Neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätöslauselma, annettu 26 päivänä helmikuuta 2001, Euroopan unionin valmiuksien vahvistamisesta pelastuspalvelun alalla



Virallinen lehti nro C 082 , 13/03/2001 s. 0001 - 0003



Neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätöslauselma, annettu 26 päivänä helmikuuta 2001, Euroopan unionin valmiuksien vahvistamisesta pelastuspalvelun alalla (2001/C 82/01) NEUVOSTO JA NEUVOSTOSSA KOKOONTUNEET JÄSENVALTIOIDEN HALLITUSTEN EDUSTAJAT, jotka 1. OVAT VAKUUTTUNEITA siitä, että toistuvasti Euroopan unionille ja kolmansille maille vahinkoa aiheuttavien ihmisen aiheuttamien, teknologisten ja luonnonkatastrofien vuoksi Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden on vahvistettava ja tehostettava valmiuksiaan pelastuspalvelun alalla. 2. USKOVAT, että yhteisön olisi edistettävä valmiuden ja ennalta ehkäisyn tarkoituksenmukaista yhdistämistä, tietojen ja kokemusten tehokasta keruuta ja levitystä, jäsenvaltioiden ja yhteisön tämänhetkisten keinojen yhteensovittamista sekä jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä erityisesti silloin, kun katastrofin laajuus ylittää yksittäisten jäsenvaltioiden toimintamahdollisuudet, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden vastuuta. 3. KOROSTAVAT sitä seikkaa, että neuvoston päätöksellä 98/22/EY(1) ja neuvoston päätöksellä 1999/847/EY(2) perustetut yhteisön toimintaohjelmat pelastuspalvelun alalla edistävät jäsenvaltioiden resurssien parempaa käyttöä ja yhdistämistä sekä täydentävät neuvoston ja jäsenvaltioiden aiempien päätöslauselmien(3) perusteella toteutettuja toimenpiteitä. 4. KATSOVAT, että aiempia päätöslauselmia on aiheellista täydentää tällä päätöslauselmalla ottaen huomioon viimeaikainen kehitys, myös yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan (YUTP) puitteissa toteutettavan siviilikriisinhallinnan alalla. 5. TÄHDENTÄVÄT, että yhteisön toimintaohjelmiin sisällytetyn joustavuuden avulla olisi yhteisössä ja jäsenvaltioissa suunniteltuja toimia voitava helpommin mukauttaa pelastuspalvelualan kehittyviin painopisteisiin, esimerkiksi siten, että pelastuspalvelun tavoitteet otetaan aiempaa paremmin huomioon muissa politiikoissa ja toimissa, kuten ympäristönsuojelussa, sekä voitava vahvistaa pelastuspalvelun voimavarojen osuutta siviilikriisinhallinnassa. 6. TIEDOTUS/KOULUTUS/VIESTINTÄ KOROSTAVAT tässä suhteessa a) ohjekirjaa, joka käsittelee pelastuspalvelua Euroopan unionissa ja joka sisältää muun muassa kuvauksen pelastuspalvelun organisoinnista jäsenvaltioissa, asiaa koskevat oikeudelliset tekstit ja menetelmät hätätilaan varautumista varten, samalla kun ne TOTEAVAT, että käsikirja olisi saatettava ajan tasalle ja sitä olisi useissa suhteissa täydennettävä; b) lisäarvoa, jota saadaan kansallisten yhteyshenkilöiden välisiä yhteyksiä varten luoduista yhteisön puitteista; c) sitä, että pitkälle kehitettyjen tieto- ja viestintäjärjestelmien käytön lisääminen on välttämätöntä katastrofeja koskevan ajan tasalla olevan