FI Euroopan unionin virallinen lehti L 335/1

Vain alkuperäiset UN/ECE:n tekstit ovat kansainvälisen julkisoikeuden mukaan sitovia. Tämän säännön asema ja voimaantulopäivä on hyvä tarkastaa UN/ECE:n asiakirjan TRANS/WP.29/343 viimeisimmästä versiosta. Asiakirja saatavana osoitteessa: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomission (UN/ECE) sääntö nro 13-H – Henkilöautojen jarrulaitteiden hyväksyntää koskevat yhdenmukaiset määräykset [2015/2364]

Sisältää kaiken voimassa olevan tekstin seuraaviin asti:

Täydennys 16 säännön alkuperäiseen versioon – Voimaantulopäivä: 15. kesäkuuta 2015

SISÄLTÖ

SÄÄNTÖ

1. Soveltamisala

2. Määritelmät

3. Hyväksynnän hakeminen

4. Hyväksyntä

5. Vaatimukset

6. Testit

7. Ajoneuvotyypin tai jarrujärjestelmän muuttaminen ja hyväksynnän laajentaminen

8. Tuotannon vaatimustenmukaisuus

9. Seuraamukset vaatimustenmukaisuudesta poikkeavasta tuotannosta

10. Tuotannon lopettaminen

11. Hyväksyntätesteistä vastaavien teknisten tutkimuslaitosten sekä tyyppihyväksyntäviranomaisen nimet ja osoitteet

12. Siirtymämääräykset

LIITTEET

1 Ilmoitus

Lisäys – Luettelo ajoneuvoa koskevista tiedoista säännön nro 90 mukaista hyväksyntää varten

2 Hyväksyntämerkit

3 Jarrutustestit ja jarrujärjestelmien teho

Lisäys – Akun varaustilan seurantaa koskeva menettely

4 Energialähteitä ja energianvarastointilaitteita (energiavaraajia) koskevat määräykset

5 Jarrutusvoiman jakautuminen ajoneuvon akseleille

Lisäys 1 – Pyörien lukkiutumisjärjestystä koskeva testimenettely

Lisäys 2 – Pyörämomentin testausmenettely

6 Lukkiutumisenestojärjestelmillä varustettuja ajoneuvoja koskevat testivaatimukset

Lisäys 1 – Symbolit ja niiden selitykset

Lisäys 2 – Pitokyvyn hyödyntäminen

Lisäys 3 – Teho kitkakertoimeltaan erilaisilla pinnoilla

Lisäys 4 – Pienen kitkakertoimen pinnan valintamenetelmä

7 Menetelmä jarrupäällysteiden testaamiseksi inertiadynamometrillä

8 Kompleksisten elektronisten ajoneuvonhallintajärjestelmien turvallisuutta koskevat erityisvaatimukset

9 Elektroninen ajonvakautusjärjestelmä ja hätäjarrutehostin

Lisäys 1 – Dynaamisen ajovakauden simuloinnin käyttö

Lisäys 2 – Dynaamisen ajovakauden simulointityökalu ja sen validointi

Lisäys 3 – Ajoneuvon ajonvakautustoiminnon simulointityökalun testausseloste

Lisäys 4 – Arvojen F ABS ja a ABS määrittäminen

Lisäys 5 – Hätäjarrutehostimen tiedonkäsittely

1. SOVELTAMISALA

1.1 Tätä sääntöä sovelletaan luokkien M1 ja N1 ajoneuvojen jarrulaitteisiin (1).

1.2 Tätä sääntöä ei sovelleta 1.2.1 ajoneuvoihin, joiden rakenteellinen nopeus on enintään 25 km/h, 1.2.2 vammaisille kuljettajille tarkoitettuihin ajoneuvoihin.

2. MÄÄRITELMÄT

Tässä säännössä sovelletaan seuraavia määritelmiä:

2.1 ’Ajoneuvon hyväksynnällä’ tarkoitetaan ajoneuvotyypin hyväksyntää jarrulaitteiden osalta.

2.2 ’Ajoneuvotyypillä’ tarkoitetaan sellaisia ajoneuvoja, jotka eivät merkittävästi eroa toisistaan seuraavien olennaisten ominaisuuksien osalta: 2.2.1 enimmäismassa, sellaisena kuin se määritellään kohdassa 2.11; 2.2.2 massan jakautuminen akseleille; 2.2.3 suurin rakenteellinen nopeus; 2.2.4 erityyppinen jarrulaitteisto, erityisesti se, onko perävaunu varustettu jarrulaitteistolla tai onko käytössä sähköjarrujärjestelmä; 2.2.5 moottorin tyyppi; 2.2.6 vaihteiden lukumäärä ja välityssuhteet; 2.2.7 vetopyörästön välityssuhteet; 2.2.8 renkaiden mitat.

2.3 ’Jarrulaitteistolla’ tarkoitetaan niiden osien yhdistelmää, joiden toimintatarkoituksena on vähentää liikkuvan ajoneuvon nopeutta asteittain, saada ajoneuvo pysähtymään tai pitää se paikallaan, jos se on jo pysäytetty; nämä toiminnot eritellään jäljempänä kohdassa 5.1.2. Laitteistoon on kuuluttava jarrun hallintalaite, voimansiirto ja itse jarrut.

2.4 ’Hallintalaitteella’ tarkoitetaan kuljettajan suoraan käyttämää järjestelmän osaa, jonka avulla voimansiirtoon välitetään jarrutukseen tai sen hallintaan tarvittava energia. Tämä energia voi olla kuljettajan omaa lihasvoimaa, kuljettajan hallitsemaa toisesta lähteestä tuotettua energiaa tai edellä lueteltuja energioita yhdistämällä saatua energiaa.

2.5 ’Voimansiirrolla’ tarkoitetaan hallintalaitteen ja jarrun välissä sijaitsevien komponenttien yhdistelmää, joka liittää hallintalaitteen ja jarrun toiminnallisesti yhteen. Voimansiirto voi olla mekaaninen, hydraulinen, pneumaattinen, sähköinen tai näiden yhdistelmä. Jos jarrutusvoima saadaan kuljettajasta riippumattomasta energianlähteestä tai sen avustamana, myös järjestelmässä olevan varaenergian katsotaan olevan voimansiirron osa. Voimansiirrolla on kaksi toisistaan riippumatonta tehtävää: ohjauksen välitys ja energian välitys. Kun ilmaisua ’voimansiirto’ käytetään tässä säännössä yksinään, sillä tarkoitetaan sekä ’ohjauksen välitystä’ että ’energian välitystä’. 2.5.1 ’Ohjauksen välityksellä’ tarkoitetaan voimansiirron komponenttien yhdistelmää, jolla hallitaan jarrujen toimintaa, hallintatoiminto ja tarvittavat energiavarastot mukaan luettuina. 2.5.2 ’Energian välityksellä’ tarkoitetaan niiden komponenttien yhdistelmää, joilla syötetään jarruihin tarvittava energia, jarrujen toimintaa varten tarvittavat energiavarastot mukaan luettuina.

2.6 ’Jarrulla’ tarkoitetaan osaa, jossa ajoneuvon liikettä vastustavat voimat tuotetaan. Se voi olla rakenteeltaan kitkajarru (jolloin jarrutukseen tarvittavat voimat syntyvät kahden toistensa suhteen liikkuvan osan välisestä kitkasta), sähköjarru (jolloin jarrutukseen tarvittavat voimat syntyvät kahden toistensa suhteen liikkuvan, mutta toisistaan erillään olevan osan sähkömagneettisen vuorovaikutuksen tuottamana), fluidijarru (jolloin jarrutukseen tarvittavat voimat syntyvät kahden toistensa suhteen liikkuvan osan välissä olevan väliaineen kautta) tai moottorijarru (jolloin jarrutusvoimat syntyvät moottorin kehittämän hallitusti lisääntyvän jarrutusvaikutuksen siirtämisestä pyöriin).

2.7 ’Eri jarrulaitteistotyypeillä’ tarkoitetaan laitteistoja, jotka eroavat toisistaan esimerkiksi seuraavilta olennaisilta osilta: 2.7.1 laitteistojen komponenttien ominaisuudet ovat erilaiset; 2.7.2 jonkin komponentin materiaalin ominaisuudet tai sen muoto tai koko ovat erilaisia; 2.7.3 laitteiston kokoonpano on erilainen.

2.8 ’Jarrulaitteiston komponentilla’ tarkoitetaan yhtä niistä erillisistä komponenteista, jotka yhdistettyinä muodostavat jarrulaitteiston.

2.9 ’Portaattomasti säädettävällä jarrutuksella’ tarkoitetaan jarrutusta, jonka aikana – laitteiden normaalilla toiminta-alueella ja jarrujen käytön aikana (katso kohta 2.16) – 2.9.1 kuljettaja voi milloin tahansa lisätä tai vähentää jarrutusvoimaa hallintalaitetta käyttämällä; 2.9.2 jarrutusvoima vaihtelee suhteellisesti hallintalaitteeseen kohdistuvan toiminnan mukaan (monotoninen toiminta); 2.9.3 jarrutusvoimaa voidaan helposti säädellä riittävällä tarkkuudella.

2.10 ’Kuormitetulla ajoneuvolla’ tarkoitetaan ajoneuvoa, joka on kuormitettu sen enimmäismassaan, jollei toisin ole ilmoitettu.

2.11 ’Enimmäismassalla’ tarkoitetaan ajoneuvon valmistajan ilmoittamaa, ajoneuvon suurinta teknisesti sallittua massaa (tämä massa voi olla suurempi kuin kansallisten viranomaisten vahvistama sallittu enimmäismassa).

2.12 ’Massan jakautumisella akseleille’ tarkoitetaan painovoiman aiheuttamien ajoneuvon massaan ja/tai sisältöön kohdistuvien vaikutusten jakautumista akseleiden kesken.

2.13 ’Pyörä- tai akselikuormituksella’ tarkoitetaan pyörän tai akselin pyörien ja niiden kanssa kosketuksissa olevan tienpinnan välistä pystysuoraa staattista voimaa.

2.14 ’Suurimmalla staattisella pyörä- tai akselikuormituksella’ tarkoitetaan staattista pyörä- tai akselikuormitusta ajoneuvon ollessa kuormitettu.

2.15 ’Varastoitua energiaa käyttävällä hydraulisella jarrulaitteistolla’ tarkoitetaan jarrulaitteistoa, jossa energia tuotetaan paineistetun väliaineen avulla ja varastoidaan yhteen tai useampaan varaajaan, joihin syötetään painetta yhdestä tai useammasta pumpusta, joista jokaiseen on asennettu laite paineen rajoittamiseksi tiettyyn enimmäisarvoon. Valmistajan on ilmoitettava tämä suurin arvo.

2.16 ’Käytöllä’ tarkoitetaan sekä hallintalaitteen kytkemistä toimintaan että sen vapauttamista.

2.17 ’Sähköisellä hyötyjarrutuksella’ tarkoitetaan jarrujärjestelmää, jonka avulla ajoneuvon liike-energia muutetaan sähköenergiaksi hidastumisen aikana. 2.17.1 ’Sähköisen hyötyjarrutuksen hallintalaitteella’ tarkoitetaan laitetta, jolla ohjataan sähköisen hyötyjarrujärjestelmän toimintaa. 2.17.2 ’Luokan A sähköisellä hyötyjarrujärjestelmällä’ tarkoitetaan sähköistä hyötyjarrujärjestelmää, joka ei ole osa käyttöjarrujärjestelmää. 2.17.3 ’Luokan B sähköisellä hyötyjarrujärjestelmällä’ tarkoitetaan sähköistä hyötyjarrujärjestelmää, joka on osa käyttöjarrujärjestelmää. 2.17.4 ’Sähkölatauksen tilalla’ tarkoitetaan ajovoima-akkuun varastoidun sähköenergian määrän ja kyseiseen ajoakkuun varastoitavissa olevan sähköenergian enimmäismäärän välistä hetkellistä suhdetta. 2.17.5 ’Ajovoima-akulla’ tarkoitetaan kaikkia akkuja, jotka sisältävät ajoneuvon ajomoottorien toimintaan tarvittavaa energiaa.

2.18 ’Vaiheistettua jarrutusta’ voidaan käyttää, kun kahta tai useampaa jarrutuslähdettä käytetään samasta hallintalaitteesta niin, että yhtä jarrutuslähdettä käytetään ensisijaisesti ja toinen jarrutuslähde tai toiset jarrutuslähteet saadaan käyttöön vasta, kun hallintalaitteeseen kohdistetaan enemmän liikettä.

2.19 ’Nimellisarvolla’ tarkoitetaan jarrulaitteiden tehon määritelmiä, joilla arvotetaan jarrujärjestelmän siirtotoiminto vertaamalla yksittäisten ajoneuvojen lähtö- ja tulotehoja. 2.19.1 ’Nimellisarvo’ määritellään tyyppihyväksynnässä osoitettavaksi ominaisuudeksi, joka ilmoittaa yksittäisen ajoneuvon jarrutustehon ja jarrutuksen tulotehon välisen suhteen.

2.20 ’Automaattisesti ohjatulla jarrutuksella’ tarkoitetaan kompleksiseen elektroniseen ohjausjärjestelmään kuuluvaa toiminnetta, jossa jarrujärjestelmän tai jarrujärjestelmien tai tiettyjen akselien jarrujen käyttämisellä on tarkoitus hidastaa ajoneuvoa kuljettajan toiminnan kautta tai sitä ilman ajoneuvon antamien tietojen automaattisen arvioinnin perusteella.

2.21 ’Selektiivisellä jarrutuksella’ tarkoitetaan kompleksisen sähköisen hallintajärjestelmän toimintoa, jossa yksittäiset jarrut tulevat käyttöön automaattisesti ja ajoneuvon hidastuminen on toissijaista ajoneuvon käyttäytymisen muuttamiseen nähden.

2.22 ’Jarrutussignaalilla’ tarkoitetaan logiikkasignaalia, joka ilmoittaa tämän säännön kohdassa 5.2.22 määritellystä jarrujen aktivoinnista.

2.23 ’Hätäjarrutussignaalilla’ tarkoitetaan logiikkasignaalia, joka ilmoittaa tämän säännön 5.2.23 määritellystä hätäjarrutuksesta.

2.24 ’Ackermannin ohjauskulmalla’ tarkoitetaan kulmaa, jonka tangentti on akseliväli jaettuna kääntösäteellä erittäin alhaisella nopeudella.

2.25 ’Elektronisella ajonvakautusjärjestelmällä’ tai ’ESC-järjestelmällä’ tarkoitetaan järjestelmää, jolla on kaikki seuraavat ominaisuudet: 2.25.1 Järjestelmä parantaa ajovakautta siten, että sillä voidaan automaattisesti hallita kunkin akselin (2) vasemman- ja oikeanpuoleisten yksittäisten pyörien jarrutusmomenttia ja saada näin aikaan korjaava suuntamomentti, joka perustuu ajoneuvon todellisen käyttäytymisen arviointiin verrattuna kuljettajan toiminnallaan määrittämään ajoneuvon käyttäytymiseen. 2.25.2 Järjestelmää ohjaa tietokone, joka käyttää suljettua algoritmia ajoneuvon yliohjautumisen ja aliohjautumisen rajoittamiseen arvioimalla ajoneuvon todellista käyttäytymistä verrattuna kuljettajan toiminnallaan määrittämään ajoneuvon käyttäytymiseen. 2.25.3 Järjestelmä pystyy määrittämään suoraan ajoneuvon kiertonopeuden ja arvioimaan sen sivuluisun tai sivuluisun derivaatan suhteessa aikaan. 2.25.4 Järjestelmä pystyy seuraamaan kuljettajan ohjauspanosta. 2.25.5 Järjestelmässä on algoritmi, joka määrittää tarpeen avustaa kuljettajaa ajoneuvon hallinnan säilyttämiseksi, ja keinot muuttaa käyttövoimaa tarvittaessa.

2.26 ’Sivuttaiskiihtyvyydellä’ tarkoitetaan kiihtyvyysvektorin komponenttia ajoneuvon kohdassa, joka on kohtisuorassa ajoneuvon x-akselia (pituusakseli) vastaan ja yhdensuuntainen tienpinnan kanssa.

2.27 ’Yliohjautumisella’ tarkoitetaan tilaa, jossa ajoneuvon kiertonopeus on suurempi kuin ajoneuvon kyseisellä nopeudella Ackermannin ohjauskulman tuloksena syntyvä kiertonopeus.

2.28 ’Sivuluisulla tai sivuluisukulmalla’ tarkoitetaan ajoneuvon painopisteen sivuttaissuuntaisen nopeuden ja pitkittäissuuntaisen nopeuden välisen suhteen arkustangenttia.

