FI Euroopan unionin virallinen lehti L 307/3

Vain alkuperäiset UNECE:n tekstit ovat kansainvälisen julkisoikeuden mukaan sitovia. Tämän säännön asema ja voimaantulopäivä olisi tarkastettava UNECE:n asiakirjan TRANS/WP.29/343 viimeisimmästä versiosta.

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission (UNECE) sääntö nro 117 – Yhdenmukaiset vaatimukset, jotka koskevat renkaiden hyväksyntää vierintämelun, märkäpidon ja vierintävastuksen osalta

Sisältää kaiken voimassa olevan tekstin seuraaviin asti:

Muutossarja 02 – Voimaantulopäivä: 30. tammikuuta 2011

Muutossarjan 02 oikaisu 1 – Voimaantulopäivä:30. tammikuuta 2011

Muutossarjan 02 oikaisu 2 — Voimaantulopäivä: 22. kesäkuuta 2011

Muutossarjan 02 oikaisu 3 — Voimaantulopäivä: 22. kesäkuuta 2011

SISÄLTÖ

SÄÄNTÖ

1. Soveltamisala

2. Määritelmät

3. Hyväksynnän hakeminen

4. Merkinnät

5. Hyväksyntä

6. Vaatimukset

7. Ilmarengastyypin muutokset ja hyväksynnän laajentaminen

8. Tuotannon vaatimustenmukaisuus

9. Seuraamukset vaatimustenmukaisuudesta poikkeavasta tuotannosta

10. Tuotannon lopettaminen

11. Hyväksyntätesteistä vastaavien teknisten tutkimuslaitosten sekä tyyppihyväksyntäviranomaisen nimet ja osoitteet

12. Siirtymäsäännökset

LIITTEET

Liite 1 – Ilmoitus

Liite 2 – Esimerkkejä hyväksyntämerkeistä

Lisäys 1 Hyväksyntämerkkien sijoittelu

Lisäys 2 Säännön nro 117 mukainen hyväksyntä yhdessä säännön nro 30 tai 54 mukaisen hyväksynnän kanssa

Lisäys 3 Laajennukset sääntöjen nro 117, 30 tai 54 mukaisesti myönnettyjen hyväksyntöjen yhdistämiseksi

Lisäys 4 Laajennukset säännön nro 117 mukaisesti myönnettyjen hyväksyntöjen yhdistämiseksi

Liite 3 – Vaihde vapaalla -testausmenetelmä renkaiden vierintämelun mittaamiseksi

Lisäys 1 Testausseloste

Liite 4 – Testauspaikkaa koskevat vaatimukset

Liite 5 – Märkäpidon testausmenetelmä

Lisäys 1 Testausseloste (märkäpito)

Liite 6 – Vierintävastuksen testausmenetelmä

Lisäys 1 Testauslaitteiston toleranssit

Lisäys 2 Mittavanteen leveys

Lisäys 3 Testausseloste ja testitiedot (vierintävastus)

Liite 7 – Talviominaisuuksien testausmenettely

Lisäys 1 ”Vuoristosymbolin” kuvion määrittely

Lisäys 2 Testausselosteet ja testitiedot

1. SOVELTAMISALA

1.1 Tätä sääntöä sovelletaan luokan C1, C2 ja C3 uusiin ilmarenkaisiin melupäästöjen ja vierintävastuksen osalta sekä luokan C1 uusiin ilmarenkaisiin märkäpidon osalta. Sääntöä ei kuitenkaan sovelleta 1.1.1 tilapäiskäyttöön tarkoitettuihin vararenkaisiin, joissa on merkintä ”Temporary use only” (vain tilapäiskäyttöön), 1.1.2 renkaisiin, joiden vanteen nimellishalkaisijan koodi on ≤ 10 (tai ≤ 254 mm) tai ≥ 25 (tai ≥ 635 mm), 1.1.3 kilpailukäyttöön tarkoitettuihin renkaisiin, 1.1.4. renkaisiin, jotka on tarkoitettu asennettaviksi muihin kuin M-, N- ja O-luokan (1) maantieajoneuvoihin, 1.1.5 renkaisiin, joissa on lisävarusteita pito-ominaisuuksien parantamiseksi (esim. nastarenkaat), 1.1.6 renkaisiin, joiden nopeusluokka on alle 80 km/h (nopeusluokkatunnus F), 1.1.7 renkaisiin, jotka on tarkoitettu yksinomaan ennen 1. lokakuuta 1990 ensirekisteröityihin ajoneuvoihin, 1.1.8 ammattikäyttöön tarkoitettuihin maastorenkaisiin vierintävastuksen ja -melun osalta.

1.2 Sopimuksen osapuolet voivat myöntää tai hyväksyä hyväksyntiä vierintämelun ja/tai märkäpidon ja/tai vierintävastuksen osalta.

2. MÄÄRITELMÄT

Säännöissä 30 ja 54 esitettyjen määritelmien lisäksi tässä säännössä sovelletaan seuraavia määritelmiä:

2.1 ”Rengastyypillä” tarkoitetaan sellaisten renkaiden joukkoa, joiden kokomerkinnät, tuotemerkit ja kauppanimet eivät poikkea toisistaan seuraavien olennaisten ominaisuuksien osalta:

a) valmistajan nimi,

b) rengasluokka (ks. 2.4 kohta),

c) renkaan rakenne,

d) käyttöluokka: tavallinen rengas, talvirengas, erikoisrengas,

e) C1-luokan renkaiden osalta: i) jos renkaille haetaan hyväksyntää vierintämelun osalta se, ovatko kyseessä tavalliset vai vahvistetut; ii) jos renkaille haetaan hyväksyntää märkäpidon osalta se, ovatko kyseessä tavalliset renkaat vai talvirenkaat, joiden nopeusluokka on enintään Q pois luettuna H (≤ 160 km/h) tai vähintään R mukaan luettuna H (> 160 km/h);

f) C2- ja C3-luokan renkaiden osalta seuraavat tiedot: i) jos renkaille haetaan hyväksyntää vierintämelun osalta se, onko renkaissa M+S-merkintä; ii) jos renkaille haetaan hyväksyntää vierintämelun osalta vaiheessa 2 se, ovatko kyseessä vetorenkaat;

g) kulutuspinnan kuvio (ks. 3.2.1 kohta).

2.2 ”Tuotemerkillä” tai ”kauppanimellä” tarkoitetaan valmistajan antamaa renkaan nimitystä. Tuotemerkki voi olla valmistajan nimi, ja kauppanimi voi vastata tavaramerkkiä.

2.3 ”Vierintämelulla” tarkoitetaan liikkuvien renkaiden ja tien pinnan kosketuksesta aiheutuvaa melua.

2.4 ”Renkaan luokalla” tarkoitetaan jotakin seuraavista ryhmistä:

2.4.1 C1-luokan renkaat: säännön nro 30 mukaiset renkaat;

2.4.2 C2-luokan renkaat: säännön nro 54 mukaiset renkaat, joiden kantavuusluku on yksittäisasennuksessa enintään 121 ja nopeusluokka vähintään N;

2.4.3 C3-luokan renkaat: säännön nro 54 mukaiset renkaat, joiden a) kantavuusluku on yksittäisasennuksessa vähintään 122 tai b) kantavuusluku on yksittäisasennuksessa enintään 121 ja nopeusluokka enintään M.

2.5 ”Edustavalla rengaskoolla” tarkoitetaan rengaskokoa, jolla tehdään tämän säännön liitteessä 3 kuvailtu vierintämelun testi ja liitteessä 5 kuvailtu märkäpidon testi tai liitteessä 6 kuvailtu vierintävastuksen testi rengastyypin tyyppihyväksyntään tarvittavan vaatimustenmukaisuuden arvioimista varten, tai liitteessä 7 kuvailtu talviominaisuuksien testi käyttöluokkaan ”talvirengas” kuuluvien renkaiden talviominaisuuksien arvioimiseksi.

2.6 ”Tilapäiskäyttöön tarkoitetulla vararenkaalla” tarkoitetaan rengasta, joka poikkeaa tavanomaisia ajo-olosuhteita varten ajoneuvoon asennettavasta renkaasta, ja joka on tarkoitettu ainoastaan tilapäiseen käyttöön rajoitetuissa ajo-olosuhteissa.

