Vain alkuperäiset UN/ECE:n tekstit ovat kansainvälisen julkisoikeuden mukaan sitovia. Tämän säännön asema ja voimaantulopäivä olisi tarkastettava UNECE:n asiakirjan TRANS/WP.29/343 viimeisimmästä versiosta. Asiakirja saatavana osoitteessa http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html.

Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission (UN/ECE) sääntö nro 110 – Yhdenmukaiset määräykset, jotka koskevat seuraavien hyväksyntää:

Lisäys 109: Sääntö nro 110

täydennyksen nro 6 säännön alkuperäiseen versioon – Voimaantulopäivä: 18. kesäkuuta 2007

SISÄLTÖ

SÄÄNTÖ

I OSA

II OSA

LIITTEET

1. SOVELTAMISALA

Tätä sääntöä sovelletaan:

2. OSIEN MÄÄRITELMÄT JA LUOKITTELU

Ajoneuvoissa käytettävät CNG-osat luokitellaan kuvion 1–1 mukaisesti käyttöpaineen ja tehtävän perusteella.

Kone-elin voi käsittää useita osia, joista kukin on luokiteltu omaan luokkaansa enimmäiskäyttöpaineen ja tehtävän perusteella.

”Paineella” tarkoitetaan suhteellista painetta ilmanpaineeseen nähden, ellei toisin ole mainittu.

2.1.1. ”Toimintapaineella” tarkoitetaan vakiintunutta painetta kaasun tasaisessa 15 °C:n lämpötilassa.

2.1.2. ”Testipaineella” tarkoitetaan painetta, joka osaan kohdistetaan hyväksyntätestauksen aikana.

2.1.3. ”Käyttöpaineella” tarkoitetaan enimmäispainetta, joka osaan on tarkoitus kohdistaa ja jonka perusteella määritellään sen lujuus.

2.1.4. ”Käyttölämpötiloilla” tarkoitetaan liitteessä 5O esitettyjen lämpötilan ääriarvojen vaihteluväliä, jossa erityisosa toimii turvallisesti ja moitteettomasti ja jota varten se on suunniteltu ja hyväksytty.

”Erityisosalla” tarkoitetaan seuraavia osia:

Monet edellä mainituista osista voidaan yhdistää tai liittää toisiinsa ”monitoimiosaksi”.

Kuvio 1–1

Vuokaavio CNG-osien luokittelusta

Kuvio. 1–2

Yksittäisiin osaluokkiin sovellettavat testit (kaasupulloja lukuun ottamatta)

”Säiliöllä” (tai kaasupullolla) tarkoitetaan mitä tahansa paineistetun maakaasun säilyttämiseen käytettävää astiaa.

2.3.1. Säiliöt jaetaan seuraaviin ryhmiin:

2.4. ”Säiliötyypillä” tarkoitetaan säiliöitä, jotka eivät poikkea toisistaan liitteessä 3 esitettyjen mittojen ja materiaalien osalta.

”Säiliöön asennetuilla lisävarusteilla” tarkoitetaan seuraavia joko erillisiä tai yhdistettyjä osia (mutta ei pelkästään niitä), kun ne on asennettu säiliöön:

2.5.1. käsikäyttöinen venttiili,

2.5.2. paine-anturi/paineenilmaisin,

2.5.3. paineenrajoitusventtiili (paineventtiili),

2.5.4. paineenrajoituslaite (lämpötilaliipaistu),

2.5.5. automaattinen kaasupullonventtiili,

2.5.6. virtausta säätelevä venttiili,

2.5.7. kaasutiivis kotelo.

2.6. ”Venttiilillä” tarkoitetaan laitetta, jonka avulla nesteen virtausta voi säädellä.

2.7. ”Automaattiventtiilillä” tarkoitetaan venttiiliä, joka ei ole käsikäyttöinen.

2.8. ”Automaattisella kaasupullonventtiilillä” tarkoitetaan automaattiventtiiliä, joka on asennettu kiinteästi kaasupulloon ja joka säätelee kaasun virtausta polttoainejärjestelmään. Automaattista kaasupullonventtiiliä kutsutaan myös kauko-ohjattavaksi huoltoventtiiliksi.

2.9. ”Vastaventtiilillä” tarkoitetaan automaattiventtiiliä, jonka kautta kaasu voi virrata vain toiseen suuntaan.

2.10. ”Virtausta säätelevällä venttiilillä” (liiallista virtausta rajoittava laite) tarkoitetaan laitetta, joka automaattisesti katkaisee kaasuvirtauksen tai pienentää sitä, kun virta ylittää määritetyn laskenta-arvon.

2.11. ”Käsikäyttöisellä venttiilillä” tarkoitetaan kaasupulloon kiinteästi asennettua käsikäyttöistä venttiiliä.

2.12. ”Paineenrajoitusventtiilillä (paineventtiilillä)” tarkoitetaan laitetta, joka estää ennalta määritetyn vastasuuntapaineen ylittymisen.

2.13. ”Huoltoventtiilillä” tarkoitetaan eristysventtiiliä, joka on suljettu vain ajoneuvon huollon aikana.

2.14. ”Suodattimella” tarkoitetaan suojakangasta, joka poistaa kaasuvirrasta vieraat esineet.

2.15. ”Liitoksella” tarkoitetaan putkissa tai letkuissa käytettävää liitintä.

Polttoaineputket

2.16.1. ”Taipuisilla polttoaineputkilla” tarkoitetaan taipuisia putkia tai letkuja, joissa maakaasu virtaa.

2.16.2. ”Jäykillä polttoaineputkilla” tarkoitetaan putkia, joiden ei ole normaalissa käytössä tarkoitus taipua ja joissa maakaasu virtaa.

”Kaasun syöttölaitteella” tarkoitetaan laitetta, jolla kaasumaista polttoainetta johdetaan moottorin imusarjaan (kaasutin tai polttoainesuutin).

2.17.1. ”Kaasun-/ilmansekoittimella” tarkoitetaan laitetta, joka sekoittaa kaasumaisen polttoaineen ja tuloilman moottoria varten.

2.17.2. ”Kaasusuuttimella” tarkoitetaan laitetta, jolla kaasumaista polttoainetta johdetaan moottoriin tai siihen liitettyyn sisäänottojärjestelmään.

2.18. ”Kaasuvirtauksen säätimellä” tarkoitetaan kaasuvirtausta rajoittavaa laitetta, joka on asennettu paineensäätimen alapuolelle ja joka säätelee kaasun virtausta moottoriin.

2.19. ”Kaasutiiviillä kotelolla” tarkoitetaan järjestelmää, joka johtaa kaasuvuodon ajoneuvon ulkopuolelle, tuuletusletku mukaan luettuna.

2.20. ”Paineenilmaisimella” tarkoitetaan paineistettua laitetta, joka ilmaisee kaasun paineen.

2.21. ”Paineensäätimellä” tarkoitetaan laitetta, jolla säädellään kaasumaisen polttoaineen painetta johdettaessa sitä moottoriin.

2.22. ”Paineenrajoituslaitteella (lämpötilaliipaistu)” tarkoitetaan kertakäyttöistä laitetta, jonka käynnistää liian korkea lämpötila ja/tai paine ja joka johtaa kaasun pois, jotta kaasupullo ei rikkoutuisi.

2.23. ”Täyttöaukon suukappaleella tai täyttölaitteella” tarkoitetaan laitetta, joka on asennettu ajoneuvoon ulko- tai sisäpuolelle (moottoritila) ja jota käytetään säiliön täyttämiseen huoltoasemalla.

2.24. ”Elektronisella ohjauslaitteella (paineistetun maakaasun syöttö)” tarkoitetaan laitetta, joka valvoo moottorin kaasuntarvetta ja muita moottorin muuttujia ja sulkee automaattisesti automaattiventtiilin turvallisuussyiden niin vaatiessa.

2.25. Edellä 2.6.–2.23 kohdassa mainituilla ”osatyypeillä” tarkoitetaan osia, joiden olennaiset ominaisuudet, kuten materiaalit, käyttöpaine ja käyttölämpötilat, eivät poikkea toisistaan.

2.26. Edellä 2.24 kohdassa tarkoitetulla ”elektronisen ohjauslaitteen tyypillä” tarkoitetaan osia, joiden olennaiset ominaisuudet, kuten perusohjelmistoperiaatteet, eivät poikkea toisistaan vähäisiä muutoksia lukuun ottamatta.

I OSA

PAINEISTETTUA MAAKAASUA (CNG) MOOTTORIN POLTTOAINEENA KÄYTTÄVIEN AJONEUVOJEN ERITYISOSIEN TYYPPIHYVÄKSYNTÄ

3. HYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN

3.1. Kauppanimen tai tavaramerkin haltijan tai tämän valtuutetun edustajan on haettava erityisosan tai monitoimiosan hyväksyntää.

Hakemuksen mukana on toimitettava jäljempänä mainitut asiakirjat kolmena kappaleena ja seuraavat tiedot:

3.2.1. ajoneuvon kuvaus, joka sisältää kaikki tämän säännön liitteessä 1A tarkoitetut asiaankuuluvat tiedot,

3.2.2. erityisosatyypin yksityiskohtainen kuvaus,

3.2.3. sopivassa mittakaavassa oleva ja riittävän yksityiskohtainen piirros erityisosasta,

3.2.4. todistus tämän säännön 6 kohdassa asetettujen vaatimusten noudattamisesta.

Hyväksyntätestauksesta vastaavan teknisen tutkimuslaitoksen pyynnöstä on toimitettava näytteitä kyseisestä erityisosasta. Lisänäytteitä toimitetaan pyynnöstä (enintään kolme).

3.3.1. Säiliöiden esituotantovaiheessa [n] (2) säiliölle kustakin 50 kappaleen erästä (hyväksyntäerä) tehdään liitteen 3 mukaiset ainetta rikkomattomat testit.

4. MERKINNÄT

4.1. Hyväksyntää varten toimitetussa erityisosan näytteessä on oltava valmistajan kauppanimi tai tavaramerkki ja tyyppi sekä merkintä, josta käyvät ilmi suunnitellut käyttölämpötilat (tilanteen mukaan ”M”, joka tarkoittaa keskilämpötilaa, tai ”C”, joka tarkoittaa kylmää lämpötilaa), sekä taipuisien letkujen osalta myös valmistuskuukausi ja -vuosi; merkinnän on oltava selvästi luettavissa ja pysyvä.

4.2. Kaikkiin osiin on oltava varattu riittävän suuri tila hyväksyntämerkkiä varten; tila on merkittävä edellä 3.2.3. kohdassa tarkoitettuihin piirroksiin.

4.3. Jokaisessa säiliössä on lisäksi oltava kyltti, johon on merkitty seuraavat tiedot helposti luettavissa olevalla ja pysyvällä tavalla:

5. HYVÄKSYNTÄ

5.1. Mikäli hyväksyntää varten toimitetut osan näytteet ovat tämän säännön 6.1.–6.11 kohdan vaatimusten mukaisia, osatyypille myönnetään hyväksyntä.

5.2. Kullekin hyväksytylle osan tai monitoimiosan tyypille annetaan hyväksyntänumero. Hyväksyntänumeron kahdesta ensimmäisestä numerosta (tällä hetkellä 00 säännön ollessa yhä alkuperäisessä muodossaan) käy ilmi muutossarja, joka sisältää ne sääntöön tehdyt tärkeät tekniset muutokset, jotka ovat hyväksynnän myöntämishetkellä viimeisimmät. Sama sopimuspuoli ei saa antaa samaa aakkosnumeerista koodia toiselle osatyypille.

5.3. Tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille on ilmoitettava tähän sääntöön perustuvasta CNG-osatyypin hyväksynnästä, hyväksynnän epäämisestä tai laajentamisesta tämän säännön liitteessä 2B esitetyn mallin mukaisella lomakkeella.

Kaikkiin tämän säännön nojalla hyväksytyn osatyypin mukaisiin osiin on kiinnitettävä näkyvästi ja edellä 4.2. kohdassa tarkoitettuun paikkaan 4.1. ja 4.3. kohdassa vaaditun merkin lisäksi kansainvälinen hyväksyntämerkki, jossa on:

5.4.1. ympyrän sisällä oleva E-kirjain, jota seuraa hyväksynnän myöntäneen maan tunnusnumero (3).

5.4.2. tämän säännön numero, jota seuraa R-kirjain, viiva ja 5.4.1 kohdassa tarkoitetun ympyrän oikealla puolella oleva hyväksyntänumero. Hyväksyntänumerossa on osan tyyppihyväksyntänumero, joka on merkitty kyseisen tyypin osalta laadittuun todistukseen (ks. 5.2. kohta ja liite 2B), ja sen edellä kaksi numeroa, jotka ilmaisevat tämän säännön viimeisimmän muutossarjan järjestysnumeron.

5.5. Hyväksyntämerkin on oltava selvästi luettavissa ja pysyvä.

5.6. Tämän säännön liitteessä 2A annetaan esimerkkejä mainitun hyväksyntämerkin sijoittelusta.

6. CNG-OSIA KOSKEVAT VAATIMUKSET

6.1. Yleiset vaatimukset

6.1.1. Paineistettua maakaasua (CNG) moottorin polttoaineena käyttävien ajoneuvojen erityisosien on toimittava moitteettomasti ja turvallisesti tässä säännössä määritellyllä tavalla.

Sellaisten osien materiaalien, jotka joutuvat kosketuksiin paineistetun maakaasun kanssa, on oltava kaasun kanssa yhteensopivia (ks. liite 5D).

Ne osan komponentit, joiden moitteettomaan ja turvalliseen toimintaan paineistettu maakaasu, suurpaine tai tärinä voivat vaikuttaa, on testattava tämän säännön liitteissä kuvatuin asiaankuuluvin testimenettelyin. Erityisesti 6.2.–6.11. kohdan vaatimusten on täytyttävä.

Paineistettua maakaasua moottorin polttoaineena käyttävien ajoneuvojen erityisosien on oltava säännön nro 10, muutossarja 02, mukaisten sähkömagneettista yhteensopivuutta koskevien vaatimusten tai vastaavien vaatimusten mukaisia.

6.2. Säiliöitä koskevat vaatimukset

6.2.1. CNG-säiliöiden on oltava tyyppihyväksyttyjä tämän säännön liitteessä 3 asetettujen vaatimusten nojalla.

6.3. Säiliöön asennettuja osia koskevat vaatimukset

Säiliössä on oltava vähintään seuraavat osat, jotka voivat olla joko erillisiä tai siihen yhdistettyjä:

6.3.1.1. käsikäyttöinen venttiili,

6.3.1.2. automaattinen kaasupullonventtiili,

6.3.1.3. paineenrajoituslaite,

6.3.1.4. liiallista virtausta rajoittava laite.

6.3.2. Säiliö voi tarvittaessa olla varustettu kaasutiiviillä kotelolla.

6.3.3. Edellä 6.3.1–6.3.2. kohdassa mainittujen osien on oltava tyyppihyväksyttyjä tämän säännön liitteessä 4 asetettujen vaatimusten nojalla.

6.4.–6.11. Muita osia koskevat vaatimukset

Muiden osien on oltava seuraavassa taulukossa mainituissa liitteissä esitettyjen vaatimusten nojalla tyyppihyväksyttyjä:

7. CNG-OSATYYPIN MUUTOKSET JA HYVÄKSYNNÄN LAAJENTAMINEN

Kaikista CNG-osatyyppiin mahdollisesti tehtävistä muutoksista on ilmoitettava hallinnolliselle yksikölle, joka on myöntänyt tyyppihyväksynnän. Hallinnollinen yksikkö voi tämän jälkeen:

7.1.1. katsoa, ettei tehdyillä muutoksilla todennäköisesti ole havaittavaa kielteistä vaikutusta ja että osa edelleen täyttää vaatimukset, tai

7.1.2. määrätä, että toimivaltaisen viranomaisen on tehtävä testit uudelleen osittain tai kokonaan.

7.2. Hyväksynnän vahvistus tai epääminen, jossa eritellään muutokset, annetaan tiedoksi edellä olevan 5.3. kohdan mukaisella menettelyllä tätä sääntöä soveltaville sopimuksen sopimuspuolille.

7.3. Hyväksynnän laajentamisen myöntäneen toimivaltaisen viranomaisen on annettava sarjanumero kullekin tällaisen laajentamisen osalta laaditulle ilmoituslomakkeelle.