2.29 ’Aliohjautumisella’ tarkoitetaan tilaa, jossa ajoneuvon kiertonopeus on pienempi kuin ajoneuvon kyseisellä nopeudella Ackermannin ohjauskulman tuloksena syntyvä kiertonopeus.

2.30 ’Kiertonopeudella’ tarkoitetaan ajoneuvon kulkusuunnan kulman muutossuhdetta mitattuna kiertoliikkeenä ajoneuvon painopisteen läpi kulkevan pystyakselin ympäri asteissa sekuntia kohti.

2.31 ’Kitkakertoimen huippuarvolla’ tarkoitetaan renkaan ja tienpinnan välisen kitkan määrää vierivän renkaan enimmäishidastuvuuden perusteella.

2.32 ’Yhteisellä alueella’ tarkoitetaan aluetta, jolla useampi kuin yksi varoitusvalo, varoitusmerkki, tunniste tai muu viesti näkyy, ei kuitenkaan samanaikaisesti.

2.33 ’Staattisella vakaustekijällä’ tarkoitetaan ajoneuvon puolta rengasväliä jaettuna ajoneuvon painopisteen korkeudella, mikä voidaan ilmaista myös yhtälöllä SSF = T/2H, jossa: T = rengasväli (niiden ajoneuvojen osalta, joilla on enemmän kuin yksi rengasväli, käytetään rengasvälien keskiarvoa; paripyöräakselien osalta rengasvälin laskennassa käytetään ulompia renkaita) ja H = ajoneuvon painopisteen korkeus.

2.34 ’Hätäjarrutehostimella’ tarkoitetaan jarrujärjestelmän toiminnetta, joka päättelee hätäjarrutustilanteen kuljettajan jarrupainallusten perusteella ja joka tällaisissa olosuhteissa a) auttaa kuljettajaa saavuttamaan enimmäisjarrutussuhteen tai b) aiheuttaa lukkiutumattoman jarrujärjestelmän täyden toiminnan. 2.34.1 ’Luokan A hätäjarrutehostimella’ tarkoitetaan järjestelmää, joka havaitsee hätäjarrutustilanteen pääasiassa (3) kuljettajan jarrupolkimeen kohdistaman voiman perusteella. 2.34.2 ’Luokan B hätäjarrutehostimella’ tarkoitetaan järjestelmää, joka havaitsee hätäjarrutustilanteen pääasiassa (3) kuljettajan jarrupolkimeen kohdistaman nopeuden perusteella.

2.35 ’Tunnistekoodilla’ tarkoitetaan koodia, joka yksilöi jarrulevyt tai jarrurummut, joilla on tämän säännön mukainen jarrujärjestelmän hyväksyntä. Se sisältää ainakin valmistajan kauppanimen tai tavaramerkin sekä tunnistenumeron.

3. HYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN

3.1 Hakemuksen ajoneuvotyypin hyväksymiseksi jarruttamisen osalta tekee ajoneuvon valmistaja tai tämän asianmukaisesti valtuutettu edustaja.

3.2 Hyväksyntähakemukseen on liitettävä seuraavat asiakirjat kolmena kappaleena sekä seuraavat tiedot: 3.2.1 kuvaus ajoneuvotyypistä kohdassa 2.2 mainittujen ominaisuuksien osalta; ajoneuvotyypin ilmaisevat numerot ja/tai merkit sekä moottorin tyyppi on ilmoitettava; 3.2.2 luettelo asianmukaisesti nimetyistä komponenteista, jotka muodostavat jarrulaitteiston; 3.2.3 kaavio kootusta jarrulaitteistosta ja merkintä sen komponenttien sijainnista ajoneuvossa; 3.2.4 yksityiskohtaiset kuvat kaikista komponenteista, jotta ne voidaan paikantaa ja tunnistaa helposti.

3.3 Hyväksyntätesteistä vastaavalle tutkimuslaitokselle on toimitettava hyväksyttäväksi esitettävää ajoneuvotyyppiä edustava ajoneuvo.

4. HYVÄKSYNTÄ

4.1 Jos tämän säännön nojalla hyväksyttäväksi jätetty ajoneuvotyyppi täyttää kohtien 5 ja 6 vaatimukset, ajoneuvotyyppi on hyväksyttävä.

4.2 Kaikille hyväksytyille ajoneuvotyypeille annetaan hyväksyntänumero, jonka kaksi ensimmäistä lukua ilmaisevat muutossarjaa, jolla on tehty sääntöön hyväksyntähetkenä kaikkein viimeisimmät suuret tekniset muutokset. Kyseinen sopimuspuoli ei saa antaa samaa numeroa samalle ajoneuvotyypille, joka on varustettu erityyppisellä jarrulaitteella, eikä toiselle ajoneuvotyypille.

4.3 Ilmoitus tämän säännön nojalla annetusta hyväksynnästä tai hyväksynnän epäämisestä on toimitettava tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille tämän säännön liitteen 1 mukaisella lomakkeella ja esittämällä yhteenveto kohdissa 3.2.1–3.2.4 tarkoitettujen asiakirjojen sisältämistä tiedoista. Hakijan hyväksyntää varten toimittamien piirrosten on oltava enintään A4-kokoiset (210 × 297 mm) taikka tähän kokoon taitetut ja mittakaavaltaan sopivat.

4.4 Kaikkiin tämän säännön nojalla hyväksytyn ajoneuvotyypin mukaisiin ajoneuvoihin on kiinnitettävä näkyvästi ja hyväksyntälomakkeessa eriteltyyn helppopääsyiseen paikkaan kansainvälinen hyväksyntämerkki, jonka osat ovat seuraavat: 4.4.1 Kirjain E ja hyväksynnän myöntäneen maan tunnusnumero (4) ympyrän sisällä, sekä 4.4.2 kohdassa 4.4.1 tarkoitetun ympyrän oikealla puolella tämän säännön numero, R-kirjain, viiva ja tyyppihyväksyntänumero. 4.4.3 Jos kyseessä on tämän säännön liitteessä 9 olevat elektronista ajonvakautusjärjestelmää ja hätäjarrutehostinta koskevat vaatimukset täyttävä ajoneuvo, välittömästi kohdassa 4.4.2 mainitun R-kirjaimen oikealle puolelle lisätään kirjaimet ”ESC”. 4.4.4 Jos kyseessä on säännön nro 13 liitteessä 21 olevat ajoneuvon vakautustoiminnetta ja tämän säännön liitteessä 9 olevat hätäjarrutehostinta koskevat vaatimukset täyttävä ajoneuvo, välittömästi kohdassa 4.4.2 mainitun R-kirjaimen oikealle puolelle lisätään kirjaimet ”VSF”.

4.5 Kohdassa 4.4.1 määriteltyä tunnusta ei tarvitse toistaa, jos ajoneuvo vastaa ajoneuvotyyppiä, joka on hyväksytty yhden tai useamman sopimukseen sisältyvän muun säännön perusteella maassa, joka on myöntänyt hyväksynnän tämän säännön perusteella. Tällaisessa tapauksessa kaikkien niiden sääntöjen numerot, hyväksyntänumerot ja lisätunnukset, joiden nojalla hyväksyntä on myönnetty hyväksynnän tämän säännön nojalla myöntäneessä maassa, on merkittävä pystysarakkeisiin kohdassa 4.4.1 määritellyn tunnuksen oikealle puolelle.

4.6 Hyväksyntämerkin on oltava helposti luettava ja pysyvä.

4.7 Hyväksyntämerkki on sijoitettava ajoneuvon tyyppikilpeen tai lähelle sitä.

4.8 Tämän säännön liitteessä 2 annetaan esimerkkejä hyväksyntämerkeistä.

5. VAATIMUKSET

5.1 Yleistä

5.1.1 Jarrulaitteisto

5.1.1.1 Jarrulaitteisto on suunniteltava, rakennettava ja asennettava siten, että ajoneuvo siihen mahdollisesti tavanomaisessa käytössä kohdistuvasta tärinästä huolimatta täyttää tavanomaisessa käytössä tämän säännön vaatimukset.

5.1.1.2 Jarrulaitteisto on erityisesti suunniteltava, rakennettava ja asennettava siten, että se kestää syöpymistä ja vanhenemista aiheuttavia olosuhteita.

5.1.1.3 Jarrupäällysteissä ei saa olla asbestia.

5.1.1.4 Magneetti- tai sähkökentät eivät saa vaikuttaa haitallisesti jarrulaitteiston tehoon. (Tämä ehto täyttyy, jos säännön nro 10, muutossarja 02, vaatimuksia noudatetaan).

5.1.1.5 Viasta ilmoittava signaali saa keskeyttää hetkellisesti (< 10 ms) ohjauksen välityksen signaalin, kunhan jarrutusteho ei tämän vuoksi alene.

5.1.2 Jarrulaitteiston toiminnot

Tämän säännön kohdassa 2.3 määritellyn jarrulaitteiston on täytettävä seuraavat edellytykset:

5.1.2.1 Käyttöjarrujärjestelmä

Käyttöjarrujärjestelmän avulla kuljettajan on pystyttävä hallitsemaan ajoneuvon liikettä ja pysäyttämään ajoneuvo turvallisesti, nopeasti ja tehokkaasti millä tahansa ajoneuvon kuormituksella ja nopeudella ja ylä- tai alamäen kaltevuudesta riippumatta. Jarrutuksen voimakkuutta on pystyttävä säätelemään. Kuljettajan on pystyttävä jarruttamaan istuimeltaan irrottamatta käsiään ohjauslaitteesta.

5.1.2.2 Varajarrujärjestelmä

Varajarrujärjestelmän avulla ajoneuvo on voitava pysäyttää kohtuullisella jarrutusmatkalla siinä tapauksessa, ettei käyttöjarrujärjestelmä ole toimintakunnossa. Jarrutuksen voimakkuutta on pystyttävä säätelemään. Kuljettajan on pystyttävä jarruttamaan istuimeltaan irrottamatta käsiään ohjauslaitteesta. Näitä vaatimuksia sovellettaessa oletetaan, ettei käyttöjarrulaitteistoon voi ilmaantua samanaikaisesti kuin yksi vika.

5.1.2.3 Seisontajarrujärjestelmä

Seisontajarrujärjestelmällä on pystyttävä pitämään ajoneuvo paikallaan ylä- ja alamäessä myös kuljettajan poissa ollessa, jolloin täysin mekaaninen laite pitää liikkuvat osat paikoilleen lukittuina. Kuljettajan on pystyttävä käyttämään tätä järjestelmää istuimeltaan.

5.1.3 Liitteessä 8 vahvistettuja vaatimuksia sovelletaan kaikkien sellaisten kompleksisten elektronisten ajoneuvonhallintajärjestelmien turvallisuuteen, jotka toteuttavat jarrutoiminteen ohjauksen välityksen tai muodostavat osan siitä. Tämä koskee myös järjestelmiä, jotka käyttävät jarrujärjestelmää tai jarrujärjestelmiä automaattiseen jarrutukseen tai selektiiviseen jarrutukseen.

Sellaisiin järjestelmiin tai toimintoihin, jotka hyödyntävät jarrujärjestelmää jonkin korkeamman tason tavoitteen saavuttamiseksi, sovelletaan liitettä 8 vain siinä määrin kuin ko. järjestelmät vaikuttavat suoraan jarrujärjestelmään. Tällaiset järjestelmät eivät saa olla kytkettyinä irti jarrujärjestelmän tyyppihyväksyntätestauksen aikana.

5.1.4 Jarrulaitteitten teknistä määräaikaistarkastusta koskevat vaatimukset

5.1.4.1 Käyttöjarrun kuluvien komponenttien, kuten kitkapintojen, rumpujen ja levyjen, kulumista on pystyttävä seuraamaan (rumpujen ja levyjen kulumista ei välttämättä tarkasteta teknisten määräaikaistarkastusten yhteydessä). Menettely on määritelty tämän säännön kohdassa 5.2.11.2.

5.1.4.2 Jarrutusta säätelevien kompleksisten elektronisten järjestelmien asianmukainen toimintatila on pystyttävä tarkastamaan yksinkertaisella tavalla. Mahdollisesti tarvittavat erityistiedot on saatettava vapaasti saataville.

5.1.4.2.1 Kun toimintatila osoitetaan kuljettajalle tässä säännössä määriteltyjen varoitussignaalien avulla, teknisessä määräaikaistarkastuksessa on voitava varmistaa oikea toimintatila tarkastamalla varoitukset visuaalisesti, kun virta kytketään päälle.

5.1.4.2.2 Tyyppihyväksynnän yhteydessä on esiteltävä luottamuksellisena pidettävä menettely, jolla valmistajan valitseman tarkastusvälineen (esim. varoitussignaalin) toiminta suojataan yksinkertaiselta luvattomalta muuttamiselta. Suojavaatimus täyttyy myös silloin, kun asianmukaisen toimintatilan tarkastamiseen on käytössä varamenettely.

5.1.4.3 Suurimmat jarrutusvoimat on voitava saavuttaa muuttumattomissa olosuhteissa jarrudynamometrillä.

5.2 Jarrujärjestelmien ominaisuudet

5.2.1 Ajoneuvossa olevan jarrujärjestelmän on täytettävä käyttöjarru-, varajarru- ja seisontajarrulaitteistoa koskevat vaatimukset.

5.2.2 Käyttö-, vara- ja seisontajarrulaitteistosta koostuvalla jarrulaitejärjestelmällä voi olla yhteisiä komponentteja, kunhan ne täyttävät seuraavat edellytykset:

5.2.2.1 Järjestelmissä on oltava ainakin kaksi hallintalaitetta, jotka ovat toisistaan riippumattomia ja helposti kuljettajan ulottuvilla hänen tavanomaisesta ajoasennostaan. Kaikki jarrun hallintalaitteet on suunniteltava siten, että ne palaavat täysin kytkemättömään asentoon, kun hallintalaite vapautetaan. Tätä vaatimusta ei sovelleta seisontajarrun hallintalaitteeseen, kun se on mekaanisesti lukittu käyttöasentoon.

5.2.2.2 Käyttöjarrujärjestelmällä ja seisontajarrujärjestelmällä on oltava erilliset, toisistaan riippumattomat hallintalaitteet.

5.2.2.3 Käyttöjarrujärjestelmän hallintalaitteen ja voimansiirtojärjestelmien eri komponenttien välisen yhteyden teho ei saa pienentyä tietyn käyttöajan jälkeen.

5.2.2.4 Seisontajarrujärjestelmän on oltava sellainen, että sitä voidaan käyttää ajoneuvon ollessa liikkeessä. Tämä vaatimus täyttyy, jos ajoneuvon käyttöjarrujärjestelmää voidaan käyttää varahallintalaitteen avulla ainakin osittain.

5.2.2.5 Rajoittamatta tämän säännön kohdan 5.1.2.3 vaatimuksia, käyttöjarrujärjestelmä ja seisontajarrujärjestelmä voivat käyttää yhteisiä voimansiirron komponentteja edellyttäen, että voimansiirtojen jonkin osan toimintahäiriön sattuessa varajarrulaitteistoa koskevat vaatimukset edelleen täyttyvät.

5.2.2.6 Jos muu kuin jarruihin kuuluva komponentti (sellaisena kuin jarru määritellään kohdassa 2.6) tai muut kuin kohdassa 5.2.2.10 tarkoitetut komponentit vahingoittuvat tai käyttöjarrujärjestelmä ei jostakin muusta syystä toimi (toimintahäiriö, jarrutukseen tarvittavan energian loppuminen osittain tai kokonaan), ajoneuvo on pystyttävä pysäyttämään käyttöjarrujärjestelmän vielä toimintakunnossa olevan osan avulla varajarrulaitteiston toiminnalta vaadittavien edellytysten mukaisesti.

5.2.2.7 Jos käyttöjarrulaitteiston käyttämiseen tarvittava energia saadaan kuljettajan lihasvoiman lisäksi yhdestä tai useammasta avustavasta energiavarastosta ja avustavaan energiavarastoon tulee vika, varajarrua on pystyttävä käyttämään kuljettajan lihasvoimalla ja vielä mahdollisesti toimintakunnossa olevista energiavarastoista tuotetulla energialla siten, ettei käyttöjarrujärjestelmän hallintalaitteeseen vaikuttava voima ylitä suurinta sallittua arvoa.

5.2.2.8 Jos käyttöjarrun ja voimansiirron vaatima voima saadaan yksinomaan kuljettajan hallitsemasta energiavarastosta, käytössä on oltava vähintään kaksi täysin toisistaan riippumatonta energiavarastoa, joilla kummallakin on oma riippumaton voimansiirto. Molempien on vaikutettava kahden tai useamman pyörän jarruun. Pyörät on valittava siten, että varajarrun toiminnalle asetetut vaatimukset täyttyvät ajoneuvon liikevakauden huonontumatta jarrutuksen aikana. Lisäksi energiavarasto on varustettava kohdan 5.2.14 mukaisella varoituslaitteella.

