FI Euroopan unionin virallinen lehti L 250/1

Vain alkuperäiset UN/ECE:n tekstit ovat kansainvälisen julkisoikeuden mukaan sitovia. Tämän säännön asema ja voimaantulopäivä on hyvä tarkastaa UN/ECE:n asiakirjan TRANS/WP.29/343 viimeisimmästä versiosta. Asiakirja saatavana osoitteessa: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html.

Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission (UN/ECE) sääntö nro 19 – Moottoriajoneuvojen etusumuvalaisimien hyväksyntää koskevat yhdenmukaiset vaatimukset

Sisältää kaiken voimassa olevan tekstin seuraaviin asti:

Muutossarjan 04 täydennys 6 – Voimaantulopäivä: 9. lokakuuta 2014

SISÄLTÖ

Johdanto

Soveltamisala

1. Määritelmät

2. Hyväksynnän hakeminen

3. Merkinnät

4. Hyväksyntä

5. Yleiset vaatimukset

6. Valaistus

7. Väri

8. Haitan määrittäminen (häikäisy)

9. Etusumuvalaisimen tyypin muutokset ja hyväksynnän laajentaminen

10. Tuotannon vaatimustenmukaisuus

11. Seuraamukset vaatimustenmukaisuudesta poikkeavasta tuotannosta

12. Tuotannon lopettaminen

13. Hyväksyntätesteistä vastaavien tutkimuslaitosten ja tyyppihyväksyntäviranomaisten nimet ja osoitteet

14. Siirtymämääräykset

LIITTEET

1 Ilmoitus

2 Tuotannon vaatimustenmukaisuuden valvontamenettelyjä koskevat toleranssivaatimukset

3 Esimerkkejä luokkien B ja F3 etusumuvalaisimien hyväksyntämerkeistä

4 Mittaustason geometria ja mittausruudukko

5 Toiminnassa olevien etusumuvalaisimien fotometristen ominaisuuksien vakauden testaus (testaus täydellisillä sumuvalaisimilla)

6 Muovilinsseillä varustettuja etusumuvalaisimia koskevat vaatimukset – linssi- tai materiaalinäytteiden ja täydellisten valaisimien testaus

7 Tuotannon vaatimustenmukaisuuden valvontamenettelyjä koskevat vähimmäisvaatimukset

8 Tarkastajan suorittamaa näytteenottoa koskevat vähimmäisvaatimukset

9 Luokan F3 etusumuvalaisimien valorajan määrittely ja terävyys sekä valorajaan perustuva kohdistusmenettely

10 Fotometristen ominaisuuksien vakauden testauksessa käytettävät toiminta-ajat

11 Vertailukeskipiste

12 LED-moduulien ja valogeneraattoreiden käyttöön liittyvät vaatimukset

JOHDANTO

Tätä sääntöä (1) sovelletaan moottoriajoneuvojen etusumuvalaisimiin, jotka voivat sisältää lasi- tai muovimateriaalista valmistettuja linssejä. Se koskee kahta valaisinluokkaa.

Alkuperäistä (luokka B) etusumuvalaisinta koskevia säännöksiä on ajantasaistettu ottamalla käyttöön kulmakoordinaattijärjestelmä ja muuttamalla asianomaisen taulukon fotometrisiä arvoja. Tämän luokan valaisimissa voidaan käyttää vain säännössä nro 37 määriteltyjä valonlähteitä.

Luokka F3 on otettu käyttöön fotometrisen tehon parantamiseksi. Valokeilan leveyttä ja linjan H–H alapuolista valon voimakkuutta (kohta 6.4.3) on kasvatettu ja käyttöön on otettu etualan enimmäisvoimakkuuden säätö. Linjan H–H yläpuolisen hajavalon voimakkuutta on pienennetty näkyvyyden parantamiseksi. Lisäksi tämän luokan valaisimissa voi olla mukautuva valokeila, jonka ominaisuudet muuttuvat näkyvyysolosuhteiden mukaan.

Luokan F3 käyttöönoton myötä vaatimuksia on muutettu niin, että ne vastaavat ajovalaisimien vaatimuksia seuraavilta osin:

a) Fotometriset arvot määritellään valon voimakkuuksina kulmakoordinaattijärjestelmän avulla.

b) Valonlähteet voidaan valita säännön nro 37 (hehkulankavalonlähteet) ja säännön nro 99 (kaasupurkausvalonlähteet) vaatimusten mukaisesti. Valodiodivalonlähteitä (LED) ja hajavalaisinjärjestelmiä voidaan myös käyttää.

Valorajan ja kaltevuuden määrittely

Fotometriset vaatimukset sallivat asymmetrisen valonjakautuman.

SOVELTAMISALA

Tämä sääntö koskee luokkien (2) L3, L4, L5, L7, M, N ja T ajoneuvoissa käytettäviä etusumuvalaisimia.

1. MÄÄRITELMÄT

Tässä säännössä sovelletaan seuraavia määritelmiä:

1.1 Tässä säännössä sovelletaan määritelmiä, jotka annetaan säännössä nro 48 ja sen muutossarjoissa, jotka ovat voimassa tyyppihyväksynnän hakemishetkellä.

1.2 ”Linssillä” tarkoitetaan etusumuvalaisimen (valaisinyksikön) uloimmaista osaa, joka läpäisee valoa valaisevan pinnan kautta.

1.3 ”Pinnoitteella” tarkoitetaan linssin ulkopinnalle yhtenä tai useampana kerroksena lisättävää tuotetta.

1.4 ”Erityyppisillä etusumuvalaisimilla” tarkoitetaan etusumuvalaisimia, jotka eroavat toisistaan seuraavilta olennaisilta ominaisuuksiltaan: 1.4.1 kauppanimi tai tavaramerkki, 1.4.2 luokka (B tai F3), joka määräytyy tiettyjen fotometristen vaatimusten mukaisesti, 1.4.3 optisen järjestelmän ominaisuudet, (optinen perusrakenne, valonlähteen tyyppi ja luokka, LED-moduuli, hajavalaisinjärjestelmä jne.), 1.4.4 mahdollinen valovoiman säädin ja sellaiset valaisimeen sisältyvät osat, jotka voivat muuttaa optisia ominaisuuksia käytön aikana heijastamalla, taittamalla, absorboimalla ja/tai muodonmuutoksen kautta, 1.4.5 käytettyjen hehkulamppujen luokka säännön nro 37 ja/tai säännön nro 99 mukaisesti ja/tai LED-moduulien tai mahdollisten valogeneraattoreiden tunnistuskoodit, 1.4.6 Ajoneuvon vasemmalle puolelle asennettavaksi tarkoitetun ja sitä vastaavan oikealle puolelle tarkoitetun laitteen katsotaan kuitenkin olevan samaa tyyppiä.

1.5 ”Säteilevän valon väri”: Säteilevän valon värin osalta sovelletaan määritelmiä, jotka esitetään säännössä nro 48 ja sen muutossarjoissa, jotka ovat voimassa tyyppihyväksynnän hakemishetkellä.

1.6 Tässä säännössä olevat viittaukset vakiovalonlähteisiin ja sääntöihin nro 37 ja 99 viittaavat sääntöihin nro 37 ja 99 ja niiden muutossarjoihin, jotka ovat voimassa tyyppihyväksynnän hakemishetkellä.

2. HYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN

2.1 Kauppanimen tai tavaramerkin omistajan tai tämän valtuutetun edustajan on haettava hyväksyntää.

2.2 Kutakin etusumuvalaisintyyppiä koskevan hyväksyntähakemuksen on täytettävä seuraavat sisältöä koskevat vaatimukset: 2.2.1 Piirustukset on toimitettava kolmena kappaleena, ja niiden on oltava riittävän yksityiskohtaiset tyypin tunnistamiseksi. Piirustuksissa on esitettävä etusumuvalaisimen leikkauskuva sekä valaisin edestä päin siten, että optisten komponenttien tarvittavat yksityiskohdat käyvät ilmi. Hyväksyntämerkille varattu tila on esitettävä piirustuksissa. 2.2.1.1 Jos etusumuvalaisin on varustettu säädettävällä heijastimella, on ilmoitettava valaisimen asennuskohdat suhteessa maahan ja ajoneuvon pituussuuntaiseen keskitasoon, jos etusumuvalaisin on tarkoitettu asennettavaksi vain kyseisiin kohtiin. 2.2.2 Linssien valmistuksessa käytetyn muovimateriaalin testaamista varten on toimitettava 2.2.2.1 kolmetoista linssiä. 2.2.2.1.1 Kuusi näistä linsseistä voidaan korvata kuudella vähintään 60 × 80 mm:n suuruisella materiaalinäytteellä, joissa on tasainen tai kupera ulkopinta ja olennaisilta osin tasainen vähintään 15 × 15 mm:n suuruinen alue keskellä (kaarevuussäde vähintään 300 mm). 2.2.2.1.2 Kunkin tällaisen linssin tai materiaalinäytteen on oltava valmistettu sarjatuotannossa käytettävällä menetelmällä. 2.2.2.1.3 Lisäksi on toimitettava heijastin, johon linssit voidaan kiinnittää valmistajan ohjeiden mukaan. 2.2.3 Jos materiaalit, joista linssit ja mahdollinen pinnoite on valmistettu, on jo testattu, niiden mukana on toimitettava kyseisten materiaalien ja pinnoitteiden ominaisuuksia koskeva testausseloste.

2.3 Luokan B etusumuvalaisimia koskevan hyväksyntähakemuksen sisältövaatimukset: 2.3.1 Hakemuksessa on esitettävä suppea tekninen eritelmä, josta käy ilmi käytetty hehkulamppuluokka siten kuin se on ilmoitettu säännössä nro 37 ja sen muutossarjoissa, jotka ovat voimassa hyväksynnän hakemishetkellä. Vaatimus koskee myös valonlähteitä, joita ei voida vaihtaa. 2.3.2 Lisäksi kustakin etusumuvalaisintypistä on toimitettava kaksi näytettä, yksi ajoneuvon vasemmalle ja yksi oikealle puolelle asennettavaksi tarkoitetusta valaisimesta.

2.4 Luokan F3 etusumuvalaisimia koskevan hyväksyntähakemuksen sisältövaatimukset: 2.4.1 Hakemuksessa on esitettävä suppea tekninen eritelmä, josta käy ilmi käytettyjen valonlähteiden luokka. Näiden valonlähdeluokkien on sisällyttävä sääntöön nro 37 tai sääntöön nro 99 ja niiden muutossarjoihin, jotka ovat voimassa hyväksynnän hakemishetkellä. Vaatimus koskee myös valonlähteitä, joita ei voida vaihtaa. 2.4.2 Jos kyseessä on LED-moduuli tai valogeneraattori, on ilmoitettava moduulin tunnistuskoodi. Piirustusten on oltava riittävän yksityiskohtaiset moduulin tunnistamiseksi, ja niistä on käytävä ilmi tila, johon tunnistuskoodi ja valmistajan tavaramerkki on tarkoitettu sijoitettavaksi. 2.4.3 Virranrajoittimien ja/tai valonlähteen säätölaitteen merkki ja tyyppi on ilmoitettava. 2.4.3.1 Jos kyseessä on mukautuva etusumuvalaisin, on esitettävä suppea kuvaus vaihtuvan valovoiman säätimestä. 2.4.3.2 Jos käytetään valonlähteen säätölaitetta, joka ei ole osana valaisinta, on ilmoitettava jännitteet toleransseineen tai kokonaisjännitealue kyseisen säätölaitteen navoilla. 2.4.4 Jos etusumuvalaisin on varustettu LED-moduuleilla tai hajavalaisinjärjestelmällä, on esitettävä tekniset tiedot lyhyesti. Niissä on mainittava valonlähteen valmistajan antama osan numero, esitettävä piirustus, josta käyvät ilmi mitat ja sähköiset ja fotometriset perusominaisuudet, annettava tieto siitä, onko valonlähde tämän säännön liitteen 12 kohdassa 4.6 esitettyjen UV-säteilyyn liittyvien vaatimusten mukainen, esitettävä tämän säännön kohtaan 5.8 liittyvä virallinen testausseloste sekä mainittava nimellisvalovirta. 2.4.5 Jos käytetään hajavalaisinjärjestelmää, on mainittava, mitkä kyseisen järjestelmän osat on tarkoitettu etusumuvalon tuottamista varten. Lisäksi on toimitettava suppea tekninen eritelmä, jossa luetellaan valojohtimet ja niihin liittyvät optiset komponentit sekä kuvaillaan valogeneraattorit riittävällä tarkkuudella tunnistamista varten. Tiedoissa on mainittava valonlähteen valmistajan antama osan numero, esitettävä piirustus, josta käyvät ilmi mitat ja sähköiset ja fotometriset perusominaisuudet sekä esitettävä tämän säännön kohtaan 5.9 liittyvä virallinen testausseloste 2.4.6 Kaasupurkausvalonlähteellä varustettua valaisinta koskevan hyväksyntähakemuksen sisältövaatimukset: 2.4.6.1 Jos virranrajoitinta ei ole integroitu valonlähteeseen, on toimitettava yksi virranrajoitin, joka voi olla kokonaan tai osittain integroitu etusumuvalaisimeen. 2.4.6.2 Sellaisen hajavalaisinjärjestelmän hyväksyntää varten, jossa käytetään ei-vaihdettavaa kaasupurkausvalonlähdettä, jota ei ole hyväksytty säännön nro 99 perusteella, on toimitettava järjestelmästä kaksi näytettä, jotka sisältävät valogeneraattorin ja tarvittaessa yhden kutakin käytettävää tyyppiä olevan virranrajoittimen. 2.4.7 Jos käytetään LED-moduuleita tai hajavalaisinjärjestelmää, eikä etusumuvalaisimen tai hajavalaisinjärjestelmän asianomaisia muovimateriaalista valmistettuja komponentteja ole suojattu mitenkään (kaasupurkaus)valonlähteiden aiheuttamaa UV-säteilyä vastaan (esimerkiksi lasisuotimin), on toimitettava kustakin asianomaisesta materiaalista yksi näyte, jonka on oltava geometrialtaan samanlainen kuin testattava etusumuvalaisin tai hajavalaisinjärjestelmä. Kaikkien materiaalinäytteiden on oltava ulkomuodoltaan ja mahdolliselta pintakäsittelyltään samanlaisia kuin osat, jotka on tarkoitettu hyväksyttävänä olevaan etusumuvalaisimeen. 2.4.8 Kun kyseessä on kohdan 2.4.8 ja/tai 5.8 mukaisesti sellaisen etusumuvalaisimen hyväksyntä, jossa on muovilinssejä ja/tai sisäpuolisia muovista valmistettuja optisia osia, jotka on jo testattu, on linsseissä, pinnoitteissa tai sisäpuolisissa optisissa osissa käytettyjen materiaalien mukana toimitettava testausselosteet, jotka koskevat materiaalien testausta UV-säteilysuojauksen osalta. 2.4.9 Kustakin etusumuvalaisintypistä on toimitettava kaksi näytettä, yksi ajoneuvon vasemmalle ja yksi oikealle puolelle asennettavaksi tarkoitetusta valaisimesta, tai yhteensopiva etusumuvalaisinpari. 2.4.10 Tarvittaessa on toimitettava yksi valonlähteen säätölaite. 2.4.11 Tarvittaessa on toimitettava yksi vaihtuvan valovoiman säädin tai samat signaalit tuottava generaattori.

2.5 Toimivaltaisen viranomaisen on ennen tyyppihyväksynnän myöntämistä todennettava, että on huolehdittu tyydyttävästi järjestelyistä, joiden avulla tuotannon vaatimustenmukaisuuden tehokas valvonta voidaan varmistaa.

3. MERKINNÄT

3.1 Hyväksyttäväksi toimitetuissa etusumuvalaisimen tai hajavalaisinjärjestelmän tyyppiä edustavissa näytteissä on oltava selkeällä, helposti luettavalla ja pysyvällä tavalla merkittynä seuraavat tiedot: a) hakijan kauppanimi tai tavaramerkki b) etusumuvalaisimen luokkaa osoittava merkintä ja, jos kyseessä on luokan F3 etusumuvalaisin, c) mahdollisen LED-moduulin tai valogeneraattorin tunnistuskoodi.

3.2 Valaisimien linssissä ja päärungossa (3) on oltava riittävän kokoiset tilat kohdassa 3 tarkoitetulle hyväksyntämerkille ja lisätunnuksille. Nämä tilat on osoitettava kohdassa 2.2.1 tarkoitetuissa piirustuksissa.