8. (puuttuu)

9. TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS

Tuotannon vaatimustenmukaisuuden tarkastusmenettelyjen on oltava sopimuksen lisäyksen 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) mukaisia seuraavien vaatimusten osalta:

9.1. Jokainen säiliö on testattava paineella, joka on vähintään 1,5 kertaa käyttöpaine, tämän säännön liitteen 3 vaatimusten mukaisesti.

9.2. Liitteessä 3 olevan 3.2. kohdan mukainen hydraulisella paineella tehtävä murtumiskoe on tehtävä jokaiselle erälle, joka koostuu enintään 200:sta samasta raaka-aine-erästä valmistetusta säiliöstä.

9.3. Jokainen taipuisa polttoaineputkisto, jota käytetään suur- ja keskipaineessa (luokat 0, 1) tämän säännön 2 kohdassa kuvatun luokittelun mukaisesti, on testattava paineella, joka on kaksinkertainen käyttöpaineeseen nähden.

10. TUOTANNON SÄÄNTÖJENVASTAISUUDESTA AIHEUTUVAT SEURAAMUKSET

10.1. Osatyypille tämän säännön nojalla myönnetty hyväksyntä voidaan peruuttaa, jos edellä olevan 9 kohdan vaatimukset eivät täyty.

10.2. Jos tätä sääntöä soveltava sopimuspuoli peruuttaa aiemmin myöntämänsä hyväksynnän, sen on ilmoitettava siitä välittömästi muille tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille tämän säännön liitteessä 2B esitetyn mallin mukaisella lomakkeella.

11. (puuttuu)

12. TUOTANNON LOPULLINEN KESKEYTTÄMINEN

Jos hyväksyntätodistuksen haltija lopettaa lopullisesti tämän säännön mukaisesti hyväksytyn osatyypin tuotannon, hänen on ilmoitettava siitä hyväksynnän myöntäneelle viranomaiselle. Saatuaan asiaa käsittelevän ilmoituksen kyseinen viranomainen ilmoittaa asiasta muille tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille tämän säännön liitteessä 2B esitetyn mallin mukaisella lomakkeella.

13. HYVÄKSYNTÄTESTAUKSESTA VASTAAVIEN TEKNISTEN TUTKIMUSLAITOSTEN JA HALLINNOLLISTEN YKSIKÖIDEN NIMET JA OSOITTEET

Tätä sääntöä soveltavien sopimuspuolien on ilmoitettava Yhdistyneiden kansakuntien sihteeristölle hyväksyntätestauksesta vastaavien teknisten tutkimuslaitosten ja niiden hallinnollisten yksiköiden nimet ja osoitteet, jotka myöntävät hyväksynnän ja joille on lähetettävä ilmoitukset muissa maissa annetusta hyväksynnästä, hyväksynnän laajentamisesta, epäämisestä tai peruuttamisesta.

II OSA

TYYPPIHYVÄKSYTYILLÄ ERITYISOSILLA VARUSTETTUJEN, PAINEISTETTUA MAAKAASUA (CNG) MOOTTORIN POLTTOAINEENA KÄYTTÄVIEN AJONEUVOJEN TYYPPIHYVÄKSYNTÄ

14. MÄÄRITELMÄT

Tämän säännön II osassa:

14.1.1. ”Ajoneuvon hyväksynnällä” tarkoitetaan luokkien M ja N ajoneuvotyypin hyväksyntää siihen alkuperäisenä varustuksena kuuluvan moottorin polttoainejärjestelmänä käytettävän CNG-järjestelmän osalta.

”Ajoneuvotyypillä” tarkoitetaan ajoneuvoja, joihin on asennettu sellaisia erityisosia paineistetun maakaasun käyttämiseksi moottorin polttoaineena, jotka eivät poikkea toisistaan seuraavien seikkojen osalta:

14.1.2.1. valmistaja,

14.1.2.2. valmistajan antama tyyppinimi,

olennaiset suunnitteluun ja valmistukseen liittyvät tekijät:

14.1.2.3.1. alusta/lattiakaukalo (ilmeiset ja perusluonteiset erot),

14.1.2.3.2. CNG-varusteiden asennus (ilmeiset ja perusluonteiset erot).

14.1.3. ”CNG-järjestelmällä” tarkoitetaan osista (säiliö(t) tai kaasupullo(t), venttiilit, taipuisat polttoaineputket jne.) ja liitososista (jäykät polttoaineputket, putkiliittimet jne.) koottua kokoonpanoa, joka on asennettu paineistettua maakaasua moottorin polttoaineena käyttäviin ajoneuvoihin.

15. HYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN

15.1. Ajoneuvon valmistajan tai tämän asianmukaisesti valtuuttaman edustajan on tehtävä anomus ajoneuvotyypin hyväksynnästä sellaisten erityisosien asennuksen osalta, joita tarvitaan paineistetun maakaasun käyttämiseksi moottorin polttoaineena.

15.2. Hakemukseen on liitettävä seuraavat asiakirjat kolmena kappaleena: ajoneuvon kuvaus, joka sisältää kaikki tämän säännön liitteessä 1B tarkoitetut asiaankuuluvat tiedot.

15.3. Hyväksyttäväksi tarkoitettua ajoneuvotyyppiä edustava ajoneuvo on jätettävä hyväksyntätesteistä vastaavalle tutkimuslaitokselle.

16. HYVÄKSYNTÄ

16.1. Mikäli tämän säännön nojalla hyväksyttäväksi esitettävä ajoneuvo on varustettu kaikilla tarvittavilla erityisosilla, jotka tarvitaan paineistetun maakaasun käyttämiseksi moottorin polttoaineena, ja mikäli se on jäljempänä olevan 17 kohdan vaatimusten mukainen, kyseiselle ajoneuvotyypille on myönnettävä hyväksyntä.

16.2. Kullekin hyväksytylle ajoneuvotyypille annetaan hyväksyntänumero. Numeron ensimmäiset kaksi merkkiä ilmoittavat muutossarjalle annetun, viimeisimpiä sääntöön tehtyjä tärkeitä teknisiä muutoksia vastaavan järjestysnumeron hyväksynnän myöntämispäivänä.

16.3. Tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille on ilmoitettava tähän sääntöön perustuvasta CNG-ajoneuvotyypin hyväksynnästä, hyväksynnän epäämisestä tai laajentamisesta tämän säännön liitteessä 2D esitetyn mallin mukaisella lomakkeella.

Kaikkiin tämän säännön nojalla hyväksytyn ajoneuvotyypin mukaisiin ajoneuvoihin on kiinnitettävä näkyvästi ja edellä 16.2. kohdassa tarkoitetussa hyväksyntälomakkeessa eriteltyyn helppopääsyiseen paikkaan kansainvälinen hyväksyntämerkki, jossa on

16.4.1. ympyrän sisällä oleva E-kirjain, jota seuraa hyväksynnän myöntäneen maan tunnusnumero (3);

16.4.2. tämän säännön numero, jota seuraa R-kirjain, viiva ja 16.4.1 kohdassa tarkoitetun ympyrän oikealla puolella oleva hyväksyntänumero.

16.5. Jos ajoneuvo on sellaisen ajoneuvotyypin mukainen, jolle on myönnetty hyväksyntä yhden tai useamman sopimukseen liitetyn säännön nojalla maassa, joka on myöntänyt hyväksynnän tämän säännön nojalla, 16.4.1 kohdassa tarkoitettua tunnusta ei tarvitse toistaa; tällöin sääntöjen ja hyväksyntien numerot sekä kaikkien niiden sääntöjen lisäsymbolit, joiden perusteella on myönnetty hyväksyntä maassa, joka on myöntänyt hyväksynnän tämän säännön perusteella, on sijoitettava pystysarakkeisiin 16.4.1 kohdassa määritellyn symbolin oikealle puolelle.

16.6. Hyväksyntämerkin on oltava selvästi luettavissa ja pysyvä.

16.7. Hyväksyntämerkki on sijoitettava ajoneuvon tyyppikilpeen tai lähelle sitä.

16.8. Tämän säännön liitteessä 2C annetaan esimerkkejä mainitun hyväksyntämerkin sijoittelusta.

17. PAINEISTETUN MAAKAASUN KÄYTTÄMISEKSI AJONEUVON MOOTTORIN POLTTOAINEENA TARVITTAVIEN ERITYISOSIEN ASENTAMISTA KOSKEVAT VAATIMUKSET

17.1. Yleistä

17.1.1. Ajoneuvon CNG-järjestelmän on toimittava moitteettomasti ja turvallisesti siinä käyttöpaineessa ja niissä käyttölämpötiloissa, joita varten se on suunniteltu ja hyväksytty.

17.1.2. Kaikkien järjestelmän osien on oltava tämän säännön I osan mukaisesti tyyppihyväksyttyjä erillisinä osina.

17.1.3. Järjestelmässä käytettävien materiaalien on sovelluttava käytettäviksi paineistetun maakaasun kanssa.

17.1.4. Kaikki järjestelmän osat on kiinnitettävä asianmukaisesti.

17.1.5. CNG-järjestelmässä ei saa esiintyä vuotoja, eli siitä ei saa muodostua kaasukuplia 3 minuutin pituisen kokeen aikana.

17.1.6. CNG-järjestelmä on asennettava niin, että se on mahdollisimman hyvin suojattu vaurioilta, jotka aiheutuvat esimerkiksi ajoneuvon osien liikkeistä, törmäyksistä, tiepölystä tai ajoneuvon kuormaamisesta tai purkamisesta taikka kuorman liikkumisesta.

CNG-järjestelmään ei saa liittää muita lisälaitteita kuin ne, jotka ajoneuvon moottorin asianmukainen toiminta ehdottomasti edellyttää.

17.1.7.1. Edellä olevan 17.1.7. kohdan vaatimuksesta poiketen ajoneuvoihin voidaan asentaa lämmitysjärjestelmä, jolla lämmitetään matkustajatilaa ja/tai CNG-järjestelmään yhteydessä olevaa lastaustilaa.

17.1.7.2. Edellä 17.1.7.1. kohdassa tarkoitettu lämmitysjärjestelmä on sallittu, mikäli lämmitysjärjestelmä on tyyppihyväksyntätestauksesta vastaavan teknisen tutkimuslaitoksen näkemyksen mukaan riittävästi suojattu eikä vaikuta vaaditun CNG-järjestelmän toimintaan.

Paineistettua maakaasua polttoaineena käyttävien luokkien M2 ja M3 ajoneuvojen tunnistaminen (4).

17.1.8.1. CNG-järjestelmällä varustetuissa luokkien M2 ja M3 ajoneuvoissa on oltava liitteessä 6 kuvattu kyltti.

17.1.8.2. Kyltti on asennettava luokan M2 tai M3 ajoneuvon etu- ja takaosaan sekä oikeanpuoleisten ovien ulkopintaan.

17.2. Lisävaatimukset

17.2.1. Mikään CNG-järjestelmän osa, osiin kuuluvat suojamateriaalit mukaan luettuina, ei saa ylittää ajoneuvon ääriviivoja, lukuun ottamatta täyttöaukon suukappaletta, mikäli sen uloin kohta on enintään 10 mm:n etäisyydellä kiinnityskohdastaan.

17.2.2. Mikään CNG-järjestelmän osa ei saa sijaita alle 100 mm:n etäisyydellä pakoputkesta tai vastaavasta lämmönlähteestä, ellei osia ole asianmukaisesti suojattu kuumuudelta.

17.3. CNG-järjestelmä

CNG-järjestelmän on käsitettävä vähintään seuraavat osat:

17.3.1.1. säiliö(t) tai kaasupullo(t),

17.3.1.2. paineenilmaisin tai polttoaineen tason ilmaisin,

17.3.1.3. paineenrajoituslaite (lämpötilaliipaistu),

17.3.1.4. automaattinen kaasupullonventtiili,

17.3.1.5. käsikäyttöinen venttiili,

17.3.1.6. paineensäädin,

17.3.1.7. kaasuvirtauksen säädin,

17.3.1.8. liiallista virtausta rajoittava laite,

17.3.1.9. kaasun syöttölaite,

17.3.1.10. täyttöaukon suukappale tai täyttölaite,

17.3.1.11. taipuisa polttoaineputki,

17.3.1.12. jäykkä polttoaineputki,

17.3.1.13. elektroninen ohjauslaite,

17.3.1.14. liitokset,

17.3.1.15. kaasutiivis kotelo matkatavara- ja matkustajatilaan asennetuille osille. Mikäli kaasutiivis kotelo tuhoutuu tulipalon sattuessa, se voi kattaa myös paineenrajoituslaitteen.

CNG-järjestelmä voi lisäksi käsittää seuraavat osat:

17.3.2.1. vastaventtiili,

17.3.2.2. paineenrajoitusventtiili,

17.3.2.3. CNG-suodatin,

17.3.2.4. paine- ja/tai lämpötila-anturi,

17.3.2.5. polttoaineen valintajärjestelmä ja sähköjärjestelmä.

17.3.3. Paineensäätimeen voidaan yhdistää lisäautomaattiventtiili.

17.4. Säiliön asentaminen

17.4.1. Säiliö on asennettava ajoneuvoon pysyvästi eikä sitä saa asentaa moottoritilaan.

17.4.2. Säiliö on asennettava siten, ettei metalli joudu kosketuksiin metallin kanssa lukuun ottamatta säiliö(ide)n kiinnityskohtia.

Kun ajoneuvo on käyttövalmis, polttoainesäiliön on sijaittava vähintään 200 mm tienpinnan yläpuolella.

17.4.3.1. Edellä 17.4.3. kohdassa asetettua vaatimusta ei sovelleta, jos säiliö on riittävästi suojattu edestä ja sivuilta eikä mikään säiliön osa sijaitse tämän suojarakenteen alapuolella.

17.4.4. Polttoainesäiliö(t) tai kaasupullo(t) on asennettava ja kiinnitettävä siten, että se (ne) kestää (kestävät) seuraavat kiihtyvyydet (vaurioitta), kun säiliö(t) on (ovat) täynnä:

Luokkien M1 ja N1 ajoneuvot:

Luokkien M2 ja N2 ajoneuvot:

Luokkien M3 ja N3 ajoneuvot:

Käytännön kokeiden sijaan voidaan käyttää laskentamenetelmää, jos hyväksyntähakemuksen esittänyt valmistaja voi osoittaa sen vastaavuuden teknistä tutkimuslaitosta tyydyttävällä tavalla.

17.5. Säiliöön (säiliöihin) tai kaasupulloon (kaasupulloihin) asennettavat lisävarusteet

Automaattiventtiili

17.5.1.1. Automaattinen kaasupullonventtiili on asennettava suoraan jokaiseen säiliöön.

17.5.1.2. Automaattisen kaasupullonventtiilin on toimittava siten, että polttoaineen syöttö keskeytyy, kun moottori sammutetaan, riippumatta virta-avaimen asennosta, ja että se on sulkeutunut aina, kun moottori ei ole käynnissä. Kahden sekunnin viive on sallittu vianmääritystä varten.

Paineenrajoituslaite

17.5.2.1. Paineenrajoituslaite (lämpötilaliipaistu) on asennettava polttoainesäiliöön (-säiliöihin) siten, että kaasu voi purkautua kaasutiiviiseen koteloon, jos kaasutiivis kotelo on 17.5.5. kohdan vaatimusten mukainen.

Säiliöön asennettu virtausta säätelevä venttiili

17.5.3.1. Liiallista virtausta rajoittava laite on asennettava polttoainesäiliöön (-säiliöihin) automaattisen kaasupullonventtiilin päälle.

Käsikäyttöinen venttiili

17.5.4.1. Käsikäyttöinen venttiili asennetaan kiinteästi kaasupulloon, joka voi olla yhdistetty automaattiseen kaasupullonventtiiliin.

Säiliö(ide)n kaasutiivis kotelo

17.5.5.1. Polttoainesäiliöön asennetaan kaasutiivis kotelo, joka peittää säiliö(ide)n liitokset ja joka on 17.5.5.2.–17.5.5.5. kohdan vaatimusten mukainen, ellei säiliö(i)tä ole asennettu ajoneuvon ulkopuolelle.

17.5.5.2. Kaasutiiviistä kotelosta on oltava yhteys ulkoilmaan tarvittaessa paineistetun maakaasun kanssa yhteensopivan yhdysletkun ja poistoputken kautta.