5.2.2.9 Jos käyttöjarrun ja voimansiirron vaatima voima saadaan yksinomaan energiavarastosta, yhden energiavaraston katsotaan riittävän voimansiirtoon edellyttäen, että vaaditun varajarrulaitteiston käyttämiseen tarvittava energia saadaan kuljettajan käyttöjarrulaitteeseen kohdistamasta lihasvoimasta ja että kohdan 5.2.5 vaatimukset täyttyvät.

5.2.2.10 Tiettyjen komponenttien, kuten polkimen ja sen laakerin, pääsylinterin ja sen männän tai mäntien, käyttöjarruventtiilin, jarrupolkimen ja pääsylinterin tai käyttöjarruventtiilin välisten liittimien, jarrusylinterien ja niiden mäntien sekä jarruvipujen ja jarrukenkien levitysmekanismien oletetaan pysyvän vahingoittumattomina, jos ne ovat tarkoituksenmukaisesti mitoitetut ja helposti huollettavissa ja niissä on vähintään samanveroiset turvallisuusominaisuudet kuin mitä muille ajoneuvon välttämättömille komponenteille (kuten ohjauslaitteen vivustolle) on vahvistettu. Jos vika missä tahansa näistä komponenteista tekisi mahdottomaksi saavuttaa vähintään varajarrulle vahvistetun jarrutustehon, on tämä komponentti tehtävä metallista tai materiaalista, jolla on vastaavat ominaisuudet, eikä se saa muuttaa merkittävästi muotoaan jarrujärjestelmien tavanomaisessa käytössä.

5.2.3 Hydraulisen voimansiirtojärjestelmän osan vioittuminen ilmaistaan kuljettajalle laitteella, jossa on punainen varoitusvalo, joka syttyy, kun pääsylinterin ulostulosta mitattu toimintakuntoisen ja vioittuneen jarrujärjestelmän välinen paine-ero on enintään 15,5 baaria tai ennen tätä ja joka pysyy sytytettynä niin kauan kuin vika on olemassa ja virtalukko (käynnistyskytkin) on asennossa ”päällä” (ON). Voidaan kuitenkin hyväksyä myös laite, jossa on punainen merkkivalo, joka syttyy väliaineen määrän laskiessa laitteen säiliössä valmistajan määrittelemän tason alapuolelle. Varoitusvalon on oltava nähtävissä myös päivänvalossa, ja lampun kunnon on oltava kuljettajan helposti tarkastettavissa istuimeltaan. Laitteen komponentin vioittuminen ei saa johtaa kyseessä olevan jarrujärjestelmän kaiken tehon häviämiseen. Myös seisontajarrun käyttö on ilmaistava kuljettajalle. Tähän tarkoitukseen voidaan käyttää samaa merkkivaloa.

5.2.4 Jos käytetään muuta energianlähdettä kuin kuljettajan lihasvoimaa, tarvitaan ainoastaan yksi tällainen energianlähde (hydraulinen pumppu, paineilmakompressori jne.), mutta tavan, jolla tämän energianlähteen muodostavaa laitetta käytetään, on oltava mahdollisimman turvallinen.

5.2.4.1 Vian ilmetessä mihin tahansa ajoneuvon jarrujärjestelmän voimansiirron osaan tehonsyötön on jatkuttava, jos tämä on tarpeen ajoneuvon pysäyttämiseksi varajarrulle vahvistetulla teholla. Tämä vaatimus on täytettävä joko sellaisten laitteiden avulla, joita voidaan käyttää helposti, kun ajoneuvo on paikallaan, tai automaattisella laitteella.

5.2.4.2 Lisäksi piirissä kyseisen laitteen jälkeen sijoitettujen varastointilaitteiden tilavuuden on oltava sellainen, että vian ilmetessä energiansyötössä ajoneuvo voidaan vielä pysäyttää tämän säännön liitteen 4 kohdassa 1.2 tarkoitetuissa olosuhteissa viidennellä jarrutuskerralla varajarrulle vahvistetulla teholla neljän täyden iskun jarrutuksen jälkeen.

5.2.4.3 Varastoidulla energialla toimivien hydraulisten jarrulaitteiden osalta nämä vaatimukset katsotaan kuitenkin täytetyiksi, jos tämän säännön liitteen 4 kohdan 1.3 kohdan vaatimukset täyttyvät.

5.2.5 Kohtien 5.2.2, 5.2.3 ja 5.2.4 vaatimukset on täytettävä käyttämättä sellaista automaattista laitetta, jonka tehottomuus voisi jäädä huomaamatta sen vuoksi, että tavallisesti lepoasennossa olevat osat kytkeytyvät toimintaan ainoastaan jarrujärjestelmässä ilmenevän vian vuoksi.

5.2.6 Käyttöjarrun on vaikutettava ajoneuvon kaikkiin pyöriin ja jarrutusvoiman on jakauduttava tasaisesti akseleille.

5.2.7 Luokan B sähköisellä hyötyjarrujärjestelmällä varustettujen ajoneuvojen muista jarrutuslähteistä peräisin oleva jarrutuksen tuloteho voidaan tahdistaa sopivasti niin, että ainoastaan sähköinen hyötyjarrujärjestelmä toimii, edellyttäen että seuraavat vaatimukset täyttyvät:

5.2.7.1 Sähköisen hyötyjarrujärjestelmän (esim. ajovoima-akkujen sähkölatauksen tilan muutoksista johtuva) vääntömomentin ominaisvaihtelu kompensoituu automaattisesti tahdistussuhteen vastaavilla muutoksilla, kunhan vaatimukset (5), jotka esitetään tämän säännön liitteen 3 kohdassa 1.3.2 tai liitteen 6 kohdassa 5.3 täyttyvät (myös kun sähkömoottori on kytkettynä).

5.2.7.2 Tarvittaessa jarrutuksen on kohdistuttava automaattisesti ajoneuvon kaikkiin pyöriin sen varmistamiseksi, että jarrutussuhde (3) on oikeassa suhteessa kuljettajan jarrutuskäskyyn, kun otetaan huomioon renkaan pito tiellä.

5.2.8 Käyttöjarrujärjestelmän vaikutuksen on jakauduttava samassa akselissa oleville pyörille symmetrisesti suhteessa ajoneuvon pitkittäissuuntaiseen keskitasoon.

Kompensaatio ja lukkiutumiseneston kaltaiset toiminnot, jotka voivat aiheuttaa poikkeamia symmetrisestä jakautumisesta, on ilmoitettava.

5.2.8.1 Kun sähköinen ohjauksen välitys kompensoi jarrujärjestelmässä esiintyvän vian tai sen tehon laskemisen, tästä on ilmoitettava kuljettajalle kohdan 5.2.21.1.2 mukaisella keltaisella varoitussignaalilla. Tämä vaatimus koskee kaikkia kuormausolosuhteita, kun kompensaatio ylittää seuraavat raja-arvot:

5.2.8.1.1 akselin vastakkaisten pyörien jarrupaineiden välinen ero: a) 25 prosenttia suuremmasta arvosta, kun ajoneuvon hidastuvuus on ≥ 2 m/s2, b) arvo, joka vastaa 25:tä prosenttia hidastuvuudella 2 m/s2, kun hidastuvuus on alle tämän arvon.

5.2.8.1.2 yksittäisen akselin kompensaatioarvo: a) > 50 prosenttia nimellisarvosta, kun ajoneuvon hidastuvuus on ≥ 2 m/s2, b) arvo, joka vastaa 50:tä prosenttia nimellisarvosta hidastuvuudella 2 m/s2, kun hidastuvuus on alle tämän arvon.

5.2.8.2 Edellä määritetty kompensaatio on sallittu ainoastaan silloin, kun jarru kytketään päälle ensimmäistä kertaa ajoneuvon nopeuden ollessa yli 10 km/h.

5.2.9 Sähköisen ohjauksen välityksen vika ei saa aiheuttaa kuljettajan aikeiden vastaista jarrutusta.

5.2.10 Käyttö-, vara- ja seisontajarrun on vaikutettava kitkapintoihin, jotka on yhdistetty pyöriin riittävän kestävillä komponenteilla.

Kun jonkin akselin tai joidenkin akselien jarrutusmomentti saadaan aikaan sekä kitkajarrujärjestelmällä että luokan B sähköisellä hyötyjarrujärjestelmällä, jälkimmäinen jarrutuslähde voidaan kytkeä pois päältä edellyttäen, että kitkajarrulähde on edelleen pysyvästi kytkettynä ja pystyy toteuttamaan kohdassa 5.2.7.1 tarkoitetun kompensaation.

Lyhyiden irtikytkeytymisten tapauksessa epätäydellinen kompensaatio voidaan kuitenkin hyväksyä, mutta kompensaation on saavutettava yhdessä sekunnissa vähintään 75 prosenttia lopullisesta arvostaan.

Pysyvästi kytketyllä kitkajarrulähteellä on kuitenkin joka tapauksessa varmistettava, että käyttö- ja varajarrun teho pysyy vaatimusten mukaisena.

Seisontajarrun osalta jarrutuspintojen irtikytkeytyminen on sallittua, jos se on yksinomaan kuljettajan hallittavissa istuimeltaan sellaisen järjestelmän avulla, joka ei voi kytkeytyä päälle vuodon takia.

5.2.11 Jarrujen kitkapinnan kuluminen on voitava helposti kompensoida joko käsikäyttöisen tai automaattisen säätölaitteen avulla. Lisäksi voimansiirron ja jarrujen hallintalaitteilla ja komponenteilla on oltava sellainen liikevara ja tarpeen vaatiessa sopivat keinot tehon kompensoimiseen siten, että jarrujen kuumentuessa tai jarrupäällysteiden kuluessa tiettyyn pisteeseen saakka tehokas jarrutus on varmistettu ilman välitöntä tarvetta jarrujen säätöön.

5.2.11.1 Käyttöjarrujen kulumisen säädön on tapahduttava automaattisesti. Automaattisella kulumissäätölaitteella on voitava varmistaa tehokas jarrutus jarrujen kuumentumista seuraavan jäähtymisen jälkeen. Ajoneuvolla on pystyttävä ajamaan normaalisti liitteen 3 kohdan 1.5 mukaisen testin jälkeen (tyyppi I -testi).

5.2.11.2 Käyttöjarrun kitkakomponenttien kulumisen tarkastaminen

5.2.11.2.1 Käyttöjarrun päällysteiden kuluminen on voitava tarkastaa helposti ajoneuvon ulko- tai alapuolelta niin, ettei renkaita tarvitse irrottaa; ajoneuvo on esimerkiksi varustettava sopivilla tarkastusaukoilla. Tarkastaminen voi tapahtua käyttämällä ajoneuvon mukana yleensä toimitettavia työkaluja tai tarkastusvälineitä.

Vaihtoehtoisesti hyväksytään järjestelmä, jossa on kutakin pyörää kohti tunnistin (paripyörät luetaan yhdeksi pyöräksi), joka ilmoittaa kuljettajalle tämän tavanomaisessa ajoasemassa jarrupäällysteiden vaihtamisen tarpeellisuudesta. Optisena varoitussignaalina voidaan käyttää kohdassa 5.2.21.1.2 määriteltyä keltaista varoitussignaalia.

5.2.11.2.2 Jarrulevyjen tai -rumpujen kitkapintojen kulumista voidaan arvioida ainoastaan kyseisen komponentin suoralla mittauksella tai tutkimalla jarrulevyjen ja -rumpujen kulumista ilmaisevia indikaattoreita, mikä voi edellyttää jonkinlaista laitteiston purkamista. Ajoneuvon valmistajan on tästä syystä määriteltävä tyyppihyväksynnän yhteydessä seuraavat seikat:

a) menetelmä, jolla jarrurumpujen ja -levyjen kitkapintojen kuluminen voidaan arvioida, sekä vaadittu laitteiston purkamisen taso ja tarkastamiseen tarvittavat työkalut ja prosessit,

b) tiedot hyväksyttävästä kulumisen enimmäistasosta, jonka jälkeen vaihtaminen on välttämätöntä.

Nämä tiedot on saatettava vapaasti saataville, esimerkiksi käyttäjän käsikirjassa tai sähköisessä muodossa.

5.2.12 Hydraulisten jarrujärjestelmien väliainesäiliöiden täyttöaukkojen on oltava helposti saavutettavissa. Lisäksi väliaineen varasäiliöt on suunniteltava ja rakennettava siten, että varaväliaineen taso voidaan tarkastaa helposti säiliöitä avaamatta. Säiliön kokonaiskapasiteetin on oltava vähintään yhtä suuri kuin se väliainetilavuus, joka syrjäytyy, kun kaikki säiliöistä syötettävät pyörien sylinterit tai jarrusatulan männät siirtyvät uutta jarrupäällystettä vastaavasta yläasennosta täysin kulunutta päällystettä vastaavan loppuun asti painettuna olevaan asentoon. Jos nämä vaatimukset eivät täyty, kohdassa 5.2.21.1.1 tarkoitetun punaisen varoitussignaalin on ilmaistava kuljettajalle varaväliaineen tason mahdollinen aleneminen, joka saattaisi aiheuttaa vian jarrujärjestelmään.

5.2.13 Hydraulisissa jarrujärjestelmissä käytettävän väliaineen tyyppi on voitava tunnistaa joko standardin ISO 9128:2006 kuvan 1 tai 2 mukaisesta tunnuksesta tai asiaankuuluvasta DOT-tunnuksesta (esim. DOT 3). Tunnukset ja merkinnät on kiinnitettävä näkyvään paikkaan ja pysyvästi 100 mm:n säteelle väliainesäiliöiden täyttöaukoista. Valmistaja voi antaa lisätietoja.

5.2.14 Varoituslaite

5.2.14.1 Kun vahvistettu jarrutusteho on mahdotonta saavuttaa ilman varastoidun energian käyttöä, jokaiseen ajoneuvoon, johon on asennettu jonkin energiavaraston käyttämä käyttöjarru, on asennettava varoituslaite, joka aktivoi optisen tai akustisen varoitussignaalin, kun varastoidun energian määrä laskee jossakin järjestelmän osassa tasolle, jolla säiliötä täydentämättä ja ajoneuvon kuormituksesta riippumatta voidaan neljän täyden iskun jarrutuksen jälkeen käyttöjarrulaitteen hallintalaitetta viidennen kerran käytettäessä vielä saavuttaa varajarrulle määrätty tehotaso (kun käyttöjarrun voimansiirrossa ei ole vikoja ja jarrut on säädetty mahdollisimman lähelle). Varoituslaitteen on oltava kytketty jarrupiiriin suoraan ja pysyvästi. Kun moottori on käynnissä tavanomaisissa toimintaolosuhteissa ja jarrulaite on moitteettomassa kunnossa, kuten tyyppihyväksyntätesteissä, varoituslaite saa antaa signaalin vain sinä aikana, jonka moottorin käynnistyksen jälkeinen energiasäiliöiden täyttyminen vaatii. Optisena varoitussignaalina on käytettävä kohdassa 5.2.21.1.1 tarkoitettua punaista varoitussignaalia.

5.2.14.2 Varoituslaitteen on kuitenkin optisen varoituksen lisäksi annettava myös akustinen varoitus sellaisissa ajoneuvoissa, joiden katsotaan olevan tämän säännön kohdan 5.2.4.1 vaatimusten mukaisia vain koska ne täyttävät tämän säännön liitteen 4 kohdan 1.3 vaatimukset. Näiden laitteiden ei tarvitse toimia samanaikaisesti, jos kumpikin niistä täyttää edellä vahvistetut vaatimukset, eikä äänimerkki käynnisty ennen valomerkkiä. Optisena varoitussignaalina on käytettävä kohdassa 5.2.21.1.1 tarkoitettua punaista signaalia.

5.2.14.3 Äänimerkki voidaan tehdä toimintakyvyttömäksi seisontajarrua käytettäessä ja/tai, valmistajan valinnan mukaan, kun automaattivaihteen valintakytkin on ”pysäköinti”-asennossa.