3.3 Hyväksyntämerkintä voidaan sijoittaa laitteen sisä- tai ulkopuoliseen osaan (joko läpinäkyvään tai läpinäkymättömään), jota ei voi irrottaa laitteen valoa säteilevästä läpinäkyvästä osasta. Kun kyseessä on hajavalaisinjärjestelmä, jossa ulkolinssi on kiinteä osa valojohdinta, tämä vaatimus katsotaan täytetyksi, jos hyväksyntämerkintä on ainakin valogeneraattorissa sekä valojohtimessa tai sen suojakuoressa. Laitteen ollessa asennettuna ajoneuvoon merkinnän on joka tapauksessa oltava näkyvillä ainakin silloin, kun jokin liikkuva osa, kuten konepelti, tavaratilan luukku tai ovi, on auki.

3.4 Luokan F3 etusumuvalaisimia koskevan hyväksyntähakemuksen sisältövaatimukset: 3.4.1 Kun kyseessä on hajavalaisinjärjestelmä, valogeneraattoreihin on oltava merkittynä nimellisjännite ja -virta. Jos elektroninen säätölaite ei ole osana laitetta, valogeneraattoreissa on oltava merkittynä valmistajan kauppanimi, tavaramerkki ja osanumero. 3.4.2 Valaisimiin, joissa käytetään LED-moduuleita, on oltava merkittynä nimellisjännite, nimellisvirta ja valonlähdemoduulin tunnistuskoodi.

3.5 Valaisimen hyväksyntähakemuksen yhteydessä toimitetuissa LED-moduuleissa on oltava seuraavat merkinnät: 3.5.1 hakijan kauppanimi tai tavaramerkki helposti luettavalla ja pysyvällä tavalla merkittynä; 3.5.2 moduulin tunnistuskoodi helposti luettavalla ja pysyvällä tavalla merkittynä. Tunnistuskoodi koostuu kirjaimista MD (lyhenteenä sanasta ”moduuli”) ja hyväksyntämerkinnästä ilman kohdassa 4.2.1 tarkoitettua ympyrää. Tämä tunnistuskoodi on esitettävä kohdassa 2.2.1 tarkoitetuissa piirustuksissa. Jos käytetään useita toisistaan poikkeavia LED-moduuleita, sen perään on merkittävä lisäsymbolit ja merkit. Hyväksyntämerkin ei tarvitse olla sama kuin siinä valaisimessa oleva hyväksyntämerkki, jossa moduulia käytetään, mutta molempien merkkien on oltava saman hakijan.

3.6 Jos käytetään valonlähteen säädintä, joka ei ole osana LED-moduulia, säätimeen on merkittävä sen oma tunnistuskoodi sekä nimellistulojännite ja -virta.

4. HYVÄKSYNTÄ

4.1 Yleistä

4.1.1 Hyväksyntä myönnetään, jos kaikki kohdan 2 mukaisesti hyväksyntää varten toimitetut etusumuvalaisintyypin näytekappaleet täyttävät tämän säännön vaatimukset.

4.1.2 Jos ryhmitetyt, yhdistetyt tai rakenteellisesti toisiinsa yhdistetyt valaisimet täyttävät useamman kuin yhden säännön vaatimukset, yksi kansainvälinen hyväksyntämerkki riittää edellyttäen, että kukin ryhmitetyistä, yhdistetyistä tai rakenteellisesti yhdistetyistä valaisimista täyttää siihen sovellettavat vaatimukset.

4.1.3 Kullekin hyväksytylle tyypille annetaan hyväksyntänumero. Hyväksyntänumeron kahdesta ensimmäisestä merkistä (tällä hetkellä 04) käy ilmi muutossarja, joka sisältää ne sääntöön tehdyt tärkeät tekniset muutokset, jotka ovat hyväksynnän myöntämishetkellä viimeisimmät. Sama sopimuspuoli ei saa antaa samaa numeroa toiselle tämän säännön soveltamisalaan kuuluvalle etusumuvalaisintyypille, paitsi jos kyseessä on hyväksynnän laajentaminen laitteeseen, joka eroaa edellä tarkoitetusta tyypistä ainoastaan säteilevän valon värin osalta.

4.1.4 Tätä sääntöä soveltaville vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolille on ilmoitettava tähän sääntöön perustuvasta etusumuvalaisintyypin hyväksynnän myöntämisestä, laajentamisesta, epäämisestä tai peruuttamisesta taikka tuotannon lopettamisesta tämän säännön liitteessä 1 esitetyn mallin mukaisella lomakkeella, johon on liitetty tämän säännön kohdassa 2.2 tarkoitetut tiedot.

4.1.5 Kohdassa 3.1 tarkoitetun merkin lisäksi jokaiseen tämän säännön mukaisesti hyväksyttyä tyyppiä vastaavaan etusumuvalaisimeen on kiinnitettävä kohdassa 3.2 tarkoitettuihin tiloihin kohdissa 4.2 ja 4.3 tarkoitettu hyväksyntämerkki.

4.2 Hyväksyntämerkin koostumus

Hyväksyntämerkki muodostuu seuraavista osista:

4.2.1 kansainvälinen hyväksyntämerkki, jonka osat ovat 4.2.1.1 E-kirjain ja hyväksynnän myöntäneen maan tunnusnumero (4) ympyrän sisällä, 4.2.1.2 kohdassa 4.1.3 tarkoitettu hyväksyntänumero.

4.2.2 Lisäksi laitteissa on oltava seuraavat lisätunnukset (tapauksen mukaan): 4.2.2.1 Tämän säännön vaatimukset täyttävissä etusumuvalaisimissa on oltava a) tunnus B, kun kyseessä on luokka B, ja b) tunnus F3, kun kyseessä on luokka F3. 4.2.2.2 Etusumuvalaisimissa, joissa on muovilinssi, on oltava kirjainyhdistelmä PL, joka on merkittävä kohdassa 4.2.2.1 tarkoitettujen symbolien lähelle. 4.2.2.3 Liitteen 5 kohdan 1.1.1 mukaisen testausmenettelyn kuluessa käytetystä asiaankuuluvasta toimintamuodosta ja liitteen 5 kohdan 1.1.2 kohdan mukaisista sallituista jännitteistä on aina määrättävä hyväksyntälomakkeissa ja tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille toimitettavissa ilmoituslomakkeissa. Laite on merkittävä tapauksen mukaan seuraavasti: 4.2.2.3.1 Tämän säännön vaatimuksia vastaavissa yksiköissä, jotka on suunniteltu siten, että yhden toiminnon hehkulangat eivät ole toiminnassa samanaikaisesti sellaisen muun toiminnon hehkulangan kanssa, jonka kanssa toiminto voi olla rakenteellisesti yhdistetty, merkitään hyväksyntämerkkiin tällaisen toiminnon symbolin jälkeen vinoviiva (/). 4.2.2.3.2 Jos ainoastaan etusumuvalaisin ja lähivalaisin eivät saa olla toiminnassa samanaikaisesti, vinoviiva merkitään kuitenkin sumuvalaisimen tunnuksen jälkeen, kun tunnus sijaitsee erillään tai tunnusyhdistelmässä viimeisenä. 4.2.2.3.3 Yksiköihin, jotka vastaavat tämän säännön liitteen 5 vaatimuksia ainoastaan 6 V:n tai 12 V:n jännitteellä, on lähelle hehkulampun kantaa sijoitettava tunnus, joka koostuu luvusta 24 ja sen yli merkitystä vinorististä (x). 4.2.2.4 Lähivalaisin ja etusumuvalaisin voivat olla rakenteellisesti yhdistettyjä, jos yhdistelmä on säännön nro 48 mukainen. 4.2.2.5 Luokan F3 etusumuvalaisimiin, joiden valonjakauma on asymmetrinen ja joita ei saa asentaa vapaasti ajoneuvon kummalle tahansa sivulle, on oltava merkittynä ajoneuvon ulkosivulle osoittava nuoli. 4.2.2.6 Hyväksyntänumeron kaksi merkkiä (tällä hetkellä 04), jotka ilmoittavat viimeisimpiä sääntöön tehtyjä tärkeitä teknisiä muutoksia vastaavan muutossarjan järjestysnumeron hyväksynnän myöntämisajankohtana, voidaan merkitä edellä lueteltujen lisätunnusten lähelle. 4.2.2.7 Kohdissa 4.2.1 ja 4.2.2 tarkoitettujen merkkien ja tunnusten on oltava selvästi luettavissa ja pysyviä silloinkin, kun etusumuvalaisin on asennettuna ajoneuvoon.

4.3 Hyväksyntämerkin sijoittelu

4.3.1 Erilliset valaisimet

Tämän säännön liitteessä 3 esitetään esimerkkejä hyväksyntämerkin sijoittelusta edellä mainittujen lisätunnusten kanssa.

4.3.2 Ryhmitetyt, yhdistetyt tai rakenteellisesti yhdistetyt valaisimet

4.3.2.1 Jos ryhmitetyt, yhdistetyt tai rakenteellisesti yhdistetyt valaisimet täyttävät useiden sääntöjen vaatimukset, valaisin voidaan varustaa yhdellä kansainvälisellä hyväksyntämerkillä. Merkki koostuu E-kirjaimesta ja hyväksynnän myöntäneen maan tunnusnumerosta, jotka ovat ympyrän sisällä, sekä hyväksyntänumerosta. Tämä hyväksyntämerkki voidaan sijoittaa mihin tahansa kohtaan ryhmitetyssä, yhdistetyssä tai rakenteellisesti yhdistetyssä valaisimessa seuraavin edellytyksin: 4.3.2.1.1 Merkintä näkyy, kun valaisimet on asennettu. 4.3.2.1.2 Mitään ryhmitettyjen, yhdistettyjen tai rakenteellisesti yhdistettyjen valaisimien valoa lähettävää osaa ei voida irrottaa irrottamatta samalla hyväksyntämerkkiä.

4.3.2.2 Kunkin valaisimen tunnus sen säännön mukaisesti, jonka perusteella hyväksyntä on myönnetty, ja hyväksynnän myöntämispäivänä voimassa olevan viimeisimpiä sääntöön tehtyjä tärkeitä teknisiä muutoksia vastaavan muutossarjan järjestysnumero sekä vaadittu nuoli (tarvittaessa) on merkittävä 4.3.2.2.1 joko asianomaiselle valoa säteilevälle pinnalle 4.3.2.2.2 tai ryhmään siten, että kukin ryhmitetty, yhdistetty tai rakenteellisesti yhdistetty valaisin voidaan selkeästi tunnistaa.

4.3.2.3 Yhden hyväksyntämerkin osien koko ei saa olla pienempi kuin vähimmäiskoko, joka vahvistetaan pienimmälle yksittäiselle merkille säännössä, jonka nojalla hyväksyntä on myönnetty.

4.3.2.4 Kullekin hyväksytylle tyypille annetaan hyväksyntänumero. Sama sopimuspuoli ei saa antaa samaa numeroa toiselle tämän säännön soveltamisalaan kuuluvalle ryhmitetylle, yhdistetylle tai rakenteellisesti yhdistetylle valaisimelle.

4.3.2.5 Tämän säännön liitteen 3 kuvassa 3 esitetään esimerkkejä ryhmitettyjen, yhdistettyjen tai rakenteellisesti yhdistettyjen ajovalaisimien hyväksyntämerkkien sijoittelusta edellä mainittujen lisätunnusten kanssa.

4.3.3 Valaisimiin, joiden linssejä käytetään erityyppisissä etusumuvalaisimissa ja jotka voidaan rakenteellisesti yhdistää tai ryhmittää muiden valaisimien kanssa, sovelletaan kohdan 4.3.2 säännöksiä.

4.3.3.1 Jos samaa linssiä käytetään erityyppisissä valaisimissa, se voidaan varustaa erilaisilla, erityyppisiin etusumuvalaisimiin tai valaisinyksiköihin viittaavilla hyväksyntämerkeillä, jos etusumuvalaisimen päärungolla, vaikka sitä ei voisi erottaa linssistä, on myös kohdassa 3.2 kuvattu tila ja hyväksyntämerkit varsinaisille toiminnoille.

Jos erityyppisillä etusumuvalaisimilla on sama päärunko, kaikki erilaiset hyväksyntämerkit voidaan kiinnittää siihen.

4.3.3.2 Tämän säännön liitteen 3 kuvassa 4 esitetään esimerkkejä hyväksyntämerkkien sijoittelusta edellä mainitussa tapauksessa.

5. YLEISET VAATIMUKSET

5.1 Kaikkien kohdan 2.2 mukaisesti toimitettujen etusumuvalaisinnäytteiden on täytettävä tämän säännön kohdissa 6 ja 7 esitetyt vaatimukset.

5.2 Etusumuvalaisimet on suunniteltava ja valmistettava siten, että ne toimivat tyydyttävästi tavanomaisissa käyttöolosuhteissa ja säilyttävät tässä säännössä tarkoitetut ominaisuudet huolimatta niihin mahdollisesti kohdistuvasta tärinästä. Linssin oikea asento on merkittävä selkeästi, ja linssin ja heijastimen on oltava siten kiinnitettyjä, että minkäänlainen kiertyminen ei ole mahdollista käytön aikana. Tämän kohdan vaatimusten täyttyminen on todennettava silmämääräisesti ja tarvittaessa koeasennuksella.

5.2.1 Etusumuvalaisimet on varustettava laitteella, joka mahdollistaa niiden säädön ajoneuvoissa siten, että valaisimet täyttävät niitä koskevat määräykset. Tällaista laitetta ei tarvitse asentaa yksiköihin, joissa heijastinta ja linssiä ei voida erottaa toisistaan, jos kyseisiä yksiköitä käytetään ainoastaan ajoneuvoissa, joissa etusumuvalaisimia voidaan säätää muulla tavoin. Jos etusumuvalaisin ja muu etuvalaisin, jotka kaikki on varustettu omalla valonlähteellä, asennetaan niin, että ne muodostavat yhdistelmäyksikön, säätölaitteella on voitava asianmukaisesti säätää kutakin optista järjestelmää erikseen.

5.2.2 Näitä säännöksiä ei sovelleta etuvalaisinyhdistelmiin, joiden heijastimet eivät ole jaettavissa valaisimittain. Tämäntyyppisiin yhdistelmiin sovelletaan tapauksen mukaan kohdan 6.3.4 tai 6.4.3 vaatimuksia.

5.3 Sen varmistamiseksi, että fotometriset ominaisuudet eivät muutu liian paljon, on suoritettava täydentäviä testejä liitteen 5 vaatimusten mukaisesti.

5.4 Jos etusumuvalaisimessa on muovilinssi, testit suoritetaan liitteen 6 vaatimusten mukaisesti.

5.5 Valaisimiin, joissa on vaihdettavat valonlähteet, sovelletaan seuraavia vaatimuksia:

a) Valonlähteen kannan on oltava IEC:n julkaisussa 60061 määriteltyjen ominaisuuksien mukainen. Tässä yhteydessä sovelletaan tietolomaketta, joka koskee kyseisessä valonlähdeluokassa käytettävää kantaa.

b) Valonlähteen on asetuttava helposti etusumuvalaisimeen.

c) Laitteen rakenteen on oltava sellainen, että valonlähteet voi asentaa ainoastaan oikeaan asentoon.

5.6 Luokan B etusumuvalaisin on varustettava säännön nro 37 mukaisesti hyväksytyllä hehkulampulla silloinkin, kun hehkulamppua ei voida vaihtaa. Mitä tahansa säännön nro 37 mukaista hehkulamppua voidaan käyttää edellyttäen,

a) että sen nimellisvalovirta on enintään 2 000 luumenia

b) ja että käyttöä ei millään tavoin rajoiteta säännössä nro 37 ja sen muutossarjoissa, jotka ovat voimassa tyyppihyväksynnän hakemishetkellä.

5.6.1 Hehkulampun on täytettävä kohdan 5.6 vaatimukset silloinkin, kun se ei ole vaihdettavissa.

5.7 Luokan F3 valaisimissa voidaan käyttää seuraavassa täsmennettyjä valonlähteitä riippumatta siitä, ovatko valonlähteet vaihdettavissa vai eivät:

5.7.1 yhtä tai useampaa valonlähdettä, jotka on hyväksytty 5.7.1.1 säännön nro 37 ja sen tyyppihyväksynnän hakuhetkellä voimassa olevien muutossarjojen mukaisesti, mikäli mitään rajoituksia niiden käytölle ei ole asetettu, tai 5.7.1.2 säännön nro 99 ja sen tyyppihyväksynnän hakuhetkellä voimassa olevien muutossarjojen mukaisesti;

5.7.2 ja/tai yhtä tai useampaa LED-moduulia, joihin sovelletaan tämän säännön liitteen 12 vaatimuksia (vaatimustenmukaisuus on testattava);

5.7.3 ja/tai valogeneraattoreita, joihin sovelletaan tämän säännön liitteen 12 vaatimuksia (vaatimustenmukaisuus on testattava).