17.5.5.3. Kaasutiiviin kotelon tuuletusaukosta purkautuva kaasu ei saa purkautua pyörätilaan eikä sitä saa suunnata lämmönlähteeseen, kuten pakoputkeen.

17.5.5.4. Moottoriajoneuvon korin pohjassa sijaitsevilla kaasutiiviin kotelon tuuletukseen käytettäviä yhdysletkuja ja poistoputkia varten on varattava pinta-alaltaan vähintään 450 mm2:n vapaa aukko.

17.5.5.5. Säiliö(ide)n liitokset ja yhdysletkut peittävän kotelon on oltava kaasutiivis 10 kPa:n paineessa ilman, että pysyviä vääntymiä ilmenee. Näissä olosuhteissa voidaan sallia vuoto, joka on korkeintaan 100 cm3 tunnissa.

17.5.5.6. Yhdysletku on kiinnitettävä kaasutiiviiseen koteloon ja poistoputkeen kiristimillä tai muilla keinoilla siten, että syntyy kaasutiivis liitos.

17.5.5.7. Kaasutiiviin kotelon on peitettävä kaikki matkatavara- tai matkustajatilaan asennetut osat.

17.6. Jäykät ja taipuisat polttoaineputket

17.6.1. Jäykät polttoaineputket on valmistettava saumattomasta materiaalista: joko ruostumattomasta teräksestä tai teräksestä, joka on päällystetty korroosionkestävällä pinnoitteella.

17.6.2. Jäykän polttoaineputken sijasta voidaan käyttää taipuisaa polttoaineputkea luokissa 0, 1 tai 2.

17.6.3. Taipuisan polttoaineputken on oltava tämän säännön liitteen 4B vaatimusten mukainen.

17.6.4. Jäykät polttoaineputket on kiinnitettävä siten, että ne eivät altistu tärinälle tai jännityksille.

17.6.5. Taipuisat polttoaineputket on kiinnitettävä siten, että ne eivät altistu tärinälle tai jännityksille.

17.6.6. Taipuisa tai jäykkä polttoaineputki on asennettava kiinnityskohtaan siten, ettei metalli joudu kosketuksiin metallin kanssa.

17.6.7. Jäykkä tai taipuisa kaasuputki ei saa sijaita kohdissa, joista ajoneuvoa nostetaan tunkilla.

17.6.8. Kohdissa, joissa polttoaineputki kulkee seinämän läpi, on käytettävä suojamateriaalia.

17.7. Liitokset tai kaasuliitännät osien välillä

17.7.1. Pehmeäjuotokset ja hammastetut puristusliitokset eivät ole sallittuja.

17.7.2. Ruostumattomasta teräksestä valmistetut putket voidaan liittää toisiinsa vain ruostumattomasta teräksestä valmistetuin liittimin.

17.7.3. Liitosrasiat on valmistettava korroosionkestävästä materiaalista.

17.7.4. Jäykät polttoaineputket on liitettävä yhteen soveltuvin liitoksin, esimerkiksi kaksiosaisin puristusliitoksin teräsputkien osalta ja molemminpuolisin oliivihiontaliitoksin.

17.7.5. Liitosten määrä on pidettävä mahdollisimman vähäisenä.

17.7.6. Liitokset on tehtävä paikkoihin, joissa ne voidaan tarkastaa.

Polttoaineputket, jotka kulkevat matkustajatilassa tai suljetussa matkatavaratilassa, eivät saa olla tarvittavaa pidemmät ja ne on joka tapauksessa suojattava kaasutiiviillä kotelolla.

17.7.7.1. Edellä olevan 17.7.7. kohdan vaatimuksia ei sovelleta luokkien M2 ja M3 ajoneuvoihin, joissa polttoaineputket ja liitännät on varustettu paineistetun maakaasun kestävällä ja esteettömässä kosketuksessa ulkoilman kanssa olevalla muhvilla.

17.8. Automaattiventtiili

17.8.1. Polttoaineputkeen voidaan asentaa lisäautomaattiventtiili mahdollisimman lähelle paineensäädintä.

17.9. Täyttöaukon suukappale tai täyttölaite

17.9.1. Täyttöaukon suukappale on kiinnitettävä siten, että se ei pyöri, ja suojattava lialta ja vedeltä.

17.9.2. Jos CNG-säiliö on sijoitettu matkustajatilaan tai suljettuun (matkatavara)tilaan, täyttöaukon suukappale on sijoitettava ajoneuvon ulkopuolelle tai moottoritilaan.

17.10. Polttoaineen valintajärjestelmä ja sähkölaitteisto

17.10.1. CNG-järjestelmän sähköosat on suojattava ylikuormitukselta.

17.10.2. Ajonevoissa, joissa on enemmän kuin yksi polttoainejärjestelmä, on oltava polttoaineen valintajärjestelmä, jolla varmistetaan, ettei moottoriin syötetä yhä aikaa useampaa kuin yhtä polttoainetta yli 5:ttä sekuntia. ”Kaksipolttoaineiset” ajoneuvot, joissa käytetään ensisijaisena polttoaineena dieselöljyä ilma-kaasuseoksen sytyttämiseen, ovat sallittuja, mikäli moottorit ja ajoneuvot noudattavat pakollisia päästövaatimuksia.

17.10.3. Kaasutiiviin kotelon sähköliitokset ja -osat on valmistettava niin, ettei kipinöitä voi syntyä.

18. TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS

18.1. Tuotannon vaatimustenmukaisuuden tarkastusmenettelyjen on oltava sopimuksen lisäyksen 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) mukaisia.

19. TUOTANNON SÄÄNTÖJENVASTAISUUDESTA AIHEUTUVAT SEURAAMUKSET

19.1. Ajoneuvotyypille tämän säännön nojalla myönnetty hyväksyntä voidaan peruuttaa, jos edellä olevan 18 kohdan vaatimukset eivät täyty.

19.2. Jos tätä sääntöä soveltava sopimuspuoli peruuttaa aiemmin myöntämänsä hyväksynnän, sen on ilmoitettava siitä välittömästi muille tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille tämän säännön liitteessä 2D esitetyn mallin mukaisella lomakkeella.

20. AJONEUVOTYYPIN MUUTOKSET JA HYVÄKSYNNÄN LAAJENTAMINEN

Kaikista paineistettua maakaasua moottorin polttoaineena käyttävän ajoneuvon erityisosien asennukseen mahdollisesti tehtävistä muutoksista on ilmoitettava hallinnolliselle yksikölle, joka on hyväksynyt kyseisen ajoneuvotyypin. Hallinnollinen yksikkö voi tämän jälkeen:

20.1.1. katsoa, ettei tehdyillä muutoksilla todennäköisesti ole havaittavaa kielteistä vaikutusta ja että ajoneuvo joka tapauksessa edelleen täyttää vaatimukset, tai

20.1.2. vaatia uutta testausselostetta testien suorittamisesta vastaavalta tekniseltä tutkimuslaitokselta.

20.2. Hyväksynnän vahvistus tai laajentaminen, jossa eritellään muutokset, annetaan tiedoksi tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille tämän säännön liitteen 2D mukaisella lomakkeella.

20.3. Hyväksynnän laajentamisen myöntäneen toimivaltaisen viranomaisen on annettava laajentamiselle sarjanumero ja ilmoitettava siitä muille vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolille, jotka soveltavat tätä sääntöä, tämän säännön liitteessä 2D esitetyn mallin mukaisella lomakkeella.

21. TUOTANNON LOPULLINEN KESKEYTTÄMINEN

Jos hyväksyntätodistuksen haltija lopettaa lopullisesti tämän säännön mukaisesti hyväksytyn ajoneuvotyypin tuotannon, hänen on ilmoitettava siitä hyväksynnän myöntäneelle viranomaiselle. Saatuaan ilmoituksen kyseinen viranomainen ilmoittaa asiasta muille tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille tämän säännön liitteessä 2D esitetyn mallin mukaisella lomakkeella.

22. HYVÄKSYNTÄTESTAUKSESTA VASTAAVIEN TEKNISTEN TUTKIMUSLAITOSTEN JA HALLINNOLLISTEN YKSIKÖIDEN NIMET JA OSOITTEET

Tätä sääntöä soveltavien sopimuspuolien on ilmoitettava Yhdistyneiden kansakuntien sihteeristölle hyväksyntätestauksesta vastaavien teknisten tutkimuslaitosten ja niiden hallinnollisten yksiköiden nimet ja osoitteet, jotka myöntävät hyväksynnän ja joille on lähetettävä ilmoitukset muissa maissa annetusta hyväksynnästä, hyväksynnän laajentamisesta, epäämisestä tai peruuttamisesta.

(1) Ajoneuvojen rakennetta koskevan konsolidoidun päätöslauselman (R.E.3) liitteen 7 määritelmän mukaisesti (asiakirja TRANS/WP29/78/Rev.1/Amend.2, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna muutoksella 4).

(2) Määritellään myöhemmin.

(3) Saksa 1, Ranska 2, Italia 3, Alankomaat 4, Ruotsi 5, Belgia 6, Unkari 7, Tšekki 8, Espanja 9, Serbia 10, Yhdistynyt kuningaskunta 11, Itävalta 12, Luxemburg 13, Sveitsi 14, 15 (antamatta), Norja 16, Suomi 17, Tanska 18, Romania 19, Puola 20, Portugali 21, Venäjän federaatio 22, Kreikka 23, Irlanti 24, Kroatia 25, Slovenia 26, Slovakia 27, Valko-Venäjä 28, Viro 29, 30 (antamatta), Bosnia ja Hertsegovina 31, Latvia 32, 33 (antamatta), Bulgaria 34, Liettua 36, Turkki 37, 38 (antamatta), Azerbaidžan 39, entisen Jugoslavian tasavalta Makedonia 40, 41 (antamatta), Euroopan yhteisö 42 (jäsenvaltiot myöntävät hyväksynnät ECE-tunnuksin), Japani 43, 44 (antamatta), Australia 45, Ukraina 46, Etelä-Afrikka 47, Uusi-Seelanti 48, Kypros 49, Malta 50, Etelä-Korea 51, Malesia 52, Thaimaa 53, 54 ja 55 (antamatta) ja Montenegro 56. Seuraavat numerot annetaan muille maille aikajärjestyksessä sitä mukaa kuin ne ratifioivat pyörillä varustettuihin ajoneuvoihin ja niihin asennettaviin tai niissä käytettäviin varusteisiin ja osiin sovellettavien yhdenmukaisten teknisten ehtojen hyväksymistä sekä näiden vaatimusten mukaisesti annettujen hyväksymisien vastavuoroista tunnustamista koskevia ehtoja koskevan sopimuksen tai liittyvät siihen, ja Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeri ilmoittaa näin annetut numerot sopimuksen sopimuspuolille.

(4) Ajoneuvojen rakennetta koskevan konsolidoidun päätöslauselman (R.E.3) liitteen 7 määritelmän mukaisesti (asiakirja TRANS/WP.29/78/Rev. 1/Amend. 2).

Yllä olevasta CNG-osaan kiinnitetystä hyväksyntämerkistä käy ilmi, että kyseinen osa on hyväksytty Italiassa (E3) säännön nro 110 nojalla hyväksyntänumerolla 002439. Hyväksyntänumeron kaksi ensimmäistä numeroa ilmaisevat, että hyväksyntä on myönnetty säännön nro 110 vaatimusten mukaisesti säännön ollessa alkuperäisessä muodossaan.

Yllä olevasta ajoneuvoon kiinnitetystä hyväksyntämerkistä käy ilmi, että kyseinen ajoneuvotyyppi on hyväksytty Italiassa (E3) paineistetun maakaasun käyttämiseen moottorin polttoaineena tarkoitetun CNG-järjestelmän asennuksen osalta säännön nro 110 nojalla hyväksyntänumerolla 002439. Hyväksyntänumeron kaksi ensimmäistä numeroa ilmaisevat, että hyväksyntä on myönnetty hyväksyntäpäivänä säännön nro 110 vaatimusten mukaisesti säännön ollessa alkuperäisessä muodossaan ja että sääntöön nro 83 oli tehty 04-sarjan muutokset.

Yllä olevasta ajoneuvoon kiinnitetystä hyväksyntämerkistä käy ilmi, että kyseinen ajoneuvotyyppi on hyväksytty Italiassa (E3) paineistetun maakaasun käyttämiseen moottorin polttoaineena tarkoitetun CNG-järjestelmän asennuksen osalta säännön nro 110 nojalla hyväksyntänumerolla 002439. Hyväksyntänumeron kaksi ensimmäistä numeroa ilmaisevat, että hyväksyntä on myönnetty säännön nro 110 vaatimusten mukaisesti säännön ollessa alkuperäisessä muodossaan.

LIITE 3

KAASUPULLOT POLTTOAINEENA KÄYTETTÄVÄN MAAKAASUN SÄILYTTÄMISEEN AJONEUVOSSA TARKOITETTU SUURPAINEPULLO

1. SOVELTAMISALA

Tässä liitteessä asetetaan kevyitä uudelleen täytettäviä kaasupulloja koskevat vähimmäisvaatimukset. Kaasupullot on tarkoitettu ainoastaan ajoneuvon polttoaineena käytettävän suurpaineisen paineistetun maakaasun säilyttämiseen ajoneuvoissa, joihin kaasupullot asennetaan. Kaasupullot voivat olla mitä tahansa määriteltyihin käyttöolosuhteisiin soveltuvaa teräs- tai alumiinimateriaalia tai muuta kuin metallia, ja niiden suunnittelun ja valmistustavan on sovelluttava tarkoitettuun käyttöön. Tätä liitettä ei sovelleta metallivuorauksiin tai ruostumattomasta teräksestä valmistettuihin taikka hitsattuihin kaasupulloihin. Tämän liitteen soveltamisalaan kuuluvat kaasupullot on luokiteltu luokkaan 0 kuten tämän säännön 2 kohdassa on kuvattu, ja ne voidaan jakaa seuraaviin ryhmiin:

CNG-1 metallia CNG-2 metallivuoraus, joka on vahvennettu hartsikyllästetyillä jatkuvilla filamenttikuiduilla (lieriöosa päällystetty) CNG-3 metallivuoraus, joka on vahvennettu hartsikyllästetyillä jatkuvilla filamenttikuiduilla (kokonaan päällystetty) CNG-4 hartsikyllästetyistä jatkuvista filamenttikuiduista tehty päällyste, jossa vuoraus on muuta ainetta kuin metallia (kokonaan komposiittimateriaalia).

Olosuhteet, joissa kaasupulloja on tarkoitus käyttää, on määritelty 4 kohdassa. Tämän liitteen lähtökohtana on polttoaineena käytettävänä maakaasun käyttöpaine 20 MPa vakiintuneessa 15 °C:n lämpötilassa ja enimmäistäyttöpaine 26 MPa. Laskelma voidaan sovittaa muille käyttöpaineille kertomalla paine sopivalla kertoimella (suhde). Esimerkiksi jos järjestelmän käyttöpaine on 25 MPa, paineet on kerrottava 1,25:llä.

Kaasupullon käyttöiän määrittelee valmistaja ja se voi vaihdella sovelluksista riippuen. Käyttöikä määritellään sen perusteella, että kaasupullot täytetään 1 000 kertaa vuodessa vähintään 15 000 täyttökertaa. Enimmäiskäyttöikä on 20 vuotta.

Metallikaasupullojen ja metallivuorattujen kaasupullojen osalta kaasupullon käyttöikä määritellään väsymissärön kasvunopeuden perusteella. Jokainen kaasupullo tai vuoraus on tarkastettava ultraäänellä tai vastaavalla keinolla sen varmistamiseksi, ettei niissä ole sallitun enimmäiskoon ylittäviä säröjä. Tämän lähestymistavan ansiosta ajoneuvoissa käytettävien kevyiden maakaasupullojen suunnittelu ja valmistus on optimaalista.

Kaikkien sellaisten komposiittikaasupullojen, joissa on muusta aineesta kuin metallista valmistettu kuormittamaton vuoraus, ”turvallinen käyttöikä” osoitetaan soveltuvien suunnittelumenetelmien, suunnittelun kelpoisuustestien ja tuotannontarkastusten avulla.

2. VIITTEET

Seuraaviin standardeihin sisältyy vaatimuksia, jotka katsotaan tämän liitteen määräyksiksi niihin esitettyjen viitteiden perusteella (siihen saakka, kunnes vastaavat ECE-vaatimukset ovat saatavilla).

