavaan digitaaliseen vaatimusarvoon) saakka. Kun ylitetään 650 kPa, varoitus on annettava, jos kompensointi aiheuttaa sen, että toimintapiste on kuormatulle moottoriajoneuvolle liitteessä 10 vahvistetun yhteensopivuusalueen ulkopuolella. Kaavio 1 Perävaunujen vetoautot (puoliperävaunuja lukuun ottamatta) Kaavio 2 Puoliperävaunujen vetoautot

5.2.1.28.6 Kytkentävoimaohjausjärjestelmän on ohjattava ainoastaan moottorikäyttöisen ajoneuvon ja perävaunun käyttöjarrujärjestelmän tuottamia kytkentävoimia. Hidastimen tuottamia kytkentävoimia ei saa kompensoida moottorikäyttöisen ajoneuvon eikä perävaunun käyttöjarrujärjestelmällä. Hidastimien ei katsota olevan käyttöjarrujärjestelmän osa.

5.2.1.29 Jarrujen käyttöhäiriöstä ja vioista ilmoittava varoitusvalo

Seuraavissa alakohdissa esitetään yleiset vaatimukset varoitusvaloille, joiden tehtävänä on ilmoittaa kuljettajalle tietyistä moottorikäyttöisen ajoneuvon tai tarvittaessa sen perävaunun jarrulaitteiden käyttöhäiriöistä (tai vioista). Muissa kuin kohdassa 5.2.1.29.6 kuvatuissa tapauksissa näitä signaaleja on käytettävä yksinomaan tässä säännössä määrättyihin tarkoituksiin.

5.2.1.29.1 Moottorikäyttöinen ajoneuvo on varustettava siten, että jarrujen käyttöhäiriöistä ja vioista ilmoitetaan varoitusvaloilla seuraavasti: 5.2.1.29.1.1 Tässä säännössä toisaalla määritelty punainen varoitusvalo ilmaisee sellaiset käyttöhäiriöt ajoneuvon jarruissa, jotka estävät määrätyn jarrutustehon saavuttamisen ja/tai estävät ainakin toisen itsenäisen käyttöjarrupiirin toiminnan. 5.2.1.29.1.2 Tarvittaessa keltainen varoitusvalo ilmaisee sellaisen sähköisesti havaittavan käyttöhäiriön ajoneuvon jarruissa, jota kohdassa 5.2.1.29.1.1 kuvattu punainen varoitusvalo ei ilmaise.

5.2.1.29.2 Moottorikäyttöisten ajoneuvojen, jotka on varustettu sähköisellä ohjausjohdolla ja/tai jotka on hyväksytty vetämään sähköisellä ohjauksen välityksellä ja/tai lukkiutumattomalla jarrujärjestelmällä varustettua perävaunua, on pystyttävä varoittamaan erillisellä keltaisella merkkivalolla käyttöhäiriöstä, joka ilmenee perävaunun jarrujen lukkiutumattomassa jarrujärjestelmässä ja/tai sähköisessä ohjauksen välityksessä. Tämän signaalin on aktivoiduttava perävaunusta ISO-standardin 7638:1997 (13) mukaisen pistokytkimen navan 5 kautta, ja perävaunun välittämä signaali on aina näytettävä ilman merkittävää viivettä tai vetoautossa tapahtuvaa aiheuttamaa muuntumista. Tämä varoitusvalo ei saa syttyä, jos kytketyssä perävaunussa ei ole sähköistä ohjausjohtoa ja/tai sähköistä ohjauksen välitystä ja/tai lukkiutumattomia jarruja tai jos perävaunua ei ole kytketty. Tämän toiminnon on oltava automaattinen. 5.2.1.29.2.1 Kun sähköisellä ohjausjohdolla varustettu moottorikäyttöinen ajoneuvo on kytketty sähköisesti perävaunuun sähköisellä ohjausjohdolla, kohdassa 5.2.1.29.1.1 tarkoitettua punaista varoitusvaloa on käytettävä myös ilmoittamaan tietyistä käyttöhäiriöistä perävaunun jarrulaitteissa, kun perävaunu antaa vastaavan vikailmoituksen sähköisen ohjausjohdon tiedonsiirtoon tarkoitetun osan kautta. Tämän merkkivalon on sytyttävä kohdassa 5.2.1.29.2 kuvatun keltaisen varoitusvalon lisäksi. Kohdassa 5.2.1.29.1.1 tarkoitetun punaisen varoitusvalon ja sen lisäksi syttyvän edellä tarkoitetun keltaisen varoitusvalon käytön asemesta voidaan tällaisen perävaunun jarrulaitteiden käyttöhäiriön ilmaisemiseen vaihtoehtoisesti käyttää vetoautossa olevaa erillistä punaista varoitusvaloa.