2.7 ”Kilpailukäyttöön tarkoitetulla renkaalla” tarkoitetaan rengasta, joka on tarkoitettu asennettavaksi moottoriurheilukilpailuissa käytettäviin ajoneuvoihin ja jota ei ole tarkoitettu käytettäväksi tavanomaisessa tieliikenteessä.

2.8 ’Tavallisella renkaalla’ tarkoitetaan rengasta, joka on tarkoitettu tavanomaiseen maantiekäyttöön.

2.9 ’Vahvistetulla renkaalla’ (”reinforced” tai ”extra load”) tarkoitetaan luokan C1 ilmarengasta, joka on suunniteltu kantamaan suuremmalla rengaspaineella suuremman kuorman kuin vastaava tavallinen rengas kantaa tavanomaisella rengaspaineella (ISO 4000-1:2010) (2).

2.10 ”Vetorenkaalla” tarkoitetaan luokan C2 tai C3 rengasta, jossa on merkintä TRACTION ja joka on tarkoitettu asennettavaksi ensisijassa ajoneuvon vetoakselille voiman siirtymisen tehostamiseksi erilaisissa olosuhteissa.

2.11 ”Talvirenkaalla” tarkoitetaan rengasta, jonka kulutuspintakuvio, kulutuspinnan materiaali tai rakenne on suunniteltu ensisijassa niin, että sen ominaisuudet talviolosuhteissa ovat tavallista rengasta paremmat ajoneuvon liikkeellelähdön, liikkeellä pysymisen ja pysähtymisen kannalta.

2.12 ”Erikoisrenkaalla” tarkoitetaan rengasta, joka on tarkoitettu sekä maasto- että tiekäyttöön tai muuhun erikoiskäyttöön. Nämä renkaat on suunniteltu ensisijaisesti niin, että ajoneuvo lähtee liikkeelle ja pysyy liikkeessä maasto-olosuhteissa.

2.13 ”Ammattikäyttöön tarkoitetulla maastorenkaalla” tarkoitetaan erikoisrengasta, jota käytetään pääasiassa vaativissa maasto-olosuhteissa.

2.14 ”Kulutuspinnan syvyydellä” tarkoitetaan renkaan pääurien syvyyttä.

2.14.1 ”Pääuralla” tarkoitetaan renkaan kulutuspinnan keskialueella sijaitsevia leveitä kehänsuuntaisia uria, joiden pohjalla henkilöautojen ja kevyiden hyötyajoneuvojen renkaissa on kulumisen osoitin.

2.15 ”Urasuhteella” (void-to-fill ratio) tarkoitetaan viitepinnan urien (aukkojen) alan suhdetta viitepinnan kokonaisalaan mitattuna valospiirustuksesta.

2.16 ”Vakiomuotoisella vertailurenkaalla (SRTT)” tarkoitetaan rengasta, joka on tuotettu, tarkastettu ja varastoitu American Society for Testing and Materials -yhdistyksen (ASTM) standardin E1136-93 (2003) mukaisesti (koko P195/75R14).

2.17 Märkäpidon mittaukset – erityismääritelmät

2.17.1 ”Märkäpidolla” tarkoitetaan testattavalla ehdokasrenkaalla varustetun testiajoneuvon suhteellista jarrutustehoa märällä pinnalla verrattuna vakiomuotoisella vertailurenkaalla (SRTT) varustetun saman testiajoneuvon suhteelliseen jarrutustehoon.

2.17.2 ”Ehdokasrenkaalla” tarkoitetaan sitä tyyppiä edustavaa rengasta, jolle haetaan tämän säännön mukaista hyväksyntää.

2.17.3 ”Tarkistusrenkaalla” tarkoitetaan tavanomaista tuotantorengasta, jolla määritellään sellaisten rengaskokojen märkäpito-ominaisuudet, joita ei voida asentaa samaan ajoneuvoon kuin vakiomuotoinen vertailurengas (ks. tämän säännön liitteessä 5 oleva 2.2.2.16 kohta).

2.17.4 ”Märkäpitoindeksillä (G)” tarkoitetaan ehdokasrenkaan ja vakiomuotoisen vertailurenkaan suorituskyvyn välistä suhdetta.

2.17.5 ’Kitkakertoimen huippuarvolla (PBFC)’ tarkoitetaan jarrutusvoiman ja renkaaseen ennen lukkiutumista kohdistuvan pystykuorman välisen suhteen enimmäisarvoa.

2.17.6 ’Keskimääräisellä täysin kehittyneellä hidastuvuudella (MFDD)’ tarkoitetaan keskimääräistä hidastuvuutta, joka lasketaan sen matkan perusteella, jonka ajoneuvo kulkee sen nopeuden hidastuessa määränopeudesta johonkin toiseen määränopeuteen.

2.17.7 ”Kytkentäkorkeudella” tarkoitetaan pystysuoraa etäisyyttä perävaunun vetokoukun liitoskohdan keskipisteestä maanpintaan, kun vetävä ajoneuvo ja perävaunu on kytketty toisiinsa. Ajoneuvon ja perävaunun on oltava vaakasuoralla pinnalla testaustilassa kyseisessä testissä käytettävillä renkailla varustettuina.

2.18 Vierintävastuksen mittaukset – erityismääritelmät

2.18.1 Vierintävastus Fr

Energiahäviö (tai kulutettu energia) kuljetun matkan yksikköä kohti. (3)

2.18.2 Vierintävastuskerroin Cr

Vierintävastuksen ja renkaan kuormituksen suhde (4).

2.18.3 Uusi testirengas

Rengas, jota ei ole aiemmin käytetty vierintätestissä, jossa renkaan lämpötila nousee vierintävastustestissä syntyvää lämpötilaa korkeammaksi, ja jota ei ole aikaisemmin altistettu yli 40 °C:n lämpötilalle (5) (6).

2.18.4 Laboratorion tarkistusrengas

Yksittäisen laboratorion käyttämä rengas, jonka avulla kontrolloidaan kojeen käyttäytymistä ajan funktiona (7).

2.18.5 Rajoitettu täyttö

Renkaan täyttäminen rajoitetusti niin, että rengaspaine saavuttaa halutun arvon renkaan lämmetessä ajon aikana (capped inflation).

2.18.6 Loishäviö

Energiahäviö (tai energian kulutus) etäisyyden yksikköä kohti (pois luettuna sisäiset rengashäviöt), jotka johtuvat testauslaitteiston erilaisten pyörivien osien aerodynaamisesta häviöstä, laakerikitkasta ja muista systemaattisen häviön lähteistä, joita mittaukseen voi sisältyä.

2.18.7 Skim test -koe

Loishäviömittaus, jossa rengasta pyöritetään niin, että luistoa ei esiinny, ja samalla vähennetään renkaan kuormitusta tasolle, jolla energiahäviö itse renkaassa on käytännössä nolla.

2.18.8 Hitaus tai hitausmomentti

Pyörivään kappaleeseen kohdistuvan momentin suhde kappaleen rotaatiokiihtyvyyteen (8).

2.18.9 Mittausten uusittavuus σm

Kojeen kyky mitata vierintävastus (9).

3. HYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN

3.1 Renkaan valmistajan tai tämän valtuutetun edustajan on jätettävä hakemus rengastyypin hyväksymiseksi tämän säännön mukaisesti. Hakemuksessa on ilmoitettava seuraavat tiedot: 3.1.1 rengastyypin osalta arvioitavat ominaisuudet: ”vierintämelu” ja/tai ”märkäpito” ja/tai ”vierintävastus”; renkaan ”talviominaisuudet”, jos käyttöluokka on ”talvirengas”; 3.1.2 valmistajan nimi; 3.1.3 hakijan nimi ja osoite; 3.1.4 tuotantolaitosten osoitteet 3.1.5 tuotemerkit, kauppanimet, tavaramerkit; 3.1.6 rengasluokka (C1, C2 tai C3) (ks. tämän säännön 2.4 kohta); 3.1.6.1 C1-luokan renkaiden poikkileikkausleveys (ks. tämän säännön 6.1.1 kohta); Huomautus: Tämä tieto vaaditaan vain vierintämelua koskevan hyväksynnän yhteydessä. 3.1.7 renkaan rakenne; 3.1.8 C1-luokan renkaiden osalta tieto siitä, a) onko rengas vahvistettu, jos hyväksyntä liittyy vierintämeluun, tai b) onko nopeusluokkatunnus Q tai alempi (pois luettuna H) tai R tai korkeampi (mukaan luettuna H), jos hyväksyntää haetaan märkäpidon osalta; C2- ja C3-luokan renkaiden osalta tieto siitä, a) onko rengas merkitty tunnuksella M+S, jos kyseessä on vierintämelu vaiheessa 1; b) onko kyseessä vetorengas, jos kyseessä on vierintämelu vaiheessa 2; 3.1.9 käyttöluokka (tavallinen, talvirengas, erikoisrengas); 3.1.10 luettelo hakemuksen kohteena olevien renkaiden kokomerkinnöistä.