ASTM:n standardit (1)

ASTM B117–90 Test method of Salt Spray (Fog) Testing ASTM B154–92 Mercurous Nitrate Test for Copper and Copper Alloys ASTM D522–92 Mandrel Bend Test of attached Organic Coatings ASTM D1308–87 Effect of Household Chemicals on Clear and Pigmented Organic Finishes ASTM D2344–84 Test Method for Apparent interlaminar Shear Strength of Parallel Fibre Composites by Short Beam Method ASTM D2794–92 Test Method for Resistance of Organic Coatings to the Effects of Rapid Deformation (Impact) ASTM D3170–87 Chipping Resistance of Coatings ASTM D3418–83 Test Method for Transition Temperatures Polymers by Thermal Analysis ASTM E647–93 Standard Test, Method for Measurement of Fatigue Crack Growth Rates ASTM E813–89 Test Method for JIC, a Measure of Fracture Toughness ASTM G53–93 Standard Practice for Operating Light and Water – Exposure Apparatus (Fluorescent UV-Condensation Type) for Exposure of non-metallic materials

BSI:n standardit (2)

BS 5045: Part 1 (1982) Transportable Gas Containers – Specification for Seamless Steel Gas Containers Above 0,5 litre Water Capacity BS 7448–91 Fracture Mechanics Toughness Tests Part I – Method for Determination of KIC, Critical COD and Critical J Values of BS PD 6493–1991. Guidance an Methods for Assessing the A Acceptability of Flaws in Fusion Welded Structures; Metallic Materials

ISO-standandit (3)

ISO 148–1983 Teräs – Charpyn iskukoe (V-koesauva) ISO 306–1987 Muovi – termoplastiset materiaalit – Vicat-pehmenemislämpötilan määrittäminen ISO 527 Pt 1–93 Muovit – Veto-ominaisuuksien määrittäminen – Osa I: yleiset periaatteet ISO 642–79 Teräksen karkenevuuden määritys otsapinnan sammutuskokeen avulla (Jominykoe) ISO 2808–91 Maalit ja lakat. Kalvonpaksuuden määrittäminen ISO 3628–78 Lasikuitulujitemateriaalit – Veto-ominaisuuksien määrittäminen ISO 4624–78 Maalit ja lakat. Tarttuvuuden arviointi vetokokeella ISO 6982–84 Metallit – Vetokoe ISO 6506–1981 Metallien Brinellin kovuuskoe ISO 6508–1986 Metallien Rockwellin kovuuskoe (Asteikot A, B, C, D, E, F, G, H, K) ISO 7225 Varoitusmerkit kaasupulloissa ISO/DIS 7866–1992 Maailmanlaajuiseen käyttöön tarkoitetut uudelleen täytettävät saumattomasta alumiiniseoksesta valmistetut kaasupullot – suunnittelu, valmistus, hyväksyntä ISO 9001:1994 Laadunvarmistus suunnittelu-/kehitystyössä. Tuotanto, asentaminen ja käyttö ISO 9002:1994 Laadunvarmistus tuotanto- ja asennusvaiheessa ISO/DIS 12737 Metallien lineaaris-elastisen murtumissitkeyden määrittäminen ISO/IEC-käsikirja 25–1990 Testauslaboratorioiden teknistä pätevyyttä koskevat yleiset vaatimukset ISO/IEC-käsikirja 48–1986 Ohjeet: kolmannen osapuolen suorittama arviointi ja toimituksiin sovellettavan laatujärjestelmän rekisteröinti ISO/DIS 9809 Kannettavat saumattomasta teräksestä valmistetut kaasupullot, suunnittelu, valmistus ja testaus – Osa I: nuorrutusteräkset, joiden vetolujuus on < 1 100 MPa

NACE:n standardit (4)

NACE TM0177–90 Laboratory Testing of Metals for Resistance to Sulphide Stress Cracking in H2S Environments.

3. MÄÄRITELMÄT

Tässä liitteessä sovelletaan seuraavia määritelmiä:

3.1. (puuttuu)

3.2. Armeeraus (auto-frettage): paineen kohdistusmenetelmä, jota käytetään valmistettaessa metallivuorattuja komposiittikaasupulloja. Menetelmässä vuoraus venytetään myötörajansa ylitse niin, että venytys riittää aiheuttamaan pysyvän plastisen muodonmuutoksen, minkä seurauksena vuorauksessa on puristusjännityksiä ja kuiduissa on vetojännityksiä sisäisen paineen ollessa nolla.

3.3. Armeerauspaine: päällystetyssä kaasupullossa vallitseva paine, jossa vaadittu jännitysten jakautuminen vuorauksen ja päällysteen välillä on saatu aikaan.

3.4. Erä – komposiittikaasupullot: ”erä” on ryhmä kaasupulloja, jotka on valmistettu perättäin soveltuvista vuorauksista, jotka ovat samankokoisia, samoin suunniteltuja ja joiden eritellyt valmistusmateriaalit ja tuotantoprosessit ovat samat.

3.5. Erä – metallikaasupullot ja -vuoraukset: ”erä” on ryhmä metallikaasupulloja tai -vuorauksia, jotka on valmistettu perättäin ja joiden nimellisläpimitta, seinän paksuus ja malli ovat samat. Ne on valmistettu samoista eritellyistä valmistusmateriaaleista, niiden tuotantoprosessi on sama, ne on varustettu tuotantoa ja lämpökäsittelyä varten samoin ja lämpökäsittelyssä sovellettu aika, lämpötila ja ilmaolosuhteet ovat samat.

3.6. Erä – muut kuin metallivuoraukset: ”erä” on ryhmä muita kuin metallivuorauksia, jotka on valmistettu perättäin ja joiden nimellisläpimitta, seinän paksuus ja malli ovat samoja ja joiden eritellyt valmistusmateriaalit ja tuotantoprosessit ovat samat.

3.7. Erän rajaaminen: ”erässä” ei missään olosuhteissa saa olla enempää kuin 200 valmista kaasupulloa tai vuorausta (joihin ei lueta mukaan ainetta rikkovaan kokeeseen käytettäviä kaasupulloja tai vuorauksia) tai yksi tuotantovuoro, riippuen siitä, kumpi määristä on suurempi.

3.8. Komposiittikaasupullo: kaasupullo, jossa hartsikyllästetyt jatkuvat filamenttikuidut on puolattu metallista tai muusta materiaalista kuin metallista valmistetun vuorauksen ympärille. Komposiittikaasupulloista, joissa on muu kuin metallivuoraus, käytetään nimitystä ”kokonaan komposiittimateriaalista valmistettu kaasupullo”.

3.9. Valvottu jännityspuolaus: metallivuorattujen lieriöosastaan päällystettyjen komposiittikaasupullojen valmistuksessa käytettävä prosessi, jossa saadaan aikaan puristusjännityksiä vuorauksessa ja vetojännityksiä päällysteessä sisäisen paineen ollessa nolla puolaamalla vahvistefilamenttikuituja huomattavan korkealla jännityksellä.

3.10. Täyttöpaine: kaasun paine kaasupullossa heti täyttämisen jälkeen.

3.11. Valmiit kaasupullot: normaalia tuotantoa edustavat käyttövalmiit kaasupullot, joihin on liitetty tunnistusmerkit ja ulkopinnoite, mukaan luettuna valmistajan määrittelemä kiinteä eristys, mutta joissa ei ole muuta eristystä tai suojausta kuin siihen kiinteästi kuuluvat.

3.12. Täyspäällyste: päällyste, jossa vahvistefilamenttikuidut on puolattu sekä pullon kehän että akselin suuntaisesti.

3.13. Kaasun lämpötila: kaasun lämpötila pullossa.

3.14. Lieriöosan päällyste: päällyste, jossa vahvistefilamenttikuidut on puolattu pääasiassa kehäsuuntaisesti vuorauksen lieriöosan ympärille siten, että filamenttikuituihin ei kohdistu merkittävää kuormaa pullon pituussuuntaisen akselin suuntaisesti.

3.15. Vuoraus: säiliö, jota käytetään kaasutiiviinä sisäkuorena ja jonka ympärille vahvistefilamenttikuidut puolataan tarvittavan lujuuden saavuttamiseksi. Tässä standardissa kuvataan kaksi vuoraustyyppiä: metallivuoraukset, joiden tarkoituksena on jakaa kuormitusta vahvisteen kanssa, ja muut kuin metallivuoraukset, joihin ei kohdistu lainkaan kuormitusta.

3.16. Valmistaja: henkilö tai organisaatio, joka vastaa kaasupullojen suunnittelusta, valmistuksesta ja testauksesta.

3.17. Kehittynyt enimmäispaine: vakiintunut paine, joka kehittyy, kun käyttöpaineeseen täytetyssä pullossa olevan kaasun lämpötila nostetaan enimmäiskäyttölämpötilaan.

3.18. Päällyste: vuorauksen ympärille aseteltu filamenttikuiduista ja hartsista muodostuva vahvikerakenne.

3.19. Esijännittäminen: armeerausprosessi tai valvottu jännityspuolaus.

3.20. Käyttöikä: vuosina ilmaistu aika, jona kaasupulloja voidaan käyttää turvallisesti vakiokäyttöolosuhteissa.

3.21. Vakiintunut paine: kaasun paine tilanteessa, jossa tietty vakiintunut lämpötila on saavutettu.

3.22. Vakiintunut lämpötila: kaasun tasainen lämpötila sen jälkeen, kun täytöstä aiheutunut mahdollinen lämpötilan muutos on haihtunut.

3.23. Testipaine: paine, jossa kaasupullo testataan hydrostaattisesti.

3.24. Käyttöpaine: Vakiintunut 20 MPa:n paine tasaisessa 15 °C:n lämpötilassa.

4. KÄYTTÖOLOSUHTEET

4.1. Yleistä

4.1.1. Vakiokäyttöolosuhteet

Tässä luvussa määriteltyjä vakiokäyttöolosuhteita pidetään lähtökohtana suunniteltaessa, valmistettaessa, tarkastettaessa, testattaessa ja hyväksyttäessä kaasupulloja, jotka on tarkoitus asentaa pysyvästi ajoneuvoihin ja joita on tarkoitus käyttää ajoneuvojen polttoaineena käytettävän maakaasun säilyttämiseen ympäristön lämpötilassa.

4.1.2. Kaasupullojen käyttö

Määriteltyjen käyttöolosuhteiden on myös tarkoitus antaa seuraaville tahoille tietoa siitä, miten tämän säännön mukaisesti valmistettuja kaasupulloja voidaan käyttää turvallisesti:

a) kaasupullojen valmistajat,

b) kaasupullojen omistajat,

c) suunnittelijat ja kaasupullojen asennuksesta vastaavat toimeksisaajat,

d) ajoneuvojen kaasupullojen uudelleen täyttämiseen käytettävien laitteiden suunnittelijat tai omistajat,

e) maakaasun toimittajat,

f) sääntelyviranomaiset, joiden toimivaltaan kaasupullojen käyttö kuuluu.

4.1.3. Käyttöikä

Kaasupullon suunnittelija määrittelee käyttöiän, jonka ajan kaasupullot ovat turvallisia, tässä luvussa määritellyissä käyttöolosuhteissa tapahtuvan käytön perusteella. Enimmäiskäyttöikä on 20 vuotta.

Määräaikaiset lisätarkastukset

Kaasupullon valmistaja antaa suosituksia silmämääräisesti tai testien avulla suoritettavista käyttöiän aikana tehtävistä määräaikaistarkastuksista tässä luvussa määritellyissä käyttöolosuhteissa tapahtuvan käytön perusteella. Jokainen kaasupullo on tarkastettava silmämääräisesti vähintään 48 kuukauden välein ajoneuvon käyttöönottopäivästä (ajoneuvon rekisteröinti) lukien ja jokaisen uudelleenasennuksen yhteydessä sen varmistamiseksi, ettei siinä ole ulkoisia vaurioita tai heikentymiä, myöskään kannattimien alla. Silmämääräisen tarkastuksen tekee sääntelyviranomaisen hyväksymä tai tunnustama toimivaltainen elin valmistajan ohjeiden mukaisesti. Kaasupullot, joissa ei ole pakolliset tiedot sisältävää kylttiä tai joissa on kyltit, joiden sisältämiä pakollisia tietoja ei kuitenkaan jostain syystä pysty lukemaan, poistetaan käytöstä. Jos kaasupullo voidaan luotettavasti tunnistaa valmistajan ja sarjanumeron perusteella, kyltti voidaan vaihtaa, jotta kaasupullo voidaan pitää käytössä.

4.1.4.1. Törmäyksessä olleet kaasupullot

Kaasupullot, jotka ovat olleet törmäykseen joutuneessa ajoneuvossa, on tarkastettava uudelleen valmistajan valtuuttamassa laitoksessa, ellei toimivaltainen viranomainen ole toisin määrännyt. Kaasupullo, joka ei ole törmäyksessä kärsinyt vahinkoa, voidaan palauttaa käyttöön. Muussa tapauksessa kaasupullo palautetaan valmistajalle arvioitavaksi.

4.1.4.2. Tulipalossa olleet kaasupullot

Tulen vaikutuksen alaiseksi joutuneet kaasupullot on tarkastettava uudelleen valmistajan valtuuttamassa laitoksessa, tai ne on poistettava käytöstä.

4.2. Enimmäispaineet

Kaasupullon paine on rajattava seuraaviin arvoihin:

a) paine, joka vakiintuu 20 MPa:ksi 15 °C:n vakiolämpötilassa,

b) 26 MPa heti täytön jälkeen lämpötilasta riippumatta.

4.3. Täyttökertojen enimmäismäärä

Kaasupullot on suunniteltava siten, että ne voidaan täyttää 20 MPa:n vakiintuneeseen paineeseen 1 000 kertaa käyttövuoden aikana kaasun lämpötilan ollessa 15 °C.

4.4. Lämpötilan vaihteluväli

4.4.1. Vakiintunut kaasun lämpötila

Kaasun vakiintunut lämpötila kaasupulloissa voi vaihdella –40 °C:sta 65 °C:een.

4.4.2. Kaasupullon lämpötilat

Kaasupullon materiaalien lämpötila voi vaihdella –40 °C:sta +82 °C:een.

Yli +65 °C:n lämpötilojen on oltava riittävän paikallisia tai tarpeeksi lyhytkestoisia, jotta kaasupullossa olevan kaasun lämpötila ei koskaan ylitä +65 °C:ta, lukuun ottamatta 4.4.3 kohdassa määriteltyjä olosuhteita.

4.4.3. Tilapäiset lämpötilat

Täytön ja tyhjentymisen aikana kehittyneet kaasun lämpötilat voivat vaihdella 4.4.1 kohdassa määritellyissä rajoissa.

4.5. Kaasun koostumus

Maakaasuun ei saa lisätä metanolia ja/tai glykolia. Kaasupullo on suunniteltava siten, että se kestää täyttämisen maakaasulla, joka täyttää jonkun seuraavista kolmesta edellytyksestä:

a) SAE J1616

b) kuiva kaasu Vesihöyryä ei normaalisti saisi olla enempää kuin 32 mg/m3; kastepisteen ollessa –9 °C 20 MPa:n paineessa. Kuivan kaasun koostumukselle ei aseteta rajoituksia seuraavia lukuun ottamatta: — vetysulfidi ja muut liukenevat sulfidit: … 23 mg/m3 — happi: … 1 tilavuusprosentti. Vetyä saa olla enintään 2 tilavuusprosenttia, jos kaasupullot on valmistettu teräksestä, jonka enimmäisvetolujuus on yli 950 MPa.

c) Märkäkaasu Kaasun, jonka vesipitoisuus on korkeampi kuin b-kohdassa, koostumus on normaalisti seuraavissa rajoissa: — vetysulfidi ja muut liukenevat sulfidit: … 23 mg/m3 — happi: … 1 tilavuusprosentti — hiilidioksidi: … 4 tilavuusprosenttia — vety: … 0,1 tilavuusprosenttia. Käytettäessä märkäkaasua tarvitaan vähintään 1 mg kompressoriöljyä kaasukilogrammaa kohden metallipullojen ja -vuorausten suojaamiseksi.