5.2.1.29.3 Varoitusvalojen on näyttävä myös päivänvalossa; merkkivalon tyydyttävä kunto on voitava tarkastaa helposti kuljettajan istuimelta käsin; varoituslaitteen osan vioittuminen ei saa johtaa kyseisen jarrujärjestelmän tehon alenemiseen.

5.2.1.29.4 Jollei toisin ole määrätty, 5.2.1.29.4.1 erikseen määritellyt käyttöhäiriöt ja viat on ilmaistava kuljettajalle edellä mainituilla varoitusvaloilla viimeistään silloin, kun kyseisen jarrun hallintalaitetta käytetään; 5.2.1.29.4.2 varoitusvalojen on pysyttävä sytytettyinä niin kauan kuin käyttöhäiriö/vika on olemassa ja sytytyskytkin (käynnistyskytkin) on ”päällä”-asennossa (käynnissä); ja 5.2.1.29.4.3 varoitusvalon on oltava jatkuva (ei vilkkuva).

5.2.1.29.5 Edellä mainittujen varoitussignaalien on aktivoiduttava, kun ajoneuvon (ja jarrujärjestelmän) sähkölaitteet kytketään päälle. Kun ajoneuvo on paikoillaan, jarrujärjestelmän on todennettava ennen merkkivalojen sammuttamista, ettei jarruissa ole erikseen määriteltyjä käyttöhäiriöitä tai vikoja. Erikseen määritellyt käyttöhäiriöt ja viat, joiden olisi aktivoitava edellä mainitut varoitussignaalit mutta joita ei havaita staattisissa olosuhteissa, on tallennuttava muistiin, ja ne on ilmaistava kuljettajalle tämän käynnistäessä ajoneuvon ja aina, kun sytytyskytkin (käynnistyskytkin) on ’päällä’-asennossa (käynnissä) ja niin kauan kuin jarruissa on käyttöhäiriö tai vika.

5.2.1.29.6 Erikseen määrittelemättömistä käyttöhäiriöistä (tai vioista) tai muusta moottorikäyttöisen ajoneuvon jarruja ja/tai pyörästöä koskevista tiedoista voidaan ilmoittaa kohdassa 5.2.1.29.1.2 tarkoitetulla keltaisella merkkivalolla, edellyttäen että kaikki seuraavat edellytykset täyttyvät: 5.2.1.29.6.1 ajoneuvo on paikoillaan; 5.2.1.29.6.2 kun jarrulaite on kytketty päälle, signaali on ilmoittanut kohdassa 5.2.1.29.5 yksityiskohtaisesti kuvattujen menettelyjen mukaisesti, ettei erikseen määriteltyjä käyttöhäiriöitä (tai vikoja) ole todettu; ja 5.2.1.29.6.3 erikseen määrittelemättömistä vioista tai muista tiedoista ilmoitetaan ainoastaan vilkkuvalla varoitusvalolla. Varoitusvalon on kuitenkin sammuttava siihen mennessä, kun ajoneuvon nopeus ensimmäisen kerran ylittää 10 km/h.

5.2.1.30 Jarrutussignaalin tuottaminen jarruvalojen sytyttämiseksi

5.2.1.30.1 Kun kuljettaja aktivoi käyttöjarrujärjestelmän, tämä tuottaa signaalin, jota käytetään jarruvalojen sytyttämiseen.

5.2.1.30.2 Hidastimilla varustettuja ajoneuvoja koskevat vaatimukset 5.2.1.30.2.1 Kun kyse on ajoneuvoista, jotka käyttävät sähköisiä signaaleja ohjaamaan jarrutuksen aloittamista, sovelletaan seuraavaa: Hidastuvuusrajat ≤1,0 m/s2 >1,0 m/s2 Voi tuottaa signaalin On tuotettava signaali 5.2.1.30.2.2 Kun kyse on ajoneuvoista, jotka on varustettu jarrujärjestelmällä, jolla on erilaiset ominaisuudet kuin kohdassa 5.2.1.30.2.1 määritellyllä järjestelmällä, hidastin voi tuottaa signaalin tehdystä hidastuksesta riippumatta. 5.2.1.30.2.3 Signaalia ei saa tuottaa, jos hidastuminen syntyy pelkästään moottorin luonnollisesta jarrutusvaikutuksesta.