5.2.15 Rajoittamatta kohdan 5.1.2.3 vaatimusten soveltamista, silloin kun varaenergianlähteen käyttö on jarrujärjestelmän toimimisen kannalta välttämätöntä, on energiavaraston oltava sellainen, että jarrutusteho riittää pysäyttämään ajoneuvon vahvistettujen vaatimusten mukaisesti moottorin sammuttuakin tai vian ilmetessä energianlähteen käyttötoiminnoissa. Jos seisontajarruun vaikuttaa kuljettajan lihasvoiman lisäksi jarrutehostin, on seisontajarrun käyttö varmistettava silloinkin, kun tähän tehostimeen tulee vika, tarvittaessa sellaisella varaenergialla, joka on riippumaton energiasta, jolla tehostinta normaalisti syötetään. Tämä varaenergia voi olla myös käyttöjarrutukseen tarkoitettu.

5.2.16 Pneumaattisen tai hydraulisen varalaitteen on saatava energiansa sillä tavoin, että määrätyt hidastuvuusarvot saavutetaan ja että energianlähteen vahingoittuessakaan varalaitteen toiminta ei voi aiheuttaa jarrulaitteiden energiavaran laskua kohdassa 5.2.14 tarkoitetun tason alapuolelle.

5.2.17 Sähköisellä käyttöjarrulaitteella varustetun perävaunun vetoon hyväksytyn moottoriajoneuvon on täytettävä seuraavat vaatimukset:

5.2.17.1 Moottoriajoneuvon sähkövirran lähteessä (laturi tai akku) on oltava riittävästi kapasiteettia antamaan virtaa sähköiselle jarrujärjestelmälle. Kun moottori käy valmistajan suosittelemalla joutokäyntinopeudella ja kaikki valmistajan normaalivarustuksena toimittamat ajoneuvon sähkölaitteet ovat kytkettyinä päälle, ei sähköjohtojen jännite sähköisen jarrujärjestelmän suurimmalla virrankulutuksella (15 A) saa laskea alle arvon 9,6 V liitännästä mitattuna. Sähköjohtoihin ei saa ylikuormitettuinakaan aiheutua oikosulkua.

5.2.17.2 Kun vähintään kahdesta riippumattomasta yksiköstä koostuvaan vetoajoneuvon käyttöjarrujärjestelmään tulee vika, on yksikön tai yksikköjen, joihin vika ei ole vaikuttanut, pystyttävä osittain tai kokonaan käyttämään perävaunun jarruja.

5.2.17.3 Jarruvalon katkaisijan ja sähköisen jarrujärjestelmän käynnistämiseen käytettävän virtapiirin käyttö on sallittua vain, jos käyttöjohto ja jarruvalo on kytketty rinnakkain ja jarruvalon katkaisin ja virtapiiri pystyvät ottamaan vastaan aiheutuvan ylimääräisen kuorman.

5.2.18 Sähköisellä hyötyjarrujärjestelmällä varustettuja ajoneuvoja koskevat lisävaatimukset.

5.2.18.1 Luokan A sähköisellä hyötyjarrujärjestelmällä varustetut ajoneuvot

5.2.18.1.1 Sähköinen hyötyjarrujärjestelmä saa kytkeytyä päälle ainoastaan kaasupolkimen välityksellä ja/tai silloin, kun vaihde on vapaalla.

5.2.18.2 Luokan B sähköisellä hyötyjarrujärjestelmällä varustetut ajoneuvot

5.2.18.2.1 Käyttöjarrujärjestelmän yhtä osaa ei saa olla mahdollista kytkeä osittain tai kokonaan pois päältä muutoin kuin automaattisesti. Tätä ei pidä tulkita poikkeukseksi kohdassa 5.2.10 vahvistetuista vaatimuksista.

5.2.18.2.2 Käyttöjarrujärjestelmällä saa olla ainoastaan yksi hallintalaite.

5.2.18.2.3 Moottori(e)n sammuttaminen ja käytettävä vaihde eivät saa vaikuttaa haitallisesti käyttöjarrujärjestelmään.

5.2.18.2.4 Jos jarrujen sähköisen osan toiminta perustuu käyttöjarrun hallintalaitteesta tulevien tietojen ja pyöriin suuntautuvan jarrutusvoiman väliseen suhteeseen, jarrutusvoiman jakautumista akseleille koskevien vaatimusten (soveltuvin osin joko liite 5 tai 6) vastaisuuteen johtava kyseisen suhteen häiriö on ilmaistava kuljettajalle optisella varoitussignaalilla viimeistään silloin, kun hallintalaitetta käytetään, ja signaalin on oltava aktiivisena niin kauan kuin häiriö jatkuu ja virtakytkin on ajoasennossa (GO).

5.2.18.3 Sekä luokan A että luokan B sähköisellä hyötyjarrujärjestelmällä varustettuihin ajoneuvoihin sovelletaan kaikkia asiaa koskevia määräyksiä, kohdan 5.2.18.1.1 määräykset pois luettuina. Tällaisessa tapauksessa sähköinen hyötyjarrujärjestelmä saa olla käytettävissä kaasupolkimen välityksellä ja/tai silloin kun vaihde on vapaalla. Käyttöjarrun hallintalaitteen käyttäminen ei saa alentaa kaasupolkimen vapauttamisen aikaansaamaa jarrutusvoimaa.

5.2.18.4 Magneetti- tai sähkökentät eivät saa vaikuttaa haitallisesti sähköisen jarrujärjestelmän toimintaan.

5.2.18.5 Lukkiutumisenestolaitteella varustetuissa ajoneuvoissa lukkiutumisenestolaitteen on ohjattava sähköistä jarrujärjestelmää.

5.2.18.6 Ajovoima-akkujen latauksen tila määritetään tämän säännön liitteen 3 lisäyksessä esitetyllä menetelmällä (6).

5.2.19 Seisontajarrujärjestelmän sähköiseen voimansiirtoon sovellettavat erityiset lisävaatimukset:

5.2.19.1 Jos sähköinen voimansiirto vioittuu, seisontajarrujärjestelmä ei saa kytkeytyä tahattomasti käyttöön.

5.2.19.2 Hallintalaitteen sähkökatkoksen tai hallintalaitteen ja siihen suorassa yhteydessä olevan elektronisen ohjainyksikön, poissuljettuna energiajärjestelmä, välisen sähköisen voimansiirron johdoissa tapahtuvan katkoksen yhteydessä seisontajarrujärjestelmää on edelleen voitava käyttää kuljettajan istuimelta käsin, ja sen on pystyttävä pitämään kuormitettu ajoneuvo paikallaan ylä- tai alamäessä, jonka kaltevuus on 8 prosenttia. Vaihtoehtoisesti tässä tapauksessa hyväksytään seisontajarrun automaattinen käyttö ajoneuvon ollessa paikallaan edellyttäen, että sillä saavutetaan edellä mainittu jarrutusteho ja että seisontajarru pysyy kytkeytymisen jälkeen päällä riippumatta virtalukon (käynnistyskytkimen) tilasta. Tässä tapauksessa seisontajarrun on kytkeydyttävä automaattisesti pois päältä, kun kuljettaja laittaa ajoneuvon jälleen liikkeeseen. Edellä mainitun tehon saavuttamiseksi tai siinä avustamiseksi voidaan käyttää mekaanista/manuaalista vaihteistoa tai automaattivaihteistoa (pysäköintiasento). 5.2.19.2.1 Seisontajarrujärjestelmän sähköisen voimansiirron johdoissa tapahtuvasta katkoksesta tai hallintalaitteen sähkökatkoksesta on ilmoitettava kuljettajalle kohdassa 5.2.21.1.2 määritellyllä keltaisella varoitussignaalilla. Jos katkos johtuu seisontajarrujärjestelmän sähköisen ohjauksen välityksen johdoissa tapahtuvasta katkoksesta, keltaisen varoitussignaalin on aktivoiduttava heti katkoksen tapahtuessa. Tällaisesta hallintalaitteen sähkökatkoksesta tai elektronisten ohjainyksikköjen ulkopuolisissa johdoissa tapahtuvasta katkoksesta, poissuljettuna energiajärjestelmä, on ilmoitettava kuljettajalle kohdassa 5.2.21.1.1 määritellyllä vilkkuvalla punaisella varoitussignaalilla, joka vilkkuu niin pitkään kuin virtalukko (käynnistyskytkin) on asennossa ”päällä” (ON) ja vielä vähintään 10 sekuntia sen poiskytkemisen jälkeen, kun hallintalaite on kytkettynä päälle. Jos seisontajarrujärjestelmä havaitsee, että seisontajarru toimii asianmukaisesti, punaisen varoitussignaalin vilkkuminen voi keskeytyä, ja vilkkumaton punainen signaali ilmoittaa, että seisontajarru on päällä. Jos seisontajarrun käytöstä ilmoitetaan yleensä erillisellä punaisella varoitussignaalilla, joka täyttää kaikki kohdan 5.2.21.2 vaatimukset, tätä signaalia on käytettävä edellä mainittujen punaista varoitussignaalia koskevien vaatimusten täyttämiseksi.

5.2.19.3 Varalaitteet voivat saada energiansa seisontajarrujärjestelmän sähköisestä voimansiirrosta, jos energian syöttö on riittävä seisontajarrun käyttöön vioista vapaissa olosuhteissa energianlähteeseen kohdistuvan ajoneuvon muun sähköisen kuormituksen lisäksi. Kohdan 5.2.20.6 määräyksiä sovelletaan silloin, kun myös käyttöjarrujärjestelmä käyttää kyseistä energiavarastoa.

5.2.19.4 Kun jarrulaitteen sähköenergiaa ohjaava virtalukko (käynnistyskytkin) on kytketty pois päältä ja/tai avain on poistettu, seisontajarrujärjestelmää on edelleen voitava käyttää, mutta sen kytkeytyminen pois päältä on estettävä.

5.2.20 Sähköisellä ohjauksen välityksellä varustettuun seisontajarrujärjestelmään sovellettavat erityisvaatimukset

5.2.20.1 Kun seisontajarru on kytkettynä pois päältä, käyttöjarrujärjestelmän on täytettävä seuraavat vaatimukset: a) Kun käyttövoimajärjestelmän käyttökytkin on ajoasennossa (ON), käyttöjarrujärjestelmän on kyettävä tuottamaan staattinen kokonaisjarrutusvoima, joka on vähintään samansuuruinen kuin tämän säännön liitteen 3 kohdassa 2.1 esitetyssä käyttöjarrujärjestelmän tehon tyyppi 0 -testissä vaadittava jarrutusvoima. b) Ensimmäisten 60 sekunnin aikana sen jälkeen, kun käyttövoimajärjestelmän käyttökytkin on deaktivoitu asentoon ”pois päältä” (OFF) tai ”lukittu” (LOCK) ja/tai virta-avain on irrotettu, jarrun kolmen painalluksen on tuotettava staattinen kokonaisjarrutusvoima, joka on vähintään samansuuruinen kuin tämän säännön liitteen 3 kohdassa 2.1 esitetyssä käyttöjarrujärjestelmän tehon tyyppi 0 -testissä vaadittava jarrutusvoima. c) Edellä mainitun ajan umpeuduttua tai neljännestä jarrun painalluksesta lähtien 60 sekunnin jakson kuluessa, sen mukaan kumpi hetki on aikaisempi, käyttöjarrujärjestelmän on kyettävä tuottamaan staattinen kokonaisjarrutusvoima, joka on vähintään samansuuruinen kuin tämän säännön liitteen 3 kohdassa 2.2 esitetyssä varajarrujärjestelmän tehon tyyppi 0 -testissä vaadittava jarrutusvoima. Käyttöjarrujärjestelmän energian välityksessä on oltava riittävästi energiaa.

5.2.20.2 Kun sähköiseen ohjauksen välitykseen, poisluettuna sen energiajärjestelmä, tulee yksittäinen tilapäinen (< 40 ms) vika (esim. signaali ei välity tai tietovirhe), tällä ei saa olla havaittavia vaikutuksia käyttöjarrun toimintaan.

5.2.20.3 Sähköisen ohjauksen välityksen (poisluettuna sen energiajärjestelmä) toimintahäiriöstä (7), joka vaikuttaa tässä säännössä tarkoitettujen järjestelmien toimintaan ja tehoon, on ilmoitettava kuljettajalle joko kohdassa 5.2.21.1.1 tarkoitetulla punaisella tai kohdassa 5.2.21.1.2 tarkoitetulla keltaisella varoitussignaalilla. Kun määrättyä käyttöjarrutehoa ei voida enää saada aikaan (punainen varoitussignaali), sähkövirran syötön keskeytymisestä (esim. katkeamisesta) johtuvista vioista on ilmoitettava kuljettajalle heti niiden tapahtuessa, ja tämän säännön liitteen 3 kohdan 2.2 mukainen määrätty varajarrutusteho on saatava aikaan käyttämällä käyttöjarrun hallintalaitetta.

5.2.20.4 Jos sähköisen ohjauksen välityksen energialähteeseen tulee vika, käyttöjarrujärjestelmän koko säätöalue on saavutettava käyttöjarrun hallintalaitteella tehtävien kahdenkymmenen peräkkäisen täyden iskun jarrutuksen jälkeen. Kussakin jarrutuksessa jarrun hallintalaitteen on kunkin käytön yhteydessä oltava täysin kytkettynä 20 sekunnin ajan ja tämä jälkeen se on vapautettava viideksi sekunniksi. Testin aikana energiansiirrossa on oltava riittävästi energiaa, jotta käyttöjarrujärjestelmällä saadaan aikaan täyden tehon jarrutus. Tätä vaatimusta ei pidä tulkita poikkeukseksi liitteessä 4 vahvistetuista vaatimuksista.

5.2.20.5 Kun akun jännite putoaa alle valmistajan nimeämän arvon, jolla määrättyä käyttöjarrun tehoa ei voida enää taata ja/tai jolla vähintään kaksi toisistaan riippumatonta käyttöjarrupiiriä eivät voi saavuttaa määrättyä varajarrutustehoa, kohdassa 5.2.21.1.1 tarkoitetun punaisen varoitussignaalin on aktivoiduttava. Kun varoitussignaali on aktivoitunut, käyttöjarrun hallintalaitetta on voitava käyttää ja saavuttaa vähintään tämän säännön liitteen 3 kohdassa 2.2 määrätty varajarrutusteho. Käyttöjarrujärjestelmän energian välityksessä on oltava riittävästi energiaa.

5.2.20.6 Jos varalaitteisiin syötetään energiaa samoista energiavarastoista kuin sähköiseen ohjauksen välitykseen, on varmistettava, että kun moottorin kierrosluku on enintään 80 prosenttia suurimman tehon nopeudesta, energian syöttö on riittävä määrättyjen hidastuvuusarvojen saavuttamiseksi. Tämä voidaan saada aikaan joko sellaisella energian syötöllä, jolla estetään kyseisen energiavaraston tyhjentyminen, kun kaikki varalaitteet ovat toiminnassa, tai kytkemällä automaattisesti pois päältä niitä valittuja varalaitteiden osia, joiden jännite on yli tämän säännön kohdassa 5.2.20.5 määritetyn kriittisen tason, jotta estetään tämän energiavaraston tyhjentyminen edelleen. Tämän määräyksen noudattaminen voidaan osoittaa laskutoimituksella tai käytäntöön perustuvalla testillä. Tämä kohta ei koske niitä ajoneuvoja, joilla määrätyt hidastuvuusarvot voidaan saavuttaa ilman sähköenergian käyttöä.

5.2.20.7 Jos varalaitteisiin syötetään energiaa sähköisestä ohjauksen välityksestä, seuraavien edellytysten on täytyttävä: 5.2.20.7.1 Jos energialähteeseen tulee käyttöhäiriö ajoneuvon ollessa liikkeessä, varaston sisältämän energian on oltava riittävä jarrujen käyttämiseksi hallintalaitteella. 5.2.20.7.2 Jos energialähteeseen tulee käyttöhäiriö ajoneuvon ollessa paikallaan seisontajarrujärjestelmä kytkettynä päälle, varaston sisältämän energian on oltava riittävä valaisimien käyttämiseksi myös silloin, kun jarruja käytetään.

5.2.21 Seuraavissa alakohdissa esitetään yleiset vaatimukset optisille varoitussignaaleille, joiden tarkoituksena on ilmoittaa kuljettajalle tietyistä moottoriajoneuvon jarrulaitteiston käyttöhäiriöistä (tai vioista). Lukuun ottamatta kohdassa 5.2.21.5 täsmennettyä tapausta, näitä merkkivaloja käytetään ainoastaan tässä säännössä määriteltyihin tarkoituksiin.

5.2.21.1 Moottoriajoneuvoissa on oltava jarrujen käyttöhäiriöstä ja vioittumisesta ilmoittava optinen varoitussignaali seuraavasti:

5.2.21.1.1 punainen varoitussignaali, joka ilmaisee sellaisen muualla tässä säännössä määritellyn käyttöhäiriön ajoneuvon jarruissa, joka estää määrätyn jarrutustehon saavuttamisen ja/tai estää ainakin toisen riippumattoman käyttöjarrupiirin toiminnan,

5.2.21.1.2 tarvittaessa keltainen varoitussignaali, joka ilmaisee sellaisen sähköisesti havaittavan käyttöhäiriön ajoneuvon jarruissa, jota kohdassa 5.2.21.1.1 kuvattu punainen signaali ei ilmaise.