4.6. Ulkopinnat

Kaasupulloja ei ole suunniteltu kestämään jatkuvaa mekaanista tai kemiallista altistusta, kuten ajoneuvossa kuljetetusta kuormasta tulevaa vuotoa tai tieolosuhteiden aiheuttamia vakavia kulumisvaurioita, ja ne on asennettava tunnustettujen asennusstandardien mukaisesti. Kaasupullon ulkopinnat saattavat kuitenkin huomaamatta altistua seuraaville asioille:

a) vesi, joko ajoittainen uppoaminen veteen tai tiestä tulevat roiskeet,

b) suola, ajettaessa ajoneuvolla lähellä merta tai käytettäessä suolaa jään sulattamiseen,

c) auringon ultraviolettisäteily,

d) soran iskeytyminen,

e) liuottimet, hapot ja alkalit, lannoitteet,

f) ajoneuvonesteet, kuten bensiini, hydraulinesteet, glykoli ja öljyt.

4.7. Läpäisevyys tai vuotaminen

Kaasupullot voidaan sijoittaa suljettuun tilaan melko pitkiksi ajoiksi. Suunnittelussa on otettava huomioon kaasuvuodot pullon seinän läpi (läpäisevyys) tai vuodot päiden ja vuorauksen välistä.

5. SUUNNITTELUN HYVÄKSYNTÄ

5.1. Yleistä

Kaasupullon suunnittelijan on toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle hyväksyntähakemuksen yhteydessä seuraavat tiedot:

a) käyttöä koskeva selvitys (5.2. kohta)

b) suunnittelua koskevat tiedot (5.3. kohta)

c) valmistusta koskevat tiedot (5.4. kohta)

d) laatujärjestelmä (5.5. kohta)

e) murtumissitkeys ja ainetta rikkomattomassa kokeessa määritetty säröjen koko (5.6. kohta)

f) erittelylomake (5.7. kohta)

g) muut hakemusta tukevat tiedot (5.8. kohta).

Standardin ISO 9809 mukaisesti suunniteltujen kaasupullojen osalta ei tarvitse toimittaa 5.3.2 kohdan mukaista jännitysanalyysiraporttia tai 5.6. kohdassa tarkoitettuja tietoja.

5.2. Käyttöä koskeva selvitys

Käyttöä koskevan selvityksen tarkoituksena on antaa ohjeita kaasupullojen käyttäjille ja asentajille ja tietoa hyväksynnästä vastaavalle toimivaltaiselle viranomaiselle tai sen valtuutetulle edustajalle. Käyttöä koskevaan selvitykseen sisältyvät seuraavat tiedot:

a) lausunto, jonka mukaan kaasupullo soveltuu käytettäväksi 4 kohdassa määritellyissä käyttöolosuhteissa kaasupullon käyttöiän ajan,

b) käyttöikä,

c) vähimmäiskäyttötestit ja/tai -tarkastusvaatimukset,

d) vaaditut paineenrajoituslaitteet ja/tai eristys,

e) vaaditut kannatinlaitteet, suojapinnoitteet ynnä muut, joita ei ole toimitettu,

f) kuvaus kaasupullon rakenteesta,

g) kaikki muut tiedot, jotka tarvitaan kaasupullon turvallista käyttöä ja tarkastamista silmällä pitäen.

5.3. Suunnittelua koskevat tiedot

5.3.1. Piirrokset

Piirroksista on käytävä ilmi vähintään seuraavat seikat:

a) nimi, viitenumero, antamispäivä sekä tarkistusnumerot ja niiden antamispäivät tarvittaessa,

b) viittaus tähän sääntöön ja kaasupullon tyyppi,

c) kaikki mitat täydellisinä tolerensseineen, mukaan luettuina yksityiskohtaiset tiedot päiden muodosta ja vähimmäispaksuudesta ja aukoista,

d) kaasupullojen massa ja toleranssi,

e) erittelyt materiaaleista, mukaan luettuina mekaaniset ja kemialliset vähimmäisominaisuudet sekä toleranssin rajat sekä metallipullojen tai metallivuorausten osalta määritelty kovuusluokka,

f) muita tietoja, kuten armeerauspaineen vaihteluala, vähimmäistestipaine, yksityiskohtaiset tiedot palosuojajärjestelmästä ja ulkopinnan suojapinnoitteesta.

5.3.2. Jännitysanalyysiraportti

Jännitysanalyysi äärellisten elementtien menetelmällä tai muulla menetelmällä on toimitettava.

Taulukko, jossa tehdään yhteenveto raportissa lasketuista jännityksistä, on toimitettava.

5.3.3. Materiaaleja koskevat testitiedot

Yksityiskohtainen kuvaus suunnitelmassa käytetyistä materiaaleista ja materiaaliominaisuuksien toleransseista on toimitettava. Lisäksi on esitettävä testitiedot, joissa kuvataan materiaalien mekaanisia ominaisuuksia ja soveltuvuutta käyttöön 4 kohdassa määritellyissä olosuhteissa.

5.3.4. Suunnittelun kelpoisuutta koskevat testitiedot

Kaasupullon materiaalin, suunnittelun, valmistuksen ja testauksen soveltuvuus tarkoitettuun käyttöön on osoitettava siten, että ne täyttävät tietyn kaasupullomallin osalta vaadittujen testien vaatimukset, kun ne testataan tämän liitteen lisäyksessä A kuvatuin kyseeseen tulevin testimenetelmin.

Testitiedoista on myös selvittävä kunkin testipullon mitat, seinien paksuudet ja painot.

5.3.5. Palosuoja

Kaasupulloa äkilliseltä murtumiselta A.15 kohdan mukaisen tulelle altistumisen yhteydessä suojaavien paineenrajoituslaitteiden sijoittelu on täsmennettävä. Testitiedoissa on osoitettava määritellyn palosuojajärjestelmän tehokkuus.

5.3.6. Kaasupullon kiinnittimet

Kaasupullon kiinnittimiä koskevat yksityiskohtaiset tiedot tai kiinnittämistä koskevat vaatimukset on annettava 6.11 kohdan mukaisesti.

5.4. Valmistusta koskevat tiedot

Yksityiskohtaiset tiedot kaikista valmistusprosesseista, ainetta rikkomattomista kokeista, tuotantotesteistä ja eräkohtaisista testeistä on annettava. Lisäksi on täsmennettävä kaikkien tuotantoprosessien, kuten lämpökäsittelyn, lastuamattoman työstön, hartsin sekoitussuhteen, filamenttikuidun puolausjännityksen ja -nopeuden, karkaisuaikojen ja -lämpötilojen sekä armeerausmenettelyn toleranssit sekä pintakäsittely, kierteitä koskevat yksityiskohdat, ultraääniskannausta (tai vastaavaa) koskevat hyväksymisperusteet ja eräkohtaisissa testeissä käytetyt erän enimmäiskoot.

5.5. (puuttuu)

5.6. Murtumankestävyys ja ainetta rikkomattomassa kokeessa määritetty särön koko

5.6.1. Murtumankestävyys

Valmistajan on osoitettava, että kaasupullomalli vuotaa ennen murtumista 6.7. kohdassa kuvatulla tavalla.

5.6.2. Ainetta rikkomattomassa kokeessa määritetty särön koko

Valmistajan on määritettävä 6.15.2 kohdassa määriteltyä lähestymistapaa noudattaen ainetta rikkomattoman kokeen suurin sallittu särön koko. Kokeen tarkoituksena on ehkäistä väsymissäröjen muodostuminen kaasupulloon sen käyttöiän aikana ja ehkäistä kaasupullon murtuminen.

5.7. Erittelylomake

Luettelo asiakirjoista, joissa annetaan 5.1. kohdassa vaaditut tiedot, on laadittava kutakin kaasupullomallia koskevaan erittelylomakkeeseen. Siinä on mainittava kunkin asiakirjan nimi, viitenumero, tarkistusnumerot sekä alkuperäisen version ja muutettujen versioiden antamispäivät. Laatijan on allekirjoitettava tai varustettava nimikirjaimillaan kaikki asiakirjat. Erittelylomake numeroidaan ja sen tarkistetut versiot numeroidaan tarvittaessa numerolla, jota voidaan käyttää kaasupullon mallin tunnistamiseen, ja siinä on oltava suunnittelusta vastaavan insinöörin allekirjoitus. Erittelylomakkeeseen on varattava tila mallin rekisteröintiä osoittavalle leimalle.

5.8. Muut hakemusta tukevat tiedot

Tarvittaessa hakemuksen tueksi on annettava lisätietoja, jotka koskevat esimerkiksi käytettäviksi ehdotettujen materiaalien käyttöhistoriaa tai tietyn kaasupullomallin käyttöä muissa käyttöolosuhteissa.

5.9. Hyväksyntä ja todistus

5.9.1. Tarkastus ja testaus

Vaatimustenmukaisuuden arviointi on suoritettava tämän säännön 9 kohdan määräysten mukaisesti.

Toimivaltainen viranomainen tarkastaa kaasupullot 6.13. ja 6.14. kohdan mukaisesti varmistaakseen, että kaasupullot ovat tämän kansainvälisen säännön mukaisia.

5.9.2. Testitodistus

Jos 6.13. kohdan mukaisen prototyyppitestin tulokset ovat tyydyttäviä, toimivaltainen viranomainen antaa testitodistuksen. Tämän liitteen lisäyksessä D on esimerkki testitodistuksesta.

5.9.3. Erän hyväksyntää koskeva todistus

Toimivaltainen viranomainen laatii tämän liitteen lisäyksen D mukaisen hyväksyntätodistuksen.

6. KAIKKIIN KAASUPULLOTYYPPEIHIN SOVELLETTAVAT VAATIMUKSET

6.1. Yleistä

Seuraavia vaatimuksia sovelletaan yleisesti kaikkiin 7–10 kohdassa kuvattuihin kaasupullotyyppeihin. Kaasupullojen suunnittelussa on otettava huomioon kaikki asiaankuuluvat näkökohdat, jotka ovat välttämättömiä sen varmistamiseksi, että jokainen suunnitelman mukaisesti valmistettu kaasupullo on käyttötarkoitukseen soveltuva määritellyn käyttöiän ajan. Tyypin CNG-1 teräspulloilta, jotka on suunniteltu standardin ISO 9809 mukaisesti ja jotka täyttävät siinä asetetut vaatimukset, vaaditaan ainoastaan 6.3.2.4. ja 6.9.–6.13. kohdan vaatimusten noudattamista.

6.2. Suunnittelu

Tässä säännössä ei anneta suunnitteluohjeita tai määritellä sallittuja kuormituksia tai jännityksiä, vaan edellytetään suunnittelun asianmukaisuutta, joka määritetään soveltuvin laskelmin ja osoitetaan siten, että kaasupullot läpäisevät materiaaleja, suunnittelun kelpoisuutta, tuotantoa ja eriä koskevat tässä säännössä määritellyt testit. Kaikkien mallien on oltava ”vuoto ennen murtumaa” -vioittumistavan mukaisia siinä tapauksessa, että paineen alaisiksi normaalikäytössä joutuvat osat mahdollisesti vaurioituvat. Metallipullojen tai metallivuorausten vuotamista saa esiintyä ainoastaan väsymissärön kasvamisen yhteydessä.

6.3. Materiaalit

6.3.1. Käytettyjen materiaalien on sovelluttava 4 kohdassa määriteltyihin käyttöolosuhteisiin. Suunnitelman on oltava sellainen, etteivät yhteensopimattomat materiaalit joudu kosketuksiin. Materiaaleja koskevat suunnittelun kelpoisuustestit luetellaan taulukossa 6.1.

Teräs

6.3.2.1. Koostumus

Terästen on oltava alumiini- ja/tai piitiivistettyjä ja tuotettu pääosin hienoraemenetelmällä. Kaikkien terästen kemiallinen koostumus on ilmoitettava ja määriteltävä vähintään seuraavien pitoisuuksien perusteella:

a) hiili-, mangaani-, alumiini- ja piipitoisuudet kaikissa tapauksissa,

b) nikkeli-, kromi-, molybdeeni-, boori- ja vanadiumpitoisuudet sekä kaikki muut erikseen lisätyt seosaineet.

Seuraavat arvot eivät saa ylittyä sulatusanalyysissä:

Vetolujuus < 950 MPa ≥ 950 MPa Rikki 0,020 prosenttia 0,010 prosenttia Fosfori 0,020 prosenttia 0,020 prosenttia Rikki ja fosfori 0,030 prosenttia 0,025 prosenttia

Käytettäessä hiili-booriterästä on suoritettava standardin ISO 642 mukainen karkenevuuden määrityskoe jokaisen teräserän ensimmäiselle ja viimeiselle harkolle tai levylle. Karkenevuuden on oltava 33–53 HRC tai 327–560 HV mitattuna 7,9 mm:n etäisyydeltä sammutetusta päästä, ja materiaalin valmistajan on annettava siitä todistus.

6.3.2.2. Veto-ominaisuudet

Teräksen mekaaniset ominaisuudet valmiissa kaasupullossa tai vuorauksessa on määritettävä A.1. kohdan (lisäys A) mukaisesti. Teräksen venymän on oltava vähintään 14 prosenttia.

6.3.2.3. Iskuominaisuudet

Teräksen iskuominaisuudet valmiissa kaasupullossa tai vuorauksessa on määritettävä A.2. kohdan (lisäys A) mukaisesti. Iskusitkeys ei saa olla tämän liitteen taulukossa 6.2. esitettyä alempi.

6.3.2.4. Sulfidin aiheuttaman jännitysmurtuman kestävyys

Jos teräksen osalta määritellyn vetolujuuden yläraja ylittää 950 MPa, valmiissa kaasupullossa olevalle teräkselle on tehtävä sulfidin aiheuttaman jännitysmurtuman kestävyyskoe tämän liitteen lisäyksessä A olevan A.3. kohdan mukaisesti ja sen on täytettävä siinä luetellut vaatimukset.

Alumiini

6.3.3.1. Koostumus

Alumiiniseokset on kuvattava tiettyä seosjärjestelmää koskevan Aluminium Assiociationin käytännön mukaisesti. Lyijyä ja vismuttia koskevat epäpuhtausrajat eivät saa ylittää 0,003:a prosenttia missään alumiiniseoksessa.

6.3.3.2. Korroosiokokeet

Alumiiniseosten on täytettävä A.4 kohdan (lisäys A) mukaisesti suoritettujen korroosiokokeiden vaatimukset.

6.3.3.3. Kestokuormituskoe

Alumiiniseosten on täytettävä A.5 kohdan (lisäys A) mukaisesti suoritettujen kestokuormituskokeiden vaatimukset.

6.3.3.4. Veto-ominaisuudet

Alumiiniseoksen mekaaniset ominaisuudet valmiissa kaasupullossa on määritettävä A.1. kohdan (lisäys A) mukaisesti. Alumiinin venymän on oltava vähintään 12 prosenttia.

Hartsit

6.3.4.1. Yleistä

Kyllästysmateriaali voi olla kuumakovettuvaa tai termoplastista hartsia. Esimerkkejä soveltuvista perusmassoista ovat epoksi, modifioitu epoksi, polyesterin ja vinyyliesterin kaltaiset kertamuovit sekä polyetyleenin ja polyamidin kaltaiset kestomuovit.

6.3.4.2. Leikkauslujuus

Hartsimateriaalit on testattava A.26 kohdan (lisäys A) mukaisesti ja niiden on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukaisia.

6.3.4.3. Lasiutumislämpötila

Hartsimateriaalin lasiutumislämpötila määritellään standardin ASTM D3418 mukaisesti.

6.3.5. Kuidut

Rakennetta vahvistavia filamenttimateriaalityyppejä voivat olla lasikuitu, aramidikuitu tai hiilikuitu. Käytettäessä hiilikuituvahvistetta suunnitteluun on sisällytettävä keino, jolla estetään kaasupullon metalliosien galvaaninen korroosio. Valmistajan on pidettävä tallessa komposiittimateriaaleja koskevat julkaistut erittelyt, materiaalin valmistajan antamat varastointia, olosuhteita ja säilyvyysaikaa koskevat suositukset sekä materiaalin valmistajan todistus, jonka mukaan jokainen toimitus noudattaa mainittuja erittelyvaatimuksia. Kuidun valmistajan on annettava todistus siitä, että kuitumateriaalin ominaisuudet ovat tuotetta koskevan valmistajan erittelyn mukaiset.