5.2.1.30.3 Kun käyttöjarrujärjestelmässä aktivoidaan ”automaattisesti ohjattu jarrutus”, tästä on tuotettava edellä mainittu signaali. Jos tuotettu hidastuminen on kuitenkin vähemmän kuin 0,7 m/s2, signaali ei ole tarpeen (14).

5.2.1.30.4 Kun käyttöjarrujärjestelmän osassa aktivoidaan ”selektiivinen jarrutus”, tästä ei saa tuottaa edellä mainittua signaalia (15).

5.2.1.30.5 Kun kyse on sähköisellä ohjausjohdolla varustetuista ajoneuvoista, moottoriajoneuvon on tuotettava signaali, kun perävaunusta saadaan sähköisen ohjausjohdon kautta viesti ”sytytä jarruvalot” (16).

5.2.1.30.6 Sähköiset hyötyjarrujärjestelmät, jotka tuottavat hidastusvoiman, kun kaasupoljin vapautetaan, eivät saa tuottaa edellä mainittua signaalia.

5.2.1.31 Jos ajoneuvo on varustettu siten, että sillä voidaan ilmaista hätäjarrutus, hätäjarrutussignaalin aktivoinnin ja deaktivoinnin on täytettävä seuraavat vaatimukset:

5.2.1.31.1. Signaalin on aktivoiduttava, kun käyttöjarrujärjestelmää käytetään seuraavasti: Ei saa aktivoitua pienemmällä arvolla kuin N1 6 m/s2 M2, M3, N2 ja N3 4 m/s2 Signaalin on deaktivoiduttava kaikissa ajoneuvoissa viimeistään silloin, kun hidastuvuus on pudonnut pienemmäksi kuin 2,5 m/s2.

5.2.1.31.2 Vaihtoehtoisesti voidaan käyttää seuraavia edellytyksiä: a) Signaali voi aktivoitua, kun käyttöjarrujärjestelmää käytetään siten, että se tuottaisi kuormittamattomassa tilassa ja vaihde vapaalla liitteessä 4 kuvatuissa tyypin 0 testiolosuhteissa seuraavan hidastuvuuden: Ei saa aktivoitua pienemmällä arvolla kuin N1 6 m/s2 M2, M3, N2 ja N3 4 m/s2 Signaalin on deaktivoiduttava kaikissa ajoneuvoissa viimeistään silloin, kun hidastuvuus on pudonnut pienemmäksi kuin 2,5 m/s2. tai b) Signaali voi aktivoitua, kun käyttöjarrujärjestelmää käytetään yli 50 km/h nopeudessa ja lukkiutumisenestojärjestelmä on täydessä toiminnassa (kuten liitteen 13 kohdassa 2 on määritelty). Signaalin on deaktivoiduttava, kun lukkiutumisenestojärjestelmä ei enää ole täydessä toiminnassa.

5.2.2 O-luokan ajoneuvot

5.2.2.1 O1-luokan perävaunuissa ei tarvitse olla käyttöjarrujärjestelmää. Jos tämän luokan perävaunu on kuitenkin varustettu käyttöjarrujärjestelmällä, sen on täytettävä samat vaatimukset kuin O2-luokan perävaunun.

5.2.2.2 O2-luokan perävaunut on varustettava joko jatkuva-, puolijatkuva- tai inertiatyyppisellä käyttöjarrujärjestelmällä. Viimeisenä mainittu tyyppi on sallittu ainoastaan keskiakseliperävaunuille. Tämän säännön liitteen 14 vaatimusten mukaiset sähköiset jarrujärjestelmät ovat kuitenkin sallittuja.

5.2.2.3 O3- ja O4-luokan perävaunut on varustettava jatkuva- tai puolijatkuvatyyppisellä käyttöjarrujärjestelmällä.

5.2.2.4 Käyttöjarrujärjestelmän on

5.2.2.4.1 vaikutettava ajoneuvon kaikkiin pyöriin;

5.2.2.4.2 jaettava vaikutuksensa tarkoituksenmukaisesti akseleille;

5.2.2.4.3 sisällettävä vähintään yhdessä ilmasäiliössä laite veden- ja ilmanpoistoa varten tarkoituksenmukaisessa ja helposti ulottuvilla olevassa paikassa.