5.8 LED-moduuleita tai valogeneraattoreita käytettäessä on tarkastettava, että

5.8.1 LED-moduulien ja valogeneraattoreiden rakenne on sellainen, että niitä ei voida asentaa muuhun kuin oikeaan asentoonsa,

5.8.2 samassa valaisinrungossa mahdollisesti käytettäviä erilaisia valonlähdemoduuleita ei voida vaihtaa keskenään,

5.8.3 LED-moduulit tai valogeneraattorit on suojattu asiattomalta käsittelyltä.

5.9 Jos etusumuvalaisimen valonlähteiden kokonaisnimellisvalovirta on suurempi kuin 2 000 luumenia, on tehtävä merkintä liitteessä 1 olevan ilmoituslomakkeen kohtaan 10.

5.10 Jos etusumuvalaisimessa on muovilinssi, testit suoritetaan liitteen 6 vaatimusten mukaisesti.

5.10.1 Muovimateriaalista valmistettujen, etusumuvalaisimen sisällä olevien valoa läpäisevien osien UV-säteilynkestävyys on testattava liitteen 6 kohdan 2.7 mukaisesti.

5.10.2 Kohdassa 5.10.1 tarkoitettua testausta ei tarvitse tehdä, jos käytetään säännössä nro 99 tai tämän säännön liitteessä 12 tarkoitettuja vähän UV-säteilyä aiheuttavia valonlähteitä, tai jos asianomaiset valaisimen komponentit suojataan UV-säteilyltä esimerkiksi lasisuotimin.

5.11 Etusumuvalaisin ja sen virranrajoitin tai valonlähteen ohjauslaite eivät saa tuottaa säteily- tai siirtojohtohäiriöitä, jotka voisivat aiheuttaa vikatoimintoja ajoneuvon muissa sähkö- tai elektroniikkajärjestelmissä. (5)

5.12 Sallittuja ovat jatkuvaan toimintaan tarkoitetut etusumuvalaisimet, jotka on varustettu säteilevän valon voimakkuutta säätelevällä lisäjärjestelmällä, sekä jatkuvaan toimintaan tarkoitetut etusumuvalaisimet, jotka on rakenteellisesti yhdistetty jonkin muun, samaa valonlähdettä käyttävän toiminnon kanssa ja varustettu säteilevän valon voimakkuutta säätelevällä lisäjärjestelmällä.

5.13 Luokan F3 etusumuvalaisimien valorajan terävyys ja lineaarisuus on testattava liitteen 9 vaatimusten mukaisesti.

6. VALAISTUS

6.1 Etusumuvalaisimien on oltava sellaiset, että ne antavat riittävän valaistuksen ilman liiallista häikäisyä.

6.2 Etusumuvalaisimen tuottama valovoima mitataan 25 m:n etäisyydeltä käyttäen valokennoa, jonka tehoalue on sivuiltaan 65 mm:n kokoisen neliön sisällä.

Piste HV on pystysuoran napa-akselin sisältävän koordinaattijärjestelmän keskipiste. Linja h kulkee vaakasuorassa pisteen HV kautta (ks. tämän säännön liite 4).

6.3 Luokan B etusumuvalaisimia koskevat vaatimukset

6.3.1 Mittauksessa on käytettävä valmistajan märittelemään luokkaan kuuluvaa säännön nro 37 mukaista väritöntä vakiohehkulappua, jonka toimittaa valmistaja tai hakija. 6.3.1.1 Etusumuvalaisimen tarkastuksen aikana hehkulampun tehonsyöttöä on säädettävä niin, että saavutetaan säännön nro 37 asianomaisessa tietolomakkeessa ilmoitettu vertailuvalovirta jännitteellä 13,2 V. 6.3.1.2 Kun testataan etusumuvalaisinta, jonka hehkulamppua ei voida vaihtaa, valaisimen napojen jännite säädetään arvoon 13,2 V.

6.3.2 Etusumuvalaisimen katsotaan vastaavan vaatimuksia, jos fotometriset vaatimukset täyttyvät ainakin yhdellä vakiohehkulampulla.

6.3.3 Silmämääräistä säätöä varten tarvittava mittaustaso (ks. tämän säännön liite 4) asetetaan joko 10 tai 25 m:n etäisyydelle etusumuvalaisimen eteen. 6.3.3.1 Valokeilan on silmämääräistä pystysäätöä varten tuotettava mittaustasolle symmetrinen ja olennaisilta osin vaakasuora valoraja, joka ulottuu vähintään 5,0° linjan v molemmille puolille. 6.3.3.2 Etusumuvalaisin on säädettävä siten, että mittaustasolla oleva valoraja on 1,15° linjan h alapuolella.

6.3.4 Näin säädettynä etusumuvalaisimen on täytettävä kohdassa 6.3.5 esitetyt vaatimukset.

6.3.5 Tuotetun valaistuksen (ks. liite 4, kohta 2.1) on täytettävä seuraavat vaatimukset: Linja tai vyöhyke Pystysuunta (6) Vaakasuunta (6) Valovoima Kohdat, joissa vaatimusten on täytyttävä Linja 1 15° U–60° U 0° 145 cd max koko linja vyöhyke A 0°–1,75° U 5° L–5°R 85 cd min koko vyöhyke vyöhyke B 0°–3,5 ° U 26°L–26°R 570 cd max koko vyöhyke vyöhyke C 3,5° U–15° U 26°L–26°R 360 cd max koko vyöhyke vyöhyke D 1,75° D–3,5° D 12°L–12°R 1 700 cd min 11 500 cd max vähintään yksi piste kaikilla pystylinjoilla vyöhyke E 1,75° D–3,5° D 12°L–22°L sekä 12°R–22°R 810 cd min 11 500 cd max vähintään yksi piste kaikilla pystylinjoilla Valovoima on mitattava joko valkealla tai vaaleankeltaisella valolla sen mukaan, mitä valmistaja on määrännyt etusumuvalaisimessa käytettäväksi tavanomaisessa käytössä. Vyöhykkeillä B tai C ei saa esiintyä sellaisia valaistuksen vaihteluita, jotka haittaavat näkyvyyttä.

6.3.6 Kohdassa 6.3.5 olevassa taulukossa määritellyssä valonjakaumassa sallitaan 15 asteen yläpuolisella alueella yksittäiset kapeat täplä- tai nauhamaiset alueet, joiden valovoima on enintään 230 cd, mikäli niiden kartiokulma on enintään 2° tai leveys enintään 1°. Jos näitä alueita on useita, niiden välisen etäisyyden on oltava vähintään 10°.

6.4 Luokan F3 etusumuvalaisimia koskevat vaatimukset

6.4.1 Eri valonlähteillä varustettujen etusumuvalaisimien on täytettävä seuraavat vaatimukset:

6.4.1.1 Vaihdettavilla hehkulankavalolähteillä varustetut etusumuvalaisimet

6.4.1.1.1 Etusumuvalaisimen on täytettävä tämän säännön kohdan 6.4.3 vaatimukset ainakin yhdellä täydellisellä vakiohehkulamppusarjalla, joka voi olla valmistajan tai hakijan toimittama. Suoraan ajoneuvon jännitteellä toimivat hehkulamput: Etusumuvalaisin on tarkastettava käyttäen säännön nro 37 mukaisia värittömiä vakiohehkulamppuja. Etusumuvalaisimen tarkastuksen aikana hehkulampuille syötettävää tehoa on säädettävä niin, että saavutetaan säännön nro 37 asianomaisessa tietolomakkeessa ilmoitettu vertailuvalovirta 13,2 V.

6.4.1.1.2 Kun kyseessä on järjestelmä, jossa käytetään valonlähteen säätölaitetta, joka on osa valaisinta, mittaukset tehdään syöttäen lampun tulonapoihin hakijan ilmoittamaa jännitettä.

6.4.1.1.3 Kun kyseessä on järjestelmä, jossa käytetään valonlähteen säätölaitetta, joka ei ole osa valaisinta, valonlähteen säätölaitteen tulonapoihin syötetään hakijan ilmoittamaa jännitettä. Testauslaboratorion on vaadittava hakijaa toimittamaan valonlähteen säätölaite, jota tarvitaan valonlähteen ja asianomaisten toimintojen virransyöttöä varten. Valonlähteen säätölaitteen tunnistustiedot ja/tai käytettävä jännite toleransseineen on ilmoitettava tämän säännön liitteessä 1 tarkoitetussa ilmoituslomakkeessa.

6.4.1.2 Kaasupurkausvalonlähteellä varustetut etusumuvalaisimet

Testauksessa on käytettävä säännön nro 99 mukaista vakiovalonlähdettä, jota on vanhennettu vähintään 15 syklin ajan säännön nro 99 liitteen 4 kohdan 4 mukaisesti.

Etusumuvalaisimen testauksen aikana virranrajoittimen napojen jännitettä tai valonlähteen napojen jännitettä, jos virranrajoitin on integroitu valonlähteeseen, on säädettävä niin, että jännite on 12 V:n järjestelmässä 13,2 V tai hakijan ilmoittama ajoneuvon jännite ± 0,1 V:n toleranssilla.

Kaasupurkausvalonlähteen nimellisvalovirta voi poiketa säännössä nro 99 määritellystä. Mitatut valovoima-arvot on tällöin korjattava vastaavasti.

6.4.1.3 Ei-vaihdettavilla valonlähteillä varustetut etusumuvalaisimet

Kaikki ei-vaihdettavilla valonlähteillä varustettuja etusumuvalaisimia koskevat mittaukset on tehtävä jännitteellä 6,3 V, 13,2 V tai 28,0 V taikka muulla hakijan ilmoittamalla ajoneuvon jännitteellä. Testilaboratorio voi vaatia hakijaa toimittamaan sille tarvittavan virtalähteen. Jännitteet on syötettävä lampun tulonapoihin.

6.4.1.4 LED-moduuleilla varustetut etusumuvalaisimet

Kaikki LED-moduuleilla varustettuja etusumuvalaisimia koskevat mittaukset on tehtävä jännitteillä 6,3 V, 13,2 V tai 28,0 V, ellei tässä säännössä muuta määrätä. Elektronisen valonlähteen säätölaitteen avulla toimivat LED-moduulit on mitattava hakijan ilmoittamalla tulojännitteellä tai käyttäen virransyöttö- ja ohjauslaitetta, joka korvaa säätölaitteen fotometrisessä testissä. Asianomaiset syöteparametrit (kuten käyttösykli, taajuus, pulssimuoto, huippujännite) on eriteltävä ja ilmoitettava tämän säännön liitteessä 1 olevan lomakkeen kohdassa 10.6.

6.4.1.5 Kohdassa 5.8.1 esitetyn vaatimuksen noudattaminen on todennettava vähintään kohdassa 6.4.3 olevassa taulukossa annettujen, linjoja 3 ja 4 koskevien arvojen osalta.

6.4.2 Fotometriset säädöt ja mittausolosuhteet:

6.4.2.1 Silmämääräistä säätöä varten tarvittava mittaustaso (ks. tämän säännön liitteen 4 kohta 2.2) asetetaan joko 10 tai 25 m:n etäisyydelle etusumuvalaisimen eteen.

6.4.2.2 Valokeilan on silmämääräistä pystysäätöä varten tuotettava mittaustasolle symmetrinen ja olennaisilta osin vaakasuora valoraja, joka ulottuu vähintään 5,0 astetta linjan v molemmille puolille. Jos silmämääräinen kohdistus tuottaa ongelmia tai epävarmoja tuloksia, on käytettävä valorajan laadun mittausta ja laitemittausta, jotka esitetään liitteen 9 kohdissa 4 ja 5.

6.4.2.3 Etusumuvalaisin on säädettävä niin, että valoraja mittaustasolla on 1 asteen linjan h alapuolella liitteen 9 kohdan 2 vaatimusten mukaisesti.

6.4.3 Fotometriset vaatimukset

Edellä kuvaillulla tavalla säädettynä etusumuvalaisimen on täytettävä seuraavassa taulukossa esitetyt fotometriset vaatimukset (ks. myös tämän säännön liitteen 4 kohta 2.2):

Linja tai vyöhyke Pystysuunta (7) linjan h yläp.: + linjan h alap.: – Vaakasuunta (7) linjasta v vasemmalle: – linjasta v oikealle: + Valovoima (cd) Kohdat, joissa vaatimusten on täytyttävä piste 1, 2 (8) + 60° ± 45° 85 max kaikki pisteet piste 3, 4 (8) + 40° ± 30° piste 5, 6 (8) + 30° ± 60° piste 7, 10 (8) + 20° ± 40° piste 8, 9 (8) + 20° ± 15° linja 1 (8) + 8° – 26° – +26° 130 max koko linja linja 2 (8) + 4° – 26° – + 26° 150 max koko linja linja 3 + 2° – 26° – + 26° 245 max koko linja linja 4 + 1° – 26° – + 26° 360 max koko linja linja 5 0° – 10° – + 10° 485 max koko linja linja 6 (9) – 2,5° – 10° – + 10° 2 700 min koko linja linja 7 (9) – 6,0° – 10° – + 10° < 50 prosenttia maksimista linjalla 6 koko linja linja 8L ja R (9) – 1,5° – 3,5° – 22° ja + 22° 1 100 min yksi tai useampia pisteitä linja 9L ja R (9) – 1,5° – 4,5° – 35° ja + 35° 450 min yksi tai useampia pisteitä vyöhyke D (9) – 1,5° – – 3,5° – 10° – + 10° 12 000 max koko vyöhyke

6.4.3.1 Valovoima on mitattava joko valkealla tai värillisellä valolla sen mukaan, mitä hakija on määrännyt sumuvalaisimissa käytettäväksi tavanomaisessa käytössä. Linjan 5 yläpuolella olevalla vyöhykkeellä, joka ulottuu 10 astetta vasemmalle ja 10 astetta oikealle, ei sallita valovoiman eroja, jotka estävät tyydyttävän näkyvyyden.

6.4.3.2 Kaksi valaisinta, jotka muodostavat kohdassa 4.2.2.5 tarkoitetun yhteensopivan parin, voidaan hakijan pyynnöstä testata erikseen. Tässä tapauksessa kohdassa 6.4.3 olevassa taulukossa linjoille 6, 7, 8 ja 9 ja vyöhykkeelle D määrättyjä vaatimuksia sovelletaan puoleen vasemman- ja oikeanpuoleisen etusumuvalaisimen mittaustulosten summasta. Kummankin etusumuvalaisimen on kuitenkin täytettävä vähintään 50 prosenttia linjalle 6 asetetusta vaatimuksesta. Lisäksi kummankin kahdesta etusumuvalaisimesta, jotka muodostavat kohdassa 4.2.2.5 tarkoitetun yhteensopivan parin, on täytettävä linjoja 6 ja 7 koskevat vaatimukset vain kulmien 5 astetta sisäänpäin ja 10 astetta ulospäin rajaamalla alueella.

6.4.3.3 Liitteen 4 kuvassa 3 olevien linjojen 1 ja 5 välisellä alueella valokeilan olisi oltava pääosin yhdenmukainen. Linjojen 6, 7, 8 ja 9 välillä ei sallita valovoiman eroja, jotka estävät tyydyttävän näkyvyyden.

6.4.3.4 Kohdassa 6.4.3 olevassa taulukossa määritellyssä valonjakaumassa sallitaan alueella, joka sisältää mittauspisteet 1–10 ja linjan 1, tai alueella, joka sisältää linjan 1 ja linjan 2, yksittäiset kapeat täplä- tai nauhamaiset alueet, joiden valovoima on enintään 175 cd, mikäli niiden kartiokulma on enintään 2 astetta tai leveys enintään 1 aste. Jos näitä alueita on useita, niiden välisen etäisyyden on oltava vähintään 10 aastetta.

6.4.3.5 Jos valovoimavaatimukset eivät täyty, sallitaan valorajan kohdistaminen uudelleen ± 0,5 astetta pystysuunnassa ja/tai ± 2 astetta vaakasuunnassa. Uudessa asennossa on kaikkien fotometristen vaatimusten täytyttävä.

6.4.4 Muut fotometriset vaatimukset

6.4.4.1 Sellaisilla kaasupurkausvalonlähteillä, joissa virranrajoitin ei ole integroituna valonlähteeseen, varustetun etusumuvalaisimen valovoiman on mittauspisteessä kohdassa 0° vaakasuunnassa ja 2° D pystysuunnassa oltava suurempi kuin 1 080 cd mitattuna neljä sekuntia sumuvalaisimen sytyttämisen jälkeen, kun valaisimen edellisestä käytöstä on kulunut vähintään 30 minuuttia.