6.3.6. Muovivuoraukset

Vetolujuus ja enimmäisvenymä määritellään A.22 kohdan mukaisesti (lisäys A). Testeistä on käytävä ilmi vuorauksen muovimateriaalin taipumisominaisuudet –50 °C:n lämpötilassa tai alemmissa lämpötiloissa; niiden on noudatettava valmistajan määrittämiä arvoja. Polymeerimateriaalin on oltava tämän liitteen 4 kohdassa määriteltyihin käyttöolosuhteisiin soveltuva. Pehmenemislämpötilan on oltava vähintään 90 °C ja sulamislämpötilan vähintään 100 °C jäljempänä A.23 kohdassa (lisäys A) kuvatun menetelmän mukaisesti.

6.4. Testipaine

Valmistusvaiheessa käytettävä vähimmäistestipaine on 30 MPa.

6.5. Murtumispaineet ja kuidunsuuntaisen jännityksen suhdeluvut

Todellisen vähimmäismurtumispaineen on oltava kaikissa kaasupullotyypeissä vähintään tämän liitteen taulukossa 6.3. esitettyjen arvojen mukainen. Tyyppien CNG-2, CNG-3 ja CNG-4 malleissa komposiittipäällysteen on oltava suunniteltu erittäin luotettavaksi kestokuormituksen ja jaksottaisen kuormituksen yhteydessä. Luotettavuus on saavutettu, kun tämän liitteen taulukossa 6.3 esitetyt komposiittivahvisteen jännityksen suhdeluvut täyttyvät tai ylittyvät. Jännityssuhde määritellään siten, että se on jännitys kuidussa tietyllä vähimmäismurtumispaineella jaettuna kuidussa käyttöpaineella olevalla jännityksellä. Murtumissuhde määritellään siten, että se on kaasupullon todellinen murtumispaine jaettuna käyttöpaineella. Tyypin CNG-4 malleissa jännityssuhde on sama kuin murtumissuhde. Tyyppien CNG-2 ja CNG-3 malleissa (metallivuorattu, komposiittipäällyste) jännityssuhdetta koskevien laskelmien on käsitettävä seuraavat osatekijät:

a) Käytetään epälineaarisiin materiaaleihin sovellettavaa analyysimenetelmää (erityinen tietokoneohjelma tai äärellisten elementtien menetelmä).

b) Lineaarisen materiaalin kimmoplastisen jännitys-venymäkäyrän on oltava tiedossa ja oikein mallinnettu.

c) Komposiittimateriaalien mekaanisten ominaisuuksien on oltava oikein mallinnettu.

d) Laskelmat on tehtävä armeerauspaineessa, nollapaineessa armeerauksen jälkeen, käyttöpaineessa ja vähimmäismurtumispaineessa.

e) Puolausjännityksestä aiheutuvat esijännitykset on otettava analyysissa huomioon.

f) Vähimmäismurtumispaine on valittava siten, että laskettu jännitys vähimmäismurtumispaineessa jaettuna lasketulla jännityksellä käyttöpaineessa on sellainen, että se täyttää käytettävää kuitua koskevat jännityssuhdevaatimukset.

g) Analysoitaessa kaasupulloja, joissa on hybridivahviste (kaksi tai useampia erilaisia kuitutyyppejä), kuormituksen jakautuminen eri kuitujen välillä on otettava huomioon kuitujen erilaisten kimmoisuusmoduulien perusteella. Kutakin yksittäistä kuitutyyppiä koskevien jännityssuhteiden on oltava tämän liitteen taulukossa 6.3 esitettyjen arvojen mukaisia. Jännityssuhteet voidaan tarkistaa myös venymäanturilla. Tämän liitteen tiedoksi annettavassa lisäyksessä E on esitetty yksi hyväksyttävä menetelmä.

6.6. Jännitysanalyysi

Jännitysanalyysi on suoritettava mallin vähimmäisseinänpaksuuden perustelemiseksi. Siinä on määritettävä komposiittimallien vuorausten ja kuitujen jännitykset.

6.7. Vuoto ennen murtumaa -arviointi

Tyyppien CNG-1, CNG-2 ja CNG-3 kaasupullojen osalta on osoitettava niiden

vuoto ennen murtumaa -ominaisuus. Kyseinen testi suoritetaan A.6 kohdan (lisäys A) mukaisesti. Vuoto ennen murtumaa -ominaisuuden osoittamista ei vaadita niiltä kaasupullomalleilta, joiden väsymislujuus ylittää 45 000 painejaksoa, kun ne testataan A.13 kohdan (lisäys A) mukaisesti. Tämän liitteen tiedoksi annettavaan lisäykseen F sisältyy kaksi vuoto ennen murtumaa -arviointimenetelmää.

6.8. Tarkastus ja testaus

Valmistustarkastuksessa on määriteltävä ohjelmat ja menettelyt seuraavia vaiheita varten:

a) tarkastus, testit ja hyväksyntäperusteet valmistusvaiheessa

b) määräaikaistarkastukset, testit ja hyväksyntäperusteet käytön aikana. Kaasupullon ulkopuolen silmämääräisiä tarkastuksia on suoritettava tämän liitteen 4.1.4 kohdassa määritellyin väliajoin, ellei toimivaltainen viranomainen ole toisin määrännyt. Valmistajan on määriteltävä silmämääräisissä tarkastuksissa sovellettavat hylkäämisperusteet viallisilla kaasupulloilla tehtyjen paineenvaihtelukokeiden tulosten perusteella. Tämän liitteen lisäyksessä G on malli käsittelyä, käyttöä ja tarkastamista käsittelevistä valmistajan ohjeista.

6.9. Palontorjunta

Kaikki kaasupullot on suojattava tulelta paineenrajoituslaittein. Kaasupullo, sen materiaalit, paineenrajoituslaitteet ja mahdolliset lisäeristykset tai suojamateriaalit on suunniteltava kokonaisuutena siten, että ne tarjoavat riittävän suojan A.15 kohdassa (lisäys A) määritellyn kokeen palo-olosuhteissa.

Paineenrajoituslaitteet on testattava A.24 kohdan (lisäys A) mukaisesti.

6.10. Aukot

6.10.1. Yleistä

Aukot on sallittu vain päissä. Aukkojen keskiviivan on oltava kaasupullon pituussuuntaisen akselin suuntaisia. Kierteiden leikkuureunan on oltava puhdas ja tasainen, pinta ei saa olla katkonainen, ja kierteiden on oltava kalibroituja.

6.11. Kaasupullon kannattimet

Valmistajan on määriteltävä, miten kaasupullot tuetaan ajoneuvoihin asentamisen yhteydessä. Valmistaja antaa myös ohjeet kannattimien asentamiseen, kiinnitysvoima ja vääntömomentti mukaan luettuina, jotta saavutetaan vaadittu pito mutta ei aiheuteta kohtuutonta jännitystä kaasupulloon tai vahingoiteta kaasupullon pintaa.

6.12. Ulkoisen ympäristön suojaaminen

Kaasupullojen ulkopuolen on täytettävä A.14 kohdan (lisäys A) mukaiset ympäristötestivaatimukset. Ulkoinen ympäristö voidaan suojata seuraaviin keinoin:

a) pintakäsittely, joka tarjoaa riittävän suojan (esim. alumiinin metalloiminen, anodioksidaatio),

b) soveltuvan kuitu- ja perusmassamateriaalin käyttö (esim. hiilikuitu hartsissa), tai

c) suojapinnoite (esim. orgaaninen pinnoite, maali), joka täyttää A.9 kohdan (lisäys A) vaatimukset.

Kaikkien kaasupulloihin asetettujen pinnoitteiden on oltava sellaisia, että asettamisprosessi ei vaikuta haitallisesti kaasupullon mekaanisiin ominaisuuksiin. Pinnoitteen on oltava suunniteltu siten, että se helpottaa myöhempiä käytön aikana suoritettavia tarkastuksia, ja valmistajan on annettava ohjeet pinnoitteen käsittelystä kyseisten tarkastusten aikana sen varmistamiseksi, että kaasupullo pysyy ehjänä.

Valmistajia varten on esitetty tämän liitteen tiedoksi annettavassa lisäyksessä H ympäristötesti, jossa arvioidaan pinnoitejärjestelmän soveltuvuutta.

6.13. Suunnittelun kelpoisuuskokeet

Jotta eri kaasupullotyypit voidaan hyväksyä, niiden materiaali, malli, valmistus ja testit on osoitettava käyttötarkoitukseensa sopiviksi, mikä edellyttää, että ne ovat tämän liitteen taulukossa 6.1 lueteltujen kyseeseen tulevien materiaalin laatutestien vaatimusten mukaisia ja tämän liitteen taulukossa 6.4 lueteltujen kaasupullon laatutestien mukaisia, kun testit suoritetaan tämän liitteen lisäyksessä A kuvattujen asiaankuuluvien testimenettelyjen mukaisesti. Testattavat kaasupullot tai vuoraukset valikoidaan ja testit suoritetaan toimivaltaisen viranomaisen valvonnan alaisena. Jos testattavia kaasupulloja tai vuorauksia on enemmän kuin mitä tässä liitteessä vaaditaan, kaikista tuloksista on raportoitava.

6.14. Eräkohtaiset testit

Tässä liitteessä kuvatut kutakin kaasupullotyyppiä koskevat eräkohtaiset testit tehdään kaasupulloille tai vuorauksille, jotka on poimittu kustakin valmiiden kaasupullojen tai vuorauksien erästä. Lämpökäsiteltyjä näytteitä, joiden on osoitettu edustavan valmiita kaasupulloja tai vuorauksia, voidaan myös käyttää. Kunkin kaasupullotyypin osalta vaaditut eräkohtaiset testit on määritelty tämän liitteen taulukossa 6.5.

6.15. Tuotantokokeet ja -testit

6.15.1. Yleistä

Tuotantokokeet ja -testit tehdään kaikilla tietyssä erässä valmistetuilla kaasupulloilla. Jokainen kaasupullo tarkastetaan valmistusvaiheessa ja valmiina seuraavin tavoin:

a) metallipullojen ja -vuorausten ultraääniskannaus (tai vastaavaksi osoitettu menetelmä) standardin BS 5045, osa 1, liite B, mukaisesti, tai vastaavaksi osoitettu menetelmä, jolla varmistetaan, että suurin esiintyvä särön koko on pienempi kuin suunnitelmassa määritelty koko,

b) varmistus, että valmiin kaasupullon ja vuorauksen sekä päällysteen kriittiset mitat ja paino ovat suunnittelutoleranssin rajoissa,

c) määritellyn pintakäsittelyn noudattamisen varmistaminen siten, että erityistä huomiota kiinnitetään syvävedettyihin pintoihin ja laskoksiin tai limityksiin pullon kaulassa tai hartiaosassa olevissa taotuissa tai puristetuissa kiinnityksissä tai aukoissa,

d) merkintöjen tarkistaminen,

e) metallikaasupullojen ja -vuorausten kovuuskokeet A.8 kohdan (lisäys A) mukaisesti, jotka suoritetaan viimeisen lämpökäsittelyn jälkeen, ja saatujen arvojen on oltava mallin osalta määritellyn vaihteluvälin rajoissa,

f) jäljempänä olevan A.11 kohdan (lisäys A) mukainen hydrostaattinen kestävyyskoe.

Yhteenveto jokaisen kaasupullon osalta tehtävää tuotannontarkastusta koskevista keskeisistä vaatimuksista esitetään tämän liitteen taulukossa 6.6.

6.15.2. Suurin sallittu särön koko

Tyyppien CNG-1, CNG-2 ja CNG-3 mallien osalta on määriteltävä sellainen suurin särön koko missä tahansa metallipullon tai metallivuorauksen kohdassa, joka ei kasva kriittisen kokoiseksi määritellyn käyttöiän aikana. Kriittinen särön koko on määritelty (kaasupullon tai vuorauksen) seinänpaksuuden paksuiseksi säröksi, jonka kautta varastoitu kaasu voi purkautua ilman että kaasupullo murtuu. Ultraääniskannaukseen tai vastaavaan menetelmään sovellettavien särön kokoa koskevien hylkäysperusteiden on oltava pienemmät kuin suurimmat sallitut särön koot. Tyyppien CNG-2 ja CNG-3 malleissa lähtökohtana on se, ettei komposiittimateriaaliin tule mitään aikasidonnaisten mekanismien aiheuttamia vikoja. Sallittu särön koko ainetta rikkomattomissa kokeissa on määriteltävä soveltuvalla menetelmällä. Tämän liitteen tiedoksi annettavassa lisäyksessä F on esitetty kaksi tällaista menetelmää.

6.16. Testivaatimusten noudattamatta jättäminen

Jos testivaatimukset eivät täyty, suoritetaan uusi testi tai uusi lämpökäsittely seuraavalla tavalla:

a) Jos on todisteita siitä, että testin suorittamisessa on tapahtunut erehdys tai mittausvirhe, suoritetaan uusi testi. Jos testin tulos on tyydyttävä, ensimmäistä testiä ei oteta huomioon.

b) Jos testi on suoritettu tyydyttävällä tavalla, testin epäonnistumisen syy on selvitettävä.

Jos epäonnistumisen katsotaan johtuvan sovelletusta lämpökäsittelystä, valmistaja voi tehdä kaikille erän kaasupulloille uuden lämpökäsittelyn.

Jos epäonnistuminen ei johdu sovelletusta lämpökäsittelystä, kaikki tunnistetut puutteelliset kaasupullot hylätään tai korjataan hyväksytyllä menetelmällä. Pulloja, joita ei ole hylätty, pidetään sen jälkeen uutena eränä.

Kummassakin tapauksessa uusi erä testataan uudelleen. Kaikki asiaankuuluvat uuden erän hyväksyttävyyden todistamiseen tarvittavat näyte- tai erätestit suoritetaan uudelleen. Jos yhden tai useamman testin tulokset ovat edes osittain epätyydyttäviä, kaikki erän kaasupullot hylätään.

6.17. Suunnitelman muuttaminen

Suunnitelmaan tehtävällä muutoksella tarkoitetaan kaikkia rakennemateriaalien valintaan tai mittoihin liittyviä muutoksia, joiden ei voida katsoa kuuluvan normaalin valmistustoleranssin rajoihin.

Vähäiset mallin muutokset voidaan hyväksyä supistetun testiohjelman jälkeen. Taulukossa 6.7. mainitut mallin muutokset edellyttävät laadun testaamista taulukossa esitetyllä tavalla.

Taulukko 6.1

Materiaalisuunnittelun kelpoisuuskoe

Asiaa käsittelevä kohta tässä liitteessä Teräs Alumiini Hartsit Kuidut Muovivuoraukset Veto-ominaisuudet 6.3.2.2 6.3.3.4 6.3.5 6.3.6 Sulfidin aiheuttaman jännitysmurtuman kestävyys 6.3.2.4 Iskuominaisuudet 6.3.2.3 Kestokuormituksen kestävyys 6.3.3.3 Jännityskorroosio-murtuminen 6.3.3.2 Leikkauslujuus 6.3.4.2 Lasiutumislämpötila 6.3.4.3 Pehmenemis-/sulamis-lämpötila 6.3.6 Murtumismekaniikka (5) 6.7 6.7





Taulukko 6.2

Iskukokeen sallitut arvot

Kaasupullon halkaisija D, mm > 140 ≤ 140 Testin suunta poikittainen pitkittäinen Testiosan leveys, mm 3–5 > 5–7,5 > 7,5–10 3–5 Testilämpötila, °C –50 –50 3 näytteen keskiarvo 30 35 40 60 Iskusitkeys, J/cm2 Yksittäinen näyte 24 28 32 48





Taulukko 6.3

Todelliset vähimmäismurtumisarvot ja jännityssuhteet

CNG-1 Kokonaan metallia CNG-2 Lieriöosa päällystetty CNG-3 Kokonaan päällystetty CNG-4 Kokonaan komposiittimateriaalia Murtumispaine [MPa] Jännityssuhde [MPa] Murtumispaine [MPa] Jännityssuhde [MPa] Murtumispaine [MPa] Jännityssuhde [MPa] Murtumis-paine [MPa] Kokonaan metalli 45 Lasi 2,75 50 1) 3,65 70 1) 3,65 73 Aramidi 2,35 47 3,10 60 1) 3,1 62 Hiili 2,35 47 2,35 47 2,35 47 Hybri-di 2) 2) 2)

Huom. 1: Todellinen vähimmäismurtumispaine. Lisäksi on tehtävä tämän liitteen 6.5 kohdan mukaiset laskelmat sen vahvistamiseksi, että myös vähimmäis-jännityssuhdetta koskevat vaatimukset täyttyvät.