3.2 Hyväksyntähakemukseen on liitettävä seuraavat asiakirjat (kolmena kappaleena): 3.2.1 Tiedot nimettyyn rengaskokojen sarjaan kuuluvien renkaiden suorituskykyyn (vierintämeluun, märkäpitoon, vierintävastukseen ja lumipitoon) vaikuttavista tärkeimmistä ominaisuuksista kulutuspintakuvio mukaan luettuna. Tiedot voidaan esittää kuvauksina, joita täydennetään teknisillä tiedoilla, piirroksilla, valokuvilla tai tietokonetomografiakuvina, siten, että tyyppihyväksyntäviranomainen tai tekninen tutkimuslaitos voi niiden perusteella määritellä, vaikuttavatko tärkeimpiin ominaisuuksiin myöhemmin tehtävät muutokset kielteisesti renkaan suorituskykyyn. Renkaan rakenteen vähäisten yksityiskohtien muutosten vaikutukset renkaan suoristuskykyyn määritetään tuotannon vaatimustenmukaisuuden toteamiseksi tehtävissä tarkastuksissa. 3.2.2 Renkaan sivupinnan piirrokset tai valokuvat, joissa esitetään edellä 3.1.8 kohdassa tarkoitetut tiedot ja 4 kohdassa tarkoitettu hyväksyntämerkki, on toimitettava sen jälkeen, kun tuotanto on aloitettu, mutta viimeistään vuoden kuluessa tyyppihyväksynnän myöntämispäivämäärästä. 3.2.3 Jos hakemus koskee erikoisrenkaita, on toimitettava kulutuspintakuvion valospiirustus, jotta voidaan määrittää renkaan urasuhde.

3.3 Hakijan on tyyppihyväksyntäviranomaisen pyynnöstä toimitettava näytekappaleet renkaista tai jäljennökset tämän säännön 11 kohdan mukaisesti ilmoitettujen teknisten tutkimuslaitosten laatimista testausselosteista.

3.4 Testauksessa voidaan soveltaa huonoimman mahdollisen tapauksen periaatetta tyyppihyväksyntäviranomaisen tai tutkimuslaitoksen päätöksen mukaan.

3.5 Renkaan valmistajan laboratorio ja testaustila voidaan nimetä hyväksytyksi laboratorioksi, ja tyyppihyväksyntäviranomaisen edustajan on voitava osallistua kaikkiin testeihin.

4. MERKINNÄT

4.1 Kaikki rengastyyppiä edustavat renkaat on merkittävä säännön nro 30 tai 54 määräysten mukaisesti sen mukaan, kumpaa sääntöä sovelletaan.

4.2 Renkaissa on erityisesti ilmoitettava seuraavat tiedot (10): 4.2.1 valmistajan nimi tai tavaramerkki; 4.2.2 kauppanimi (ks. 2.2 kohta); kauppanimeä ei kuitenkaan vaadita, jos se on sama kuin tavaramerkki; 4.2.3 renkaan kokomerkintä; 4.2.4 merkintä ”REINFORCED” (tai vaihtoehtoisesti ”EXTRA LOAD”), jos rengas on vahvistettu rengas; 4.2.5 merkintä ”TRACTION”, jos rengas on vetorengas (11); 4.2.6 merkintä ”M+S” tai ”M.S” tai ”M&S”, jos kyseessä on rengas, joka on suunniteltu varmistamaan tavallista rengasta parempi suorituskyky mudassa ja lumessa tai sohjossa; 4.2.7 ”vuoristosymboli” (3-huippuinen vuori ja lumihiutale – ks. liitteen 7 lisäys 1) kaikissa rengasluokissa, jos renkaan käyttöluokka on ”talvirengas”; 4.2.8 merkintä ”MPT” (tai ”ML” tai ”ET”) ja/tai ”POR”, jos renkaan käyttöluokka on ”erikoisrengas”; lyhenteiden selitykset: ET = Extra Tread, ML = Mining and Logging, MPT = Multi-Purpose Truck ja POR = Professional Off-Road.

4.3 Renkaissa on oltava riittävästi tilaa tämän säännön liitteessä 2 esitettyä hyväksyntämerkkiä varten.

4.4 Hyväksyntämerkki on valettava renkaan sivupintaan, sen on oltava selvästi luettavissa ja se on sijoitettava renkaan alemmalle alueelle ainakin toiselle sivupinnalle.

4.4.1 Renkaissa, joissa on renkaan ja vanteen sovitusta osoittava tunnus A, merkki voi kuitenkin sijaita missä tahansa renkaan sivupinnalla.

5. HYVÄKSYNTÄ

5.1 Jos tämän säännön mukaisesti hyväksyntää varten toimitetun rengastyypin edustava rengaskoko täyttää jäljempänä 6 ja 7 kohdassa esitettävät vaatimukset, kyseiselle rengastyypille on myönnettävä hyväksyntä.

5.2 Hyväksytylle rengastyypille on annettava hyväksyntänumero. Sama sopimuspuoli ei saa antaa samaa numeroa toiselle rengastyypille.

5.3 Tämän säännön mukaisesta rengastyypin hyväksynnästä tai hyväksynnän laajentamisesta tai epäämisestä on ilmoitettava tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille tämän säännön liitteessä 1 olevan mallin mukaisella lomakkeella.

5.3.1 Renkaanvalmistajat voivat hakea tyyppihyväksynnän laajentamista muiden rengastyyppiin sovellettavien sääntöjen vaatimusten mukaisesti. Siinä tapauksessa hyväksynnän laajentamista koskevaan hakemukseen on liitettävä jäljennös asianomaisen tyyppihyväksyntäviranomaisen myöntämistä tyyppihyväksyntäilmoituksista. Hyväksynnän laajentamisen voi myöntää vain se tyyppihyväksyntäviranomainen, joka on alun perin hyväksynyt renkaan.

5.3.1.1 Kun hyväksynnälle on myönnetty laajennus ja ilmoituslomakkeeseen (ks. tämän säännön liite 1) lisätään osoitus muiden sääntöjen vaatimusten täyttymisestä, ilmoituslomakkeessa annettuun hyväksyntänumeroon on lisättävä loppuliitteet, joilla ilmoitetaan ne säännöt ja tekniset vaatimukset, jotka kuuluvat laajennetun hyväksynnän piiriin. Jokaisen loppuliitteen osalta ilmoituslomakkeen 9 kohtaan on lisättävä kyseiset tyyppihyväksyntänumerot ja säännön numero.

5.3.1.2 Etuliitteellä on ilmoitettava renkaan ominaisuuksia koskeviin vaatimuksiin liittyvä sovellettavan säännön muutossarja. Esimerkiksi etuliite 02S2 kertoo, että kyseessä on toinen muutossarja, joka koskee vierintämelua vaiheessa 2, ja etuliite 02S1WR1 ilmoittaa, että kyseessä on toinen muutossarja, joka koskee vierintämelua vaiheessa 1 ja märkäpitoa ja vierintävastusta vaiheessa 1 (vaiheet 1 ja 2 on määritelty kohdassa 6.1). Muutossarjaa ei tarvitse ilmoittaa, jos sääntö on alkuperäisessä muodossaan.

5.3.2 Seuraavat loppuliitteet on jo varattu tiettyjen renkaiden suorituskykyä koskevien sääntöjen tunnisteiksi: S ilmaisee renkaiden vierintämelua koskevien vaatimusten täyttymistä, W ilmaisee renkaiden märkäpitoa koskevien vaatimusten täyttymistä, R ilmaisee renkaiden vierintävastusta koskevien vaatimusten täyttymistä. Koska vierintämelua ja vierintävastusta koskevien vaatimusten soveltamiselle on 6.1 ja 6.3 kohdassa määritelty kaksi vaihetta, tunnusten S ja R jälkeen merkitään joko 1 tai 2 sen mukaan, kumman vaiheen vaatimusten vastaavuutta tarkoitetaan.