6.4.4.2 Jotta voitaisiin mukautua sakeaan sumuun tai muihin olosuhteiden muutoksiin, valovoiman muuttaminen automaattisesti on sallittua edellyttäen, että

a) etusumuvalaisimen käyttöjärjestelmään sisältyy aktiivinen elektroninen valonlähteen säätölaite

b) kaikkia voimakkuuksia muutetaan samassa suhteessa.

Tarkastettaessa kohdan 6.4.1.1.3 vaatimusten täyttymistä järjestelmää pidetään hyväksyttävänä, jos valovoimat ovat 60–100 prosenttia kohdan 6.4.3 taulukossa annetuista arvoista.

6.4.4.2.1 Ilmoituslomakkeeseen on tehtävä asianomainen merkintä (liite 1, kohta 10).

6.4.4.2.2 Tyyppihyväksynnästä vastaavan tutkimuslaitoksen on varmistettava, että automaattisesti mukautuva järjestelmä toimii niin, että tien valaistus on hyvä eikä kuljettajalle tai muille tienkäyttäjille aiheudu haittaa.

6.4.4.2.3 Fotometriset mittaukset on tehtävä hakijan ohjeita noudattaen.

7. VÄRI

Etusumuvalaisimen tuottaman valon värin on oltava valkoinen tai vaaleankeltainen hakijan valinnan mukaan. Valokeilan vaaleankeltainen väri voidaan saada aikaan valonlähteen värillä, etusumuvalaisimen linssillä tai jollakin muulla sopivalla tavalla.

7.1 Etusumuvalaisimen kolorimetriset ominaisuudet on mitattava kohdissa 6.3 ja 6.4 määritellyillä jännitteillä.

8. HAITAN MÄÄRITTÄMINEN (HÄIKÄISY)

Etusumuvalaisimen aiheuttama haittaava häikäisy on määritettävä (10).

9. ETUSUMUVALAISIMEN TYYPIN MUUTOKSET JA HYVÄKSYNNÄN LAAJENTAMINEN

9.1 Etusumuvalaisintyyppiin tehtävistä muutoksista on ilmoitettava tyyppihyväksyntäviranomaiselle, joka on hyväksynyt kyseisen valaisintyypin. Viranomainen voi tämän jälkeen 9.1.1 katsoa, ettei tehdyillä muutoksilla todennäköisesti ole havaittavaa kielteistä vaikutusta ja että etusumuvalaisin joka tapauksessa edelleen täyttää vaatimukset, tai 9.1.2 vaatia uutta testausselostetta testien suorittamisesta vastaavalta tekniseltä tutkimuslaitokselta.

9.2 Hyväksynnän vahvistamisesta tai epäämisestä ja muutoksista on ilmoitettava tätä sääntöä soveltaville sopimuksen sopimuspuolille kohdan 4.1.4 mukaisella menettelyllä.

9.3 Hyväksynnän laajennuksen myöntäneen toimivaltaisen viranomaisen on annettava laajennukselle sarjanumero ja ilmoitettava siitä muille vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolille, jotka soveltavat tätä sääntöä, tämän säännön liitteessä 1 esitetyn mallin mukaisella ilmoituslomakkeella.

10. TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS

10.1 Tämän säännön perusteella hyväksyttävät etusumuvalaisimet on valmistettava siten, että ne vastaavat hyväksyttyä tyyppiä ja täyttävät tämän säännön kohtien 6 ja 7 ja liitteen 7 vaatimukset.

10.2 Valmistusta on valvottava asianmukaisesti, jotta kohdassa 10.1 tarkoitettujen vaatimusten täyttyminen voidaan varmistaa.

10.3 Hyväksynnän haltijan on 10.3.1 varmistettava, että tuotteiden laaduntarkastukseen sovellettavat menettelyt ovat riittäviä, 10.3.2 voitava käyttää tarkastuslaitteita, joita tarvitaan kunkin hyväksytyn tyypin vaatimustenmukaisuuden tarkastamiseen, 10.3.3 varmistettava, että testitulosten tiedot talletetaan ja että asiaan liittyvät asiakirjat ovat saatavilla tyyppihyväksyntäviranomaisen kanssa sovittavan ajan, 10.3.4 analysoitava kunkin testityypin tulokset tarkastaakseen ja varmistaakseen tuotteen ominaisuuksien pysyvyyden kuitenkin niin, että teollisessa tuotannossa esiintyvät vaihtelut sallitaan, 10.3.5 varmistettava, että kullekin tuotetyypille suoritetaan vähintään tämän säännön liitteessä 7 määrätyt testit liitteessä 2 määritellyin toleranssein, 10.3.6 varmistettava, että aina, jos näytteet ovat kyseisen testityypin vaatimusten vastaisia, otetaan uudet näytteet ja tehdään uusi testi. Kaikki tarpeelliset toimenpiteet on toteutettava, jotta kyseinen tuotanto saadaan jälleen vaatimusten mukaiseksi.

10.4 Tyyppihyväksynnän myöntänyt toimivaltainen viranomainen saa milloin tahansa tarkastaa kussakin tuotantoyksikössä sovellettavat vaatimustenmukaisuuden valvontamenetelmät. 10.4.1 Testejä ja tuotantoa koskevat asiakirjat on annettava vierailevan tarkastajan käyttöön kussakin tarkastuksessa. 10.4.2 Tarkastaja voi ottaa satunnaisnäytteitä testattavaksi valmistajan laboratoriossa. Näytteiden vähimmäismäärä voidaan määrittää valmistajan omien tarkastusten tulosten mukaisesti. 10.4.3 Jos näyttää siltä, että laatutaso ei ole tyydyttävä tai että kohdan 10.4.2 soveltamiseksi suoritettujen testien oikeellisuus on tarpeellista tarkastaa, tarkastaja valitsee tämän säännön liitteen 7 perusteiden ja liitteessä 2 esitettyjen toleranssien mukaisesti näytteet, jotka toimitetaan tyyppihyväksyntätestit suorittaneelle tekniselle tutkimuslaitokselle. 10.4.4 Toimivaltainen viranomainen voi suorittaa minkä tahansa tähän sääntöön perustuvan testin. Kyseiset testit tehdään satunnaisnäytteille, jotka otetaan valmistajan toimitussitoumuksia häiritsemättä ja tämän säännön liitteen 7 perusteiden ja liitteessä 2 esitettyjen toleranssien mukaisesti. 10.4.5 Toimivaltaisen viranomaisen on pyrittävä suorittamaan tarkastus joka toinen vuosi. Viranomainen voi kuitenkin päättää tästä oman harkintansa ja sen mukaan, miten se luottaa tuotannon vaatimustenmukaisuuden valvonnan tehokkuuteen. Jos tulokset eivät tyydytä, toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että kaikki tarpeelliset toimenpiteet toteutetaan tuotannon saattamiseksi vaatimustenmukaiseksi mahdollisimman pian.

10.5 Etusumuvalaisimia, joissa on selviä vikoja, ei oteta huomioon.

11. SEURAAMUKSET VAATIMUSTENMUKAISUUDESTA POIKKEAVASTA TUOTANNOSTA

11.1 Etusumuvalaisintyypille tämän säännön perusteella myönnetty hyväksyntä voidaan peruuttaa, jos edellä esitetyt vaatimukset eivät täyty tai jos hyväksyntämerkillä varustettu etusumuvalaisin ei vastaa hyväksyttyä tyyppiä.

11.2 Jos tätä sääntöä soveltava sopimuksen sopimuspuoli peruuttaa aiemmin myöntämänsä hyväksynnän, sen on viipymättä ilmoitettava siitä muille tätä sääntöä soveltaville sopimuksen sopimuspuolille tämän säännön liitteessä 1 esitetyn mallin mukaisella ilmoituslomakkeella.

12. TUOTANNON LOPETTAMINEN

Jos hyväksynnän haltija lopettaa kokonaan tämän säännön perusteella hyväksytyn etusumuvalaisimen valmistamisen, hyväksynnän haltijan on ilmoitettava siitä hyväksynnän myöntäneelle viranomaiselle. Ilmoituksen saatuaan viranomaisen on ilmoitettava asiasta muille tätä sääntöä soveltaville vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolille tämän säännön liitteessä 1 esitetyn mallin mukaisella ilmoituslomakkeella.

13. HYVÄKSYNTÄTESTEISTÄ VASTAAVIEN TUTKIMUSLAITOSTEN JA TYYPPIHYVÄKSYNTÄVIRANOMAISTEN NIMET JA OSOITTEET

Tätä sääntöä soveltavien sopimuksen sopimuspuolten on ilmoitettava Yhdistyneiden kansakuntien sihteeristölle hyväksyntätestauksesta vastaavien teknisten tutkimuslaitosten ja niiden tyyppihyväksyntäviranomaisten nimet ja osoitteet, jotka myöntävät hyväksynnän ja joille on lähetettävä ilmoitukset muissa maissa annetusta hyväksynnästä tai hyväksynnän laajentamisesta, epäämisestä tai peruuttamisesta taikka tuotannon lopettamisesta.

14. SIIRTYMÄMÄÄRÄYKSET

14.1 Tämän säännön muutossarjan 04 voimaantulosta (9. joulukuuta 2010) alkaen tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet eivät saa evätä tähän sääntöön, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 04, perustuvia E-tyyppihyväksyntöjä.

14.2 Tämän säännön muutossarjan 04 lisäyksen 2 voimaantulosta alkaen tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet eivät saa myöntää hyväksyntöjä luokkaan B kuuluville uusille etusumuvalaisintyypeille. Tätä sääntöä soveltavien sopimuspuolten on kuitenkin edelleen myönnettävä hyväksyntöjä luokan B etusumuvalaisimille tämän säännön muutossarjojen 02, 03 ja 04 mukaisesti, jos kyseiset etusumuvalaisimet on tarkoitettu pelkästään varaosiksi käytössä oleviin ajoneuvoihin.

14.3 Siihen saakka, kun muutossarjan 04 voimaantulosta (9. joulukuuta 2015) on kulunut 60 kuukautta, ja siltä osin, kuin on kyse muutossarjalla 04 käyttöön otetuista muutoksista, jotka koskevat fotometrisiä mittauksia vertailuvalovirralla ja noin 13,2 voltin jännitteellä, ja jotta tekniset tutkimuslaitokset ehtisivät mukauttaa testauslaitteistonsa vaatimuksia vastaaviksi, tätä sääntöä soveltavien sopimuksen osapuolten on myönnettävä hyväksyntöjä tämän säännön mukaisesti sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 04, kun käytetään nykyisiä testauslaitteita ja tehdään soveltuvat arvojen muunnokset tyyppihyväksynnästä vastaavaa viranomaista tyydyttävällä tavalla.

14.4 Voimassa olevat etusumuvalaisimien hyväksynnät, jotka on myönnetty tämän säännön aiempien muutossarjojen nojalla, pysyvät voimassa rajoittamattoman ajan.

14.5 Kun muutossarjan 03 voimaantulosta (11. heinäkuuta 2013) on kulunut 60 kuukautta, tätä sääntöä soveltavat sopimuksen osapuolet eivät saa myöntää hyväksyntöjen laajennuksia millekään luokan B etusumuvalasimelle lukuun ottamatta sellaisia valaisimia, jotka on tarkoitettu asennettaviksi varaosina käytössä oleviin ajoneuvoihin. Tätä sääntöä soveltavien sopimuksen osapuolten on edelleen myönnettävä tyyppihyväksyntöjen laajennuksia kaikille luokan F3 etusumuvalaisimille

(1) Tämän säännön vaatimukset eivät estä tätä sääntöä soveltavaa sopimuspuolta kieltämästä tämän säännön mukaisesti hyväksytyn etusumuvalaisimen, jossa on muovimateriaalista valmistettu linssi, ja mekaanisen (pyyhkimillä varustetun) ajovalaisimen puhdistuslaitteen yhdistelmää.

(2) Sellaisina kuin ne määritellään ajoneuvojen rakennetta koskevan konsolidoidun päätöslauselman (R.E.3) (asiakirja TRANS/WP.29/78/Rev.2) kohdassa 2.

(3) Jos linssiä ei voi irrottaa etusumuvalaisimen päärungosta, linssissä tai rungossa oleva tila on riittävä.

(4) Vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolten tunnusnumerot esitetään ajoneuvojen rakennetta koskevan konsolidoidun päätöslauselman (R.E.3) liitteessä 3, asiakirja TRANS/WP.29/78/Rev.2.

(5) Sähkömagneettista yhteensopivuutta koskevat vaatimukset vaihtelevat ajoneuvotyypeittäin..

(6) Koordinaatit määritellään asteina kulmakoordinaatistossa, jossa on pystysuora napa-akseli.

(7) Koordinaatit määritellään asteina kulmakoordinaatistossa, jossa on pystysuora napa-akseli.

(8) Katso kohta 6.4.3.4.

(9) Katso kohta 6.4.3.2.

(10) Tästä määrityksestä annetaan viranomaisille suositus.

LIITE 1 ILMOITUS (Enimmäiskoko: A4 (210 × 297 mm))

LIITE 2 TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUDEN VALVONTAMENETTELYJÄ KOSKEVAT TOLERANSSIVAATIMUKSET 1. Luokan B etusumuvalaisimet: 1.1 Testattaessa minkä tahansa satunnaisotannalla valitun, vakiohehkulampulla varustetun etusumuvalaisimen fotometrisiä ominaisuuksia mikään mitattu arvo ei saa poiketa enempää kuin 20 prosenttia tässä säännössä määrätystä arvosta epäsuotuisaan suuntaan. 1.2 Jaksoittaisten kirjausten osalta mittaus rajoittuu pisteeseen B50 (1) sekä vyöhykkeen D vasempaan ja oikeaan alanurkkaan (ks. liitteen 4 kuva 2). 2. Luokan F3 etusumuvalaisimia koskevat vaatimukset: 2.1 Testattaessa minkä tahansa satunnaisotannalla valitun etusumuvalaisimen fotometrisiä ominaisuuksia tämän säännön kohdan 6.4 mukaisesti mikään mitattu valovoima-arvo ei saa poiketa enempää kuin 20 prosenttia epäsuotuisaan suuntaan. 2.2 Sallitut enimmäispoikkeamat tämän säännön 6.4.3 kohdassa olevassa taulukossa esitetyistä arvoista ovat seuraavat: Linja tai vyöhyke Pystysuunta (2) linjan h yläp.: + linjan h alap.: – Vaakasuunta (2) linjasta v vasemmalle: – linjasta v oikealle: + Valovoima (cd) Kohdat, joissa vaatimusten on täytyttävä Vastaavuus 20 prosenttia Vastaavuus 30 prosenttia piste 1, 2 (3) + 60° ± 45° 115 max 130 max kaikki pisteet piste 3, 4 (3) + 40° ± 30° piste 5, 6 (3) + 30° ± 60° piste 7, 10 (3) + 20° ± 40° piste 8, 9 (3) + 20° ± 15° linja 1 (3) + 8° – 26 – + 26 ° 160 max 170 max koko linja linja 2 (3) + 4° – 26° – + 26° 180 max 195 max koko linja linja 3 + 2° – 26° – + 26° 295 max 320 max koko linja linja 4 + 1° – 26° – + 26° 435 max 470 max koko linja linja 5 0° – 10° – + 10° 585 max 630 max koko linja linja 6 (4) –2,5° välillä 5° sisään- ja 10° ulospäin 2 160 min 1 890 min koko linja linja 8 L ja R (4) – 1,5° – 3,5° – 22° ja + 22° 880 min 770 min yksi tai useampia pisteitä linja 9 L ja R (4) – 1,5° – 4,5° – 35° ja + 35° 360 min 315 min yksi tai useampia pisteitä vyöhyke D – 1,5° – 3,5 ° – 10° – + 10° 14 400 max 15 600 max koko vyöhyke 2.3 Jaksoittaisten kirjausten osalta vaatimustenmukaisuuden todentamiseksi tehtävien fotometristen mittausten on annettava tiedot ainakin pisteistä 8 ja 9 ja linjoista 1, 5, 6, 8 ja 9 tämän säännön kohdan 6.4.3 mukaisesti. (1) Piste B50 vastaa seuraavia koordinaatteja: vaakasuunnassa 0°, pystysuunnassa 0,86° U. (2) Koordinaatit määritellään asteina kulmakoordinaatistossa, jossa on pystysuora napa-akseli. (3) Ks. tämän säännön kohta 6.4.3.4. (4) Ks. tämän säännön kohta 6.4.3.2.