Huom. 2: Jännityssuhteet ja murtumispaineet lasketaan tämän liitteen 6.5 kohdan mukaisesti.

Taulukko 6.4

Kaasupullon suunnittelun kelpoisuuskokeet

Testi ja viittaus liitteeseen Kaasupullon tyyppi CNG-1 CNG-2 CNG-3 CNG-4 A.12 Murtuminen X (6) X X X A.13 Ympäröivä lämpötila/paine X (6) X X X A.14 Happokoe X X X A.15 Tulikoe X X X X A.16 Puhkaisukoe X X X X A.17 Särönkestävyys X X X A.18 Fluage à haute température X X X A.19 Jännitysmurtuma X X X A.20 Pudotuskoe X X A.21 Läpäisevyys X A.24 Ylipaineensieto X X X X A.25 Pään vääntömomentti X A.27 Maakaasujaksokoe X A.6 Vuoto ennen murtumaa X X X A.7 Äärilämpötila/paine-jakso X X X X = vaaditaan.





Taulukko 6.5

Eräkohtaiset testit

Testi ja viittaus liitteeseen Kaasupullon tyyppi CNG-1 CNG-2 CNG-3 CNG-4 A.12 Murtuminen X X X X A.13 Ympäröivä lämpötila/paine X X X X A.1 Veto X X (8) X (8) A.2 Isku (teräs) X X (8) X (8) A.9.2 Pinnoite (7) X X X X X = vaaditaan.





Taulukko 6.6

Kriittiset tuotannontarkastuksen vaatimukset

Tyyppi CNG-1 CNG-2 CNG-3 CNG-4 Tarkastusvaatimus Kriittiset mitat X X X X Pintakäsittely X X X X Viat (ultraääni tai vastaava) X X X Metallipullojen ja -vuorausten kovuus X X X Hydrostaattinen kestävyyskoe X X X X Vuotokoe X Merkinnät X X X X X = vaaditaan.





Taulukko 6.7

Mallin muutokset

Testityyppi Mallin muutos Hydrostaattinen mur-tumiskoe A.12 Paineenvaihtelu ympäristön lämpötilassa A.13 Ympäristö A.14 Tuli A.15 Särönkestävyys A.17 Puhkaisukoe A.16 Jännitysmurtuma A.19 Viruminen korkeassa lämpötilassa A.18 Pudotuskoe A.20 Pään vääntömomenttia koskeva koe A.25 Läpäisevyys A.21 CNG-painevaihtelu A.27 Ylipa-neen sieto A.24 Kuidun valmistaja X X X (9) X (10) Metallipullon tai -vuorauksen materiaali X X X (9) X X (9) X X (9) Muovivuorauk-sen materiaali X X X (10) Kuitumateriaali X X X X X X X X (10) Hartsimateriaali X X X X Halkaisijan muutos ≤ 20 prosenttia X X Halkaisijan muutos > 20 prosenttia X X X X (9) X Pituuden muutos ≤ 50 prosenttia X X (11) Pituuden muutos > 50 prosenttia X X X (11) Käyttöpaineen muutos ≤ 20 prosenttia @ X X Pään muoto X X X (10) Aukon koko X X Pinnoitteen muutos X Pään malli X (10) Muutos valmistus-prosessissa X X Paineenrajoitus-laite X X X = vaaditaan. @ = Ainoastaan jos paksuus muuttuu suhteessa halkaisijaan ja/tai paine muuttuu.

7. TYYPIN CNG-1 METALLIPULLOT

7.1. Yleistä

Suunnitelmassa on määritettävä käyttöpaineella toimivan kaasupullon sellaisen särön suurin sallittu koko missä tahansa kaasupullon kohdassa, joka ei kasva kriittisen kokoiseksi määritellyn testikauden aikana tai käyttöiän aikana, jos seuraavaa testiajankohtaa ei ole määritelty. Vuoto ennen murtumaa -ominaisuuden määrittäminen on tehtävä A.6 kohdassa (lisäys A) määriteltyjen soveltuvien menettelyjen mukaisesti. Sallittu särön koko määritellään edellä olevan 6.15.2 kohdan mukaisesti.

Standardin ISO 9809 mukaisesti suunniteltujen ja kaikki sen vaatimukset täyttävien kaasupullojen on täytettävä vain edellä 6.3.2.4. kohdassa esitetyt materiaalitestivaatimukset ja 7.5 kohdassa esitetyt suunnittelun kelpoisuutta koskevat testivaatimukset lukuun ottamatta jäljempänä olevaa 7.5.2 ja 7.5.3. kohtaa.

7.2. Jännitysanalyysi

Kaasupullon sisäiset jännitykset lasketaan 2 MPa:n ja 20 MPa:n paineella, testipaineella ja suunnitelman mukaisella murtumispaineella. Laskelmissa on käytettävä soveltuvia analyysitekniikoita, joissa sovelletaan ohutkuoriteoriaa, jossa otetaan huomioon kuoren taipuminen tason ulkopuolelle määritettäessä jännitysten jakautumista kaulaan, siirtymäalueisiin ja kaasupullon lieriöosaan.

7.3. Valmistusta ja tuotantoa koskevat testivaatimukset

7.3.1. Yleistä

Alumiinikaasupullojen päitä ei saa sulkea muovausprosessilla. Teräspullojen pohjapäät, jotka on suljettu muovaamalla, on tarkastettava ainetta rikkomattomalla kokeella tai muulla vastaavalla kokeella, lukuun ottamatta standardin ISO 9809 mukaisesti suunniteltuja kaasupulloja. Metallia ei saa lisätä pään sulkemisprosessin yhteydessä. Jokaisen kaasupullon paksuus ja pintakäsittely on tarkastettava ennen pään muovausoperaatioita.

Pään muovauksen jälkeen kaasupullot lämpökäsitellään mallin osalta määritellyn kovuusluokan mukaisesti. Paikallinen lämpökäsittely ei ole sallittu.

Jos kannattimiksi toimitetaan suurinki, pohjarinki tai kiinnityskappaleet, niiden on oltava kaasupullon materiaalin kanssa yhteensopivasta materiaalista valmistettuja ja kiinnitetty lujasti jollain muulla menetelmällä kuin hitsaamalla, kovajuotoksella tai pehmeäjuotoksella.

7.3.2. Ainetta rikkomaton koe

Jokaiselle metallipullolle on tehtävä seuraavat testit:

a) jäljempänä olevan A.8 kohdan (lisäys A) mukainen kovuuskoe

b) standardin BS 5045, Osa 1, liite I, mukainen ultraäänikoe tai vastaavaksi osoitettu ainetta rikkomaton menetelmä, jolla varmistetaan, että suurin sallittu särön koko ei ylitä edellä 6.15.2. kohdan mukaisesti määritellyn mallin osalta määrättyä kokoa.

7.3.3. Hydrostaattinen painekoe

Jokaiselle valmiille kaasupullolle on tehtävä hydrostaattinen painekoe A.11 kohdan (lisäys A) mukaisesti.

7.4. Kaasupulloerää koskevat testit

Eräkohtaiset testit tehdään valmiille kaasupulloille, jotka edustavat normaalia tuotantoa ja joihin on kiinnitetty tunnistusmerkit. Jokaisesta erästä valitaan satunnaisesti kaksi kaasupulloa. Jos kaasupulloja testataan enemmän kuin mitä tässä liitteessä vaaditaan, kaikista tuloksista on raportoitava. Pulloilla tehdään vähintään seuraavat testit:

a) Erän materiaalitestit. Yhdelle kaasupullolle tai lämpökäsitellylle valmista kaasupulloa edustavalle näytteelle tehdään seuraavat testit: i) kriittisten mittojen vertaaminen malliin, ii) yksi A.1 kohdan (lisäys A) mukainen vetokoe, jossa noudatettava mallikohtaisia vaatimuksia, iii) teräspullojen osalta kolme A.2 kohdan (lisäys A) mukaista iskukoetta, joissa noudatettava edellä olevan 6.3.2.3. kohdan vaatimuksia iv) mikäli suojapinnoite kuuluu malliin, pinnoitteen testaus A.9.2 kohdan (lisäys A) mukaisesti. Kaikkiin kaasupulloihin, jotka ovat edustettuina erätesteissä ja jotka eivät täytä asetettuja vaatimuksia, sovelletaan edellä 6.16. kohdassa määriteltyjä menettelyjä. Jos pinnoite ei ole A.9.2 kohdan (lisäys A) mukainen, erä on tarkastettava 100-prosenttisesti, jotta vastaavalla tavalla vialliset kaasupullot voidaan poistaa. Kaikkien viallisten kaasupullojen pinnoite voidaan irrottaa ja asettaa uudelleen. Sen jälkeen toistetaan eräkohtainen pinnoitetesti.

b) Erän murtumiskokeet. Yksi kaasupullo on paineistettava hydrostaattisesti murtumiseen asti A.12 kohdan (lisäys A) mukaisesti. Jos murtumispaine on alempi kuin laskettu vähimmäismurtumispaine, noudatetaan edellä 6.16 kohdassa asetettuja menettelyjä.

c) Jaksoittainen paineenvaihtelukoe. Valmiille kaasupulloille tehdään paineenvaihtelukoe A.13 kohdan (lisäys A) mukaisesti seuraavasti määritellyllä testitiheydellä: i) Jokaisesta erästä valitulle yhdelle kaasupullolle tehdään paineenvaihteluja sellainen määrä, joka on yhteensä 1 000 kertaa vuosina ilmaistu käyttöikä siten, että jaksoja on vähintään 15 000. ii) Mikäli 10:stä yhden malliryhmän (eli samat materiaalit ja prosessit) peräkkäisestä tuotantoerästä yksikään edellä i kohdassa tarkoitetulla paineenvaihtelukokeella testattu kaasupullo ei vuoda tai murru ennen sellaista vaihtelumäärää, joka on 1 500 kertaa vuosina ilmaistu käyttöikä (vähintään 22 500 jaksoa), paineenvaihtelukoe voidaan tehdä jatkossa vain yhdelle kaasupullolle joka viidennestä tuotantoerästä. iii) Mikäli 10:stä yhden malliryhmän peräkkäisestä tuotantoerästä yksikään edellä i kohdassa tarkoitetulla paineenvaihtelukokeella testattu kaasupullo ei vuoda tai murru ennen sellaista vaihtelumäärää, joka on 2 000 kertaa vuosina ilmaistu käyttöikä (vähintään 30 000 jaksoa), paineenvaihtelukoe voidaan tehdä jatkossa vain yhdelle kaasupullolle joka kymmenennestä tuotantoerästä. iv) Jos edellisestä tuotantoerästä on kulunut yli 6 kuukautta, seuraavaan tuotantoerään kuuluvalle kaasupullolle on tehtävä paineenvaihtelukoe, jotta edellä ii tai iii kohdassa tarkoitettu harvennettu eräkohtaisten testien tiheys voidaan säilyttää. v) Mikäli edellä ii tai iii kohdassa tarkoitetun harvennetun testiohjelman mukaisesti testattu kaasupullo ei saavuta vaadittua paineenvaihtelumäärää (vähintään 22 500 tai 30 000 painejaksoa), eräkohtaisen paineenvaihtelukokeen suorittamistiheys on palautettava i kohdan mukaiseksi vähintään 10 tuotantoerän ajaksi, jotta edellä ii tai iii kohdassa tarkoitettu harvennettu eräkohtaisten paineenvaihtelukokeiden tiheys voidaan ottaa uudelleen käyttöön. vi) Mikäli joku edellä i, ii tai iii kohdassa tarkoitettu kaasupullo ei täytä vaihtelujen määrää koskevaa vähimmäisvaatimusta, joka on 1 000 vaihtelua kertaa määritelty käyttöikä vuosina (vähintään 15 000 jaksoa), epäonnistumisen syy on selvitettävä ja korjattava 6.16. kohdassa asetettujen menettelyjen mukaisesti. Paineenvaihtelukoe suoritetaan sen jälkeen kolmella muulla erään kuuluvalla kaasupullolla. Jos joku näistä kaasupulloista ei täytä paineenvaihtelujen määrää koskevaa vähimmäisvaatimusta, joka on 1 000 vaihtelua kertaa määritelty käyttöikä vuosina, erä on hylättävä.

7.5. Kaasupullon suunnittelun kelpoisuustestit

7.5.1. Yleistä

Kelpoisuustestit tehdään valmiille kaasupulloille, jotka edustavat normaalia tuotantoa ja joihin on kiinnitetty tunnistusmerkit. Valinta, näyttö ja tulosten raportointi tehdään edellä olevan 6.13. kohdan mukaisesti.

7.5.2. Hydrostaattisella paineella tehty murtumiskoe

Kolme edustavaa kaasupulloa paineistetaan hydrostaattisesti murtumiseen asti A.12 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti. Kaasupullon murtumispaineen on oltava enemmän kuin mallia koskevassa jännitysanalyysissa laskettu vähimmäismurtumispaine ja vähintään 45 MPa.

7.5.3. Paineenvaihtelukoe ympäröivässä lämpötilassa

Kahdelle valmiille kaasupullolle tehdään paineenvaihtelukoe ympäröivässä lämpötilassa A.13 kohdan (lisäys A) mukaisesti murtumiseen asti tai siten, että jaksoja on vähintään 45 000. Kaasupullot eivät saa puhjeta, ennen kuin jaksoja on 1 000 kertaa määritelty käyttöikä vuosina. Kaasupullot, jotka kestävät sellaisen määrän jaksoja, joka on yli 1 000 jaksoa kertaa määritelty käyttöikä vuosina, saavat pettää vuotamalla, eivät murtumalla. Kaasupullot, jotka eivät vioitu 45 000 jakson kuluessa, on tuhottava joko jatkamalla paineenvaihtelua, kunnes ne puhkeavat, tai paineistamalla ne hydrostaattisesti murtumiseen asti. Jaksojen määrä ennen puhkeamista ja särön lähtöpaikan sijainti on kirjattava muistiin.

7.5.4. Tulikoe

Testit on suoritettava A.15 kohdan (lisäys A) mukaisesti ja niiden tulosten on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukaisia.

7.5.5. Puhkaisukoe

Testi on suoritettava A.16 kohdan (lisäys A) mukaisesti ja sen tulosten on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukaisia.

7.5.6. Vuoto ennen murtumaa -ominaisuus

Kaasupullomalleille, jotka eivät kestä yli 45 000:tta painejaksoa testattaessa edellä 7.5.3 kohdan mukaisesti, suoritetaan vuoto ennen murtumaa -testit A.6 kohdan mukaisesti ja testien tulosten on oltava siinä esitettyjen vaatimusten mukaisia.

8. TYYPIN CNG-2 KAASUPULLOT, JOIDEN LIERIÖOSA ON PÄÄLLYSTETTY

8.1. Yleistä

Tämän kaasupullotyypin malli käyttäytyy paineistuksen aikana siten, että komposiittipäällysteen ja metallivuorauksen liikkuminen on lineaarisesti päällekkäistä. Tässä liitteessä ei määritellä tiettyä suunnittelumenetelmää erilaisista valmistustekniikoista johtuen.

Vuoto ennen murtumaa -ominaisuuden määrittäminen on tehtävä A.6 kohdassa (lisäys A) määriteltyjen soveltuvien menettelyjen mukaisesti. Sallittu särön koko määritellään edellä olevan 6.15.2 kohdan mukaisesti.

8.2. Suunnitteluvaatimukset

8.2.1. Metallivuoraus

Metallivuorauksen todellisen murtumispaineen on oltava vähintään 26 MPa.

8.2.2. Komposiittipäällyste

Kuitujen vetojännityksen on oltava edellä olevan 6.5. kohdan vaatimusten mukainen.

8.2.3. Jännitysanalyysi

Komposiittimateriaalissa ja vuorauksessa olevat jännitykset esijännityksen jälkeen on laskettava. Laskelmissa käytettävät paineet ovat nolla, 2 MPa, 20 MPa, testipaine ja suunnitelman mukainen murtumispaine. Laskelmissa on käytettävä soveltuvia analyysitekniikoita, joissa sovelletaan ohutkuoriteoriaa, jossa otetaan huomioon vuorauksen epälineaarisen materiaalin käyttäytyminen määritettäessä jännitysten jakautuminen kaulaan, siirtymäalueisiin ja vuorauksen lieriömäiseen osaan.