5.4 Jokaiseen tämän säännön nojalla tyyppihyväksynnän saaneeseen rengaskokoon merkitään 4.3 kohdassa tarkoitettuun tilaan 4.4 kohdan vaatimusten mukaisesti kansainvälinen hyväksyntämerkki, joka koostuu seuraavista osista: 5.4.1 E-kirjain ja hyväksynnän myöntäneen maan tunnusnumero (12) ympyrän sisällä ja 5.4.2 hyväksyntänumero, joka on sijoitettava 5.4.1 kohdassa tarkoitetun ympyrän lähelle ja joko E-kirjaimen ylä- tai alapuolelle taikka sen vasemmalle tai oikealle puolelle, 5.4.3 loppuliite (loppuliitteet) ja mahdollisen sovellettavan muutossarjan tunniste sellaisena kuin se määritellään ilmoituslomakkeessa. Merkinnässä voidaan käyttää jotakin seuraavista loppuliitteistä tai mitä tahansa niiden yhdistelmää: S1 vierintämelu vaiheessa 1 S2 vierintämelu vaiheessa 2 W märkäpito R1 vierintävastus vaiheessa 1 R2 vierintävastus vaiheessa 2 Loppuliitteet on sijoitettava hyväksyntänumeron oikealle puolelle tai sen alle, jos ne kuuluvat alkuperäiseen hyväksyntään. Jos hyväksyntää laajennetaan säännön nro 30 tai 54 mukaisesti myönnetyn hyväksynnän jälkeen, loppuliitteen tai loppuliitteiden yhdistelmän eteen on sijoitettava plusmerkki ”+” ja säännön nro 117 muutossarjaa osoittava merkintä sen merkiksi, että kyseessä on hyväksynnän laajennus. Jos laajennetaan säännön nro 117 mukaisesti myönnettyä alkuperäistä hyväksyntää, plusmerkki ”+” on sijoitettava alkuperäisen hyväksynnän loppuliitteen tai loppuliitteiden yhdistelmän ja laajennukseen kuuluvan loppuliitteen tai loppuliitteiden yhdistelmän väliin. 5.4.4 Jos renkaan sivupinnoille merkitään hyväksyntänumeron loppuliitteet, renkaaseen ei tarvitse merkitä lisäksi niiden sääntöjen vaatimusten noudattamista ilmaisevaa tyyppihyväksyntänumeroa, joihin loppuliite viittaa 5.3.2 kohdan mukaisesti.

5.5 Jos rengas täyttää tämän säännön mukaisen hyväksynnän myöntäneessä maassa sopimukseen liitetyn yhden tai usean muun säännön mukaiset tyyppihyväksyntävaatimukset, 5.4.1 kohdassa määriteltyä tunnusta ei tarvitse toistaa. Siinä tapauksessa kaikkien niiden sääntöjen numerot ja tunnukset, joiden nojalla on myönnetty hyväksyntä siinä maassa, joka on myöntänyt tämän säännön mukaisen hyväksynnän, on merkittävä 5.4.1 kohdassa määritellyn tunnuksen viereen.

5.6 Tämän säännön liitteessä 2 esitetään hyväksyntämerkkien malleja.

6. VAATIMUKSET

6.1 Tämän säännön liitteessä 3 kuvaillun menetelmän mukaisesti mitatut vierintämelun raja-arvot

6.1.1 C1-luokan renkaiden vierintämelu ei saa ylittää jäljempänä esitettyjä kutakin vaihetta koskevia arvoja. Arvot viittaavat säännön nro 30 kohdassa 2.17.1.1 tarkoitettuun poikkileikkauksen nimellisleveyteen:

Vaihe 1 Poikkileikkauksen nimellisleveys Raja-arvo dB(A) enintään 145 72 yli 145 ja enintään 165 73 yli 165 ja enintään 185 74 yli 185 ja enintään 215 75 yli 215 76 Edellä esitettyjä raja-arvoja on korotettava 1 dB(A):lla, kun kyseessä ovat vahvistetut renkaat, ja 2 dB(A):lla, kun kyseessä ovat erikoisrenkaat.





Vaihe 2 Poikkileikkauksen nimellisleveys Raja-arvo dB(A) enintään 185 70 yli 185 ja enintään 245 71 yli 245 ja enintään 275 72 yli 275 74 Edellä esitettyjä raja-arvoja on korotettava 1 dB(A):lla, kun kyseessä ovat talvirenkaat tai vahvistetut renkaat tai jokin näiden luokitusten yhdistelmä.

6.1.2 C2-luokan renkaiden vierintämelun arvo käyttöluokan (ks. 2.1 kohta) mukaan ei saa olla suurempi kuin seuraavassa esitetty kutakin vaihetta koskeva arvo:

Vaihe 1 Käyttöluokka Raja-arvo dB(A) Tavallinen rengas 75 Talvirengas (13) 77 Erikoisrengas 78





Vaihe 2 Käyttöluokka Raja-arvo dB(A) Tavallinen rengas 72 Talvirengas 73 Erikoisrengas 74 Kun kyseessä on vetorengas, edellä esitettyjä arvoja on korotettava 1 dB(A):lla, kun käyttöluokka on tavallinen tai erikoisrengas, ja 2 dB(A):lla, kun käyttöluokka on talvirengas.

6.1.3 C3-luokan renkaiden vierintämelun arvo käyttöluokan (ks. 2.1 kohta) mukaan ei saa olla suurempi kuin seuraavassa esitetty kutakin vaihetta koskeva arvo:

Vaihe 1 Käyttöluokka Raja-arvo dB(A) Tavallinen rengas 76 Talvirengas (14) 78 Erikoisrengas 79





Vaihe 2 Käyttöluokka Raja-arvo dB(A) Tavallinen rengas 73 Talvirengas 74 Erikoisrengas 75 Vetorenkaiden osalta edellä esitettyjä raja-arvoja on korotettava 2 dB(A):lla.

6.2 Märkäpito määritellään menettelyllä, jossa verrataan joko kitkakertoimen huippuarvoa (PBFC) tai keskimääräistä täysin kehittynyttä hidastuvuutta (MFDD) vakiomuotoisella vertailurenkaalla (SRTT) mitattuihin arvoihin. Suhteellinen suorituskyky esitetään märkäpitoindeksinä (G).

6.2.1 C1-luokan renkaiden on täytettävä seuraavat vaatimukset testattuna jommallakummalla tämän säännön liitteessä 5 esitetyllä menetelmällä.

Käyttöluokka Märkäpitoindeksi (G) Talvirengas, jonka nopeustunnus (Q tai alempi, pois luettuna H) osoittaa, että suurin sallittu nopeus on enintään 160 km/h ≥ 0,9 Talvirengas, jonka nopeusmerkintä (R tai korkeampi, mukaan luettuna H) osoittaa, että suurin sallittu nopeus on suurempi kuin 160 km/h ≥ 1,0 Tavallinen (maantie-)rengas ≥ 1,1

6.3 Tämän säännön liitteessä 6 kuvaillun menetelmän mukaisesti mitatut vierintävastuskertoimen raja-arvot

6.3.1 Vierintävastuskertoimen enimmäisarvot vaiheessa 1 (yksikkö N/kN vastaa yksikköä kg/tonni):

Rengasluokka Enimmäisarvo (N/kN) C1 12,0 C2 10,5 C3 8,0 Talvirenkaiden osalta raja-arvoja on korotettava 1 N/kN.

6.3.2 Vierintävastuskertoimen enimmäisarvot vaiheessa 2 (yksikkö N/kN vastaa yksikköä kg/tonni):

Rengasluokka Enimmäisarvo (N/kN) C1 10,5 C2 9,0 C3 6,5 Talvirenkaiden osalta raja-arvoja on korotettava 1 N/kN.

6.4 Jotta rengas voidaan luokitella ”talvirenkaaksi”, sen on täytettävä suorituskykyvaatimukset, jotka perustuvat testimenetelmään, jossa tarkasteltavan ehdokasrenkaan

a) jarrutustestissä saatua keskimääräistä täysin kehittynyttä hidastuvuutta (MFDD)

b) tai vaihtoehtoisesti vetotestissä saatua vetovoimaa

c) tai vaihtoehtoisesti kiihdytystestissä saatua keskimääräistä täysin kehittynyttä kiihtyvyyttä (15) verrataan vakiomuotoisen vertailurenkaan vastaavaan arvoon.

Suhteellinen suorituskyky esitetään talviominaisuusindeksinä.