LIITE 3 ESIMERKKEJÄ LUOKKIEN B JA F3 ETUSUMUVALAISIMIEN HYVÄKSYNTÄMERKEISTÄ Kuva 1 Edellä esitetyllä hyväksyntämerkinnällä varustettu laite on luokan B sumuvalaisin, joka on hyväksytty Saksassa (E1) säännön nro 19 mukaisesti, ja sen hyväksyntänumero on 221. Tunnuksen B vieressä oleva numero osoittaa, että hyväksyntä on myönnetty säännön nro 19 muutossarjan 04 vaatimusten mukaisesti. Kuvan 1 merkintä kertoo, että laite on etusumuvalaisin, joka voi olla toiminnassa minkä tahansa muun valaisimen kanssa, jonka kanssa se mahdollisesti on rakenteellisesti yhdistetty. Kuva 2a Kuva 2b Kuvien 2a ja 2b merkinnät osoittavat, että kyseessä on etusumuvalaisin, joka on hyväksytty Ranskassa (E2) säännön nro 19 mukaisesti, jonka hyväksyntänumero on 222, jossa on muovimateriaalista valmistettu linssi ja joka ei voi olla toiminnassa minkään muun valaisimen kanssa, jonka kanssa se mahdollisesti on rakenteellisesti yhdistetty. Huomautus: Hyväksyntänumero ja lisätunnukset on sijoitettava ympyrän lähelle ja joko E-kirjaimen ylä- tai alapuolelle tai sen oikealle tai vasemmalle puolelle. Hyväksyntänumeron muodostavien merkkien on oltava E-kirjaimen samalla puolella ja sen kanssa samansuuntaiset. Roomalaisten numeroiden käyttöä hyväksyntänumerossa on vältettävä, jotta sitä ei sekoitettaisi muihin tunnuksiin. Kuva 3 Esimerkkejä ajoneuvon etuosaan asennettujen ryhmitettyjen, yhdistettyjen tai rakenteellisesti yhdistettyjen valaisimien merkinnöistä Malli A Malli B Malli C Malli D Pysty- ja vaakasuorat viivat esittävät kaavamaisesti merkkivalolaitteen muotoa. Ne eivät ole osa hyväksyntämerkkiä. Kuvan 3 malleissa A ja B olevat hyväksyntämerkinnät koskevat etusumuvalaisinta, joka on hyväksytty Italiassa (E3) säännön nro 19 mukaisesti ja jonka hyväksyntänumero on 17120. Kuvan 3 malleissa C ja D olevat hyväksyntämerkinnät koskevat etusumuvalaisinta, joka on hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 19 mukaisesti ja jonka hyväksyntänumero on 17122. Huomautus: Kuvassa 3 esitetyt neljä esimerkkiä vastaavat valaisinlaitetta, jossa oleva hyväksyntämerkki koskee seuraavia: etuvalaisin, joka on hyväksytty säännön nro 7 muutossarjan 02 mukaisesti; ajovalaisin, jonka lähivalo on suunniteltu oikean- ja vasemmanpuoleista liikennettä varten, jonka kaukovalon enimmäisvoimakkuus on 86 250–101 250 kandelaa (kuten luku 30 osoittaa), joka on hyväksytty säännön nro 112 muutossarjan 00 mukaisesti ja joka sisältää muovimateriaalista valmistetun linssin; etusumuvalaisin, joka on hyväksytty säännön nro 19 muutossarjan 04 mukaisesti ja joka sisältää muovimateriaalista valmistetun linssin; luokan 1a etusuuntavalaisin, joka on hyväksytty säännön nro 6 muutossarjan 02 mukaisesti. Kuva 4 Ajovalaisimen kanssa rakenteellisesti yhdistetty valaisin Kuvassa 4 oleva esimerkki vastaa erityyppisissä ajovalaisimissa käytettäväksi tarkoitetun muovimateriaalista valmistetun linssin merkintää, eli kyseessä on jokin seuraavista: i) ajovalaisin, jonka lähivalo on suunniteltu oikean- ja vasemmanpuoleista liikennettä varten, jonka kaukovalon enimmäisvoimakkuus on 86 250–101 250 kandelaa, joka on hyväksytty Ruotsissa (E5) säännön nro 112 mukaisesti, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 00, ja joka on rakenteellisesti yhdistetty sellaisen etusumuvalaisimen kanssa, joka on hyväksytty säännön nro 19 muutossarjan 04 mukaisesti; ii) ajovalaisin, joka tuottaa kaukovaloa ja oikean- ja vasemmanpuoleista liikennettä varten suunniteltua lähivaloa, joka on hyväksytty Ruotsissa (E5) säännön nro 98 muutossarjan 00 mukaisesti ja joka on rakenteellisesti yhdistetty samaan etusumuvalaisimeen kuin edellä; iii) jompikumpi edellä mainituista ajovalaisimista hyväksyttynä erillisenä valaisimena. Ajovalaisimen päärungossa saa olla ainoastaan voimassa oleva hyväksyntänumero. Kuvassa 5 annetaan esimerkkejä kyseisistä hyväksyntämerkinnöistä. Kuva 5 Valaisinlaite, jota käytetään joko etusumuvalaisimena tai peruutusvalaisimena Laite, jossa on kuvassa 6 esitetty hyväksyntämerkintä, on valaisin, joka on hyväksytty Belgiassa (E6) sääntöjen nro 19 ja nro 23 (peruutusvalaisimet) mukaisesti ja jonka hyväksyntänumerot ovat 17120 ja 17122. Kuva 6 Yhtä edellä tarkoitettua valaisinta hyväksyttynä erillisenä valaisimena voidaan käyttää vain joko etusumuvalaisimena tai peruutusvalaisimena. Kuva 7 Esimerkkejä luokan F3 etusumuvalaisimien hyväksyntämerkeistä Kuvassa 7 esitetyllä hyväksyntämerkinnällä varustettu laite on luokan F3 sumuvalaisin, joka on hyväksytty Saksassa (E1) säännön nro 19 mukaisesti ja jonka hyväksyntänumero on 221. Tunnuksen F3 vieressä oleva numero osoittaa, että hyväksyntä on myönnetty säännön nro 19 muutossarjan 04 vaatimusten mukaisesti. Kuvan 7 merkintä kertoo, että laite on etusumuvalaisin, joka voi olla toiminnassa minkä tahansa muun valaisimen kanssa, jonka kanssa se mahdollisesti on rakenteellisesti yhdistetty. Kuva 8a Kuva 8b Kuvissa 8a ja 8b esitetyllä hyväksyntämerkinnällä varustettu laite on luokan F3 sumuvalaisin, jossa on muovimateriaalista valmistettu linssi, joka on hyväksytty Ranskassa (E2) säännön nro 19 mukaisesti ja jonka hyväksyntänumero on 222. Tunnuksen F3 vieressä oleva numero osoittaa, että hyväksyntä on myönnetty säännön nro 19 muutossarjan 04 vaatimusten mukaisesti. Kuvien 8a ja 8b merkinnät kertovat, että laite on etusumuvalaisin, jossa on muovimateriaalista valmistettu linssi ja joka ei voi olla samanaikaisesti toiminnassa minkään muun valaisimen kanssa, jonka kanssa se voi olla rakenteellisesti yhdistetty. Huomautus: Hyväksyntänumero ja lisätunnukset on sijoitettava ympyrän lähelle ja joko E-kirjaimen ylä- tai alapuolelle tai sen oikealle tai vasemmalle puolelle. Hyväksyntänumeron muodostavien merkkien on oltava E-kirjaimen samalla puolella ja sen kanssa samansuuntaiset. Roomalaisten numeroiden käyttöä hyväksyntänumerossa on vältettävä, jotta sitä ei sekoitettaisi muihin tunnuksiin. Kuva 9 Esimerkkejä ajoneuvon etuosaan asennettujen ryhmitettyjen, yhdistettyjen tai rakenteellisesti yhdistettyjen valaisimien merkinnöistä Malli A Malli B Malli C Malli D Pysty- ja vaakasuorat viivat esittävät kaavamaisesti merkkivalolaitteen muotoa. Ne eivät ole osa hyväksyntämerkkiä. Laite, jossa on kuvassa 9 olevissa malleissa A ja B esitetty hyväksyntämerkintä, on sumuvalaisin, joka on hyväksytty Italiassa (E3), jonka hyväksyntänumero on 17120 ja joka sisältää seuraavat osat: etuvalaisin, joka on hyväksytty säännön nro 7 muutossarjan 02 mukaisesti; ajovalaisin, jonka lähivalo on suunniteltu oikean- ja vasemmanpuoleista liikennettä varten, jonka kaukovalon enimmäisvoimakkuus on 86 250–101 250 kandelaa (kuten luku 30 osoittaa), joka on hyväksytty säännön nro 112 muutossarjan 00 mukaisesti ja joka sisältää muovimateriaalista valmistetun linssin; etusumuvalaisin, joka on hyväksytty säännön nro 19 muutossarjan 04 mukaisesti ja joka sisältää muovimateriaalista valmistetun linssin; luokan 1a etusuuntavalaisin, joka on hyväksytty säännön nro 6 muutossarjan 02 mukaisesti. Laite, jossa on kuvassa 9 olevissa malleissa C ja D esitetty hyväksyntämerkintä, on hyväksytty Alankomaissa (E4) asianomaisen säännön mukaisesti hyväksyntänumerolla 17122, ja hyväksyntämerkinnän rakenne eroaa hieman malleista A ja B. Valaisinlaite, jota käytetään joko etusumuvalaisimena tai peruutusvalaisimena Laite, jossa on kuvassa 10 esitetty hyväksyntämerkintä, on valaisin, joka on hyväksytty Ruotsissa (E5) sääntöjen nro 19 ja nro 23 (peruutusvalaisimet) mukaisesti ja jonka hyväksyntänumerot ovat 17120 ja 17122. Kuva 10 Yhtä edellä tarkoitettua valaisinta hyväksyttynä erillisenä valaisimena voidaan käyttää vain joko etusumuvalaisimena tai peruutusvalaisimena. Ajovalaisimen kanssa rakenteellisesti yhdistetty etusumuvalaisin Laitteet, joissa on kuvassa 11 esitetty hyväksyntämerkintä, on hyväksytty Belgiassa (E6) asianomaisten sääntöjen mukaisesti hyväksyntänumerolla 17120 tai 17122. Kuva 11 Edellä oleva esimerkki vastaa erityyppisissä ajovalaisimissa käytettäväksi tarkoitetun muovimateriaalista valmistetun linssin merkintää, eli kyseessä on jokin seuraavista: i) ajovalaisin, jonka lähivalo on suunniteltu oikean- ja vasemmanpuoleista liikennettä varten, jonka kaukovalon enimmäisvoimakkuus on 86 250–101 250 kandelaa, joka on hyväksytty Belgiassa (E6) säännön nro 112 mukaisesti (taulukko B), sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 00, ja joka on rakenteellisesti yhdistetty sellaisen etusumuvalaisimen kanssa, joka on hyväksytty säännön nro 19 muutossarjan 04 mukaisesti; ii) ajovalaisin, joka tuottaa kaukovaloa ja oikean- ja vasemmanpuoleista liikennettä varten suunniteltua lähivaloa, joka on hyväksytty Belgiassa (E6) säännön nro 98 muutossarjan 00 mukaisesti ja joka on rakenteellisesti yhdistetty samaan etusumuvalaisimeen kuin edellä; iii) jompikumpi edellä mainituista ajovalaisimista hyväksyttynä erillisenä valaisimena. Ajovalaisimen päärungossa saa olla ainoastaan voimassa oleva hyväksyntänumero. Kuvassa 12 annetaan esimerkkejä kyseisistä hyväksyntämerkinnöistä. Kuva 12 Edellä oleva esimerkki vastaa Tšekissä (E8) hyväksyttyjä laitteita. LED-moduulit Kuva 13 Kuvassa 13 esitetyllä tunnistuskoodilla merkitty LED-moduuli on hyväksytty yhdessä Tšekissä (E8) hyväksyntänumerolla 17325 hyväksytyn valaisimen kanssa. Etusumuvalaisimet yhteensopivana parina Seuraavassa esitetty hyväksyntämerkintä vastaa etusumuvalaisimia, jotka muodostavat yhteensopivan parin ja vastaavat tämän säännön vaatimuksia. Laite, jossa on kuvassa 14 esitetty hyväksyntämerkintä, on etusumuvalaisin, joka on hyväksytty Japanissa (E43) numerolla 321. Kuva 14

LIITE 4 MITTAUSTASON GEOMETRIA JA MITTAUSRUUDUKKO 1. MITTAUSTASO Koordinaatit määritellään pallokulmien asteina järjestelmässä, jossa on pystysuora napa-akseli (ks. kuva 1). Kuva 1 2. MITTAUSRUUDUKKO (ks. kuva 2) Mittausruudukko on symmetrinen linjan v–v suhteen (ks. tämän säännön kohdassa 6.4.3 oleva taulukko). Selkeyden vuoksi kulmakoordinaatisto esitetään suorakulmaisena ruudukkona. 2.1 Kuvassa 2 esitetään luokan B etusumuvalaisimien mittausruudukko. Kuva 2 Luokan B etusumuvalaisimen valonjakauma. 2.2 Kuvassa 3 esitetään luokan F3 etusumuvalaisimien mittausruudukko. Kuva 3 Luokan F3 etusumuvalaisimen valonjakauma