5.2.2.5 Käyttöjarrujärjestelmän vaikutuksen on jakauduttava samassa akselissa oleville pyörille symmetrisesti suhteessa ajoneuvon pitkittäissuuntaiseen keskitasoon. Kompensaatio ja lukkiutumiseneston kaltaiset toiminnot, jotka voivat aiheuttaa poikkeamia symmetrisestä jakautumisesta, on ilmoitettava.

5.2.2.5.1 Kun sähköinen ohjauksen välitys kompensoi jarrujärjestelmässä esiintyvän vian tai järjestelmän tehon laskemisen, tästä on varoitettava kuljettajaa kohdan 5.2.1.29.2 mukaisella erillisellä keltaisella merkkivalolla. Tämä vaatimus koskee kaikkia kuormitustiloja, kun kompensaatio ylittää seuraavat raja-arvot: 5.2.2.5.1.1 akselin vastakkaisten päiden jarrupaineiden välinen ero: a) 25 prosenttia suuremmasta arvosta, kun ajoneuvon hidastuvuus on ≥ 2 m/s2, b) arvo, joka vastaa 25 prosenttia hidastuvuudella 2 m/s2, kun hidastuvuus on alle tämän arvon; 5.2.2.5.1.2 kun on kyse yksittäisestä akselin kompensaatioarvosta: a) > 50 prosenttia nimellisarvosta, kun ajoneuvon hidastuvuus on ≥ 2 m/s2, b) arvo, joka vastaa 50 prosenttia nimellisarvosta hidastuvuudella 2 m/s2, kun hidastuvuus on alle tämän arvon.

5.2.2.5.2 Edellä määritelty kompensaatio on sallittu ainoastaan silloin, kun jarrua käytetään ensimmäistä kertaa ajoneuvon vauhdin ollessa yli 10 km/h.

5.2.2.6 Sähköisen ohjauksen välityksen vika ei saa aiheuttaa kuljettajan aikeiden vastaista jarrutusta.

5.2.2.7 Vahvistetun tehon saavuttamiseksi vaadittavien jarrutuspintojen on oltava jatkuvassa yhteydessä pyöriin joko kiinteästi tai vioille altistumattomien osien välityksellä.

5.2.2.8 Jarrujen kuluminen on voitava helposti kompensoida käsikäyttöisen tai automaattisen säätöjärjestelmän avulla. Lisäksi voimansiirron ja jarrujen hallintalaitteilla ja osilla on oltava sellainen liikevara ja tarpeen vaatiessa sopivat keinot tehon kompensoimiseen siten, että jarrujen kuumentuessa tai jarrupäällysteiden kuluessa tiettyyn pisteeseen saakka tehokas jarrutus on varmistettu ilman välitöntä tarvetta jarrujen säätöön.

5.2.2.8.1 Käyttöjarrujen kulumisen säädön on tapahduttava automaattisesti. Automaattisten kulumissäätölaitteiden asentaminen O1- ja O2-luokan ajoneuvoihin on kuitenkin vapaaehtoista. Automaattisilla kulumissäätölaitteilla varustettujen jarrujen on kuumentumista seuraavan jäähtymisen jälkeen mahdollistettava liitteen 4 kohdassa 1.7.3 määritelty vapaa pyörintä samassa liitteessä määritellyn tyyppi I- tai tyyppi III -testin jälkeen. 5.2.2.8.1.1 O4-luokan perävaunujen osalta kohdassa 5.2.2.8.1 asetetut suorituskykyvaatimukset katsotaan täytetyiksi, jos liitteen 4 kohdassa 1.7.3 asetetut vaatimukset täyttyvät. 5.2.2.8.1.2 O2- ja O3-luokan perävaunujen osalta kohdassa 5.2.2.8.1 asetetut suorituskykyvaatimukset katsotaan täytetyiksi, jos liitteen 4 kohdassa 1.7.3 (17) asetetut vaatimukset täyttyvät.