6.4.1 Talviominaisuuksiin liittyvät suorituskykyvaatimukset

6.4.1.1 C1- ja C2-luokan renkaat

Talviominaisuusindeksin vähimmäisarvot laskettuna liitteessä 7 kuvaillulla menetelmällä ja verrattuna vakiomuotoiseen vertailurenkaaseen ovat seuraavat:

Rengasluokka Talviominaisuusindeksi (jarrutus lumella -menetelmä) (16) Talviominaisuusindeksi (luisto–veto -menetelmä) (17) C1 1,07 1,10 C2 Ei sovelleta 1,10

6.5 Jotta rengas voitaisiin luokitella vetorenkaaksi, sen on täytettävä ainakin yksi 6.5.1 kohdan vaatimuksista.

6.5.1 Renkaan kulutuspinnassa on oltava vähintään kaksi kehänsuuntaista ulkonemaa, jotka kukin koostuvat vähintään 30 palamaisesta osasta, joiden välissä on ura ja/tai rako, jonka syvyys on vähintään puolet kulutuspinnan syvyydestä. Fysikaaliselle testille vaihtoehtoisen menettelyn käyttö tulee mahdolliseksi myöhemmin, kun sääntöä muutetaan sisällyttämällä siihen viittaus asianmukaisiin testausmenetelmiin ja raja-arvoihin.

6.6 Jotta rengas voitaisiin luokitella erikoisrenkaaksi, siinä on oltava palakuvioinen kulutuspinta, jossa palat ovat suurempia ja niiden väliset urat leveämpiä kuin tavallisissa renkaissa ja kulutuspinnalla on oltava seuraavat ominaisuudet:

C1-luokan renkaat: kulutuspinnan urasyvyys ≥11 mm ja urasuhde ≥ 35 prosenttia

C2-luokan renkaat: kulutuspinnan urasyvyys ≥ 11 mm ja urasuhde ≥ 35 prosenttia

C3-luokan renkaat: kulutuspinnan urasyvyys ≥ 16 mm ja urasuhde ≥ 35 prosenttia

6.7 Jotta rengas voitaisiin luokitella ammattikäyttöön tarkoitetuksi maastorenkaaksi, sillä on oltava seuraavat ominaisuudet:

a) C1- ja C2-luokan renkaat: i) kulutuspinnan urasyvyys ≥ 11 mm ii) urasuhde ≥ 35 prosenttia iii) nopeusluokka ≤ Q

b) C3-luokan renkaat: i) kulutuspinnan urasyvyys ≥ 16 mm ii) urasuhde ≥ 35 prosenttia iii) nopeusluokka ≤ K

7. ILMARENGASTYYPIN MUUTOKSET JA HYVÄKSYNNÄN LAAJENTAMINEN

7.1 Kaikki rengastyypin muutokset, jotka saattavat vaikuttaa tämän säännön mukaisesti hyväksyttyihin ominaisuuksiin, on ilmoitettava rengastyypin hyväksyneelle tyyppihyväksyntäviranomaiselle. Viranomainen voi tämän jälkeen 7.1.1 joko katsoa, ettei muutoksilla todennäköisesti ole havaittavaa kielteistä vaikutusta hyväksyttyihin ominaisuuksiin ja että rengas täyttää edelleen tämän säännön vaatimukset, 7.1.2 tai vaatia lisää näytekappaleita testattavaksi tai vaatia uusia testausselosteita nimetyltä tekniseltä tutkimuslaitokselta. 7.1.3 Hyväksynnän vahvistamisesta tai epäämisestä sekä muutoksista on ilmoitettava tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille noudattaen 5.3 kohdassa tarkoitettua menettelyä. 7.1.4 Hyväksynnän laajennuksen myöntävän tyyppihyväksyntäviranomaisen on annettava laajennukselle sarjanumero, joka on esitettävä ilmoituslomakkeessa.

8. TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS

Tuotannon vaatimustenmukaisuuden testausmenettelyjen on oltava sopimuksen lisäyksen 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) mukaisia ja täytettävä seuraavat vaatimukset:

8.1 Tämän säännön nojalla hyväksytyt renkaat on valmistettava siten, että ne vastaavat hyväksytyn rengastyypin ominaisuuksia ja täyttävät edellä 6 kohdassa asetetut vaatimukset.

8.2 Edellä 8.1 kohdassa tarkoitetun vaatimustenmukaisuuden todentamiseksi otetaan sarjatuotannosta sattumanvaraisesti näyte renkaista, joissa on tässä säännössä vaadittu hyväksymismerkintä. Tuotannon vaatimustenmukaisuus tarkistetaan tavallisesti vähintään kahden vuoden välein. 8.2.1 Tämän säännön 6.2 kohdan mukaisia hyväksyntöjä koskevat tarkastukset on tehtävä samalla menettelyllä (ks. säännön liite 5), jota on noudatettu alkuperäisessä hyväksynnässä, ja tyyppihyväksyntäviranomaisen on varmistuttava siitä, että kaikki hyväksytyn tyypin mukaiset renkaat täyttävät hyväksynnälle asetetut vaatimukset. Arvioinnin on perustuttava rengastyypin tuotantomäärään kussakin tuotantolaitoksessa, ja siinä on otettava huomioon valmistajan soveltamat laadunhallintajärjestelmät. Jos testausmenettelyssä testataan useita renkaita samanaikaisesti – esimerkiksi jos neljän renkaan sarjan märkäpito testataan tämän säännön liitteessä 5 esitetyn vakiomenettelyn mukaisesti – sarjaa on pidettävä yhtenä yksikkönä testattavien renkaiden määrän laskennassa.

8.3 Tuotannon on katsottava olevan tämän säännön vaatimusten mukaista, jos mitatut melutasot ovat edellä 6.1 kohdassa esitettyjen raja-arvojen mukaiset niin, että sarjatuotannossa esiintyvien vaihtelujen vuoksi sallitaan + 1 dB(A):n suuruinen poikkeama.

8.4 Tuotannon on katsottava olevan tämän säännön vaatimusten mukaista, jos mitatut meluarvot ovat edellä 6.3 kohdassa esitettyjen raja-arvojen mukaiset niin, että sarjatuotannossa esiintyvien vaihtelujen vuoksi sallitaan + 0,3 N/kN:n suuruinen poikkeama.

9. SEURAAMUKSET VAATIMUSTENMUKAISUUDESTA POIKKEAVASTA TUOTANNOSTA

9.1 Rengastyypille tämän säännön mukaisesti myönnetty hyväksyntä voidaan peruuttaa, jos 8 kohdan vaatimukset eivät täyty tai jos jokin rengastyyppiä edustava rengas ylittää 8.3 tai 8.4 kohdassa määrätyt raja-arvot.

9.2 Jos tätä sääntöä soveltava sopimuspuoli peruuttaa aiemmin myöntämänsä hyväksynnän, sen on viipymättä ilmoitettava tästä muille tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille tämän säännön liitteessä 1 esitetyn mallin mukaisella ilmoituslomakkeella.

10. TUOTANNON LOPETTAMINEN

Jos hyväksynnän haltija lopettaa kokonaan tämän säännön perusteella hyväksytyn ilmarengastyypin valmistamisen, hyväksynnän haltijan on ilmoitettava tästä hyväksynnän myöntäneelle viranomaiselle. Ilmoituksen saatuaan viranomaisen on ilmoitettava asiasta muille tätä sääntöä soveltaville vuoden 1958 sopimuksen osapuolille tämän säännön liitteessä 1 olevan mallin mukaisella ilmoituslomakkeella.

11. HYVÄKSYNTÄTESTEISTÄ VASTAAVIEN TEKNISTEN TUTKIMUSLAITOSTEN SEKÄ TYYPPIHYVÄKSYNTÄVIRANOMAISEN NIMET JA OSOITTEET

Tätä sääntöä soveltavien sopimuksen osapuolten on ilmoitettava Yhdistyneiden Kansakuntien sihteeristölle hyväksyntätestien suorittamisesta vastaavien teknisten tutkimuslaitosten nimet ja osoitteet sekä sen tyyppihyväksyntäviranomaisen nimi ja osoite, joka myöntää hyväksynnät ja jolle toimitetaan lomakkeet todistukseksi muissa maissa myönnetystä hyväksynnästä tai hyväksynnän laajentamisesta, epäämisestä tai peruuttamisesta.