LIITE 5 TOIMINNASSA OLEVIEN ETUSUMUVALAISIMIEN FOTOMETRISTEN OMINAISUUKSIEN VAKAUDEN TESTAUS (TÄYDELLISEN ETUSUMUVALAISIMEN TESTAUS) Kun fotometriset arvot on mitattu tämän säännön mukaisesti voimakkaimman valaistuksen kohdassa vyöhykkeellä D (Emax) ja pisteessä HV, testataan täydellisen etusumuvalaisimen fotometristen ominaisuuksien vakaus käyttöolosuhteissa. ’Täydellisellä etusumuvalaisimella’ tarkoitetaan valaisinta itseään sekä niitä sitä ympäröiviä rakenneosia ja valaisimia, joilla voi olla vaikutusta lämmön jakautumiseen valaisimessa. Testit on suoritettava a) kuivassa ja ilmavirrattomassa ympäristössä, jonka lämpötila on 23 °C ± 5 °C siten, että täydellinen ajovalaisin on kiinnitettynä alustaan tavalla, joka vastaa asianmukaista asennusta ajoneuvoon; b) vaihdettavien valonlähteiden tapauksessa käyttäen sarjavalmisteisia hehkulankavalonlähteitä, joita on vanhennettu vähintään tunnin ajan, tai sarjavalmisteisia kaasupurkausvalonlähteitä, joita on vanhennettu vähintään 15 tunnin ajan, tai sarjavalmisteisia LED-moduuleita, joita on vanhennettu vähintään 48 tunnin ajan ja joiden on sen jälkeen annettu jäähtyä ympäristön lämpötilaan ennen tämän säännön mukaisten testien aloittamista. Testeissä on käytettävä hakijan toimittamia LED-moduuleita. Mittauksissa on käytettävä vastaavaa laitteistoa kuin ajovalaisimien tyyppihyväksyntätestissä. Testattavaa näytettä ei saa testin aikana irrottaa testausalustasta eikä säätää testausalustaan nähden. Testeissä on käytettävä valonlähdettä, joka on kyseiseen etusumuvalaisimeen tarkoitettua tyyppiä. 1. FOTOMETRISTEN OMINAISUUKSIEN VAKAUDEN TESTAUS 1.1 Puhdas etusumuvalaisin Etusumuvalaisimen on oltava toiminnassa 12 tunnin ajan kohdan 1.1.1 mukaisesti, ja se on tarkastettava kohdan 1.1.2 mukaisesti. 1.1.1 Testausmenettely Etusumuvalaisinta pidetään toiminnassa seuraavasti: 1.1.1.1 Kun hyväksyttävänä on ainoastaan yksi valaisutoiminto (etusumuvalo), toimintoa vastaavaa valonlähdettä pidetään toiminnassa määritellyn ajan. (1) 1.1.1.2 Kun hyväksyttävänä on useampia valaisutoimintoja (esim. ajovalaisin, jossa on yksi tai useampia kaukovaloja ja/tai etusumuvalo), ajovalaisimen on oltava toiminnassa seuraavan syklin mukaisesti, kunnes määritelty aika täyttyy: a) 15 minuuttia, etusumuvalaisin toiminnassa; b) 5 minuuttia, kaikki hehkulangat toiminnassa. Jos hakija ilmoittaa, että tarkoituksena on käyttää kerrallaan vain yhtä valaisutoimintoa (1) (lähivaloa, kaukovaloa tai etusumuvaloa), testi on suoritettava sen mukaisesti niin, että vuoron perään on aktiivisena etusumuvalo puolet 1.1 kohdassa tarkoitetusta ajasta ja yksi muista valaisutoiminnoista puolet kyseisestä ajasta. 1.1.1.3 Jos kyseessä on etusumuvalaisin, jossa on lähivalo ja yksi tai useampia merkkivalotoimintoja (joista yksi on etusumuvalaisin), sovelletaan seuraavia vaatimuksia: a) Etusumuvalaisimen on oltava toiminnassa seuraavan syklin mukaisesti, kunnes määritelty aika täyttyy: i) 15 minuuttia niin, että lähivalon valonlähteet ovat toiminnassa; ii) 5 minuuttia niin, että kaikki valonlähteet ovat toiminnassa. b) Jos hakija ilmoittaa, että etusumuvalaisinta on tarkoitus käyttää siten, että samanaikaisesti on toiminnassa vain lähivalo tai vain etusumuvalo, (2) testi on suoritettava tämän ehdon mukaisesti niin, että vuoron perään (3) on aktiivisena lähivalo puolet kohdassa 1.1 tarkoitetusta ajasta ja etusumuvalo puolet kyseisestä ajasta. Kaukovaloja testataan syklillä, jossa valo on sammutettuna 15 minuuttia ja toiminnassa 5 minuuttia puolet ajasta ja kun lähivalo on toiminnassa. c) Jos hakija ilmoittaa, että etusumuvalaisinta on mahdollista käyttää vain siten, että kerrallaan on toiminnassa vain lähivalo, vain kaukovalo (2) tai vain etusumuvalo (2), testi on suoritettava tämän ehdon mukaisesti niin, että toiminnassa (2) on vuorotellen lähivalo, kaukovalo ja etusumuvalo kolmanneksen kohdassa 1.1 tarkoitetusta ajasta. 1.1.2 Testausjännite Testausjännitteet on syötettävä näytteen tuloliittimiin seuraavasti: a) Suoraan ajoneuvon jännitteellä toimivat vaihdettavat hehkulankavalonlähteet: Testaus suoritetaan tapauksen mukaan jännitteellä 6,3 V, 13,2 V tai 28,0 V paitsi jos hakija ilmoittaa, että näytettä voidaan käyttää muulla jännitteellä. Tällöin testi on suoritettava käyttäen hehkulankavalonlähdettä suurimmalla mahdollisella jännitteellä. b) Vaihdettavat kaasupurkausvalonlähteet: Valonlähteen elektronisen säätölaitteen testausjännite on 13,2 ± 0,1 V, jos ajoneuvossa on 12 V:n jännitejärjestelmä, ellei hyväksyntähakemuksessa toisin ilmoiteta. c) Suoraan ajoneuvon jännitteellä toimivat ei-vaihdettavat hehkulankavalonlähteet: ei-vaihdettavalla valonlähteellä (hehkulanka- ja/tai muulla valonlähteellä) varustettujen valaisinyksikköjen mittaukset on suoritettava 6,3 V:n, 13,2 V:n tai 28,0 V:n jännitteellä tai muilla jännitteillä, jotka vastaavat hakijan ilmoittamaa ajoneuvon jännitettä. d) Jos vaihdettava tai ei-vaihdettava valonlähde toimii ajoneuvon syöttöjännitteestä riippumatta ja täysin järjestelmän itsensä säätämänä tai jos valonlähteitä käyttää erillinen virransyöttö ja -säätölaite, edellä mainitut testausjännitteet on syötettävä kyseisen laitteen tuloliittimeen. Testilaboratorio voi pyytää valmistajaa toimittamaan sille asianmukaisen virransyöttö- ja säätölaitteen tai valonlähteiden syöttöä varten tarvittavan erityisen virtalähteen. e) LED-moduulit testataan tapauksen mukaan jännitteellä 6,75 V, 13,2 V tai 28,0 V, ellei tässä säännössä muuta määrätä Elektronisen valonlähteen säätölaitteen avulla toimivat LED-moduulit on testattava hakijan antamien ohjeiden mukaisesti. f) Jos testattavaan näytteeseen on ryhmitetty, yhdistetty tai rakenteellisesti yhdistetty merkkivalaisimia, jotka toimivat muulla kuin 6 V, 12 V tai 24 V:n nimellisjännitteellä, jännitettä on säädettävä valmistajan ilmoituksen mukaisesti kyseisen valaisimen oikean fotometrisen toiminnan edellyttämällä tavalla. g) Kaasupurkausvalonlähteiden osalta virranrajoittimen tai, jos virranrajoitin on integroituna valonlähteeseen, valonlähteen testausjännite on 12 V:n järjestelmässä 13,2 ± 0,1 volttia, ellei hyväksyntähakemuksessa toisin ilmoiteta. 1.1.3 Testitulokset 1.1.3.1 Silmämääräinen tarkastus Kun etusumuvalaisimen lämpötila on vakiintunut ympäröivän lämpötilan mukaiseksi, valaisimeen kuuluva linssi ja mahdollinen ulkopuolinen linssi pyyhitään puhtaalla kostealla puuvillakankaalla. Tämän jälkeen valaisin tarkastetaan silmämääräisesti. Etusumuvalaisimen linssissä tai mahdollisessa ulkolinssissä ei saa olla havaittavissa vääristymiä, muodonmuutoksia, murtumia taikka värimuutoksia. 1.1.3.2 Fotometrinen testi Tämän säännön mukaiset fotometriset arvot on todennettava seuraavissa pisteissä: Luokan B etusumuvalaisimet: pisteessä HV ja pisteessä Imax vyöhykkeellä D. Luokan F3 etusumuvalaisimet: linjalla 5 pisteessä h = 0 ja pisteessä Imax vyöhykkeellä D. Lämmön aiheuttaman etusumuvalaisimen alustan muodonmuutoksen huomioon ottamiseksi voidaan suorittaa toinen suuntaus (valorajan sijainnin muutos, ks. kohta 2). Fotometristen ominaisuuksien ja ennen testiä mitattujen arvojen välillä sallitaan 10 prosentin poikkeama, johon luetaan kuuluvaksi myös fotometrisen mittausmenettelyn toleranssit. 1.2 Likainen etusumuvalaisin Etusumuvalaisinta, joka on testattu kohdan 1.1 mukaisesti, pidetään toiminnassa yhden tunnin ajan kohdassa 1.1.1 kuvaillulla tavalla. Kun valaisin on valmisteltu kohdassa 1.2.1 esitetyllä tavalla, se on testattava kohdan 1.1.3 mukaisesti. 1.2.1 Etusumuvalaisimen valmistelu 1.2.1.1 Testiseos 1.2.1.1.1 Etusumuvalaisin, jonka ulkolinssi on valmistettu lasista: Etusumuvalaisimelle levitetään veden ja likaavan aineen seos, jonka koostumus on seuraava: a) 9 paino-osaa silikahiekkaa, jonka hiukkaskoko on 0–100 μm, b) 1 paino-osa kasviperäistä hiilipölyä (pyökki), jonka hiukkaskoko on 0–100 μm, c) 0,2 paino-osaa NaCMC:tä (4), ja d) sopiva määrä tislattua vettä, jonka johtavuus on S < l μS/m. Seos saa olla enintään 14 vuorokautta vanha. 1.2.1.1.2 Etusumuvalaisin jonka ulkolinssi on valmistettu muovimateriaalista: Etusumuvalaisimelle levitetään veden ja likaavan aineen seos, jonka koostumus on seuraava: a) 9 paino-osaa silikahiekkaa, jonka hiukkaskoko on 0–100 μm, b) 1 paino-osa kasviperäistä hiilipölyä (pyökki), jonka hiukkaskoko on 0–100 μm, c) 0,2 paino-osaa NaCMC:tä (4), d) 13 paino-osaa tislattua vettä, jonka johtavuus on S < 1 μS/m, ja e) ±1 paino-osaa pinta-aktiivista ainetta (5). Seos saa olla enintään 14 vuorokautta vanha. 1.2.1.2 Testiseoksen levittäminen etusumuvalaisimelle Testiseosta levitetään tasaisesti koko etusumuvalaisimen valoa säteilevälle pinnalle ja sen annetaan kuivua. Toimenpide toistetaan, kunnes valaistusarvo on laskenut 15–20 prosenttiin arvoista, jotka on mitattu seuraavasta pisteestä tämän liitteen mukaisesti: piste Emax vyöhykkeellä D. 2. LÄMMÖN VAIKUTUKSESTA TAPAHTUVAN VALORAJAN PYSTYSUUNTAISEN SIIRTYMÄN TESTAUS Tässä testissä tarkastetaan, ettei lämmön vaikutuksesta johtuva valorajan pystysuuntainen siirtymä ylitä toiminnassa olevalle etusumuvalaisimelle määriteltyä arvoa. Kun etusumuvalaisin on testattu kohdan 1 mukaisesti, se on testattava kohdassa 2.1 määritellyssä testissä säätämättä valaisinta testausalustaan nähden tai irrottamatta sitä testausalustasta. 2.1 Testi Testi on suoritettava kuivassa ja ilmavirrattomassa ympäristössä, jonka lämpötila on 23 °C ± 5 °C. Etusumuvalaisimen testissä on käytettävä sarjavalmisteista valonlähdettä, jota on pidetty toiminnassa vähintään tunnin ajan ennen testiä, eikä ajovalaisinta saa säätää testausalustaan nähden eikä irrottaa testausalustasta. (Jännite on säädettävä tätä testiä varten kohdan 1.1.2. mukaisesti.) Valorajan sijainti niiden pisteiden välillä, jotka sijaitsevat 3,0 astetta linjan VV vasemmalla ja 3,0 astetta linjan VV oikealla puolella (ks. säännön 4 kohta) todennetaan kolmen minuutin (r3) ja 60 minuutin (r60) toiminnassa olon jälkeen. Edellä tarkoitetussa valorajan sijainnissa tapahtuneen vaihtelun mittauksessa voidaan käyttää mitä tahansa menetelmää, joka antaa hyväksyttävän tarkat tulokset, jotka voidaan toistaa. 2.2 Testitulokset 2.2.1 Milliradiaaneina (mrad) ilmoitettu testitulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos itseisarvo mitattuna kyseisellä etusumuvalaisimella on enintään 2 mrad (Δ r I ≤ 2 mrad). 2.2.2 Jos arvo on suurempi kuin 2 mrad mutta enintään 3 mrad (2 mrad < ΔrI ≤ 3 mrad), on testattava toinen etusumuvalaisin kohdan 2.1 mukaisesti. Tämä on tehtävä sen jälkeen, kun etusumuvalaisin on käynyt kolme kertaa peräkkäin läpi seuraavassa kuvatun toimintasyklin, jolla valaisimen mekaanisten osien asento vakautetaan, kun valaisin on kiinnitettynä alustaan tavalla, joka vastaa asianmukaista asennusta ajoneuvoon: a) Etusumuvalaisin toiminnassa tunnin ajan. (Jännite on säädettävä kohdan 1.1.2 mukaisesti.) b) Tunnin mittainen lepojakso. 2.2.3 Etusumuvalaisintyyppi katsotaan hyväksyttäväksi, jos ensimmäisestä näytteestä mitatun itseisarvon Δ rI ja toisesta näytteestä mitatun itseisarvon Δ rII keskiarvo on enintään 2 mrad. mrad. (1) Jos testattavaan etusumuvalaisimeen sisältyy merkkivalaisimia, niiden on oltava toiminnassa testin ajan, huomiovalaisinta lukuun ottamatta. Jos kyseessä on suuntavalaisin, sitä on käytettävä vilkkutoiminnolla siten, että kytkentäaikojen suhde on suunnilleen yksi yhteen. (2) Jos hehkulangoista kaksi tai useampia on toiminnassa samanaikaisesti ajovalaisimia vilkutettaessa, tätä ei katsota tavanomaiseksi hehkulankojen samanaikaiseksi käytöksi. (3) Jos testattavassa ajovalaisimessa on merkkivaloja, niiden on oltava toiminnassa testin ajan. Jos kyseessä on suuntavalaisin, sitä on käytettävä vilkkutoiminnolla siten, että kytkemisaikojen suhde on suunnilleen yksi yhteen. (4) NaCMC on karboksimetyyliselluloosan natriumsuola, josta käytetään yleisesti lyhennettä CMC. Likaseoksessa käytettävän NaCMC:n substituutioaste on 0,6–0,7 ja 2-prosenttisen liuoksen viskositeetti 20 °C:n lämpötilassa 200–300 μP. (5) Määrän toleranssi johtuu siitä, että on saatava aikaan likaavan aineen seos, joka levittyy oikealla tavalla koko muovilinssille.