5.2.2.8.2 Käyttöjarrun kitkakomponenttien kulumisen tarkistaminen 5.2.2.8.2.1 Käyttöjarrun jarrupäällysteiden kuluminen on voitava arvioida helposti ajoneuvon ulko- ja/tai alapuolelta pyöriä irrottamatta, esimerkiksi tarkoituksenmukaisten tarkastusaukkojen kautta. Tämä voidaan tehdä käyttämällä tavanomaisia työkaluja tai yleisiä ajoneuvojen tarkastuslaitteita. Vaihtoehtoisesti hyväksytään perävaunuun asennettu päällysteen vaihtamistarpeesta ilmoittava näyttö tai kullekin pyörälle (paripyörät katsotaan yhdeksi pyöräksi) asennettava tunnistuslaite, joka varoittaa kuljettajaa tämän istuessa kuljettajan istuimella, kun päällysteen vaihtaminen on tarpeen. Varoitusvalona voidaan käyttää kohdassa 5.2.1.29.2 määriteltyä keltaista merkkivaloa, edellyttäen että merkkivalo on kohdan 5.2.1.29.6. vaatimusten mukainen. 5.2.2.8.2.2 Jarrulevyjen tai -pyörien kitkapintojen kulumisasteen arviointi voidaan suorittaa ainoastaan komponentin välittömällä mittaamisella taikka jarrulevyjen tai -pyörien kulumisen mahdollisten osoittimien tutkimisella, mikä voi edellyttää jonkinasteista osien purkamista. Tämän vuoksi ajoneuvon valmistajan on tyyppihyväksynnän yhteydessä määriteltävä seuraavat: a) Menetelmä, jolla jarrurumpujen ja -levyjen kitkapintojen kuluminen voidaan arvioida, sekä tarvittavan osien purkamisen määrä ja siihen tarvittavat välineet ja menettely. b) Tiedot siitä, mikä on suurimman sallitun kulumisen raja, jossa osan vaihtaminen on välttämätöntä. Nämä tiedot on asetettava vapaasti saataville esimerkiksi ajoneuvon käsikirjassa tai sähköisessä muodossa.

5.2.2.9 Jarrujärjestelmien on oltava sellaisia, että perävaunu pysähtyy automaattisesti, jos kytkentä irtoaa perävaunun liikkuessa. Tämä vaatimus ei kuitenkaan koske perävaunuja, joiden enimmäismassa ei ylitä 1,5:tä tonnia, jos perävaunuun on asennettu kytkentälaitteen lisäksi varakytkentä (ketju, vaijeri tms.), joka voi pääkytkennän vahingoittuessa estää vetoaisaa koskettamasta maata ja mahdollistaa perävaunun ohjauksen jossain määrin.

5.2.2.10 Kaikissa perävaunuissa, joihin on asennettava käyttöjarrujärjestelmä, seisontajarrun on toimittava myös perävaunun ollessa irrotettuna vetoautosta. Seisontajarrun on oltava sellainen, että ajoneuvon vieressä seisova henkilö voi käyttää sitä. Henkilökuljetukseen käytettävissä perävaunuissa seisontajarrua on kuitenkin pystyttävä käyttämään perävaunun sisäpuolelta.

5.2.2.11 Jos perävaunu on varustettu laitteella, joka mahdollistaa jarrujärjestelmän (muun kuin seisontajarrujärjestelmän) paineilman avulla tapahtuvan toiminnan poiskytkemisen, laite on suunniteltava ja rakennettava siten, että se ehdottomasti palaa alkuasentoon viimeistään silloin, kun paineilman syöttö perävaunuun jatkuu.

5.2.2.12 O3- ja O4-luokan perävaunujen on täytettävä kohdassa 5.2.1.18.4.2 esitetyt edellytykset. Ohjausjohdossa on oltava helposti ulottuvilla oleva paineenmittausliitin, joka sijaitsee virtauksen suuntaan ohjausjohdon liittimen alapuolella.

5.2.2.12.1 Kun on kyse sähköisellä ohjausjohdolla varustetuista perävaunuista, jotka on sähköisesti kytketty sähköisellä ohjausjohdolla varustettuun vetoautoon, kohdassa 5.2.1.18.4.2 tarkoitettu automaattijarrutus ei ole tarpeen, jos perävaunun paineilmasäiliöiden paine on riittävä tämän säännön liitteen 4 kohdassa 3.3 tarkoitetun jarrutustehon varmistamiseen.