5.2.21.2 Varoitussignaalien on näyttävä myös päivänvalossa. Varoitusvalon toimintakunto on voitava tarkastaa helposti kuljettajan istuimelta käsin. Varoituslaitteen komponentin vioittuminen ei saa johtaa kyseessä olevan jarrulaitteen tehon alenemiseen.

5.2.21.3 Jollei toisin ole määrätty,

5.2.21.3.1 kaikki käyttöhäiriöt ja viat on ilmaistava kuljettajalle edellä mainituilla varoitussignaaleilla viimeistään silloin, kun kyseessä olevan jarrun hallintalaitetta käytetään,

5.2.21.3.2 varoitussignaalien on pysyttävä aktiivisina niin kauan kuin käyttöhäiriö/vika ilmenee ja virtalukko (käynnistyskytkin) on asennossa ”päällä” (ON). ja

5.2.21.3.3 varoitussignaalin on oltava jatkuva (ei vilkkuva).

5.2.21.4 Edellä mainittujen varoitussignaalien on aktivoiduttava, kun ajoneuvon sähköpiireihin (ja jarrujärjestelmään) kytketään virta. Kun ajoneuvo on paikallaan, jarrujärjestelmän on ennen merkkivalojen sammuttamista varmennettava, ettei jarruissa ole määriteltyjä käyttöhäiriöitä tai vikoja. Sellaiset käyttöhäiriöt ja viat, joiden olisi aktivoitava edellä mainitut varoitussignaalit mutta joita ei havaita ajoneuvon ollessa paikallaan, on tallennettava muistiin, ja ne on ilmaistava kuljettajalle tämän käynnistäessä ajoneuvon ja aina, kun virtalukko (käynnistyskytkin) on kytkettynä päälle ja niin kauan kuin jarruissa on käyttöhäiriö tai vika.

5.2.21.5 Muista kuin määritellyistä toimintahäiriöistä (tai vioista) tai muusta moottorikäyttöisen ajoneuvon jarruja ja/tai käyttökoneistoa koskevasta tiedosta voidaan ilmoittaa kohdassa 5.2.21.1.2 määritellyllä keltaisella merkkivalolla, kunhan seuraavat vaatimukset täyttyvät:

5.2.21.5.1 Ajoneuvo on paikallaan.

5.2.21.5.2 Jarrulaitteistoon on kytketty virta ensimmäisen kerran ja merkkivalo on ilmoittanut kohdassa 5.2.21.4 täsmennetyn menettelyn mukaisesti, ettei määriteltyjä toimintahäiriöitä (tai vikoja) ole havaittu.

5.2.21.5.3 Muista kuin määritellyistä vikaantumisista tai muusta tiedosta ilmoitetaan ainoastaan varoitussignaalin vilkkumisella. Varoitussignaalin on kuitenkin sammuttava, kun ajoneuvon vauhti ylittää ensimmäisen kerran nopeuden 10 km/h.

5.2.22 Jarrutuksesta ilmoittava signaalin tuottaminen jarruvalojen sytyttämiseksi

5.2.22.1 Kun kuljettaja kytkee päälle käyttöjarrun, aktivoituu signaali, jonka johdosta jarruvalot syttyvät.

5.2.22.2 Signaalin on aktivoiduttava myös silloin, kun käyttöjarru kytkeytyy päälle automaattisen jarrutuksen seurauksena. Kun aikaansaatu hidastuminen on alle 0,7 m/s2, signaali voi kuitenkin deaktivoitua (8).

5.2.22.3 Edellä mainittu signaali ei aktivoidu, kun käyttöjarrun osa kytkeytyy päälle selektiivisen jarrutuksen seurauksena (9).

5.2.22.4 Tämän säännön kohdassa 2.17 määritellyn sähköisen hyötyjarrujärjestelmän, joka aiheuttaa hidastumisvoiman, kun kaasupoljin vapautetaan, on aktivoitava edellä mainittu signaali seuraavasti:

Ajoneuvon hidastuvuus Signaalin aktivointi ≤ 0,7 m/s2 Signaalia ei aktivoida > 0,7 m/s2 and ≤ 1,3 m/s2 Signaali voidaan aktivoida > 1,3 m/s2 Signaali on aktivoitava

Kaikissa tapauksissa signaalin on deaktivoiduttava viimeistään silloin, kun hidastuvuus on alle 0,7 m/s2 (8).

5.2.23 Kun ajoneuvo on varustettu hätäjarrutuksesta ilmoittavalla järjestelmällä, hätäjarrutussignaalin on aktivoiduttava ja deaktivoiduttava käyttöjarrujärjestelmää käytettäessä vain silloin, kun seuraavat edellytykset täyttyvät (8):

5.2.23.1 Signaali ei saa aktivoitua, kun ajoneuvon hidastuvuus on alle 6 m/s2, mutta se voi aktivoitua mainitulla tai sen ylittävällä hidastuvuudella. Varsinaisen arvon määrittelee ajoneuvon valmistaja. Signaalin on deaktivoiduttava viimeistään silloin, kun hidastuvuus on laskenut alle arvon 2,5 m/s2.

5.2.23.2 Myös seuraavia edellytyksiä voidaan soveltaa: a) Signaali voidaan tuottaa jarrutuskäskyn perusteella saatavasta ajoneuvon hidastuvuutta koskevasta ennusteesta noudattaen kohdassa 5.2.23.1 määriteltyjä aktivoinnin ja deaktivoinnin kynnysarvoja, tai b) signaali voi aktivoitua nopeuden ollessa yli 50 km/h, kun lukkiutumisenestojärjestelmä on täydessä toiminnassa (liitteen 6 kohdan 2 määritelmän mukaisesti). Signaalin on deaktivoiduttava, kun lukkiutumisenestojärjestelmä ei enää ole täydessä toiminnassa.

5.2.24 Kohdan 2.25 mukaisella ESC-järjestelmällä varustetun ajoneuvon on täytettävä tämän säännön liitteen 9 osaan A sisältyvät laitteistoa, tehoa ja testausta koskevat vaatimukset.

5.2.24.1 Vaihtoehtona kohdan 5.2.24 vaatimuksille M1- ja N1-luokan ajoneuvot, joiden massa on ajokunnossa > 1 735 kg, voidaan varustaa ajoneuvon vakautustoiminteella, joka käsittää kaatumisen hallinnan ja suuntaohjauksen ja täyttää säännön nro 13 liitteen 21 sisältämät tekniset vaatimukset.

5.2.25 M1- ja N1-luokan moottorikäyttöisten ajoneuvojen, jotka on varustettu tilapäiskäyttöön tarkoitetuilla vararenkailla tai -pyörillä, on täytettävä säännön nro 64 liitteen 3 sisältämät asiaankuuluvat tekniset vaatimukset.

6. TESTIT

Sellaisille ajoneuvoille tehtävät jarrutustestit, joille haetaan hyväksyntää, ja vaadittava jarrutusteho esitetään tämän säännön liitteessä 3.

7. AJONEUVOTYYPIN TAI JARRUJÄRJESTELMÄN MUUTTAMINEN JA HYVÄKSYNNÄN LAAJENTAMINEN

7.1 Ajoneuvotyypin hyväksyneelle tyyppihyväksyntäviranomaiselle on ilmoitettava kaikista ajoneuvotyyppiin tai jarrujärjestelmään tehdyistä muutoksista. Tämän jälkeen kyseinen viranomainen voi joko 7.1.1 katsoa, että tehdyillä muutoksilla ei todennäköisesti ole olennaisia kielteisiä vaikutuksia ja että ajoneuvo täyttää yhä vaadittavat edellytykset, tai 7.1.2 pyytää testien suorittamisesta vastaavalta tutkimuslaitokselta lisätietoja.

7.2 Ilmoitus hyväksynnän vahvistuksesta, laajennuksesta tai epäämisestä on toimitettava kohdassa 4.3 tarkoitettua menettelyä noudattaen tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille.

7.3 Hyväksynnän laajennuksen myöntävän tyyppihyväksyntäviranomaisen on annettava järjestysnumero kullekin laajennuksesta laaditulle ilmoituslomakkeelle.

8. TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS

Tuotannon vaatimustenmukaisuuden testausmenettelyjen on oltava sopimuksen lisäyksen 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) mukaisia ja täytettävä seuraavat vaatimukset:

8.1 Tämän säännön mukaisesti hyväksyttävä ajoneuvo on valmistettava siten, että se vastaa hyväksyttyä tyyppiä ja täyttää kohdan 5 vaatimukset.

8.2 Tyyppihyväksynnän myöntänyt viranomainen voi milloin tahansa tarkastaa kussakin tuotantolaitoksessa sovellettavat vaatimustenmukaisuuden valvontamenetelmät. Tarkastus suoritetaan yleensä joka toinen vuosi.

9. SEURAAMUKSET VAATIMUSTENMUKAISUUDESTA POIKKEAVASTA TUOTANNOSTA

9.1 Tämän säännön nojalla ajoneuvolle myönnetty tyyppihyväksyntä voidaan peruuttaa, jos kohdassa 8.1 määrättyjä vaatimuksia ei noudateta.

9.2 Jos tätä sääntöä soveltava sopimuspuoli peruuttaa aiemmin myöntämänsä hyväksynnän, sen on viipymättä ilmoitettava tästä muille tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille lähettämällä jäljennös tämän säännön liitteen 1 mukaiselle mallille laaditusta ilmoituslomakkeesta.

10. TUOTANNON LOPETTAMINEN

Jos hyväksynnän haltija lopettaa kokonaan tämän säännön nojalla hyväksytyn ajoneuvotyypin valmistuksen, hyväksynnän haltijan on ilmoitettava tästä hyväksynnän myöntäneelle tyyppihyväksyntäviranomaiselle. Kun kyseinen viranomainen saa asiaa koskevan ilmoituksen, sen on ilmoitettava asiasta muille tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille lähettämällä jäljennös tämän säännön liitteen 1 mukaiselle mallille laaditusta ilmoituslomakkeesta.

11. HYVÄKSYNTÄTESTEISTÄ VASTAAVIEN TEKNISTEN TUTKIMUSLAITOSTEN SEKÄ TYYPPIHYVÄKSYNTÄVIRANOMAISEN NIMET JA OSOITTEET

Tätä sääntöä soveltavien sopimuspuolten on ilmoitettava Yhdistyneiden kansakuntien sihteeristölle hyväksyntätestauksesta vastaavien teknisten tutkimuslaitosten ja niiden tyyppihyväksyntäviranomaisten nimet ja osoitteet, jotka myöntävät hyväksynnän ja joille on lähetettävä ilmoitukset muissa maissa annetusta hyväksynnästä taikka hyväksynnän laajentamisesta, epäämisestä tai peruuttamisesta.

12. SIIRTYMÄMÄÄRÄYKSET

12.1 Tämän säännön täydennyksen 16 voimaantulopäivän jälkeen mikään tätä sääntöä soveltava sopimuspuoli ei saa kieltäytyä myöntämästä tai hyväksymästä tyyppihyväksyntää tämän säännön mukaisesti, sellaisena kuin se on muutettuna täydennyksellä 16.

12.2 Kun tämän säännön täydennyksen 16 voimaantulopäivästä on kulunut 24 kuukautta, tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet saavat myöntää tyyppihyväksynnän ainoastaan siinä tapauksessa, että hyväksyttävä ajoneuvotyyppi täyttää tämän säännön vaatimukset, sellaisena kuin se on muutettuna täydennyksellä 16.

12.3 Sen estämättä, mitä kohdissa 12.1 ja 12.2 määrätään, tätä sääntöä soveltavien sopimuspuolten on edelleen myönnettävä hyväksyntöjä sellaisille ajoneuvotyypeille, joissa ei ole ajonvakautustoimintoa tai hätäjarrutehostinta ja jotka täyttävät tämän säännön liitteen 9 vaatimukset.

12.4 Tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet eivät saa kieltäytyä laajentamasta nykyisiä tyyppihyväksyntöjä alkuperäisen hyväksynnän myöntämisajankotana voimassa olleiden säännösten perusteella riippumatta siitä, onko ajoneuvossa ajonvakautustoimintoa tai hätäjarrutehostinta vai ei.

12.5 Jollei kohdan 12.6 määräyksistä muuta johdu, tämän säännön kaikkien täydennysten mukaiset tyyppihyväksynnät pysyvät voimassa täydennyksen 16 voimaantulon jälkeenkin, ja tätä sääntöä soveltavien sopimuspuolten on edelleen hyväksyttävä ne.

12.6 Tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet eivät ole velvollisia kansallista tai alueellista tyyppihyväksyntää varten hyväksymään sellaisten ajoneuvotyyppien tyyppihyväksyntää, joissa ei ole ajonvakautustoimintoa tai hätäjarrutehostinta.

(1) Tässä säännössä määrätään luokan N1 ajoneuvoja koskevista vaatimuksista, jotka ovat vaihtoehtoisia säännön nro 13 vaatimuksille. Osapuolet, jotka soveltavat sekä sääntöä nro 13 että tätä sääntöä, tunnustavat molempien sääntöjen mukaiset hyväksynnät yhtä päteviksi. Ajoneuvoluokat M1 ja N1 on määritelty ajoneuvojen rakennetta koskevassa konsolidoidussa päätöslauselmassa (R.E.3), asiakirja (ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3, para. 2) – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html

(2) Akseliryhmää pidetään yhtenä akselina ja paripyöriä pidetään yhtenä pyöränä.

(3) Valmistajan ilmoituksen mukaisesti.

(4) Vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolten tunnusnumerot esitetään ajoneuvojen rakennetta koskevan konsolidoidun päätöslauselman (R.E.3) liitteessä 3, asiakirja ECE/TRANS/WP.29/78/Rev. 3, Annex 3 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html

(5) Hyväksynnän myöntävällä tyyppihyväksyntäviranomaisella on oikeus tarkastaa seisontajarrujärjestelmä ajoneuvon lisätesteillä.

(6) Tutkimuslaitoksen kanssa tehdyn sopimuksen mukaisesti lataustilan tarkastusta ei vaadita ajoneuvoilta, joissa on sisäinen energianlähde ajoakkujen lataamista varten ja keinot säännellä akkujen lataustilaa.

(7) Kunnes sovitaan yhtenäisistä testausmenettelyistä, valmistajan on annettava tutkimuslaitokselle selvitys mahdollisista ohjauksen välityksen toimintahäiriöistä ja niiden vaikutuksista. Tutkimuslaitos ja ajoneuvon valmistaja käsittelevät nämä tiedot ja sopivat niistä.

(8) Tyyppihyväksynnän yhteydessä ajoneuvon valmistajan on vahvistettava, että tämä vaatimus täyttyy.

(9) Selektiivinen jarrutustoiminto voi muuttua jarrutuksen aikana automaattiseksi jarrutukseksi.