Malleissa, joissa käytetään armeerausmenetelmää esijännityksen aikaansaamiseksi, on laskettava rajat, joiden sisällä armeerauspaineen on oltava.

Malleissa, joissa käytetään valvottua jännityspuolausta esijännityksen aikaansaamiseksi, on laskettava suorituslämpötila, kunkin komposiittikerroksen osalta vaadittu jännitys ja syntyvä esijännitys vuorauksessa.

8.3. Valmistusta koskevat vaatimukset

8.3.1. Yleistä

Komposiittipullo valmistetaan vuorauksesta, joka päällystetään puolaamalla sen ympärille jatkuvaa filamenttikuitua. Filamenttikuidun puolausoperaation on oltava tietokoneella tai mekaanisesti valvottu. Filamenttikuidut asetetaan valvotulla jännityksellä puolaamisen aikana. Kun puolaus on saatu valmiiksi, kovetetaan kuumakovettuvat hartsit noudattamalla ennalta määrättyä ja valvottua aika-lämpötila-käyrää.

8.3.2. Vuoraus

Metallivuoraus on valmistettava edellä 7.3. kohdassa esitettyjen soveltuvaa vuoraustyyppiä koskevien vaatimusten mukaisesti.

Päällyste

Kaasupullot on valmistettava filamenttikuidun puolauskoneessa. Tärkeitä muuttujia on seurattava puolauksen aikana sen varmistamiseksi, että ne pysyvät sallituissa toleransseissa, ja ne kirjataan puolausrekisteriin. Muuttujia voivat olla esimerkiksi seuraavat (luettelo ei ole täydellinen):

a) kuitutyyppi, koko mukaan luettuna,

b) kyllästymistapa,

c) puolausjännitys,

d) puolausnopeus,

e) katkokuituhahtuvien määrä,

f) nauhan leveys,

g) hartsin tyyppi ja koostumus,

h) hartsin lämpötila,

i) vuorauksen lämpötila.

8.3.3.1. Kuumakovettuvan hartsin kovettaminen

Käytettäessä kuumakovettuvaa hartsia hartsi kovetetaan filamenttikuidun puolauksen jälkeen. Kovettamisen aikana kirjataan muistiin kovetusjakso (eli aika-lämpötila-tiedot).

Kovettumislämpötilaa valvotaan, eikä se saa vaikuttaa vuorauksen materiaaliominaisuuksiin. Alumiinivuorattujen kaasupullojen kovettamislämpötila on enintään 177 °C.

8.3.4. Armeeraus

Mikäli armeerausta käytetään, se on suoritettava ennen hydrostaattista painekoetta. Armeerauspaineen on oltava edellä 8.2.3. kohdassa asetetuissa rajoissa, ja valmistajan on määritettävä menetelmä, jolla varmistetaan asianmukainen paine.

8.4. Tuotantoa koskevat testivaatimukset

8.4.1. Ainetta rikkomaton koe

Ainetta rikkomattomat kokeet on tehtävä tunnustetun ISO-standardin tai muun vastaavan standardin mukaisesti. Jokaiselle metallivuoraukselle on tehtävä seuraavat testit:

a) jäljempänä olevan A.8 kohdan (lisäys A) mukainen kovuuskoe,

b) standardin BS 5045, Osa 1, liite I, mukainen ultraäänikoe tai vastaavaksi osoitettu ainetta rikkomaton menetelmä, jolla varmistetaan, että suurin särön koko ei ylitä mallin osalta määrättyä kokoa.

8.4.2. Hydrostaattinen painekoe

Jokaiselle valmiille kaasupullolle on tehtävä hydrostaattinen painekoe A.11 kohdan (lisäys A) mukaisesti. Valmistajan on määriteltävä soveltuva pysyvän tilavuuslaajentumisen raja käytetyn testipaineen osalta, mutta missään tapauksessa pysyvä laajentuminen ei saa ylittää 5:ttä prosenttia testipaineessa tapahtuvasta kokonaistilavuuslaajentumisesta. Kaasupullot, jotka eivät täytä määriteltyä hylkäysrajaa, hylätään ja joko tuhotaan tai käytetään eräkohtaisiin testitarkoituksiin.

8.5. Kaasupulloerää koskevat testit

8.5.1. Yleistä

Eräkohtaiset testit tehdään valmiille kaasupulloille, jotka edustavat normaalia tuotantoa ja joihin on kiinnitetty tunnistusmerkit. Jokaisesta erästä valitaan satunnaisesti kaksi kaasupulloa tai kaasupullo ja vuoraus tilanteen mukaan. Jos kaasupulloja testataan enemmän kuin mitä tässä liitteessä vaaditaan, kaikista tuloksista on raportoitava. Pulloilla tehdään vähintään seuraavat testit:

Jos päällysteessä havaitaan vikoja ennen armeerausta tai hydrostaattisen painekokeen tekemistä, päällyste voidaan poistaa kokonaan ja vaihtaa.

a) Erän materiaalitestit. Yhdelle kaasupullolle tai vuoraukselle taikka lämpökäsitellylle valmista kaasupulloa edustavalle näytteelle tehdään seuraavat testit: i) kriittisten mittojen vertaaminen malliin, ii) yksi A.1 kohdan (lisäys A) mukainen vetokoe, jossa noudatettava mallikohtaisia vaatimuksia, iii) teräsvuorausten osalta kolme A.2 kohdan (lisäys A) mukaista iskukoetta, joissa noudatettava mallin mukaisia vaatimuksia, iv) mikäli suojapinnoite kuuluu malliin, pinnoitteen testaus A.9.2 kohdan (lisäys A) mukaisesti; sen on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukainen. Kaikkiin erätesteissä testattuihin kaasupulloihin tai vuorauksiin, jotka eivät täytä asetettuja vaatimuksia, sovelletaan edellä 6.16. kohdassa määriteltyjä menettelyjä. Jos pinnoite ei ole A.9.2 kohdan (lisäys A) mukainen, erä on tarkastettava 100-prosenttisesti, jotta vastaavalla tavalla vialliset kaasupullot voidaan poistaa. Kaikkien viallisten kaasupullojen pinnoite voidaan irrottaa käyttämällä menetelmää, joka ei riko komposiittipäällystettä, ja ne voidaan pinnoittaa uudelleen. Sen jälkeen toistetaan eräkohtainen pinnoitetesti.

b) Erän murtumistesti. Yksi kaasupullo testataan edellä olevan 7.4.b kohdan vaatimusten mukaisesti.

c) Jaksoittainen paineenvaihtelukoe. Suoritetaan edellä olevan 7.4.c kohdan vaatimusten mukaisesti.

8.6. Kaasupullon suunnittelun kelpoisuustestit

8.6.1. Yleistä

Kelpoisuustestit tehdään kaasupulloille, jotka edustavat normaalia tuotantoa ja joihin on kiinnitetty tunnistusmerkit. Valinta, näyttö ja tulosten raportointi tehdään edellä olevan 6.13. kohdan mukaisesti.

8.6.2. Hydrostaattisella paineella tehty murtumiskoe

a) Yksi vuoraus murretaan hydrostaattisella paineella A.12 kohdan (lisäys A) mukaisesti. Murtumispaineen on oltava suurempi kuin vuorausmallin osalta määritelty vähimmäismurtumispaine.

b) Kolme kaasupulloa on paineistettava hydrostaattisesti murtumiseen asti A.12 kohdan (lisäys A) mukaisesti. Kaasupullojen murtumispaineiden on oltava suurempia kuin mallikohtaisessa jännitysanalyysissa määritellyt vähimmäismurtumispaineet taulukon 6.3 mukaisesti, ja joka tapauksessa suuremmat tai yhtä suuret kuin arvo, joka tarvitaan edellä 6.5 kohdassa tarkoitettujen jännityssuhdevaatimusten täyttämiseen.

8.6.3. Paineenvaihtelukoe ympäröivässä lämpötilassa

Kahdelle valmiille kaasupullolle tehdään paineenvaihtelukoe ympäröivässä lämpötilassa A.13 kohdan (lisäys A) mukaisesti murtumiseen asti tai siten, että painejaksoja on vähintään 45 000. Kaasupullot eivät saa murtua, ennen kuin vaihteluita on tehty 1 000 kertaa määritelty käyttöikä vuosina. Kaasupullot, jotka kestävät sellaisen määrän vaihteluita, joka on yli 1 000 jaksoa kertaa määritelty käyttöikä vuosina, voivat pettää vuotamalla, eivät murtumalla. Kaasupullot, jotka eivät vioitu 45 000 jakson kuluessa, on tuhottava joko jatkamalla paineenvaihtelua, kunnes ne pettävät, tai paineistamalla ne hydrostaattisesti murtumiseen asti. Kaasupullot, jotka kestävät yli 45 000 jaksoa, saavat pettää murtumalla. Painejaksojen määrä ennen puhkeamista ja särön lähtöpaikan sijainti on kirjattava muistiin.

8.6.4. Happokoe

Yksi kaasupullo on testattava A.14 kohdan (lisäys A) mukaisesti ja sen on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukainen. Tämän liitteen tiedoksi annettavaan lisäykseen H sisältyy vapaaehtoinen ympäristötesti.

8.6.5. Tulikoe

Valmiit kaasupullot on testattava A.15 kohdan (lisäys A) mukaisesti ja niiden on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukaisia.

8.6.6. Puhkaisukoe

Yksi kaasupullo on testattava A.16 kohdan (lisäys A) mukaisesti ja sen on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukainen.

8.6.7. Särönkestävyyskokeet

Yksi valmis kaasupullo on testattava A.17 kohdan (lisäys A) mukaisesti ja sen on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukainen.

8.6.8. Viruminen korkeassa lämpötilassa

Malleissa, joissa hartsin lasiutumislämpötila ei ylitä suunnittelumateriaalin enimmäislämpötilaa vähintään 20 °C:lla, yksi kaasupullo on testattava A.18 kohdan (lisäys A) mukaisesti ja sen on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukainen.

8.6.9. Nopeutettu jännitysmurtumakoe

Yksi valmis kaasupullo on testattava A.19 kohdan (lisäys A) mukaisesti ja sen on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukainen.

8.6.10. Vuoto ennen murtumaa -ominaisuus

Kaasupullomalleille, jotka eivät kestä yli 45 000:tta painejaksoa testattaessa edellä 8.6.3 kohdan mukaisesti, suoritetaan vuoto ennen murtumaa -testit A.6 kohdan mukaisesti, ja niiden on oltava siinä esitettyjen vaatimusten mukaisia.

8.6.11. Paineenvaihtelukoe äärilämpötilassa

Yksi valmis kaasupullo on testattava A.7 kohdan (lisäys A) mukaisesti ja sen on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukainen.

9. TYYPIN CNG-3 KOKONAAN PÄÄLLYSTETYT KAASUPULLOT

9.1. Yleistä

Tämä kaasupullotyyppi käyttäytyy paineistuksen aikana siten, että komposiittipäällysteen ja vuorauksen liikkeet ovat päällekkäisiä. Tässä liitteessä ei määritellä tiettyä suunnittelumenetelmää erilaisista valmistustekniikoista johtuen. Vuoto ennen murtumaa -ominaisuuden määrittäminen on suoritettava A.6 kohdassa (lisäys A) määriteltyjen soveltuvien menettelyjen avulla. Sallittu särön koko määritellään edellä olevan 6.15.2 kohdan mukaisesti.

9.2. Suunnitteluvaatimukset

9.2.1. Metallivuoraus

Vuorauksessa nollapaineella ja 15 °C:n lämpötilassa olevat puristusjännitykset eivät saa aiheuttaa vuorauksen vääntymistä tai rypistymistä.

9.2.2. Komposiittipäällyste

Kuitujen vetojännityksen on oltava edellä olevan 6.5. kohdan vaatimusten mukainen.

9.2.3. Jännitysanalyysi

Kaasupullon tangentiaaliset ja pitkittäissuuntaiset jännitykset komposiittimateriaalissa ja vuorauksessa paineistamisen jälkeen on laskettava. Laskelmissa käytettävät paineet ovat nollapaine, käyttöpaine, 10 prosenttia käyttöpaineesta, testipaine ja suunnitelman mukainen murtumispaine. Rajat, joiden sisällä armeerauspaineen on oltava, on laskettava; laskelmissa on käytettävä soveltuvia analyysitekniikoita, joissa käytetään ohutkuoriteoriaa, jossa otetaan huomioon vuorauksen epälineaarisen materiaalin käyttäytyminen määritettäessä jännitysten jakautuminen kaulaan, siirtymäalueisiin ja vuorauksen lieriöosaan.

9.3. Valmistusta koskevat vaatimukset

Valmistusta koskevat vaatimukset ovat edellä olevan 8.3. kohdan mukaisia lukuun ottamatta sitä, että päällysteeseen on sisällytettävä myös spiraalimaisesti kierrettyjä filamenttikuituja.

9.4. Tuotantoa koskevat testivaatimukset

Tuotannon testausta koskevat vaatimukset on esitetty edellä 8.4. kohdassa.

9.5. Kaasupulloerää koskevat testit

Erätestien on oltava edellä olevan 8.5. kohdan vaatimusten mukaisia.

9.6. Kaasupullon suunnittelun kelpoisuustestit

Kaasupullon suunnittelun kelpoisuustestit on suoritettava edellä olevan 8.6 kohdan ja jäljempänä olevan 9.6.1 kohdan mukaisesti, lukuun ottamatta sitä, että edellä 8.6. kohdassa tarkoitettua vuorauksen murtumistestiä ei vaadita.

9.6.1. Pudotuskoe

Yhdelle tai useammalle valmiille kaasupullolle on tehtävä pudotuskoe A.30 kohdan (lisäys A) mukaisesti.

10. TYYPIN CNG-4 KAASUPULLOT, JOTKA ON VALMISTETTU KOKONAAN KOMPOSIITTIMATERIAALISTA

10.1. Yleistä

Tässä liitteessä ei määritellä mitään tiettyä menetelmää polymeerivuorattujen kaasupullojen suunnittelemiseksi mahdollisten kaasupullomallien moninaisuuden vuoksi.

10.2. Suunnitteluvaatimukset

Suunnittelulaskelmia on käytettävä mallin soveltuvuuden perustelemiseksi. Kuitujen vetojännitysten on oltava edellä olevan 6.5. kohdan vaatimusten mukaisia.

Edellä olevien 6.10.2. tai 6.10.3 kohdan mukaisia kartiokierteitä tai suoria kierteitä on käytettävä metallipäissä.

Kierrekorkilla avattavien metallipäiden on voitava kestää 500 Nm:n vääntövoima ilman että liitos muusta kuin metallista valmistettuun vuoraukseen rikkoutuu. Metallipäät, jotka on liitetty muusta kuin metallista valmistettuun vuoraukseen, on valmistettava materiaalista, joka soveltuu tämän liitteen 4 kohdassa määriteltyihin käyttöolosuhteisiin.

10.3. Jännitysanalyysi

Kaasupullon tangentiaaliset ja pitkittäissuuntaiset jännitykset komposiittimateriaalissa ja vuorauksessa on laskettava. Laskelmissa käytettävät paineet ovat nolla, käyttöpaine, testipaine ja suunnitelman mukainen murtumispaine. Laskelmissa on käytettävä soveltuvia analyysitekniikoita, joilla osoitetaan jännityksen jakautuminen kaasupullon eri kohtiin.

10.4. Valmistusta koskevat vaatimukset

Valmistusta koskevat vaatimukset ovat edellä olevan 8.3 kohdan mukaisia lukuun ottamatta sitä, että kuumakovettuvien hartsien kovettumislämpötilan on oltava vähintään 10 °C muovivuorauksen pehmenemislämpötilan alapuolella.

10.5. Tuotantoa koskevat testivaatimukset

10.5.1. Hydrostaattinen painekoe

Jokaiselle valmiille kaasupullolle on tehtävä hydrostaattinen painekoe A.11 kohdan (lisäys A) mukaisesti. Valmistajan on määriteltävä soveltuvat kimmolaajentumisen rajat käytettävällä testipaineella, mutta yhdenkään kaasupullon kimmolaajentuminen ei saa missään tapauksessa ylittää erän keskiarvoa yli 10 prosentilla. Kaasupullot, jotka eivät läpäise määriteltyä hylkäysrajaa, hylätään ja joko tuhotaan tai käytetään eräkohtaisiin test