5.2.2.13 O3-luokkaan kuuluvat perävaunut on varustettava lukkiutumisenestojärjestelmällä tämän säännön liitteen 13 vaatimusten mukaisesti. O4-luokkaan kuuluvat perävaunut on varustettava lukkiutumisenestojärjestelmällä tämän säännön liitteen 13 luokkaa A koskevien vaatimusten mukaisesti.

5.2.2.14 Jos lisälaitteisiin syötetään energiaa käyttöjarrujärjestelmästä, käyttöjarrujärjestelmä on suojattava sen varmistamiseksi, että pyörien kehille kohdistuvien jarrutusvoimien summa on vähintään 80 prosenttia kyseiselle perävaunulle vahvistetusta arvosta tämän säännön liitteen 4 kohdan 3.1.2.1 mukaisesti. Tämän edellytyksen on täytyttävä molemmissa seuraavissa toimintaolosuhteissa:

lisälaitteiden ollessa toiminnassa ja

kun ilmenee murtuma tai vuoto lisälaitteista, paitsi jos tällainen murtuma tai vuoto vaikuttaa tämän säännön liitteen 10 kohdassa 6 tarkoitettuun ohjaussignaaliin, missä tapauksessa sovelletaan kyseisen kohdan tehovaatimuksia.

5.2.2.14.1 Edellä mainittujen vaatimusten katsotaan täyttyneen, kun paine käyttöjarrun varastointilaitteissa säilyy vähintään 80 prosentissa ohjausjohdon painevaatimuksesta tai vastaavasta digitaalisesta vaatimusarvosta tämän säännön liitteen 4 kohdan 3.1.2.2 mukaisesti.

5.2.2.15 Sähköisellä ohjauksen välityksellä varustettuun seisontajarrujärjestelmään sovellettavat erityisvaatimukset

5.2.2.15.1 Jos sähköiseen ohjauksen välitykseen tulee, sen energiansyöttöä lukuun ottamatta, yksittäinen tilapäinen (< 40 ms) vika (esim. signaali ei välity tai tietovirhe), tällä ei saa olla havaittavia vaikutuksia käyttöjarrun jarrutustehoon.

5.2.2.15.2 Jos sähköiseen ohjauksen välitykseen tulee vika (18) (esim. katkos tai irtikytkeytyminen), jarrutustehon on säilyttävä vähintään 30 prosentissa kyseisen perävaunun käyttöjarrujärjestelmälle vahvistetusta tehosta. Kohdan 5.1.3.1.3 mukaisesti pelkästään sähköisen ohjausjohdon välityksellä sähköisesti kytkettyjen perävaunujen osalta, jotka täyttävät 5.2.1.18.4.2 kohdan vaatimuksen tämän säännön liitteen 4 kohdassa 3.3 vahvistetulla teholla, on riittävää, että sovelletaan kohdan 5.2.1.27.10 määräyksiä, kun ei enää voida varmistaa vähintään 30:tä prosenttia perävaunun käyttöjarrujärjestelmälle vahvistetusta jarrutustehosta, joko antamalla ’syöttöjohdon jarrutuspyynnön’ signaali sähköisen ohjausjohdon tiedonsiirtoon tarkoitetun osan kautta tai siten, että tämä tiedonsiirto puuttuu pidemmän aikaa. 5.2.2.15.2.1 Perävaunun sähköisessä ohjauksen välityksessä ilmenevästä viasta, joka vaikuttaa tässä säännössä käsiteltyjen järjestelmien toimintaan ja tehoon, sekä ISO-standardin 7638:1997 (19) mukaisen pistokytkimen kautta tulevan energiansyötön häiriöistä on varoitettava kuljettajaa kohdassa 5.2.1.29.2 tarkoitetulla erillisellä merkkivalolla ISO-standardin 7638:1997 (19) mukaisen pistokytkimen navan 5 kautta. Lisäksi kun sähköisellä ohjausjohdolla varustetut perävaunut on sähköisesti kytketty sähköisellä ohjausjohdolla varustettuun vetoautoon, niiden on tuotettava kohdassa 5.2.1.29.2.1 tarkoitetun punaisen varoitusvalon aktivoimiseksi virheilmoitus sähköisen ohjausjohdon tiedonsiirtoon tarkoitetun osan kautta, kun perävaunun käyttöjarrulle vahvistettua jarrutustehoa ei enää voida taata.