LIITE 6 MUOVILINSSEILLÄ VARUSTETTUJA ETUSUMUVALAISIMIA KOSKEVAT VAATIMUKSET – LINSSI- TAI MATERIAALINÄYTTEIDEN JA TÄYDELLISTEN VALAISIMIEN TESTAUS 1. YLEISET VAATIMUKSET 1.1 Tämän säännön kohdan 2.2.2 mukaisesti toimitettujen näytteiden on täytettävä kohdissa 2.1–2.5 tarkoitetut vaatimukset. 1.2 Kahden täydellistä valaisinta edustavan näytteen, jotka on toimitettu tämän säännön kohdan 2.3 (tai tapauksen mukaan kohdan 2.4) mukaisesti ja jotka sisältävät muovimateriaalista valmistetut linssit, on linssin materiaalin osalta täytettävä kohdassa 2.6 tarkoitetut vaatimukset. 1.3 Muovimateriaalista valmistettujen linssien näytekappaleet tai materiaalinäytteet on testattava yhdessä sen heijastimen kanssa, johon ne on tarkoitettu asennettaviksi (tapauksen mukaan), tämän liitteen lisäyksen 1 taulukossa A esitetyssä aikajärjestyksessä. Jos valaisimen valmistaja voi osoittaa, että tuote on jo läpäissyt kohdissa 2.1-2.5 tarkoitetut testit tai vastaavat testit jonkin toisen säännön mukaisesti, kyseisiä testejä ei kuitenkaan tarvitse toistaa. Vain lisäyksen 1 taulukossa B tarkoitetut testit ovat pakollisia. 2. TESTIT 2.1 Lämpötilanmuutosten sieto 2.1.1 Testit Kolmen uuden näytteen (linssin) on käytävä läpi viisi lämpötilan ja suhteellisen kosteuden muutossykliä seuraavan ohjelman mukaisesti: 3 tuntia lämpötilassa 40 °C ± 2 °C ja 85–95 prosentin suhteellisessa kosteudessa; 1 tunti lämpötilassa 23 °C ± 5 °C ja 60–75 prosentin suhteellisessa kosteudessa; 15 tuntia lämpötilassa –30 °C ± 2 °C; 1 tunti lämpötilassa 23 °C ± 5 °C ja 60–75 prosentin suhteellisessa kosteudessa; 3 tuntia lämpötilassa 80 °C ± 2 °C; 1 tunti lämpötilassa 23 °C ± 5 °C ja 60–75 prosentin suhteellisessa kosteudessa. Ennen tätä testiä näytteitä on pidettävä vähintään 4 tuntia lämpötilassa 23 °C ± 5 °C ja 60–75 prosentin suhteellisessa kosteudessa. Huomautus: Jakson ”yksi tunti lämpötilassa 23 °C ± 5 °C” on sisällettävä ne siirtymäjaksot lämpötilasta toiseen, jotka ovat tarpeen lämpöshokkivaikutusten välttämiseksi. 2.1.2 Fotometriset mittaukset 2.1.2.1 Menetelmä Näytteille on suoritettava fotometriset mittaukset ennen testiä ja sen jälkeen. Mittaukset on tehtävä tämän säännön kohdissa 6.3 ja 6.4 määritellyissä olosuhteissa seuraavista pisteistä: Luokan B etusumuvalaisimet: a) pisteessä HV ja b) pisteessä h = 0, v = 2° D vyöhykkeellä D. Luokan F3 etusumuvalaisimet: a) linjan v-v ja linjan 6 risteyskohdassa ja b) linjan v-v ja linjan 4 risteyskohdassa. 2.1.2.2 Tulokset Kustakin näytteestä ennen testiä ja sen jälkeen mitatut fotometriset arvot saavat vaihdella enintään 10 prosenttia fotometrisen mittausmenettelyn toleranssit mukaan luettuina. 2.2 Ilmassa esiintyvien ja kemiallisten aineiden sieto 2.2.1 Ilmassa esiintyvien aineiden sieto Kolme uutta näytettä (linssiä tai materiaalinäytettä) on altistettava sellaisesta lähteestä peräisin olevalle säteilylle, jonka spektrijakauma on sama kuin lämpötilassa 5 500 K–6 000 K olevan mustan kappaleen. Lähteen ja näytteiden väliin on sijoitettava asianmukaiset suodattimet, jotta vähennetään mahdollisimman paljon säteilyä, joka on aallonpituudeltaan alle 295 nm ja yli 2 500 nm. Näytteet on altistettava voimakkaalle valaistukselle, joka on teholtaan 1 200 W/m2 ± 200 W/m2, sellaiseksi ajaksi, että näytteiden saaman valoenergian arvo on 4 500 MJ/m2 ± 200 MJ/m2. Kotelon sisällä lämpötilan mustalla levyllä, joka on sijoitettu samalle tasolle näytteiden kanssa, on oltava 50 °C ± 5 °C. Tasaisen altistuksen aikaansaamiseksi näytteiden on kierrettävä säteilylähteen ympäri nopeudella 1–5 kierrosta minuutissa. Näytteitä on suihkutettava tislatulla vedellä, jonka johtokyky on pienempi kuin 1 μS/m lämpötilassa 23 °C ± 5 °C, seuraavan syklin mukaisesti: suihkutus – 5 minuuttia; kuivaus – 25 minuuttia. 2.2.2 Kemiallisten aineiden sieto Kun kohdassa 2.2.1 tarkoitettu testi ja kohdassa 2.2.3.1 tarkoitettu mittaus on suoritettu, mainittujen kolmen näytteen ulkopinnat on käsiteltävä kohdassa 2.2.2.2 tarkoitetulla tavalla kohdassa 2.2.2.1 määritellyllä seoksella. 2.2.2.1 Testiseos Testiseoksen on oltava koostumukseltaan seuraava: 61,5 prosenttia n-heptaania, 12,5 prosenttia tolueenia, 7,5 prosenttia etyylitetrakloridia, 12,5 prosenttia trikloorietyleeniä ja 6 prosenttia ksyleeniä (tilavuusprosentteina). 2.2.2.2 Testiseoksen levittäminen Puuvillakankaan (ISO 105 -standardin mukaisen) palaa liotetaan, kunnes se on kyllästynyt 2.2.2.1 kohdassa määritellyllä seoksella, ja kangas levitetään 10 sekunnin kuluessa 10 minuutin ajaksi näytteen ulkopinnalle niin, että paine on 50 N/cm2, mikä vastaa 14 × 14 mm:n testipintaan kohdistettua 100 N:n voimaa. Tämän 10 minuutin jakson aikana kangaspalaa on kostutettava uudelleen seoksella niin, että käytettävä neste on koostumukseltaan jatkuvasti täysin sama määritellyn testiseoksen koostumuksen kanssa. Testiseoksen levittämisen aikana näytteeseen kohdistettua painetta voidaan kompensoida säröytymisen välttämiseksi. 2.2.2.3 Puhdistaminen Kun testiseos on levitetty näytteille, niiden annetaan kuivua ilmassa. Tämän jälkeen näytteet pestään kohdassa 2.3 (puhdistusaineiden sieto) määritellyllä liuoksella, jonka lämpötila on 23 °C ± 5 °C. Sitten näytteet huuhdotaan huolellisesti tislatulla vedellä, joka saa sisältää enintään 0,2 prosenttia epäpuhtauksia ja jonka lämpötila on 23 °C ± 5 °C. Tämän jälkeen näytteet pyyhitään pehmeällä kankaalla. 2.2.3 Tulokset 2.2.3.1 Ilmassa esiintyvien aineiden sietoa mittaavan testin jälkeen näytteiden ulkopinnassa ei saa olla halkeamia, naarmuja, säröjä tai epämuodostumia, ja läpäisevyyden keskivariaatio , mitattuna kolmesta näytteestä tämän liitteen lisäyksessä 2 kuvatulla tavalla ei saa ylittää arvoa 0,020 (Δ tm ≤ 0,020). 2.2.3.2 Kemiallisten aineiden sietotestin jälkeen näytteissä ei saa olla jälkiä kemiallisista aineista, jotka voivat aiheuttaa poikkeaman valon diffuusioon, jonka keskivariaatio , mitattuna kolmesta näytteestä tämän liitteen lisäyksessä 2 kuvatulla tavalla ei saa ylittää arvoa 0,020 (Δ dm ≤ 0,020). 2.3 Puhdistusaineiden ja hiilivetyjen sieto 2.3.1 Puhdistusaineiden sieto Kolmen näytteen (linssien tai materiaalinäytteiden) ulkopinnat on lämmitettävä lämpötilaan 50 °C ± 5 °C ja upotettava sen jälkeen viiden minuutin ajaksi seokseen, jota pidetään lämpötilassa 23 °C ± 5 °C ja joka on koostumukseltaan seuraava: 99 osaa tislattua vettä, joka sisältää enintään 0,02 prosenttia epäpuhtauksia, ja yksi osa alkyyliaryylisulfonaattia. Testin lopuksi näytteet kuivataan lämpötilassa 50 °C ± 5 °C, ja näytteiden pinta puhdistetaan kostealla kankaalla. 2.3.2 Hiilivetyjen sieto Kolmen näytteen ulkopintoja hierotaan kevyesti yhden minuutin ajan sellaisessa seoksessa kastellulla puuvillakankaalla, jonka koostumus on 70 prosenttia n-heptaania ja 30 prosenttia tolueenia (tilavuusprosentteina). Tämän jälkeen näytteiden annetaan kuivua ilmassa. 2.3.3 Tulokset Kun edellä tarkoitetut kaksi testiä on suoritettu peräkkäin, läpäisevyyden variaation keskiarvo , mitattuna kolmesta näytteestä tämän liitteen lisäyksessä 2 kuvatulla tavalla ei saa ylittää arvoa 0,010 (Δ tm ≤ 0,010). 2.4 Mekaanisen kulutuksen sieto 2.4.1 Kulutustestin menetelmä Kolmen uuden näytteen (linssin) ulkopinnoille suoritetaan tasaisen mekaanisen kulutuksen testi tämän liitteen lisäyksessä 3 määriteltyä menetelmää käyttäen. 2.4.2 Tulokset Testin jälkeen valon läpäisyn vaihtelu : ja hajonnan vaihtelu : on mitattava lisäyksessä 2 määritellyn menettelyn mukaisesti kohdassa 2.1.2.1 määritellyllä alueella. Kolmen näytteen keskiarvon on oltava sellainen, että Δ tm ≤ 0,010; Δ dm ≤ 0,050. 2.5 Pinnoitteiden pysyvyyden testaus 2.5.1 Näytteen valmistelu Lasin pinnoitteeseen viilletään partakoneen terällä tai neulalla 20 × 20 mm:n kokoinen ruudukko, jonka ruudut ovat kooltaan noin 2 × 2 mm. Terään tai neulaan kohdistuvan paineen on oltava riittävä ainakin pinnoitteen leikkaamiseksi. 2.5.2 Testin kuvaus Testissä käytetään teippiä, jonka kiinnitysvoima on 2 N leveyssenttimetriä kohti ± 20 prosenttia mitattuna tämän liitteen lisäyksessä 4 määritellyissä vakioiduissa olosuhteissa. Vähintään 25 mm:n levyistä teippiä painetaan vähintään viiden minuutin ajan vasten pintaa, joka on valmisteltu 2.5.1 kohdassa määritellyllä tavalla. Tämän jälkeen teipin päätä kuormitetaan siten, että kohteena olevaan pintaan nähden kohtisuorassa oleva voima on sama kuin kyseiseen pintaan kohdistuva kiinnitysvoima. Sitten teippi vedetään irti tasaisella nopeudella 1,5 m/s ± 0,2 m/s. 2.5.3 Tulokset Ruudutettu alue ei saa olla mainittavasti vaurioitunut. Vauriot ruudukon risteyskohdissa tai viiltojen reunoilla sallitaan, jos vaurioitunutta aluetta ei ole enempää kuin 15 prosenttia ruudutetusta alueesta. 2.6 Muovimateriaalista valmistetulla linssillä varustetun täydellisen valaisimen testit 2.6.1 Linssin pinnan mekaanisen kulutuksen sieto 2.6.1.1 Testit Valaisinnäytteen nro 1 linssille on suoritettava kohdassa 2.4.1 määritelty testi. 2.6.1.2 Tulokset Testin jälkeen tehtävien säädettyjen fotometristen mittausten tulokset saavat luokan B etusumuvalaisimien osalta vyöhykkeen B ja luokan F3 etusumuvalaisimien osalta linjoilla 2 ja 5 ylittää säädetyt enimmäisarvot enintään 30 prosentilla. 2.6.2 Pinnoitteiden pysyvyyden testaus Valaisinnäytteen nro 2 linssille on suoritettava kohdassa 2.5 määritelty testi. 2.7 Valonlähteen tuottaman säteilyn sieto 2.7.1 Kaasupurkausvalonlähteellä varustettujen etusumuvalaisimien muovimateriaalista valmistettujen valoa läpäisevien osien testaus valaisimen sisäisen ultraviolettisäteilyn siedon osalta: 2.7.1.1 Etusumuvalaisimen kaikkien valoa läpäisevien muoviosien tasomaisia näytekappaleita altistetaan kaasupurkausvalonlähteen valolle. Näytekappaleiden parametrien, kuten kulmien ja etäisyyksien, on oltava samat kuin etusumuvalaisimessa. 2.7.1.2 Läpäisevän valon on 1 500 tunnin keskeytyksettömän altistuksen jälkeen täytettävä vaatimukset käytettäessä uutta vakiotyyppistä kaasupurkausvalonlähdettä, eikä näytekappaleiden pinnassa saa esiintyä säröjä, naarmuja, lohkeilua tai muodonmuutoksia. 3. TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUDEN TARKASTUS 3.1 Samaan sarjaan kuuluvat valaisimet katsotaan tämän säännön mukaisiksi linssien valmistuksessa käytettyjen materiaalien osalta, jos seuraavat vaatimukset täyttyvät: 3.1.1 Näytteiden ulkopinnoissa ei kemiallisten aineiden sietotestin sekä puhdistusaineiden ja hiilivetyjen sietotestin jälkeen ole paljain silmin havaittavissa säröjä, lohkeilua eikä muodonmuutoksia (ks. kohdat 2.2.2, 2.3.1 ja 2.3.2). 3.1.2 Fotometriset arvot kohdassa 2.6.1.2 tarkoitetuissa mittauspisteissä ovat kohdassa 2.6.1.1 määritellyn testin jälkeen tässä säännössä vaatimustenmukaisuudelle määriteltyjen rajojen sisällä. 3.2 Jos testitulokset eivät täytä vaatimuksia, testit toistetaan toisella sattumanvaraisesti valitulla etusumuvalaisinnäytteellä. Lisäys 1 HYVÄKSYNTÄTESTIEN AIKAJÄRJESTYS A. Muovimateriaaleille (tämän säännön kohdan 2.2.2 mukaisesti toimitetuille linsseille tai materiaalinäytteille) suoritettavat testit Testit Näytteet Linssit tai materiaalinäytteet Linssit 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 1.1 Fotometriset mittaukset (kohta 2.1.2.) X X X 1.1.1 Lämpötilan muutos (kohta 2.1.1.) X X X 1.1.2 Fotometriset mittaukset (kohta 2.1.2.) X X X 1.2.1 Valon läpäisyn mittaus X X X X X X X X X 1.2.2 Hajonnan mittaus X X X X X X 1.3 Ilmassa esiintyvät aineet (kohta 2.2.1.) X X X 1.3.1 Valon läpäisyn mittaus X X X 1.4 Kemialliset aineet (kohta 2.2.2.) X X X 1.4.1 Hajonnan mittaus X X X 1.5 Pesuaineet (kohta 2.3.1.) X X X 1.6 Hiilivedyt (kohta 2.3.2.) X X X 1.6.1 Valon läpäisyn mittaus X X X 1.7 Kulutus (kohta 2.4.1.) X X X 1.7.1 Valon läpäisyn mittaus X X X 1.7.2 Hajonnan mittaus X X X 1.8 Pysyvyys (kohta 2.5.) X B. Täydellisille etusumuvalaisimille (jotka on toimitettu tämän säännön 2.3.2 kohdan mukaisesti) suoritettavat testit Testit Täydellinen ajovalaisin Näytteen numero 1 2 2.1 Kulutus (kohta 2.6.1.1.) X 2.2 Fotometria (kohta 2.6.1.2.) X 2.3 Pysyvyys (kohta 2.6.2.) X Lisäys 2 VALON HAJONNAN JA LÄPÄISYN MITTAUSMENETELMÄ 1. VÄLINEET (ks. kuva) Kollimaattorin K, jolla on puolihajoama β / 2 = 17,4 × 10–4 rd, sädettä rajoittaa 6 mm:n aukolla varustettu himmennin DT, jota vasten näytteen alusta sijoitetaan. Konvergentti akromaattinen linssi L2, jonka pallopoikkeamat on korjattu, yhdistää himmentimen DT vastaanottimeen R. Linssin L2 läpimitan on oltava sellainen, että linssi ei himmennä valoa, jonka näyte hajottaa keilaan, jonka puolihuippukulma on β / 2 = 14°. Rengasmainen himmennin DD, jonka kulmat ovat a / 2 = 1° ja amax / 2 = 12°, sijoitetaan linssin L2 kuvapolttotasolle. Himmentimen läpinäkymätön keskiosa on tarpeen suoraan valonlähteestä tulevan valon eliminoimiseksi. Himmentimen keskiosa on voitava irrottaa valonsäteestä siten, että se palaa täsmälleen alkuperäiseen asentoonsa. Välimatka L2–DT ja linssin L2 polttoväli F2 (1) on valittava niin, että DT:n kuva peittää täysin vastaanottimen R. Kun alkutulovalovirtaan viitataan 1 000 yksikkönä, kunkin lukeman absoluuttisen tarkkuuden on oltava parempi kuin 1 yksikkö. 2. MITTAUKSET Seuraavat lukemat on otettava: Lukema Näytteen kanssa DD:n keskiosan kanssa Muuttuja T1 ei ei Tulovalovirta alkulukemassa T2 kyllä (ennen testiä) ei Uuden materiaalin läpäisemä valovirta 24 asteen kentässä T3 kyllä (testin jälkeen) ei Testatun materiaalin läpäisemä valovirta 24 asteen kentässä T4 kyllä (ennen testiä) kyllä Uuden materiaalin hajottama valovirta T5 kyllä (testin jälkeen) kyllä Testatun materiaalin hajottama valovirta (1) Linssille L2 suositeltava polttoväli on noin 80 millimetriä. Lisäys 3 SUIHKUTUSTESTAUSMENETELMÄ 1. TESTAUSLAITTEISTO Suihkutin Käytettävässä suihkuttimessa on oltava läpimitaltaan 1,3 mm:n suutin, joka mahdollistaa 0,24 ± 0,02 litran nestevirran minuutissa käyttöpaineella 6,0 bar –0/+0,5 bar. Näissä käyttöolosuhteissa aikaansaatavan suihkun on oltava läpimitaltaan 170 ± 50 mm kulumiselle altistettavalla pinnalla, joka on 380 ± 10 mm:n etäisyydellä suuttimesta. Testiseos Testiseoksen ainesosat ovat silikahiekka, jonka kovuus on 7 Mohrin asteikolla, jonka raekoko on 0–0,2 mm ja jakauma lähes normaali ja jonka kulmakerroin on 1,8–2, sekä vesi, jonka kovuus on enintään 205 g/m3 seoksessa, jossa on 25 g hiekkaa vesilitraa kohti. 2. TESTI Valaisimien linssien ulkopinnat altistetaan kerran tai useammin edellä esitetyllä tavalla tuotetun hiekkasuihkun vaikutukselle. Suihku on suunnattava lähes kohtisuoraan testattavalle pinnalle. Kuluminen tarkastetaan yhden tai useamman lasinäytteen avulla, jotka on asetettu vertailua varten testattavien linssien läheisyyteen. Seosta suihkutetaan, kunnes muutos näytteiden aikaansaaman valon hajonnassa mitattuna lisäyksessä 2 määritellyllä menetelmällä on sellainen, että: Testauksessa voidaan käyttää useita vertailunäytteitä sen tarkistamiseksi, että koko testattava pinta on tasaisesti kulunut. Lisäys 4 TEIPIN PYSYVYYSTESTI 1. TARKOITUS Tämän menetelmän avulla voidaan määrittää kiinnitysteipin lineaarinen kiinnitysvoima lasilevyyn nähden vakio-olosuhteissa. 2. PERIAATE Mitataan voima, joka tarvitaan irrottamaan teippi lasilevystä 90 asteen kulmassa. 3. YMPÄRISTÖOLOSUHTEET Ympäristön lämpötilan on oltava 23 °C ± 5 °C ja suhteellisen kosteuden 65 ± 15 prosenttia. 4. TESTIKAPPALEET Ennen testiä teipin näyterullaa on pidettävä 24 tunnin ajan määritellyissä olosuhteissa (ks. 3 kohta). Kustakin rullasta testataan viisi 400 mm:n pituista testikappaletta. Testikappaleet otetaan rullasta sen jälkeen, kun teipistä on poistettu kolme päällimmäistä kerrosta. 5. MENETTELY Testi on suoritettava 3 kohdassa määritellyissä olosuhteissa. Viisi testikappaletta otetaan siten, että teippiä rullataan auki rullan säteen suuntaisesti nopeudella, joka on noin 300 mm/s. Sitten kappaleet kiinnitetään 15 sekunnin kuluessa seuraavassa esitetyllä tavalla: Teippi kiinnitetään lasilevyyn vähitellen kevyellä pituussuuntaisella sormen hankaavalla liikkeellä painamatta teippiä tai lasilevyä liian voimakkaasti. Yhdistelmä jätetään edellä määriteltyihin ympäristöolosuhteisiin 10 minuutin ajaksi. Testikappaletta irrotetaan noin 25 mm:n verran levystä testikappaleen akseliin nähden kohtisuorassa tasossa. Levy kiinnitetään paikalleen ja teipin irrallinen pää käännetään taaksepäin 90 asteen kulmaan. Teippi kiristetään siten, että teipin ja levyn välinen rajaviiva on kohtisuorassa kiristysvoiman suuntaan ja levyyn nähden. Teippiä vedetään irti nopeudella 300 mm/s ± 30 mm/s ja tarvittava voima kirjataan. 6. TULOKSET Saadut viisi arvoa asetetaan järjestykseen ja mediaanin arvo otetaan mittauksen tulokseksi. Arvo ilmaistaan newtoneina (N) teipin leveyssenttimetriä kohti.