12. SIIRTYMÄSÄÄNNÖKSET

12.1 Tämän säännön muutossarjan 02 voimaantulopäivästä alkaen tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet eivät saa evätä tähän sääntöön perustuvaa rengastyypin ECE-hyväksyntää, jos kyseinen rengas täyttää muutossarjan 02 vaatimukset, mukaan luettuina 6.1.1–6.1.3 kohdassa vahvistetut vierintämelua koskevat vaiheen 1 tai vaiheen 2 vaatimukset, 6.2.1 kohdassa vahvistetut märkäpitoa koskevat vaatimukset sekä 6.3.1 tai 6.3.2 kohdassa vahvistetut vierintävastusta koskevat vaiheen 1 tai vaiheen 2 vaatimukset.

12.2 Alkaen 1 päivästä marraskuuta 2012 tätä sääntöä soveltavien sopimuspuolten on evättävä ECE-hyväksyntä, jos rengastyyppi, jolle hyväksyntää haetaan, ei täytä tämän säännön vaatimuksia, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 02. Lisäksi sopimuspuolten on evättävä ECE-hyväksyntä, jos 6.1.1–6.1.3 kohdassa vahvistetut vierintämelua koskevat vaiheen 2 vaatimukset, 6.2.1 kohdassa vahvistetut märkäpitoa koskevat vaatimukset sekä 6.3.1 kohdassa vahvistetut vierintävastusta koskevat vaiheen 1 vaatimukset eivät täyty.

12.3 Alkaen 1 päivästä marraskuuta 2014 tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet voivat evätä sellaisen renkaan myynnin tai käyttöönoton, joka ei täytä tämän säännön vaatimuksia, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 02, ja joka ei täytä 6.2 kohdassa vahvistettuja märkäpitoa koskevia vaatimuksia.

12.4 Alkaen 1 päivästä marraskuuta 2016 tätä sääntöä soveltavien sopimuspuolten on evättävä sellaisen rengastyypin ECE-hyväksyntä, joka ei täytä tämän säännön vaatimuksia, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 02, ja joka ei täytä 6.3.2 kohdassa vahvistettuja vierintävastusta koskevia vaiheen 2 vaatimuksia.

12.5 Alkaen 1 päivästä marraskuuta 2016 tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet voivat evätä sellaisen renkaan myynnin tai käyttöönoton, joka ei täytä tämän säännön vaatimuksia, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 02, ja joka ei täytä 6.1.1–6.1.3 kohdassa vahvistettuja vierintämelua koskevia vaiheen 2 vaatimuksia.

12.6 Seuraavassa annetuista päivämääristä alkaen tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet voivat evätä sellaisen renkaan myynnin tai käyttöönoton, joka ei täytä tämän säännön vaatimuksia, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 02, ja joka ei täytä 6.3.1 kohdassa vahvistettuja vierintävastusta koskevia vaiheen 1 vaatimuksia. Rengasluokka Päivämäärä C1, C2 l. marraskuuta 2014 C3 l. marraskuuta 2016

12.7 Seuraavassa annetuista päivämääristä alkaen tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet voivat evätä sellaisen renkaan myynnin tai käyttöönoton, joka ei täytä tämän säännön vaatimuksia, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 02, ja joka ei täytä 6.3.2 kohdassa vahvistettuja vierintävastusta koskevia vaiheen 2 vaatimuksia. Rengasluokka Päivämäärä C1, C2 l. marraskuuta 2018 C3 1. marraskuuta 2020

(1) Sellaisina kuin ne määritellään ajoneuvojen rakennetta koskevan konsolidoidun päätöslauselman (R.E.3) (asiakirja TRANS/WP.29/78/Rev.2) 2 kohdassa.

(2) Luokan C1 renkaat vastaavat standardissa ISO 4000-1:2010 tarkoitettua henkilöauton rengasta (”passenger car tyre”).

(3) Kansainvälisen SI-mittayksikköjärjestelmän yksikkö, jota yleensä käytetään vierintävastuksen ilmaisemiseksi, on newtonmetriä metriä kohti, mikä vastaa vastusvoimaa newtoneina.

(4) Vierintävastus ilmoitetaan newtoneina ja kuormitus kilonewtoneina. Vierintävastuskerroin on yksikötön.

(5) Uuden renkaan määritelmää tarvitaan, jotta voidaan vähentää renkaan vanhenemisesta aiheutuvaa mahdollista tietojen hajontaa.

(6) Hyväksytty testausmenettely on sallittua toistaa.

(7) Yksi esimerkki laitteiston käyttäytymisestä on ryömintä.

(8) Pyörivä kappale voi olla esimerkiksi rengasasennelma tai rumpu.

(9) Mittauksen uusittavuus σm estimoidaan mittaamalla yhdellä renkaalla n kertaa (n ≥ 3) liitteessä 6 olevan 4 kohdan mukainen menettely kokonaisuudessaan seuraavasti:

jossa:

j = laskuri 1–n, joka osoittaa kunkin mittauksen toistojen määrän tietyn renkaan osalta n = rengasmittausten toistojen määrä (n ≥ 3).

(10) Joitakin näistä vaatimuksista voidaan määritellä erikseen säännössä nro 30 tai 54.

(11) Merkinnän vähimmäiskorkeus: ks. mitta C säännön nro 54 liitteessä 3.

(12) Vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolten tunnusnumerot esitetään ajoneuvojen rakennetta koskevan konsolidoidun päätöslauselman (R.E.3) liitteessä 3 (asiakirja TRANS/WP.29/78/Rev. 2).

(13) Raja-arvo koskee myös vain tunnuksella M+S merkittyjä renkaita.

(14) Raja-arvo koskee myös vain tunnuksella M+S merkittyjä renkait

(15) Testausmenettelyä kehitellään parhaillaan.

(16) Ks. tämän säännön liitteessä 7 oleva 3 kohta.

(17) Ks. tämän säännön liitteessä 7 oleva 2 kohta.

LIITE 1 ILMOITUS (Enimmäiskoko: (210 × 297 mm))