5.2.2.16 Jos varastoidun energian määrä sähköisellä ohjausjohdolla varustetun perävaunun, joka on sähköisesti kytketty sähköisellä ohjausjohdolla varustettuun vetoautoon, käyttöjarrujärjestelmän jossakin osassa putoaa kohdan 5.2.2.16.1 mukaisesti määrättyyn arvoon, vetoauton kuljettajalle on annettava varoitus. Varoitus on annettava aktivoimalla kohdassa 5.2.1.29.2.1 tarkoitettu punainen merkkivalo, ja perävaunun on annettava virheilmoitus sähköisen ohjausjohdon tiedonsiirtoon tarkoitetun osan kautta. Kohdassa 5.2.1.29.2 tarkoitetun erillisen keltaisen varoitusvalon on myös aktivoiduttava ISO-standardin 7638:1997 (20) mukaisen pistokytkimen navan 5 kautta sen ilmaisemiseksi kuljettajalle, että perävaunun energiatilanne on heikko.

5.2.2.16.1 Kohdassa 5.2.2.16 tarkoitettu heikko energiataso vastaa tasoa, jolla ilman energiavaraston täydentämistä ja perävaunun kuormitustilasta riippumatta ei ole mahdollista käyttää käyttöjarrun hallintalaitetta viidettä kertaa neljän täyden iskun jarrutuksen jälkeen eikä saavuttaa vähintään 50:tä prosenttia kyseisen perävaunun käyttöjarrujärjestelmälle vahvistetusta tehosta.

5.2.2.17 Sähköisellä ohjausjohdolla varustettuihin perävaunuihin ja lukkiutumisenestojärjestelmällä varustettuihin O3- ja O4-luokan perävaunuihin on asennettava ISO-standardin 7638:1997 (20) (21) mukainen erityinen pistokytkin jarrujärjestelmää ja/tai lukkiutumisenestojärjestelmää varten. Tässä säännössä perävaunulta edellytetyt viasta varoittavat signaalit on aktivoitava edellä mainitun pistokytkimen välityksellä. Viasta varoittavien signaalien välittämiseen sovelletaan perävaunujen osalta tarpeen mukaan vaatimuksia, jotka on vahvistettu moottoriajoneuvoille kohdissa 5.2.1.29.4, 5.2.1.29.5 ja 5.2.1.29.6.

Edellä määritellyllä ISO-standardin 7638:1997 mukaisella pistokytkimellä varustetut perävaunut on merkittävä pysyvästi siten, että osoitetaan jarrujärjestelmän toiminnallisuus, kun ISO-standardin 7638:1997 mukainen pistokytkin on kytkettynä ja irtikytkettynä. Merkintä on sijoitettava paikkaan, jossa se on näkyvillä, kun pneumaattiset ja sähköiset liitännät tehdään.

5.2.2.17.1 Perävaunujen, jotka käyttävät selektiivistä jarrutusta parantaakseen ajoneuvon vakautta, on ilmoitettava vakausjärjestelmän sähköisessä ohjauksen välityksessä ilmenevästä häiriöstä kohdassa 5.2.1.29.2 tarkoitetulla erillisellä keltaisella varoitusvalolla ISO-standardin 7638:1997 mukaisen pistokytkimen navan 5 kautta. Huomautus: Tätä vaatimusta on tarkistettava säännön nro 13 seuraavien tulossa olevien muutosten yhteydessä: i) muutos tiedonsiirtoa koskevaan ISO-standardiin 11992:2003, mihin sisältyy viesti häiriöstä perävaunun ajonvakautusjärjestelmän sähköisessä ohjauksen välityksessä, ja ii) kyseisen standardin mukaisesti varustetut ajoneuvot ovat yleisessä käytössä.