LIITE 1 ILMOITUS (*) (Enimmäiskoko: A4 (210 × 297 mm)) Lisäys Luettelo ajoneuvoa koskevista tiedoista säännön nro 90 mukaista hyväksyntää varten 1. Ajoneuvotyypin kuvaus: … 1.1 Ajoneuvon kaupallinen nimi tai merkki: … 1.2 Ajoneuvoluokka: … 1.3 Ajoneuvotyyppi säännön nro 13-H mukaisen hyväksynnän mukaan: … 1.4 Ajoneuvotyyppiin kuuluvien ajoneuvojen mallit tai kaupalliset nimet: … 1.5 Valmistajan nimi ja osoite: … 2. Jarrupäällysteiden, -levyjen ja -rumpujen merkki ja tyyppi 2.1 Jarrupäällysteet 2.1.1 Kaikkien liitteen 3 asianomaisten määräysten mukaisesti testatut jarrupäällysteet: … 2.1.2 Liitteen 7 mukaisesti testatut vaihtoehtoiset jarrupäällysteet: … 2.2 Jarrulevyt ja -rummut 2.2.1 Jarrujärjestelmän hyväksynnän piiriin kuuluvien jarrulevyjen tunnistekoodit: … 2.2.2 Jarrujärjestelmän hyväksynnän piiriin kuuluvien jarrurumpujen tunnistekoodit: … 3. Ajoneuvon vähimmäismassa: … 3.1 Massan jakautuminen akseleille (enimmäisarvo): … 4. Ajoneuvon enimmäismassa: … 4.1 Massan jakautuminen akseleille (enimmäisarvo): … 5. Ajoneuvon huippunopeus: … 6. Renkaan ja pyörän mitat: … 7. Jarrupiirijako (esimerkiksi etu-/takapyörät tai diagonaalinen jako): … 8. Ilmoitus siitä, mikä järjestelmä toimii varajarrujärjestelmänä: … 9. Eritelmä jarruventtiileistä (soveltuvin osin): … 9.1 Kuormituksen tunnistusventtiilit: … 9.2 Paineventtiilien asetus: … 10. Suunniteltu jarruvoiman jakautuminen: … 11. Jarrun tekniset tiedot: … 11.1 Levyjarrun tyyppi (esimerkiksi mäntien lukumäärä ja läpimitat, jäähdytettävät tai umpinaiset levyt) 11.2. Rumpujarrun tyyppi (esimerkiksi duoservo sekä männän koko ja rummun mitat): … 11.3. Paineilmajarrujärjestelmien osalta ilmoitetaan esimerkiksi kammioiden sekä varsien tyyppi ja koko jne.: 12. Pääsylinterin tyyppi ja koko: … 13. Jarrutehostimen tyyppi ja koko: …

LIITE 2 HYVÄKSYNTÄMERKKIEN ASETTELU MALLI A (Ks. tämän säännön kohta 4.4) Edellä esitetty ajoneuvoon kiinnitetty merkki osoittaa, että kyseinen ajoneuvotyyppi on hyväksytty jarrulaitteiden osalta Yhdistyneessä kuningaskunnassa (E 11) säännön nro 13-H mukaisesti hyväksyntänumerolla 002439. Hyväksyntänumeron kaksi ensimmäistä merkkiä ilmaisevat, että hyväksyntä on myönnetty alkuperäisessä muodossa olevan säännön nro 13-H vaatimusten mukaisesti. Lisämaininta ”ESC” tarkoittaa, että ajoneuvo täyttää tämän säännön liitteessä 9 olevat ajonvakautusjärjestelmää ja hätäjarrutehostinta koskevat vaatimukset. MALLI B (Ks. tämän säännön kohta 4.5) Edellä esitetty ajoneuvoon kiinnitetty merkki osoittaa, että kyseinen ajoneuvotyyppi on hyväksytty Yhdistyneessä kuningaskunnassa (E 11) sääntöjen nro 13-H ja 24 (1) mukaisesti. (Jälkimmäisessä tapauksessa oikaistu absorptiokerroin on 1,30 m–1). Hyväksyntänumerot osoittavat, että hyväksyntäpäivänä sääntö nro 13-H oli alkuperäisessä muodossaan ja sääntö nro 24 sisälsi muutossarjan 02. (1) Tämä numero on annettu ainoastaan esimerkkinä.

LIITE 3 JARRUTUSTESTIT JA JARRUJÄRJESTELMIEN TEHO 1. JARRUTUSTESTIT 1.1 Yleistä 1.1.1 Jarrujärjestelmien tehovaatimukset perustuvat ajoneuvon pysähtymismatkaan ja keskimääräiseen täysin kehittyneeseen hidastuvuuteen. Jarrujärjestelmän teho on määriteltävä mittaamalla pysähtymismatka suhteessa ajoneuvon jarrutuksen alkunopeuteen ja/tai mittaamalla täysin kehittynyt keskimääräinen hidastuvuus testin aikana. 1.1.2 Pysähtymismatka on ajoneuvon kulkema matka jarrulaitteen käytön aloitushetkestä ajoneuvon pysähtymishetkeen. Alkunopeus on ajoneuvon nopeus jarrulaitteen käytön aloitushetkellä. Alkunopeuden on oltava vähintään 98 prosenttia kyseessä olevalle testille määrätystä nopeudesta. Täysin kehittynyt keskimääräinen hidastuvuus (dm) lasketaan keskimääräisenä hidastuvuutena suhteessa matkaan välillä vb–ve seuraavan kaavan mukaisesti: jossa: vo = alkunopeus (km/h) vb = ajoneuvon nopeus arvolla 0,8 vo (km/h) ve = ajoneuvon nopeus arvolla 0,1 vo (km/h) sb = vo:n ja vb:n välillä kuljettu matka metreinä, se = vo:n ja ve:n välillä kuljettu matka metreinä. Nopeus ja matka on määriteltävä testivälineillä, joiden tarkkuus on ± 1 prosenttia testille määrätystä nopeudesta. Arvo dm voidaan määritellä muilla menetelmillä kuin nopeuden ja matkan mittauksella. Tällöin täysin kehittyneen keskimääräisen hidastuvuuden tarkkuuden on oltava ± 3 prosenttia. 1.2 Ajoneuvon jarrutusteho on kaikkien ajoneuvojen hyväksyntää varten mitattava testeissä ajoradalla seuraavissa olosuhteissa: 1.2.1 Ajoneuvon massan on oltava kunkin testityypin vaatimusten mukainen ja se on ilmoitettava testausselosteessa. 1.2.2 Testi on tehtävä kullekin testityypille vahvistetulla nopeudella. Jos ajoneuvon suurin rakenteellinen nopeus on pienempi kuin testille vahvistettu nopeus, testi on suoritettava ajoneuvon suurimmalla nopeudella, 1.2.3 Vaaditun tehon tuottamiseen tarvittava jarrun hallintalaitteeseen kohdistettava voima ei saa testeissä ylittää vahvistettua enimmäisarvoa. 1.2.4 Tienpinnan on oltava riittävän pitävä, jollei asiaa koskevissa liitteissä muuta määrätä. 1.2.5 Testit on suoritettava olosuhteissa, joissa tuulen ei katsota voivan vaikuttaa testituloksiin. 1.2.6 Testejä aloitettaessa ajoneuvon renkaiden on oltava kylmät ja rengaspaineen pyöriin kohdistuvalle kuormalle vahvistetun paineen mukainen ajoneuvon ollessa paikallaan. 1.2.7 Määrätty teho on saavutettava ilman pyörien lukkiutumista nopeuden ollessa yli 15 km/h siten, että ajoneuvo ei poikkea 3,5 metrin levyiseltä ajoradalta, kallistuskulma on enintään 15 astetta ja ajoneuvo ei tärise epätavallisesti. 1.2.8 Kokonaan tai osittain sähkömoottoreilla käyvien ajoneuvojen, joissa moottorit on kytketty pysyvästi pyöriin, kaikki testit on suoritettava nämä moottorit kytkettyinä. 1.2.9 Sellaisten kohdan 1.2.8 mukaisten ajoneuvojen osalta, joissa on luokan A sähköinen hyötyjarrujärjestelmä, käyttäytymistestit vakauden säilymisen tarkastamiseksi on tehtävä radalla, jonka kitkakerroin on pieni (liitteen 6 kohdan 5.2.2 kohdan mukaisesti) käyttäen nopeutta, joka on 80 prosenttia enimmäisnopeudesta, mutta enintään 120 km/h. 1.2.9.1 Lisäksi sellaisten ajoneuvojen osalta, joissa on luokan A sähköinen hyötyjarrujärjestelmä, vaihteen vaihtamisen ja kaasupolkimen vapauttamisen kaltaiset hetkittäiset olosuhteet eivät saa vaikuttaa ajoneuvon käyttäytymiseen 1.2.9 kohdassa kuvatuissa testausolosuhteissa. 1.2.10 Kohdissa 1.2.9 ja 1.2.9.1 tarkoitettujen testien aikana pyörien lukkiutuminen ei ole sallittua. Ohjaussuunnan korjaaminen on kuitenkin sallittua, jos ohjauksen käyttölaitteen kiertymiskulma on kahden ensimmäisen sekunnin aikana enintään 120 astetta ja enintään 240 astetta kokonaisuudessaan. 1.2.11 Sellaisissa ajoneuvoissa, joiden sähkökäyttöiset seisontajarrut saavat voimansa ajovoima-akuista (tai vara-akusta), joihin syötetty energia on pelkästään peräisin riippumattomasta ulkoisesta latausjärjestelmästä, näiden akkujen lataustila saa olla jarrutustehotestin aikana keskimäärin enintään 5 prosenttia sitä lataustilaa suurempi, jossa tämän säännön kohdassa 5.2.20.5 tarkoitetun jarrujen toimintahäiriöstä ilmoittavan varoituksen on aktivoiduttava. Jos varoitus aktivoituu, akkuja voidaan hieman ladata testien aikana, jotta niiden lataustila pysyy vaadituissa rajoissa. 1.3 Ajoneuvon käyttäytyminen jarrutuksen aikana 1.3.1 Jarrutustesteissä ja erityisesti suurilla nopeuksilla suoritettavissa testeissä ajoneuvon yleistä käyttäytymistä on tarkkailtava jarrutuksen aikana. 1.3.2 Jarrutettaessa tiellä, jonka pito on alhainen, ajoneuvon on täytettävä tämän säännön liitteessä 5 ja/tai liitteessä 6 määrätyt vaatimukset. 1.3.2.1 Ajoneuvon, joka on varustettu tämän säännön 5.2.7 kohdan mukaisella jarrujärjestelmällä, jossa tietyn akselin (tai akselien) jarrutus käsittää useampia kuin yhden jarrumomentin lähteen ja jossa yksittäisten lähteiden toiminta voi vaihdella suhteessa muihin lähteisiin, on täytettävä liitteen 5 tai vaihtoehtoisesti liitteen 6 vaatimukset kaikilla ajoneuvon ohjausstrategian sallimilla suhteilla (1). 1.4 Tyyppi 0 -testi (tavallinen tehotesti jarrut kylminä) 1.4.1 Yleistä 1.4.1.1 Käyttöjarrujen kuumimman akselin keskimääräisen lämpötilan on ennen jarrun käyttämistä oltava 65–100 °C jarrupäällysteiden sisältä taikka levyn tai rummun palan hankauspinnasta mitattuna. 1.4.1.2 Testi on suoritettava seuraavissa olosuhteissa: 1.4.1.2.1 Ajoneuvon on oltava kuormitettu siten, että sen massa jakautuu akseleille valmistajan ilmoituksen mukaisesti. Jos kuormaa voidaan jakaa akseleille usealla tavalla, enimmäismassan jakautuminen akseleille on järjestettävä siten, että akselimassat ovat verrannolliset suurimpiin sallittuihin akselimassoihin. 1.4.1.2.2 Jokainen testi on toistettava kuormittamattomalla ajoneuvolla. Etuistuimella saa olla kuljettajan lisäksi toinen henkilö, joka huolehtii testitulosten kirjaamisesta. 1.4.1.2.3 Sähköisellä hyötyjarrujärjestelmällä varustettuihin ajoneuvoihin sovellettavat vaatimukset määräytyvät järjestelmän luokan mukaan seuraavasti: Luokka A : Mitään erillistä sähköisen hyötyjarrutuksen hallintalaitetta ei saa käyttää tyyppi 0 -testien aikana. Luokka B : Sähköisen hyötyjarrujärjestelmän osuus muodostuvasta jarruvoimasta ei saa ylittää järjestelmän takaamaa vähimmäistasoa. Tämä edellytys täyttyy, jos akkujen lataustila on jokin seuraavista: a) valmistajan suosittelema enimmäislataustaso, joka on ilmoitettu ajoneuvon eritelmissä, b) vähintään 95 prosenttia täydestä lataustasosta, kun valmistaja ei ole antanut erillistä suositusta, c) ajoneuvon automaattisen lataustilan seurantajärjestelmän enimmäistaso, d) mikä tahansa lataustaso, kun testaus suorittaan ilman hyötyjarrua. 1.4.1.2.4 Jarrujen vähimmäistehon raja-arvot ajoneuvo kuormitettuna ja kuormittamattomana tehtävissä testeissä vahvistetaan jäljempänä. Ajoneuvon on täytettävä vahvistetut pysähtymismatkaa ja täysin kehittyneen hidastuvuuden keskiarvoa koskevat vaatimukset, mutta molempien parametrien mittaaminen ei ole välttämättä tarpeellista. 1.4.1.2.5 Ajoradan pinnan on oltava vaakasuora. Ellei toisin määrätä, kussakin testissä saa olla enintään kuusi pysähdystä ajoneuvoon tutustumiseen mahdollisesti tarvittavat pysähdykset mukaan luettuina. 1.4.2 Tyyppi 0 -testi vaihde vapaalla, tämän liitteen kohdan 2.1.1 alakohdan A mukainen käyttöjarrutus Testi on tehtävä määrätyillä nopeuksilla, mutta näihin nopeuksiin sallitaan tietty poikkeama. Vaadittava vähimmäisteho on saavutettava. 1.4.3 Tyyppi 0 -testi vaihde kytkettynä päälle, tässä liitteessä olevan 2.1.1 kohdan B alakohdan mukainen käyttöjarrutus 1.4.3.1 Testi on tehtävä vaihde kytkettynä päälle tämän liitteen kohdan 2.1.1 alakohdassa B täsmennetystä nopeudesta alkaen. Vaadittava vähimmäisteho on saavutettava. Tätä testiä ei tehdä, jos ajoneuvon enimmäisnopeus on ≤ 125 km/h. 1.4.3.2 Suurimmat tosiasialliset jarrutustehon arvot mitataan, ja ajoneuvon käyttäytymisen on oltava tämän liitteen kohdan 1.3.2 mukainen. Jos ajoneuvon enimmäisnopeus on kuitenkin yli 200 km/h, testinopeus on 160 km/h. 1.5 Tyyppi I -testi (häipymis- ja palautumistesti) 1.5.1 Lämmitysmenettely 1.5.1.1 Kaikkien ajoneuvojen käyttöjarrut testataan kytkemällä ja vapauttamalla jarrut useita kertoja ajoneuvo kuormitettuna taulukossa mainituissa olosuhteissa: Olosuhteet v1 (km/h) v2 (km/h) Δt (sec) n 80 % vmax ≤ 120 0,5 v1 45 15 jossa: v1 = alkunopeus jarrutuksen alkaessa v2 = nopeus jarrutuksen päättyessä vmax = ajoneuvon huippunopeus n = jarrutusten lukumäärä Δt = jarrutussyklin kestoaika: aika jarrutuksen alusta seuraavan jarrutuksen alkuun. 1.5.1.2 Jos ajoneuvon ominaisuudet tekevät Δt-arvolle määrätyn kestoajan noudattamisen mahdottomaksi, kestoaikaa voidaan pidentää. Kaikissa tapauksissa ajoneuvon jarrutukseen ja kiihdytykseen tarvittavan ajan lisäksi jokaisessa syklissä on sallittava 10 sekuntia nopeuden v1 vakiinnuttamiseksi. 1.5.1.3 Hallintalaitteeseen kohdistettava voima on säädettävä siten, että jokaisessa jarrutuksessa saavutetaan 3 m/s2:n täysin kehittynyt keskimääräinen hidastuvuus. Alustavasti voidaan tehdä kaksi testiä asianmukaisen poljinvoiman määrittämiseksi. 1.5.1.4 Jarrutusten aikana on suurimman vaihteen (lukuun ottamatta ylivaihdetta jne.) oltava jatkuvasti kytkettynä. 1.5.1.5 Jarrutuksen jälkeisessä kiihdytyksessä vaihteistoa on käytettävä siten, että nopeus v1 saavutetaan mahdollisimman pian (suurin moottorin ja vaihteiston sallima kiihtyvyys). 1.5.1.6 Sellaisten ajoneuvojen osalta, joiden teho ei ole riittävä jarrujen lämmityssyklien aikaansaamiseksi, testit on tehtävä siten, että määrätty nopeus saavutetaan ennen ensimmäistä jarrutusta ja tämän jälkeen ajoneuvoa kiihdytetään mahdollisimman nopeasti ja jarrutetaan uudelleen kunkin 45 sekunnin syklin lopussa saavutetussa nopeudessa. 1.5.1.7 Luokan B sähköisellä hyötyjarrujärjestelmällä varustettujen ajoneuvojen osalta ajoneuvon akkujen tilan on oltava testin alussa sellainen, ettei sähköisen hyötyjarrujärjestelmän tuottama osuus jarrutusvoimasta ylitä järjestelmän takaamaa vähimmäistasoa. Tämä edellytys täyttyy, jos akkujen lataustila on jokin kohdassa 1.4.1.2.3 luetelluista lataustiloista. 1.5.2 Kuumajarrutusteho 1.5.2.1 Tyyppi I -testin lopuksi (tämän liitteen kohdassa 1.5.1 esitetty testi) käyttöjarrujärjestelmän kuumajarrutusteho on mitattava samoissa olosuhteissa (ja varsinkaan hallintalaitteeseen kohdistettava keskimääräinen voima ei saa olla suurempi kuin todellisuudessa käytetty keskimääräinen voima) kuin tyyppi 0 -testissä vaihde kytkettynä vapaalle (lämpötila voi olla erilainen). 1.5.2.2 Kuumajarrutusteho ei saa olla pienempi kuin 75 (2) prosenttia vahvistetusta arvosta eikä pienempi kuin 60 prosenttia vaihde vapaalla tehtävässä tyyppi 0 -testissä kirjatusta arvosta. 1.5.2.3 Jos ajoneuvo on varustettu luokan A sähköisellä hyötyjarrujärjestelmällä, suurimman vaihteen on jarrutuksen aikana oltava koko ajan kytkettynä päälle ja mahdollista erillistä sähköistä jarrun hallintalaitetta ei saa käyttää. 1.5.2.4 Luokan B sähköisellä hyötyjarrujärjestelmällä varustettujen ajoneuvojen, joilla on tehty tämän liitteen kohdan 1.5.1.6 mukaiset lämmityssyklit, kuumajarrutustestit on tehtävä sillä suurimmalla nopeudella, jonka ajoneuvo voi saavuttaa jarrujen lämmityssyklien päätteeksi, ellei tämän liitteen kohdan 2.1.1 alakohdassa A määriteltyä nopeutta voida saavuttaa. Vertailun vuoksi myöhempi kylmillä jarruilla tehtävä tyyppi 0 -testi on toistettava tällä samalla nopeudella ja samalla, akun asianmukaisen lataustilan perusteella määräytyvällä sähköisen hyötyjarrutuksen osuudella kuin kuumajarrutustesti. Palautumismenettelyn ja -testin jälkeen jarrupäällysteet voidaan kunnostaa ennen testiä, jossa vertaillaan toisen kylmäjarrutustestin tulosta kuumajarrutustestin tuloksiin tämän liitteen kohdan 1.5.2.2 tai 1.5.2.5 vaatimusten mukaisesti. Testit voidaan tehdä ilman hyötyjarrua. Tällöin ei sovelleta akkujen lataustilaa koskevia vaatimuksia. 1.5.2.5 Sellaisella moottoriajoneuvolla, joka täyttää kohdassa 1.5.2.2 vahvistetun 60 prosentin vaatimuksen mutta ei 75 (2) prosentin vaatimusta, voidaan tehdä ylimääräinen testi lämpimillä jarruilla kohdistamalla hallintalaitteeseen voima, joka ei ole suurempi kuin tämän liitteen kohdassa 2 ilmoitettu voima. Molempien testien tulokset on merkittävä testausselosteeseen. 1.5.3 Palautumismenettely Välittömästi kuumajarrutustestin jälkeen ajoneuvoa jarrutetaan neljä kertaa nopeudesta 50 km/h alkaen niin, että vaihde on päällä ja keskimääräisen hidastuvuus on 3 m/s2. Ennen kutakin peräkkäistä pysäytystä ajetaan matka, jonka pituus on 1,5 km. Välittömästi kunkin pysähdyksen jälkeen ajoneuvo kiihdytetään mahdollisimman nopeasti nopeuteen 50 km/h, ja tätä nopeutta pidetään yllä seuraavaan pysähdykseen asti. 1.5.3.1 Luokan B sähköisellä jarrutusenergian talteenottojärjestelmällä varustettujen ajoneuvojen akut voidaan ladata uudelleen tai vaihtaa ladattuihin akkuihin palautumismenettelyn loppuun saattamiseksi. Testit voidaan tehdä ilman hyötyjarrua. 1.5.4 Palautumisteho Palautumismenettelyn lopuksi on mitattava käyttöjarrujärjestelmän palautumisteho samoissa olosuhteissa kuin vaihde vapaana tehtävässä tyyppi 0 -testissä (lämpötilaolosuhteet saavat olla erilaiset) kohdistamalla hallintalaitteeseen keskimääräinen voima, joka on enintään vastaavassa tyyppi 0 -testissä käytetty keskimääräinen hallintalaitteeseen kohdistettu voima. Tämä palautumisteho ei saa olla pienempi kuin 70 prosenttia eikä suurempi kuin 150 prosenttia vaihde vapaalla tehtävässä tyyppi 0 -testissä kirjatusta arvosta. 1.5.4.1 Luokan B sähköisellä hyötyjarrujärjestelmällä varustettujen ajoneuvojen palautumistesti on tehtävä niin, että hyötyjarru on kytketty pois päältä, eli kohdan 1.5.4 vaatimusten mukaisesti. Kun jarrupäällysteet on jälleen kunnostettu, tyyppi 0 -testi toistetaan uudelleen samalla nopeudella kuin palautumistesti ja niin, että sähköinen hyötyjarrujärjestelmä on kytketty pois päältä ja vaihde on vapaalla, ja näitä testituloksia verrataan keskenään. Palautumisteho ei saa olla pienempi kuin 70 prosenttia eikä suurempi kuin 150 prosenttia tässä viimeiseksi tehtävässä tyyppi 0 -testissä kirjatusta arvosta. 2. JARRUJÄRJESTELMIEN TEHO 2.1 Käyttöjarrujärjestelmä 2.1.1 Käyttöjarrut on testattava taulukossa mainituissa olosuhteissa: A) Tyyppi 0 -testi vaihde vapaalla v s ≤ dm ≥ 100 km/h 0,1 v + 0,0060 v2 (m) 6,43 m/s2 B) Tyyppi 0 -testi vaihde kytkettynä päälle v s ≤ dm ≥ 80 % vmax ≤ 160 km/h 0,1 v+0,0067 v2 (m) 5,76 m/s2 f 6,5–50 daN jossa: v = testinopeus (km/h) s = pysähtymismatka metreinä dm = täysin kehittynyt keskimääräinen hidastuvuus (m/s2) f = poljinvoima (daN) vmax = ajoneuvon suurin nopeus (km/h) 2.1.2 Moottoriajoneuvon, joka on hyväksytty jarruttoman perävaunun vetoon, ja siihen kytketyn perävaunun on saavutettava tyyppi 0 -testissä vähimmäisteho 5,4 m/s2 sekä kuormitettuna että kuormittamattomana. Yhdistelmän teho tarkastetaan seuraavaa kaavaa käyttämällä laskutoimituksilla, jotka pohjautuvat pelkän (kuormitetun) moottoriajoneuvon saavuttamaan todelliseen jarrutuksen enimmäistehoon vaihde vapaalla tehtävän tyyppi 0 -testin aikana (käytännön testejä ajoneuvoon kytketyn jarruttoman perävaunun kanssa ei vaadita): jossa: dM+R = laskettu moottoriajoneuvon täysin kehittynyt keskimääräinen hidastuvuus (m/s2), kun ajoneuvo on kytketty jarruttomaan perävaunuun dM = pelkän moottoriajoneuvon saavuttama täysin kehittynyt keskimääräinen hidastuvuus tyyppi 0 -testin aikana vaihde vapaalla (m/s2) PM = kuormitetun moottoriajoneuvon massa PR = kytkettävissä olevan jarruttoman perävaunun enimmäismassa moottoriajoneuvon valmistajan ilmoituksen mukaisesti 2.2 Varajarrujärjestelmä 2.2.1 Varajarrujärjestelmän teho testataan vaihde vapaana tehtävällä tyyppi 0 -testillä alkaen nopeudesta 100 km/h siten, että käyttöjarrun hallintalaitteeseen kohdistettava voima on vähintään 6,5 ja enintään 50 daN. 2.2.2 Varajarrujärjestelmällä jarrutettaessa pysähtymismatka ei saa ylittää seuraavaa arvoa: eikä täysin kehittynyt keskimääräinen hidastuvuus saa olla pienempi kuin 2,44 m/s2 (vastaa edellä esitetyn kaavan toista termiä). 2.2.3 Varajarrun tehokkuus on testattava jäljittelemällä todellista käyttöjarrujärjestelmän vioittumista. 2.2.4 Sähköistä hyötyjarrujärjestelmää käyttävien ajoneuvojen jarrutusteho tutkitaan lisäksi seuraavassa kahdessa käyttöhäiriötilanteessa: 2.2.4.1 käyttöjarrun sähköisen osan täysimittainen käyttöhäiriö, 2.2.4.2 tilanne, jossa käyttöhäiriö saa sähköisen osan syöttämään suurinta mahdollista jarrutusvoimaa. 2.3 Seisontajarrujärjestelmä 2.3.1 Seisontajarrujärjestelmän on pystyttävä pitämään kuormitettu ajoneuvo paikallaan ylä- tai alamäessä, jonka kaltevuus on 20 prosenttia. 2.3.2 Perävaunun vetoon hyväksytyn ajoneuvon, seisontajarrujärjestelmän on pystyttävä pitämään ajoneuvoyhdistelmä paikallaan ylä- tai alamäessä, jonka kaltevuus on 12 prosenttia. 2.3.3 Jos hallintalaite on käsikäyttöinen, siihen kohdistuva voima ei saa olla suurempi kuin 40 daN. 2.3.4 Jos hallintalaite on poljin, siihen kohdistuva voima ei saa olla suurempi kuin 50 daN. 2.3.5 Seisontajarrujärjestelmä voi olla sellainen, että sitä on käytettävä useita kertoja ennen vaaditun tehon saavuttamista. 2.3.6 Tämän säännön kohdassa 5.2.2.4 esitetyn vaatimuksen täyttymisen tarkastamiseksi on suoritettava vaihde vapaalla tehtävä tyyppi 0 -testi testin alkunopeudella 30 km/h. Keskimääräisen täysin kehittyneen hidastuvuuden, joka saavutetaan seisontajarrun käyttöjärjestelmää käytettäessä, ja hidastuvuuden välittömästi ennen ajoneuvon pysähtymistä on oltava vähintään 1,5 m/s2. Testi on suoritettava ajoneuvo kuormitettuna. Jarrujen hallintalaitteeseen kohdistettava voima ei saa olla määriteltyjä arvoja suurempi. 3. VASTEAIKA 3.1 Jos ajoneuvoon on asennettu käyttöjarrujärjestelmä, joka on täysin tai osittain riippuvainen muusta energianlähteestä kuin kuljettajan lihasvoimasta, seuraavien edellytysten on täytyttävä: 3.1.1 hätäjarrutuksessa aika, joka kuluu hallintalaitteen käyttämisestä siihen hetkeen, jolloin jarrutuksen kannalta epäedullisimmin sijaitsevan akselin jarrutusvoima kasvaa vaadittua tehoa vastaavalle tasolle, saa olla enintään 0,6 sekuntia; 3.1.2 hydraulisella jarrujärjestelmillä varustettujen ajoneuvojen osalta kohdan 3.1.1 vaatimukset katsotaan täytetyiksi, jos hätäjarrutuksessa ajoneuvon hidastuminen tai paine jarrutuksen kannalta epäedullisimmin sijaitsevassa jarrusylinterissä saavuttaa vaadittua tehoa vastaavan tason 0,6 sekunnin kuluessa. (1) Valmistajan on toimitettava tutkimuslaitokselle tiedot automaattisen ohjausstrategian sallimista jarrutuskäyristä. Tutkimuslaitos voi todentaa nämä käyrät. (2) Vastaava pysähtymismatka on 0,1 v + 0,0080 v2 ja täysin kehittynyt keskimääräinen hidastuvuus 4,82 m/s2. Lisäys Akun varaustilan seurantaa koskeva menettely Tätä menettelyä sovelletaan ajoneuvon ajovoima-akkuihin ja hyötyjarrutukseen käytettäviin akkuihin. Menettelyssä on käytettävä tasasähkön kaksisuuntaista wattitunti- tai ampeerituntimittaria. 1. MENETTELY 1.1 Jos akut ovat uusia tai ne ovat olleet pitkään varastoituina, ne on ladattava valmistajan suositusten mukaisesti. Latauksen loppuunsaattamisen jälkeen akkujen on annettava levätä vähintään 8 tunnin ajan ympäristön lämpötilassa. 1.2 Akut on ladattava täyteen lataustasoon noudattaen valmistajan suosittelemaa latausmenettelyä. 1.3 Liitteen 3 kohdissa 1.2.11, 1.4.1.2.3, 1.5.1.6, 1.5.1.7 ja 1.5.2.4 tarkoitettuja jarrutustestejä suoritettaessa ajomoottorien käyttämät ja hyötyjarrujärjestelmien tuottamat wattitunnit kirjataan muistiin, ja näitä tietoja käytetään akkujen lataustilan määrittämiseen tietyn testin alussa tai lopussa. 1.4 Akkujen lataustilan tason toistamiseksi muun muassa liitteen 3 kohdassa 1.5.2.4 tarkoitettuja vertailutestejä varten akut joko ladataan uudelleen kyseiselle tasolle tai ladataan kyseistä tasoa täydemmiksi, minkä jälkeen latausta puretaan noin vakiovoiman mukaiselle pysyvän kuormituksen tasolle, kunnes vaadittu lataustila saavutetaan. Sellaisten ajoneuvojen, joiden sähköinen ajomoottori saa energiansa pelkästään akusta, akkujen lataustilaa voidaan muuttaa myös ajamalla ajoneuvoa. Testit, joiden alussa akun on oltava osittain ladattu, aloitetaan heti, kun haluttu lataustaso on saavutettu.