LIITE 2 ESIMERKKEJÄ HYVÄKSYNTÄMERKEISTÄ Lisäys 1 HYVÄKSYNTÄMERKKIEN SIJOITTELU (ks. tämän säännön 5.4 kohta) Säännön nro 117 mukainen hyväksyntämerkki Esimerkki 1 Yllä olevasta ilmarenkaaseen kiinnitetystä hyväksyntämerkistä käy ilmi, että kyseinen rengas on hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 117 mukaisesti (vain merkintä S2 (vierintämelu vaiheessa 2)) hyväksyntänumerolla 0212345. Hyväksyntänumeron kaksi ensimmäistä merkkiä (02) osoittavat, että hyväksyntä on myönnetty tämän säännön muutossarjan 02 vaatimusten mukaisesti. Esimerkki 2 Yllä olevasta hyväksyntämerkistä käy ilmi, että kyseinen rengas on hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 117 mukaisesti (merkintä S1 (vierintämelu vaiheessa 1), W (märkäpito) ja R1 (vierintävastus vaiheessa 1)) hyväksyntänumerolla 0212345. Merkistä käy ilmi, että hyväksyntä koskee ominaisuuksia S1WR1. Hyväksyntänumeron kaksi merkkiä (02) osoittavat, että hyväksyntä on myönnetty tämän säännön muutossarjan 02 vaatimusten mukaisesti. Lisäys 2 SÄÄNNÖN Nro 117 MUKAINEN HYVÄKSYNTÄ YHDESSÄ SÄÄNNÖN Nro 30 TAI 54 MUKAISEN HYVÄKSYNNÄN KANSSA (1) Esimerkki 1 Yllä olevasta hyväksyntämerkistä käy ilmi, että kyseinen rengas on hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 117 mukaisesti (merkintä S2 (vierintämelu vaiheessa 2)) hyväksyntänumerolla 0212345 ja säännön nro 30 mukaisesti hyväksyntänumerolla 0236378. Hyväksyntänumeron kaksi ensimmäistä merkkiä (02) osoittavat, että hyväksyntä on myönnetty muutossarjan 02 mukaisesti, ja sääntöön nro 30 on sisältynyt muutossarja 02. Esimerkki 2 Yllä olevasta hyväksyntämerkistä käy ilmi, että kyseinen rengas on hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 117 mukaisesti (merkintä S2WR2 (vierintämelu vaiheessa 2, märkäpito ja vierintävastus vaiheessa 2)) hyväksyntänumerolla 0212345 ja säännön nro 30 mukaisesti hyväksyntänumerolla 0236378. Hyväksyntänumeron kaksi ensimmäistä merkkiä (02) osoittavat, että hyväksyntä on myönnetty muutossarjan 02 mukaisesti, ja sääntöön nro 30 on sisältynyt muutossarja 02. Esimerkki 3 Yllä olevasta hyväksyntämerkistä käy ilmi, että kyseinen rengas on hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 117 ja muutossarjan 02 mukaisesti hyväksyntänumerolla 0212345 (merkintä S2) ja säännön nro 54 mukaisesti. Tästä käy ilmi, että hyväksyntä koskee vierintämelua vaiheessa 2 (S2). Säännön nro 117 mukaisen hyväksyntänumeron kaksi ensimmäistä numeroa (02) yhdessä merkinnän S2 kanssa kertovat, että ensimmäinen hyväksyntä on myönnetty säännön nro 117 muutossarjan 02 mukaisesti. Säännön nro 54 osalta kaksi ensimmäistä merkkiä (00) kertovat, että sääntö oli alkuperäisessä muodossaan. Esimerkki 4 Yllä olevasta hyväksyntämerkistä käy ilmi, että kyseinen rengas on hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 117 ja muutossarjan 02 mukaisesti hyväksyntänumerolla 0212345 (merkintä S2 R2) ja säännön nro 54 mukaisesti. Tästä käy ilmi, että hyväksyntä koskee vierintämelua vaiheessa 2 (S2) ja vierintävastusta vaiheessa 2 (R2). Säännön nro 117 mukaisen hyväksyntänumeron kaksi ensimmäistä numeroa (02) yhdessä merkinnän S2R2 kanssa kertovat, että ensimmäinen hyväksyntä on myönnetty säännön nro 117 muutossarjan 02 mukaisesti. Säännön nro 54 osalta kaksi ensimmäistä merkkiä (00) kertovat, että sääntö oli alkuperäisessä muodossaan. Lisäys 3 LAAJENNUKSET SÄÄNTÖJEN Nro 117, 30 TAI 54 MUKAISESTI MYÖNNETTYJEN HYVÄKSYNTÖJEN YHDISTÄMISEKSI (2) Esimerkki 1 Yllä olevasta hyväksyntämerkistä käy ilmi, että kyseinen rengas on alun perin hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 30 ja muutossarjan 02 mukaisesti hyväksyntänumerolla 0236378. Merkintä + 02S1 (vierintämelu vaiheessa 1) kertoo, että hyväksyntää on laajennettu säännön nro 117 mukaisesti (muutossarja 02). Hyväksyntänumeron kaksi ensimmäistä merkkiä (02) osoittavat, että hyväksyntä on myönnetty säännön nro 30 mukaisesti (muutossarja 02). Plusmerkistä (+) ilmenee, että ensimmäinen hyväksyntä on myönnetty säännön nro 30 mukaisesti ja hyväksyntää on laajennettu kattamaan säännön nro 117 (muutossarja 02) mukaisesti myönnetyt hyväksynnät, jotka koskevat vierintämelua vaiheessa 1. Esimerkki 2 Yllä olevasta hyväksyntämerkistä käy ilmi, että kyseinen rengas on alun perin hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 30 ja muutossarjan 02 mukaisesti hyväksyntänumerolla 0236378. Tästä käy ilmi, että hyväksyntä koskee vierintämelua vaiheessa 1 (S1), märkäpitoa (W) ja vierintävastusta vaiheessa 2 (R2). Merkinnästä S1WR2 ja sitä edeltävästä tunnuksesta (02) ilmenee, että hyväksyntää on laajennettu kattamaan sääntö 117 ja sen muutossarja 02. Hyväksyntänumeron kaksi ensimmäistä merkkiä (02) osoittavat, että hyväksyntä on myönnetty säännön nro 30 mukaisesti (muutossarja 02). Plusmerkistä (+) ilmenee, että ensimmäinen hyväksyntä on myönnetty säännön nro 30 mukaisesti ja hyväksyntää on laajennettu kattamaan säännön nro 117 (muutossarja 02) mukaisesti myönnetyt hyväksynnät. Lisäys 4 LAAJENNUKSET SÄÄNNÖN Nro 117 MUKAISESTI MYÖNNETTYJEN HYVÄKSYNTÖJEN YHDISTÄMISEKSI (3) Esimerkki 1 Yllä olevasta hyväksyntämerkistä käy ilmi, että kyseinen rengas on alun perin hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 117 ja muutossarjan 02 mukaisesti hyväksyntänumerolla 0212345. Merkistä käy ilmi, että hyväksyntä koskee märkäpitoa (W). Merkintä S2R2 ja +-merkki sen edessä osoittavat, että hyväksyntää on laajennettu säännön nro 117 mukaisesti koskemaan vierintämelua vaiheessa 2 ja vierintävastusta vaiheessa 2 erillisten todistusten perusteella. Esimerkki 2 Yllä olevasta hyväksyntämerkistä käy ilmi, että kyseinen rengas on alun perin hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 117 ja muutossarjan 02 mukaisesti hyväksyntänumerolla 0212345. Merkistä ilmenee, että hyväksyntä koskee vierintämelua vaiheessa 1 (S1) ja märkäpitoa (W). Merkintä R1 ja +-merkki sen edessä osoittavat, että hyväksyntää on laajennettu säännön nro 117 mukaisesti koskemaan vierintävastusta vaiheessa 1 erillisten todistusten perusteella. Esimerkki 3 Yllä olevasta hyväksyntämerkistä käy ilmi, että kyseinen rengas on alun perin hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 117 ja muutossarjan 01 mukaisesti hyväksyntänumerolla 0167890. Merkistä ilmenee, että hyväksyntä koskee vierintämelua vaiheessa 1 (S) ja märkäpitoa (W). Merkintä R1 ja +-merkki sen edessä osoittavat, että hyväksyntää on laajennettu säännön nro 117 muutossarjan 02 mukaisesti koskemaan vierintävastusta vaiheessa 1 erillisten todistusten perusteella. (1) Säännön nro 54 soveltamisalaan kuuluvien renkaiden hyväksymiseen säännön nro 117 mukaisesti ei tällä hetkellä sisälly märkäpitoa koskevia vaatimuksia. (2) Säännön nro 54 soveltamisalaan kuuluvien renkaiden hyväksymiseen säännön nro 117 mukaisesti ei tällä hetkellä sisälly märkäpitoa koskevia vaatimuksia. (3) Säännön nro 54 soveltamisalaan kuuluvien renkaiden hyväksymiseen säännön nro 117 mukaisesti ei tällä hetkellä sisälly märkäpitoa koskevia vaatimuksia.