5.2.2.17.2 On sallittua kytkeä jarrujärjestelmä virtalähteeseen edellä mainitun ISO-standardin 7638:1997 mukaisen pistokytkimen kautta saatavilla olevan virran lisäksi. Kun käytettävissä on lisävirtalähde, sovelletaan kuitenkin seuraavia määräyksiä: a) Kaikissa tapauksissa ISO-standardin 7638:1997 mukainen virransyöttö on jarrujärjestelmän ensisijainen virtalähde. Lisälähde on tarkoitettu varajärjestelmäksi siltä varalta, että ISO-standardin 7638:1997 mukaisessa virransyötössä ilmenee häiriö. b) Se ei saa vaikuttaa haitallisesti jarrujärjestelmän toimintaan normaali- eikä vikatilassa. c) Jos ISO-standardin 7638:1997 mukaisessa virransyötössä ilmenee häiriö, jarrujärjestelmän energiankulutus ei saa aiheuttaa lisävirtalähteestä saatavilla olevan enimmäistehon ylittymistä. d) Perävaunussa ei saa olla mitään merkintää siitä, että perävaunu on varustettu lisävirtalähteellä. e) Häiriöstä varoittava laite ei ole sallittu perävaunussa varoituksen tuottamiseksi perävaunun jarrujärjestelmässä ilmenevästä viasta, kun jarrujärjestelmä saa virtaa lisälähteestä. f) Kun käytettävissä on lisävirtalähde, on oltava mahdollista tarkistaa, että jarrujärjestelmä toimii tämän virtalähteen avulla. g) Jos ISO-standardin 7638:1997 mukaisen pistokytkimen kautta tulevassa sähköisessä energiansyötössä on häiriö, sovelletaan häiriöstä varoittamiseen liitteen 13 kohtien 5.2.2.15.2.1 ja 4.1 vaatimuksia riippumatta siitä, toimiiko jarrujärjestelmä lisävirtalähteen avulla vai ei.

5.2.2.18 Kun kohdassa 5.1.3.6 määriteltyihin toimintoihin käytetään ISO-standardin 7638:1997 mukaisen pistokytkimen kautta saatavaa virtaa, jarrujärjestelmän on oltava ensisijainen, ja se on suojattava jarrujärjestelmän ulkoiselta ylikuormitukselta. Tämän suojan on oltava jarrujärjestelmän toiminto.

5.2.2.19 Vian ilmetessä yhdessä niistä ohjausjohdoista, jotka kytkevät toisiinsa kaksi ajoneuvoa, jotka on varustettu kohdan 5.1.3.1.2. mukaisesti, perävaunun on käytettävä automaattisesti ohjausjohtoa, johon vika ei ole vaikuttanut, liitteen 4 kohdassa 3.1 perävaunulle vahvistetun jarrutustehon varmistamiseen.

5.2.2.20 Jos perävaunun syöttöjännite putoaa sen valmistajan nimeämän arvon alapuolelle, jolla käyttöjarrulle vahvistettua jarrutustehoa ei enää voida taata, kohdassa 5.2.1.29.2 tarkoitetun erillisen keltaisen varoitusvalon on aktivoiduttava ISO-standardin 7638:1997 (22) mukaisen pistokytkimen navan 5 kautta. Lisäksi kun sähköisellä ohjausjohdolla varustetut perävaunut on sähköisesti kytketty sähköisellä ohjausjohdolla varustettuun vetoautoon, niiden on tuotettava kohdassa 5.2.1.29.2.1 tarkoitetun punaisen varoitusvalon syttymiseksi virheilmoitus sähköisen ohjausjohdon tiedonsiirtoon tarkoitetun osan kautta.

5.2.2.21 Kohdissa 5.2.1.18.4.2 ja 5.2.1.21 esitettyjen vaatimusten lisäksi perävaunun jarruja voidaan käyttää myös automaattisesti, jos perävaunun jarrujärjestelmä itse käynnistää jarrut auton järjestelmistä ilmenevien tietojen arvioinnin perusteella.

5.2.2.22 Käyttöjarrujärjestelmän aktivointi

5.2.2.22.1 Kun kyse on sähköisellä ohjausjohdolla varustetuista perävaunuista, perävaunun on välitettävä viesti ’sytytä jarruvalot’ sähköisen ohjausjohdon kautta, kun perävaunun jarrujärjestelmä on aktivoituna perävaunun käynnistämän ’automaattisesti ohjatun jarrutuksen’ aikana. Jos tuotettu hidastuminen on kuitenkin vähemmän kuin 0,7 m/s2, signaali ei ole tarpeen (23) (24).

5.2.2.22.2 Kun kyse on sähköisellä ohjausjohdolla varustetuista perävaunuista, perävaunu ei saa välittää viestiä ”sytytä jarruvalot” sähköisen ohjausjohdon kautta perävaunun käynnistämän ”selektiivisen jarrutuksen” aikana (25) (24).

6. TESTIT

Jarrutustestit, jotka hyväksyttäväksi toimitetulle ajon