tiedon saatavuutta ajatellen; d) että on tärkeää kehittää kansalaisille ja erityisesti nuorille suunnattuja aloitteita, kuten pelastuspalvelua koskevia tiedotuskampanjoita sekä tiedon, koulutuksen ja tietoisuuden tasoa kohottavia aloitteita kansalaisten omatoimisen suojelun tason parantamiseksi; e) hyötyä, jota saadaan pelastuspalvelusta vastaavien henkilöiden vaihdosta koulutusohjelmien osana, erityisesti simulaatioharjoitusten yhteydessä, sekä sitä, että pelastuspalvelun alalla työskentelevien henkilöiden kokemusten keruuta helpotetaan; f) sitä, että koulujen ja pelastuspalvelun alalla toimivien kansallisten koulutuskeskusten välisen yhteistyön olisi edistyttävä nopeammin; g) pelastuspalvelun alalla toimivien valtioista riippumattomien ja muiden yksityisten järjestöjen vapaaehtoistoiminnasta saamien kokemusten arvioinnin merkitystä, jotta niiden voimavaroja voitaisiin käyttää paremmin ja lisätä niiden osallistumista pelastuspalveluun liittyviin toimintoihin. 7. OPERATIIVINEN TOIMINTA JA VÄLINEET KOROSTAVAT a) edistystä, jota on saatu aikaan avunantojärjestelyissä jäsenvaltioiden ja pelastuspalvelujärjestöjen välillä; b) yhteisön toimintakäsikirjan merkitystä, jossa luetellaan kansalliset ja yhteisön yhteysviranomaiset, tahot, joilta voidaan saada asiantuntijalausuntoja tietyillä toiminta-aloilla, tiedot jäsenvaltioissa käytettävissä olevista voimavaroista sekä menettelyt ja järjestelyt, joilla nämä voimavarat saadaan käyttöön, millä parannetaan jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä; c) komission ylläpitämän ympärivuorokautisen operatiivisen valmiuspalvelun ja asiantuntijoiden lähettämiseen liittyvien komission kanssa toteutettavien järjestelyjen merkitystä; d) yhtenäisen Euroopan hätänumeron käyttöön ottamisesta 29 päivänä heinäkuuta 1991 tehdyllä neuvoston päätöksellä 91/396/ETY(4) käyttöön otetun yhteisen hätänumeron 112 hyödyllisyyttä; e) kansallisten yhteyshenkilöiden pysyvän verkon merkitystä yhteisön yhteistyön johdonmukaisuuden varmistamisessa ja kerättäessä tietoja kussakin jäsenvaltiossa katastrofitilanteessa saatavilla olevasta avusta; f) pelastusylijohtajien tai vastaavien henkilöiden merkittävää osuutta määritettäessä tärkeimpiä painopisteitä ja yhteisiä tavoitteita sekä varmistettaessa mahdollisimman hyvä yhteensovittaminen erityisesti heidän säännöllisesti järjestettävissä kokouksissaan. 8. KANSAINVÄLINEN YHTEISTYÖ a) KOROSTAVAT sitä, että kansainvälisellä tasolla, esimerkiksi YK:n, ETYJ:n ja Naton puitteissa toteutettavien toimenpiteiden yhteensovittamista olisi lisättävä toimenpiteissä tarvittavien voimavarojen käytön järkeistämiseksi; panevat merkille jäsenvaltioiden ja komission aikomuksen toteuttaa toimenpiteitä päällekkäisyyden välttämiseksi ja edistää asiantuntemuksen tehokkainta mahdollista käyttöä; b) PANEVAT MERKILLE, että Efta-maat osallistuvat useisiin yhteisön toimintaohjelman mukaisiin toimiin; c) PANEVAT TYYTYVÄISINÄ MERKILLE sen seikan, että teollisuusonnettomuuksien rajojen yli ulottuvia vaikutuksia koskeva