LIITE 4 Energialähteitä ja energianvarastointilaitteita (energiavaraajia) koskevat määräykset Energiavarastoja käyttävät hydrauliset jarrujärjestelmät 1. ENERGIANVARASTOINTILAITTEIDEN (ENERGIAVARAAJIEN) KAPASITEETTI 1.1 Yleistä 1.1.1 Ajoneuvot, joiden jarrujärjestelmän toiminta vaatii paineenalaisesta väliaineesta saatavan varastoidun energian käyttöä, on varustettava tämän liitteen kohdan 1.2 tai 1.3 kapasiteettivaatimukset täyttävillä energianvarastointilaitteilla (energiavaraajilla). 1.1.2 Energianvarastointilaitteiden ei kuitenkaan tarvitse olla määräysten mukaiset, jos jarrujärjestelmä on sellainen, että käyttöjarrujärjestelmän hallintalaitteella voidaan saavuttaa vähintään varajarrujärjestelmälle määrätty jarrutusteho minkä tahansa energiavarannon puuttuessa. 1.1.3 Tarkastettaessa tämän liitteen kohtien 1.2, 1.3 ja 2.1 vaatimusten noudattamista jarrujen on oltava säädetty mahdollisimman lähelle ja 1.2 kohdan osalta täyden iskun jarrutusten määrän on oltava sellainen, että jarrutusten välillä on vähintään minuutin väli. 1.2 Varastoitua energiaa käyttävällä hydraulisella jarrujärjestelmällä varustettujen ajoneuvojen on täytettävä seuraavat vaatimukset: 1.2.1 Käyttöjarrujärjestelmän hallintalaitteen kahdeksan täyden iskun jarrutuksen jälkeen on yhdeksännellä jarrutuksella yhä voitava saavuttaa varajarrujärjestelmälle määrätty teho. 1.2.2 Testi on tehtävä seuraavia vaatimuksia noudattaen: 1.2.2.1 Testaus on aloitettava paineella, joka voi olla valmistajan erikseen ilmoittama, mutta joka ei ole kytkemispainetta korkeampi (1). 1.2.2.2 Energianvarastointilaitteisiin ei saa syöttää energiaa. Lisäksi kaikkien varalaitteiden energian varastointilaitteet on erotettava. 1.3 Varastoitua energiaa käyttävällä hydraulisella jarrujärjestelmällä varustettujen ajoneuvojen, jotka eivät voi täyttää tämän säännön kohdan 5.2.4.1 vaatimuksia, katsotaan täyttävän kyseisen kohdan vaatimukset, jos seuraavia vaatimuksia noudatetaan: 1.3.1 Voimansiirrossa tapahtuneen yksittäisen käyttöhäiriön jälkeen käyttöjarrujärjestelmän hallintalaitteen on kahdeksan täyden iskun jarrutuksen jälkeen yhdeksännellä jarrutuksella voitava yhä saavuttaa vähintään varajarrujärjestelmälle määrätty teho. 1.3.2 Testi on tehtävä seuraavia vaatimuksia noudattaen: 1.3.2.1 Kun energianlähde on pysähtynyt tai se käy moottorin tyhjäkäyntiä vastaavalla nopeudella voimansiirtoon voidaan aiheuttaa vika. Ennen tällaisen vian aiheuttamista energianvarastointilaitteiden paineen on oltava valmistajan ilmoituksen mukainen, mutta ei kytkemispainetta korkeampi. 1.3.2.2 Varalaitteet ja niiden mahdolliset energian varastointilaitteet on erotettava. 2. HYDRAULIVÄLIAINETTA KÄYTTÄVIEN ENERGIALÄHTEIDEN KAPASITEETTI 2.1 Energialähteiden on täytettävä seuraavissa kohdissa vahvistetut vaatimukset: 2.1.1 Määritelmät 2.1.1.1 ”p1” on järjestelmän enimmäistoimintapaine (katkaisupaine) valmistajan täsmentämissä energianvarastointilaitteissa. 2.1.1.2 ”p2” on paine käyttöjarrujärjestelmän hallintalaitteen neljän täyden iskun jarrutuksen jälkeen aloitettaessa arvosta p1 ilman, että sinä aikana täytetään energianvarastointilaitteita. 2.1.1.3 ”t” on energianvarastointilaitteiden paineen nousemiseksi arvosta p2 arvoon p1 vaadittava aika ilman, että jarrujärjestelmän hallintalaitetta käytetään. 2.1.2 Mittausolosuhteet 2.1.2.1 Ajan t määrittämiseksi tehdyn testin aikana energialähteen syöttönopeuden on oltava se, joka saavutetaan moottorin kierrosluvun vastatessa moottorin enimmäistehoa tai nopeudensäätimen rajoittamaa nopeutta. 2.1.2.2 Ajan t määrittämiseksi tehdyn testin aikana varalaitteiden energian varastointilaitteet eivät saa olla muutoin kuin automaattisesti erotettavia. 2.1.3 Tulosten tulkitseminen 2.1.3.1 Kaikkien ajoneuvojen osalta aika t ei saa olla pitempi kuin 20 sekuntia. 3. VAROITUSLAITTEIDEN OMINAISUUDET Moottorin ollessa pysäytettynä ja aloitettaessa paineesta, joka voi olla valmistajan erikseen ilmoittama mutta joka ei saa olla kytkemispainetta suurempi, varoituslaitteet eivät saa käynnistyä käyttöjarrun kahden täyden iskun jarrutuksen jälkeen. (1) Energian lähtötaso on merkittävä hyväksyntälomakkeeseen.