LIITE 7 TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUDEN VALVONTAMENETTELYJÄ KOSKEVAT VÄHIMMÄISVAATIMUKSET 1. YLEISTÄ 1.1 Tässä säännössä vahvistetut mekaanista ja geometrista vaatimustenmukaisuutta koskevat vaatimukset katsotaan täytetyiksi, jos eroavuudet eivät ylitä väistämättömiä valmistuspoikkeamia. 1.2 Sarjatuotantona valmistettujen etusumuvalaisimien vaatimustenmukaisuutta ei aseteta kyseenalaiseksi fotometristen ominaisuuksien osalta, jos tämän säännön liitteen 2 mukaiset etusumuvalaisinluokkaa koskevat fotometriset vaatimukset täyttyvät. Jos edellä tarkoitettujen testien tulokset eivät vastaa vaatimuksia, etusumuvalaisimet on testattava uudelleen käyttäen tapauksen mukaan tämän säännön kohdassa 6.3 tai 6.4 määriteltyjä valonlähteitä. 1.2.1 Jos edellä tarkoitettujen testien tulokset eivät täytä vaatimuksia, etusumuvalaisimien kohdennusta voidaan muuttaa edellyttäen, että valokeilan akseli siirtyy sivusuunnassa enintään 0,5 astetta oikeaan tai vasempaan ja pystysuunnassa enintään 0,2 astetta ylöspäin tai alaspäin. Uudessa asennossa on kaikkien fotometristen vaatimusten täytyttävä. 1.3 Kun tarkastetaan lämmön vaikutuksesta johtuvaa valorajan pystysuuntaista siirtymää, sovelletaan seuraavaa menettelyä: 1.3.1 Yksi etusumuvalaisinnäytteistä on testattava liitteen 5 kohdan 2.1 menettelyn mukaisesti sen jälkeen, kun valaisin on käynyt kolmesti peräkkäin läpi liitteen 5 kohdassa 2.2.2 määritellyn syklin. 1.3.2 Etusumuvalaisin katsotaan hyväksyttäväksi, jos arvo Δr on enintään 3,0 mrad. Jos tämä arvo on suurempi kuin 3,0 mrad mutta enintään 4,0 mrad, testataan toinen etusumuvalaisin, minkä jälkeen molemmista näytteistä mitattujen itseisarvojen keskiarvo saa olla enintään 3,0 mrad. 1.4 Värikoordinaattien on oltava tämän säännön kohdan 7 vaatimusten mukaiset. Vaaleankeltaista valoa säteilevän, värittömällä valonlähteellä varustetun etusumuvalaisimen fotometristen ominaisuuksien on täytettävä tähän sääntöön sisältyvät arvot kerrottuna 0,84:llä. 2. VALMISTAJAN SUORITTAMAA VAATIMUSTENMUKAISUUDEN TARKASTUSTA KOSKEVAT VÄHIMMÄISVAATIMUKSET Hyväksyntämerkin haltijan on suoritettava kullekin etusumuvalaisintyypille asianmukaisin väliajoin ainakin jäljempänä esitetyt testit. Testit on suoritettava tämän säännön määräysten mukaisesti. Jos näyte ei täytä kyseisen testityypin vaatimuksia, on otettava lisää näytteitä ja testattava ne. Valmistajan on toteutettava toimenpiteitä kyseisen tuotannon vaatimustenmukaisuuden varmistamiseksi. 2.1 Testien luonne Tässä säännössä esitetyt vaatimustenmukaisuustestit koskevat fotometrisiä ominaisuuksia ja lämmön vaikutuksesta johtuvan valorajan pystysuuntaisen siirtymän todentamista. 2.2 Testimenetelmät 2.2.1 Testit on yleensä suoritettava tässä säännössä esitettyjen menetelmien mukaisesti. 2.2.2 Valmistajan suorittamassa vaatimustenmukaisuustestissä voidaan käyttää tässä säännössä esitettyjä menetelmiä vastaavia menetelmiä tyyppihyväksyntätesteistä vastaavan toimivaltaisen viranomaisen suostumuksella. Valmistajan vastuulla on osoittaa, että käytetyt menetelmät vastaavat tässä säännössä esitettyjä menetelmiä. 2.2.3 Kohtien 2.2.1 ja 2.2.2 soveltaminen edellyttää testilaitteen säännöllistä kalibrointia ja testilaitteen vastaavuutta toimivaltaisen viranomaisen suorittamien mittauksien kanssa. 2.2.4 Vertailumenetelminä on käytettävä kaikissa tapauksissa tämän säännön vertailumenetelmiä, erityisesti hallinnollista tarkastusta ja näytteenottoa varten. 2.3 Näytteenotto Etusumuvalaisinnäytteet on valittava sattumanvaraisesti yhdenmukaisen erän tuotannosta. Yhdenmukaisella erällä tarkoitetaan samaa tyyppiä olevien etusumuvalaisimien sarjaa, joka on määritetty valmistajan tuotantomenetelmien mukaisesti. Arvioinnin on yleensä kohdistuttava yksittäisten tehtaiden sarjatuotantoon. Valmistaja voi kuitenkin ryhmittää yhteen useista eri tehtaista saadut samaa tyyppiä koskevat tiedot, jos tehtaissa sovelletaan samaa laatujärjestelmää ja laadunhallintaa. 2.4 Mitattavat ja tallennettavat fotometriset ominaisuudet Näytteeseen kuuluville etusumuvalaisimille tehdään fotometriset mittaukset tässä säännössä määritellyissä pisteissä niin, että lukemat otetaan vain tämän säännön liitteessä 2 mainituista pisteistä etuvalaisimen luokan mukaisesti. 2.5 Hyväksyttävyysperusteet Valmistajan vastuulla on laatia testituloksista tilastollinen tutkimus ja määrittää toimivaltaisen viranomaisen suostumuksella hyväksyttävyysperusteet tuotteilleen, jotta tuotteiden vaatimustenmukaisuuden tarkastukselle tämän säännön kohdassa 10.1 asetetut edellytykset täyttyvät. Hyväksyttävyysperusteiden on oltava sellaiset, että 95 prosentin luotettavuustasolla liitteen 8 (ensimmäinen näytteenotto) mukaisesti suoritetun pistokokeen läpäisemisen vähimmäistodennäköisyys on 0,95.

LIITE 8 TARKASTAJAN SUORITTAMAA NÄYTTEENOTTOA KOSKEVAT VÄHIMMÄISVAATIMUKSET 1. YLEISTÄ Tässä säännössä vahvistetut mekaanista ja geometrista vaatimustenmukaisuutta koskevat vaatimukset katsotaan täytetyiksi, jos eroavuudet eivät ylitä väistämättömiä valmistuspoikkeamia. 1.2.1 Sarjatuotantona valmistettujen etusumuvalaisimien vaatimustenmukaisuutta ei aseteta kyseenalaiseksi fotometristen ominaisuuksien osalta, jos tämän säännön liitteen 2 mukaiset etusumuvalaisinluokkaa koskevat fotometriset vaatimukset täyttyvät. Jos edellä tarkoitettujen testien tulokset eivät vastaa vaatimuksia, etusumuvalaisimet on testattava uudelleen käyttäen tapauksen mukaan tämän säännön kohdassa 6.3 tai 6.4 määriteltyjä valonlähteitä. Jos edellä tarkoitettujen testien tulokset eivät täytä vaatimuksia, etusumuvalaisimien kohdennusta voidaan muuttaa edellyttäen, että valokeilan akseli siirtyy sivusuunnassa enintään 0,5 astetta oikeaan tai vasempaan ja pystysuunnassa enintään 0,2 astetta ylöspäin tai alaspäin. Uudessa asennossa on kaikkien fotometristen vaatimusten täytyttävä. Jos valovoimavaatimukset eivät täyty, sallitaan valorajan kohdistaminen uudelleen ± 0,5 astetta pystysuunnassa ja/tai ± 2 astetta vaakasuunnassa. Uudessa asennossa on kaikkien fotometristen vaatimusten täytyttävä. Jos pystysuuntaista säätöä vaadittuun asentoon ei voida tehdä toistuvasti sallittujen toleranssien puitteissa, on käytettävä liitteessä 9 määriteltyä laitemittaustapaa, ja valorajan laatu on testattava yhdestä näytteestä. 1.2.2 Etusumuvalaisimia, joissa on selviä vikoja, ei oteta huomioon. 1.3 Värikoordinaattien on oltava tämän säännön kohdan 7 vaatimusten mukaiset. Vaaleankeltaista valoa säteilevän, värittömällä valonlähteellä varustetun etusumuvalaisimen fotometristen ominaisuuksien on täytettävä tähän sääntöön sisältyvät arvot kerrottuna 0,84:llä. 2. ENSIMMÄINEN NÄYTTEENOTTO Ensimmäisessä näytteenotossa on valittava sattumanvaraisesti neljä etusumuvalaisinta. Ensimmäinen kahden valaisimen näyte merkitään A:ksi ja toinen B:ksi. 2.1 Vaatimustenmukaisuutta ei aseteta kyseenalaiseksi 2.1.1 Sarjatuotantona valmistettujen etusumuvalaisimien vaatimustenmukaisuutta ei aseteta tämän liitteen kuvassa 1 esitetyn näytteenottomenettelyn perusteella kyseenalaiseksi, jos valaisimien mitattujen arvojen negatiiviset poikkeamat ovat seuraavat: 2.1.1.1 Näyte A A1: yksi etusumuvalaisin 0 prosenttia yksi etusumuvalaisin enintään 20 prosenttia A2: molemmat etusumuvalaisimet yli 0 prosenttia mutta enintään 20 prosenttia Siirrytään näytteeseen B. 2.1.1.2 Näyte B B1: molemmat etusumuvalaisimet 0 prosenttia 2.2 Vaatimustenmukaisuus asetetaan kyseenalaiseksi 2.2.1 Sarjatuotantona valmistettujen etusumuvalaisimien vaatimustenmukaisuus asetetaan kyseenalaiseksi tämän liitteen kuvassa 1 esitetyn näytteenottomenettelyn perusteella ja valmistajaa kehotetaan saattamaan tuotantonsa vaatimusten mukaiseksi, jos etusumuvalaisimien mitattujen arvojen poikkeamat ovat seuraavat: 2.2.1.1 Näyte A A3: yksi etusumuvalaisin enintään 20 prosenttia yksi etusumuvalaisin yli 20 prosenttia mutta enintään 30 prosenttia 2.2.1.2 Näyte B B2: jos tulos on A2 ja yksi etusumuvalaisin yli 0 prosenttia mutta enintään 20 prosenttia yksi etusumuvalaisin enintään 20 prosenttia B3: jos tulos on A2 ja yksi etusumuvalaisin 0 prosenttia yksi etusumuvalaisin yli 20 prosenttia mutta enintään 30 prosenttia 2.3 Hyväksynnän peruuttaminen Vaatimustenmukaisuus on asetettava kyseenalaiseksi ja 11 kohtaa sovellettava, jos tämän liitteen kuvan 1 mukaisessa näytteenottomenettelyssä etusumuvalaisimien mitattujen arvojen poikkeamat ovat seuraavat: 2.3.1 Näyte A A4: yksi etusumuvalaisin enintään 20 prosenttia yksi etusumuvalaisin yli 30 prosenttia A5: molemmat etusumuvalaisimet yli 20 prosenttia 2.3.2 Näyte B B4: jos tulos on A2 ja yksi etusumuvalaisin yli 0 prosenttia mutta enintään 20 prosenttia yksi etusumuvalaisin yli 20 prosenttia B5: jos tulos on A2 ja molemmat etusumuvalaisimet yli 20 prosenttia B6: jos tulos on A2 ja yksi etusumuvalaisin 0 prosenttia yksi etusumuvalaisin yli 30 prosenttia 3. TOISTETTU NÄYTTEENOTTO Tulosten A3, B2 ja B3 tapauksessa on kahden kuukauden kuluessa ilmoituksen antamisesta suoritettava toistettu näytteenotto (kolmas näyte C ja neljäs näyte D, jotka koostuvat kahdesta valaisimesta, jotka on valmistettu sen jälkeen, kun valmistaja on saattanut tuotantonsa vaatimusten mukaiseksi). 3.1 Vaatimustenmukaisuutta ei aseteta kyseenalaiseksi 3.1.1 Sarjatuotantona valmistettujen etusumuvalaisimien vaatimustenmukaisuutta ei aseteta tämän liitteen kuvassa 1 esitetyn näytteenottomenettelyn perusteella kyseenalaiseksi, jos etusumuvalaisimien mitattujen arvojen poikkeamat ovat seuraavat: 3.1.1.1 Näyte C C1: yksi etusumuvalaisin 0 prosenttia yksi etusumuvalaisin enintään 20 prosenttia C2: molemmat etusumuvalaisimet yli 0 prosenttia mutta enintään 20 prosenttia Siirrytään näytteeseen D. 3.1.1.2 Näyte D D1: jos tulos on C2 ja molemmat etusumuvalaisimet 0 prosenttia 3.2 Vaatimustenmukaisuus asetetaan kyseenalaiseksi 3.2.1 Sarjatuotantona valmistettujen etusumuvalaisimien vaatimustenmukaisuus asetetaan kyseenalaiseksi tämän liitteen kuvassa 1 esitetyn näytteenottomenettelyn perusteella ja valmistajaa kehotetaan saattamaan tuotantonsa vaatimusten mukaiseksi, jos etusumuvalaisimien mitattujen arvojen poikkeamat ovat seuraavat: Näyte D D2: jos tulos on C2 ja yksi etusumuvalaisin yli 0 prosenttia mutta enintään 20 prosenttia yksi etusumuvalaisin enintään 20 prosenttia 3.3 Hyväksynnän peruuttaminen Vaatimustenmukaisuus on asetettava kyseenalaiseksi ja kohtaa 12 sovellettava, jos tämän liitteen kuvan 1 mukaisessa näytteenottomenettelyssä etusumuvalaisimien mitattujen arvojen poikkeamat ovat seuraavat: 3.3.1 Näyte C C3: yksi etusumuvalaisin enintään 20 prosenttia yksi etusumuvalaisin yli 20 prosenttia C4: molemmat etusumuvalaisimet yli 20 prosenttia 3.3.2 Näyte D D3: jos tulos on C2 ja yksi etusumuvalaisin 0 tai yli 0 prosenttia yksi etusumuvalaisin yli 20 prosenttia 4. VALORAJAN PYSTYSUUNTAINEN SIIRTYMÄ Lämmön vaikutuksesta johtuvaa valorajan pystysuuntaista siirtymää todennettaessa sovelletaan seuraavaa menettelyä: Yksi näytteeseen A kuuluvista etusumuvalaisimista on tämän liitteen kuvassa 1 esitetyn näytteenottomenettelyn jälkeen testattava liitteen 5 kohdassa 2.1 kuvaillun menettelyn mukaisesti, kun ajovalaisin on käynyt kolmesti peräkkäin läpi liitteen 5 kohdan 2.2.2 mukaisen syk