YK:n Euroopan talouskomission yleissopimus tuli voimaan 19 päivänä huhtikuuta 2000; d) PITÄVÄT TÄRKEÄNÄ, että neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien 9 päivänä joulukuuta 1999 hyväksymä päätöslauselma yhteistyöstä jäsenyyttä hakeneiden Keski- ja Itä-Euroopan maiden ja Kyproksen kanssa pelastuspalvelun alalla(5) pannaan viipymättä täytäntöön erityisesti niiden välisen tiedonvaihdon osalta, mukaan lukien toimintakäsikirjat. KATSOVAT, että muita Euroopan unionin jäsenyyttä hakeneita maita olisi kohdeltava samalla tavalla; e) KEHOTTAVAT komissiota ja jäsenvaltioita jatkamaan Euro-Välimeri-strategian puitteissa toteutettavia pelastuspalvelua koskevia koehankkeita ja tarkastelemaan tapoja ja keinoja vahvistaa kyseisen strategian mukaista yhteistyötä; f) KEHOTTAVAT NIIN IKÄÄN komissiota ja jäsenvaltioita tutkimaan keinoja vastaavan yhteistyön käynnistämiseksi Eurobaltic-ohjelmalla pelastuspalvelun alalla Itämeren ja Barentsinmeren alueella. 9. PELASTUSPALVELUN VOIMAVARAT KRIISINHALLINNAN YHTEYDESSÄ a) PANEVAT MERKILLE, että Helsingin Eurooppa-neuvostossa joulukuussa 1999 hahmoteltua siviilikriisinhallinnan toimintasuunnitelmaa toteutettaessa voi olla tarpeen käyttää pelastuspalvelun voimavaroja ja että näin ollen olisi varmistettava, että pyritään pilarien väliseen johdonmukaisuuteen; b) PANEVAT TYYTYVÄISINÄ MERKILLE 19 ja 20 päivänä kesäkuuta 2000 Feirassa kokoontuneelle Eurooppa-neuvostolle toimitetussa siviilikriisinhallinnan konkreettisia tavoitteita koskevassa selvityksessä pelastuspalvelulle annetun etusijan; c) PANEVAT MERKILLE siviilikriisinhallintakomitean perustamisesta 22 päivänä toukokuuta 2000 tehdyn neuvoston päätöksen(6); d) SUOSITTAVAT, että jäsenvaltioiden pelastuspalvelun voimavaroja voitaisiin käyttää kriisinhallinnan yhteydessä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan (YUTP) tukemiseksi toimivaltaisten elinten tarkasteltua niitä ensin. (1) EYVL L 8, 14.1.1998, s. 20. (2) EYVL L 327, 21.12.1999, s. 53. (3) Päätöslauselmat: - yhteisön yhteistyön aloittamisesta pelastuspalvelun alalla, annettu 25 päivänä kesäkuuta 1987 (EYVL C 176, 4.7.1987, s. 1), - pelastuspalvelun alalla toteutettavan yhteisön yhteistyön uudesta kehityksestä, annettu 13 päivänä helmikuuta 1989 (EYVL C 44, 23.2.1989, s. 3), - yhteisön yhteistyöstä pelastuspalvelun alalla, annettu 23 päivänä marraskuuta 1990 (EYVL C 315, 14.12.1990, s. 1), - jäsenvaltioiden keskinäisen avunannon parantamisesta luonnonmullistuksen tai ihmisen aiheuttaman suuronnettomuuden tapahtuessa, annettu 23 päivänä marraskuuta 1990 (EYVL C 315, 14.12.1990, s. 3), - keskinäisen avunannon parantamisesta luonnonmullistuksen tai teknologisen suuronnettomuuden tapahtuessa, annettu 8 päivänä heinäkuuta 1991 (EYVL C 198, 27.7.1991, s. 1), ja - pelastuspalvelun alalla toteutettavan yhteisön yhteistyön tehostamisesta, annettu 31 päivänä lokakuuta 1994 (EYVL C 313, 10.11.1994, s. 1). (4) EYVL L 217, 6.8.1991, s. 31. (5) EYVL C 373, 23.12.1999, s. 2. (6) EYVL L 127, 27.5.2000, s. 1.