LIITE 5 JARRUTUSVOIMAN JAKAUTUMINEN AJONEUVON AKSELEILLE 1. YLEISTÄ Ajoneuvojen, joita ei ole varustettu tämän säännön liitteessä 6 määritellyllä lukkiutumisenestojärjestelmällä, on täytettävä kaikki tämän liitteen vaatimukset. Jos erikoislaitteita käytetään, niiden on toimittava automaattisesti. 2. SYMBOLIT i = akselin tunnusluku (i = 1, etuakseli; i = 2, taka-akseli) Pi = tienpinnasta välittyvä normaalivoima akseliin i staattisissa olosuhteissa Ni = tienpinnan ja akselin i välinen normaalivoima jarrutettaessa Ti = jarrujen akseliin i aiheuttama voima tavanomaisissa jarrutusolosuhteissa tiellä fi = Ti/Ni, akselin i hyödyntämä pitokyky (1) J = ajoneuvon hidastuvuus g = maan vetovoiman aiheuttama kiihtyvyys g = 9,81 m/s2 z = ajoneuvon jarrutussuhde = J/g P = ajoneuvon massa h = valmistajan ilmoittama ja hyväksyntätestin tekevän tutkimuslaitoksen hyväksymä painopisteen korkeus E = akseliväli k = renkaan ja tien pinnan välinen teoreettinen kitkakerroin 3. VAATIMUKSET 3.1(A) Missään kuormitusolosuhteissa taka-akselin kitkakäyrä ei saa olla etuakselin kitkakäyrän yläpuolella (2), kun jarrutussuhde on 0,15–0,8. 3.1(B) Kun k:n arvo on 0,2–0,8 (2): z ≥ 0,1 + 0,7 (k – 0,2) (ks. tämän liitteen kaavio 1). 3.2 Kohdan 3.1.1 vaatimusten tarkastamiseksi on valmistajan ilmoitettava etu- ja taka-akselien kitkakäyrät, jotka lasketaan seuraavien kaavojen mukaisesti: Käyrät on esitettävä molemmissa seuraavissa kuormitusolosuhteissa: 3.2.1 kuormittamattomana ja ajokunnossa kuljettajan ollessa ohjaamossa, 3.2.2 kuormitettuna; kun kuorman jakautumiselle on useita vaihtoehtoja, valitaan vaihtoehto, jossa etuakseli on eniten kuormitettuna, 3.2.3 Kun sähkön lataustila vaikuttaa luokan B sähköisellä hyötyjarrujärjestelmällä varustettujen ajoneuvojen hyötyjarrutuskapasiteettiin, käyrät on esitettävä ottamalla huomioon sähköjarrutus jarrutusvoiman enimmäis- ja vähimmäisarvoilla. Tätä vaatimusta ei sovelleta, jos ajoneuvo on varustettu sähköjarruun yhdistettyjä pyöriä säätelevällä lukkiutumisenestojärjestelmällä, jolloin sovelletaan tämän säännön liitteessä 6 vahvistettuja vaatimuksia. 4. JARRUTUSVOIMAN JAKAUTUMISJÄRJESTELMÄN VIKAANTUMISEEN LIITTYVÄT VAATIMUKSET Jos tämän liitteen vaatimusten täyttämiseksi käytettävän erityislaitteen (esim. ajoneuvon jousituksen mekaanisesti kontrolloiman laitteen) hallintalaitteeseen tulee vika, ajoneuvo on oltava mahdollista pysäyttää tyyppi 0 -testille vahvistetuissa olosuhteissa (esim. kytkemällä hallintalaitteen liitäntä pois päältä) vaihteen ollessa vapaalla siten, että pysähtymismatka on enintään 0,1 v + 0,0100 v2 (m) ja täysin kehittynyt keskimääräinen hidastuvuus vähintään 3,86 m/s2. 5. AJONEUVON TESTAAMINEN Tutkimuslaitoksen on tarkastettava ajoneuvon tyyppihyväksyntätestin aikana, että ajoneuvo on tämän liitteen vaatimusten mukainen, tekemällä seuraavat testit: 5.1 Pyörien lukkiutumisjärjestystä koskeva testi (katso lisäys 1) Jos pyörien lukkiutumisjärjestystä koskevassa testissä varmistuu, että etupyörät lukkiutuvat ennen takapyöriä tai yhtaikaa niiden kanssa, tämän liitteen kohdassa 3 vahvistetut vaatimukset täyttyvät ja testi on saatettu päätökseen. 5.2 Lisätestit Jos pyörien lukkiutumisjärjestystä koskevassa testissä käy ilmi, että takapyörät lukkiutuvat ennen etupyöriä, a) ajoneuvolle tehdään lisätestit seuraavasti: i) toinen pyörien lukkiutumisjärjestystä koskeva testi ja/tai ii) pyörämomentin testit (katso lisäys 2) kitkakäyrän synnyttävien tekijöiden määrittämiseksi; näiden käyrien on täytettävä tämän liitteen kohdassa 3.1 A määrätyt vaatimukset; tai b) ajoneuvolta voidaan evätä tyyppihyväksyntä. 5.3 Käytännön testien tulokset on liitettävä tyyppihyväksyntäselosteeseen. 6. TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS 6.1 Ajoneuvojen tuotannon vaatimustenmukaisuutta tarkastettaessa tutkimuslaitoksen olisi noudatettava samaa menettelyä kuin tyyppihyväksynnässä. 6.2 Vaatimukset ovat samat kuin tyyppihyväksynnässä, paitsi että tämän liitteen kohdan 5.2 alakohdan a luetelmakohdassa ii kuvatussa testissä taka-akselin käyrän on oltava suoran z = 0,9 k alapuolella silloin, kun jarrutussuhde on 0,15–0,8 (jolloin kohdan 3.1 A vaatimusten ei tarvitse täyttyä) (katso kaavio 2). Kaavio 1 Kaavio 2 (1) ’Ajoneuvon kitkakäyrillä’ tarkoitetaan käyriä, jotka esittävät kummankin akselin i pyörien hyödyntämän pidon ajoneuvon eri kuormitustiloissa ajoneuvon jarrutussuhteen funktiona. (2) Kohdan 3.1 määräykset eivät vaikuta jarrutustehoa koskevan tämän säännön liitteen 3 vaatimuksiin. Kuitenkin jos kohdan 3.1 määräysten mukaisesti tehdyissä testeissä saavutetaan suuremmat jarrutustehot kuin liitteessä 3 määrätyt tehot, kitkakäyrää koskevia määräyksiä sovelletaan tämän liitteen kaaviossa 1 esitetyillä suorien k = 0,8 ja z = 0,8 määrittämillä alueilla. Lisäys 1 Pyörien lukkiutumisjärjestystä koskeva testimenettely 1. YLEISTÄ a) Tämän testin tarkoituksena on varmistaa, että molemmat etupyörät lukkiutuvat pienemmällä hidastuvuusarvolla kuin molemmat takapyörät, kun testi tehdään pinnalla, jolla pyörät lukkiutuvat jarrutussuhteen ollessa 0,15–0,8. b) Etu- ja takapyörien yhtäaikainen lukkiutuminen tarkoittaa, että taka-akselin viimeisen (toisen) pyörän lukkiutumisen ja etuakselin viimeisen (toisen) pyörän lukkiutumisen välillä kuluu alle 0,1 sekuntia, kun ajoneuvon nopeus on yli 30 km/h. 2. AJONEUVON TILA a) Ajoneuvon kuormitus: kuormitettu ja kuormittamaton b) Vaihteisto: vaihde vapaalla 3. TESTAUSOLOSUHTEET JA -MENETTELYT a) Jarrujen alkulämpötila: Kuumimman akselin lämpötila keskimäärin 65 °C–100 °C. b) Testinopeudet : 65 km/h, kun jarrutussuhde on ≤ 0,50; 100 km/h, kun jarrutussuhde on > 0,50. c) Poljinvoima: i) Poljinvoimaa käyttää ja säätää ammattitaitoinen kuljettaja tai jarrupolkimen mekaaninen käyttölaite. ii) Poljinvoiman on lisäännyttävä lineaarisesti siten, että ensimmäinen akseli lukkiutuu aikaisintaan 0,5 sekuntia ja viimeistään 1,5 sekuntia ensimmäisen polkimen käyttökerran jälkeen. iii) Poljin on vapautettava, kun toinen akseli lukkiutuu tai kun poljinvoima saavuttaa arvon 1 kN tai 0,1 sekuntia ensimmäisen lukkiutumisen jälkeen, näistä ensin tapahtuvan ollessa määräävä. d) Pyörien lukkiutuminen: Huomioon otetaan ainoastaan lukkiutumiset, jotka tapahtuvat ajoneuvon nopeuden ollessa yli 15 km/h. e) Testipinta: Tämä testi tehdään pinnoilla, joilla pyörät lukkiutuvat jarrutussuhteella 0,15–0,8. f) Kirjattavat tiedot: Seuraavat tiedot on kirjattava automaattisesti ja samanaikaisesti kunkin testin aikana siten, että muuttuvat arvot voidaan esittää reaaliajassa: i) ajoneuvon nopeus ii) ajoneuvon hetkellinen jarrutussuhde (esim. vaihtelemalla ajoneuvon nopeutta) iii) jarrun poljinvoima (tai hydraulipiirin paine) iv) kunkin pyörän kulmanopeus. g) Jokainen testi on tehtävä kaksi kertaa, jotta varmistetaan pyörien lukkiutumisjärjestys. Jos toisen tuloksen mukaan vaatimukset eivät täyty, samoissa olosuhteissa tehtävä kolmas testi on ratkaiseva. 4. TEHOVAATIMUKSET a) Kumpikaan takapyörä ei saa lukkiutua ennen kuin molemmat etupyörät ovat lukkiutuneet, kun jarrutussuhde on 0,15–0,8. b) Jos edellä eriteltyä menettelyä noudattaen tehdyssä testissä ajoneuvo jarrutussuhteella 0,15–0,8 täyttää yhden jäljempänä mainituista arviointiperusteista, pyörien lukkiutumisjärjestystä koskevan vaatimuksen katsotaan täyttyneen: i) yksikään pyörä ei lukkiudu ii) etuakselin molemmat pyörät lukkiutuvat ja yksikään taka-akselin pyörä ei lukkiudu tai vain yksi taka-akselin pyörä lukkiutuu, iii) molemmat akselit lukkiutuvat yhtaikaa. c) Jos pyörien lukkiutuminen alkaa jarrutussuhteen ollessa alle 0,15 tai yli 0,8, testi hylätään ja se on tehtävä uudelleen erilaisella pinnalla. d) Jos kuormitetun tai kuormittamattoman ajoneuvon molemmat taka-akselin pyörät lukkiutuvat ja yksikään etuakselin pyörä ei lukkiudu tai vain yksi etuakselin pyörä lukkiutuu jarrutussuhteella 0,15–0,8, pyörien lukkiutumisjärjestystä koskeva testi hylätään. Tässä tapauksessa ajoneuvolle on tehtävä pyörämomentin testi objektiivisten jarrukertoimien määrittämiseksi kitkakäyrien laskemista varten. Lisäys 2 Pyörämomentin testausmenettely 1. YLEISTÄ Tämän testin tarkoituksena on mitata jarrukertoimet ja siten määrittää etu- ja taka-akselin pitokyvyn hyödyntäminen jarrutussuhteella 0,15–0,8. 2. AJONEUVON TILA a) Ajoneuvon kuormitus: kuormitettu ja kuormittamaton b) Vaihteisto: vaihde vapaalla 3. TESTAUSOLOSUHTEET JA -MENETTELYT a) Jarrujen alkulämpötila: Kuumimman akselin lämpötila keskimäärin 65 °C–100 °C. b) Testinopeudet: 100 km/h ja 50 km/h c) Poljinvoima: Poljinvoimaa lisätään lineaarisesti arvosta 100 N/s arvoon 150 N/s, kun on kyse nopeudella 100 km/h tehtävästä testistä, tai arvosta 100 N/s arvoon 200 N/s, kun on kyse nopeudella 50 km/h tehtävästä testistä, kunnes ensimmäinen akseli lukkiutuu tai kunnes saavutetaan poljinvoima 1 kN, näistä ensin tapahtuvan ollessa määräävä. d) Jarrujen jäähtyminen: Jarrutusten välillä ajoneuvoa ajetaan nopeudella, joka on enintään 100 km/h, kunnes kohdan 3 alakohdassa a mainittu jarrujen alkulämpötila saavutetaan. e) Testien lukumäärä: Kuormittamaton ajoneuvo pysäytetään viisi kertaa nopeuden ollessa 100 km/h ja viisi kertaa nopeuden ollessa 50 km/h siten, että testinopeutta vaihdetaan kunkin pysäytyksen jälkeen. Kuormitettu ajoneuvo pysäytetään viisi kertaa edellä mainittuja kahta nopeutta vuorotellen. f) Testipinta: Testi tehdään pinnalla, jolla on hyvä pito. g) Kirjattavat tiedot: Seuraavat tiedot on kirjattava automaattisesti ja samanaikaisesti kunkin testin aikana siten, että muuttuvat arvot voidaan esittää reaaliajassa: i) Ajoneuvon nopeus ii) Jarrupoljinvoima iii) Kunkin pyörän kulmanopeus iv) Kunkin pyörän jarrutusmomentti v) Hydraulijärjestelmän paine kussakin jarrupiirissä, jossa on anturit ainakin yhdessä etupyörässä ja mahdollisten jako- tai paineenrajoitusventtiilien jälkipuolella olevassa yhdessä takapyörässä vi) Ajoneuvon hidastuvuus h) Näytteenottotaajuus: Kaikkien tietojen hankintaan ja rekisteröintiin tarvittavien laitteiden on toimittava vähimmäisnäytteenottotaajuudella 40 Hz kaikilla kanavilla. i) Etu- ja takajarrujen paineen määrittäminen: Etu- ja takajarrujen paineen välisen suhteen määrittäminen ohjauspaineen koko vaihtelualueella. Jollei ajoneuvossa ole jarrujen tasainjärjestelmää, määrittäminen tehdään staattisilla testeillä. Jos ajoneuvo on varustettu jarrujen tasainjärjestelmällä, dynaamiset testit tehdään ajoneuvo kuormitettuna ja kuormittamattomana. Molemmissa kuormitusolosuhteissa tehdään 15 jarrutusta nopeudessa 50 km/h soveltaen lisäyksessä eriteltyjä alkuolosuhteita. 4. TIETOJEN KÄSITTELEMINEN a) Kustakin kohdan 3 alakohdassa e kuvatusta jarrutuksesta saadut tiedot suodatetaan viiden pysäytyksen liukuvalla keskiarvolla,