LIITE 3 VAIHDE VAPAALLA -TESTAUSMENETELMÄ RENKAIDEN VIERINTÄMELUN MITTAAMISEKSI 0. JOHDANTO Tässä menettelyssä eritellään mittausvälineet, -olosuhteet ja -menetelmä testiajoneuvoon asennetun rengassarjan melutason mittaamiseksi ajoneuvon liikkuessa määrätyllä tien pinnalla. Suurin äänenpaineen taso mitataan etäällä sijaitsevilla (”remote-field”) mikrofoneilla ajoneuvon kulkiessa vaihde vapaalla. Vertailunopeuden lopputulos saadaan lineaarisella regressioanalyysillä. Kyseisiä testaustuloksia ei voi verrata vierintämeluun, joka on mitattu kiihdytyksen aikana tai hidastettaessa vauhtia jarruttamalla. 1. MITTAUSVÄLINEET 1.1 Akustinen mittaus Melutason mittarin tai vastaavan mittauslaitteen, myös valmistajan suositteleman tuulensuojan, on oltava vähintään kansainvälisen sähkötekniikan toimikunnan (IEC) julkaisun 60651:1979/A1:1993 toisessa painoksessa esitettyä tyyppiä 1 edustavia laitteita koskevien vaatimusten mukainen. Mittaukset on suoritettava käyttämällä taajuuspainotusta A ja aikapainotusta F. Käytettäessä järjestelmää, jossa A-painotettua äänitasoa seurataan tietyin väliajoin, lukema on otettava enintään 30 ms:n väliajoin. 1.1.1 Kalibrointi Kunkin mittaustilanteen alussa ja lopussa koko mittausjärjestelmä on tarkastettava äänen kalibrointilaitteella, joka on vähintään kansainvälisen sähkötekniikan toimikunnan julkaisussa 60942:1988 esitetyn luokan 1 vaatimusten mukainen. Kahden peräkkäisen tarkastuksen lukemien välinen erotus saa olla ilman lisäsäätöä korkeintaan 0,5 dB. Jos tämä arvo ylittyy, edellisen vaatimukset täyttävän tarkastuksen jälkeen saadut mittaustulokset on jätettävä huomiotta. 1.1.2. Vaatimustenmukaisuus Kerran vuodessa on tarkistettava, että äänen kalibrointilaite täyttää kansainvälisen sähkötekniikan toimikunnan julkaisussa IEC 60942:1988 asetetut vaatimukset. Vähintään kerran kahdessa vuodessa on tarkistettava, että instrumentointijärjestelmä on kansainvälisen sähkötekniikan toimikunnan julkaisun IEC 60651:1979/A1:1993 toisessa painoksessa asetettujen vaatimusten mukainen. Tarkistukset on tehtävä laboratoriossa, joka on hyväksytty suorittamaan asiaa koskevien standardien mukaisia kalibrointeja. 1.1.3 Mikrofonin sijainti Mikrofoni (tai mikrofonit) on sijoitettava 7,5 ± 0,05 metrin etäisyydelle testauspaikan viiteviivasta CC' (kuva 1) 1,2 ± 0,02 metrin korkeudelle maanpinnasta. Sen enimmäisherkkyyden akselin on oltava vaakatasossa ja kohtisuoraan ajoneuvon kulkurataa vasten (linja CC'). 1.2 Nopeusmittaukset Ajoneuvon nopeus mitataan välineillä, joiden tarkkuus on ±1 km/h tai sitä parempi, kun ajoneuvon etureuna on saavuttanut linjan PP (kuva 1). 1.3 Lämpötilan mittaukset Ilman sekä testauspinnan lämpötilan mittaukset ovat pakollisia. Lämpötilan mittauslaitteiden tarkkuuden on oltava ±1 °C. 1.3.1 Ilman lämpötila Lämpötila-anturi on sijoitettava esteettömään paikkaan mikrofonin läheisyyteen siten, että se on alttiina ilmavirralle mutta suojattu suoralta auringonpaisteelta. Jälkimmäinen edellytys voidaan toteuttaa millä tahansa varjostavalla suojalla tai vastaavalla laitteella. Anturi on sijoitettava 1,2 ± 0,1 metrin korkeudelle testauspinnan tasosta, jotta voidaan minimoida testauspinnan lämpösäteilyn vaikutus, kun ilmavirrat ovat vähäisiä. 1.3.2 Testauspinnan lämpötila Lämpötila-anturi on sijoitettava paikkaan, jossa lämpötila vastaa pyörien kulku-uralla vallitsevaa lämpötilaa, mutta se ei saa haitata äänen mittaamista. Käytettäessä välinettä, jossa on kosketuslämpötila-anturi, pinnan ja anturin väliin on levitettävä lämpöä johtavaa massaa riittävän lämpökosketuksen varmistamiseksi. Käytettäessä säteilylämpömittaria (pyrometria) korkeus on valittava siten, että mittauskohdan halkaisija on ≥0,1 metriä. 1.4 Tuulimittaus Laitteella on voitava mitata tuulen nopeus tarkkuudella ±1 m/s. Tuulen nopeus on mitattava mikrofonin korkeudelta. Tuulen suunta suhteessa ajosuuntaan on kirjattava. 2. MITTAUSOLOSUHTEET 2.1 Testauspaikka Testauspaikassa on oltava keskiosa, jota ympäröi pääosin tasainen testialue. Mittausalueen on oltava tasainen, ja testauspinnan on oltava kuiva ja puhdas kaikkia mittauksia tehtäessä. Testauspintaa ei saa jäähdyttää keinotekoisesti ennen testausta tai sen aikana. Testausradalla vapaan äänikentän vaihtelu äänilähteen ja mikrofonin välillä ei saa olla suurempi kuin 1 dB(A). Nämä edellytykset katsotaan täytetyiksi, jos alueella ei ole ääntä heijastavia suuria kohteita, kuten aitoja, kiviä, siltoja tai rakennuksia 50 metrin säteellä mittausalueen keskustasta. Testausradan pinnan ja testauspaikan mittojen on oltava tämän säännön liitteen 4 mukaiset. Säteeltään vähintään 10 metrin kokoisella keskialueella ei saa olla vitilunta, pitkää ruohoa, irtomaata, tuhkaa tai muuta vastaavaa. Mikrofonin läheisyydessä ei saa olla äänikenttään vaikuttavia esteitä, eikä kukaan saa seistä mikrofonin ja äänilähteen välissä. Mittausten suorittajan ja mittaukseen osallistuvien tarkkailijoiden on asetuttava siten, että he eivät vaikuta mittauslaitteiden lukemiin. 2.2 Sääolosuhteet Mittauksia ei saa suorittaa huonoissa sääolosuhteissa. On varmistettava, etteivät tuulenpuuskat vääristä mittaustuloksia. Testausta ei saa tehdä, jos tuulen nopeus on mikrofonin korkeudella suurempi kuin 5 m/s. Mittauksia ei myöskään saa tehdä, jos ilman lämpötila on alle 5 °C tai yli 40 °C tai jos testauspinnan lämpötila on alle 5 °C tai yli 50 °C. 2.3 Ympäristömelu 2.3.1 Taustamelun (myös tuulen aiheuttaman melun) tason on oltava vähintään 10 dB(A) pienempi kuin mitattu vierintämelu. Mikrofonissa saa käyttää sopivaa tuulensuojaa, jos suojan vaikutus mikrofonin herkkyyteen ja suuntausominaisuuksiin otetaan huomioon. 2.3.2 Mittauksia ei oteta huomioon, jos niihin ovat vaikuttaneet äänihuiput, jotka eivät näytä olevan yhteydessä renkaiden yleisen äänitason ominaisuuksiin. 2.4 Testiajoneuvoa koskevat vaatimukset 2.4.1 Yleistä Testiajoneuvo on moottoriajoneuvo, jossa on neljä yksittäistä rengasta kahdella akselilla. 2.4.2 Ajoneuvon kuormitus Ajoneuvo on kuormitettava jäljempänä 2.5.2 kohdassa eriteltyjen testirenkaan kuormitusvaatimusten mukaisesti. 2.4.3 Akseliväli Testirenkailla varustettujen kahden akselin akselivälin on oltava pienempi kuin 3,5 m C1-luokan renkaiden osalta ja pienempi kuin 5 m C2- ja C3-luokan renkaiden osalta. 2.4.4 Toimenpiteet, joilla minimoidaan ajoneuvon vaikutus äänitason mittauksiin Jotta varmistettaisiin, että ajoneuvon muotoilu ei vaikuta merkittävästi rengasmeluun, vahvistetaan seuraavat vaatimukset ja suositukset. 2.4.4.1 Vaatimukset: a) Roiskeläppiä tai muita roiskumista estäviä lisälaitteita ei saa asentaa. b) Vanteiden ja renkaiden välittömään läheisyyteen ei saa lisätä tai jättää osia, jotka voivat vaimentaa renkaiden aiheuttamaa melua. c) Pyörien suuntauksen (aurauskulman, pyörän kallistuman ja olkatapin kallistuman taaksepäin) on oltava täysin ajoneuvon valmistajan suositusten mukainen. d) Pyöräkoteloiden tai alustan alle ei saa asentaa ylimääräistä ääntä absorboivaa materiaalia. e) Pyöräntuennan on oltava hyvässä kunnossa siten, ettei maavara pienene tavallisuudesta poikkeavalla tavalla ajoneuvon ollessa kuormitettuna testausvaatimusten mukaisesti. Jos korin tason säätöjärjestelmä on käytettävissä, sen on oltava asennossa, jossa saavutetaan kuormittamattomalle ajoneuvolle ominainen maavara testauksen aikana. 2.4.4.2 Suositukset häiriöäänten estämiseksi: a) Suositellaan, että osat, jotka saattavat vaikuttaa ajoneuvon taustameluun, poistetaan ajoneuvosta tai niitä muutetaan. Poistot tai muutokset on merkittävä testausselosteeseen. b) Testauksen aikana on varmistettava, että jarrut palautuvat asianmukaisesti eivätkä aiheuta jarrumelua. c) On varmistettava, että sähkökäyttöiset tuulettimet eivät ole toiminnassa. d) Ajoneuvon ikkunoiden ja kattoluukun on oltava suljettuina testauksen aikana. 2.5 Renkaat 2.5.1 Yleistä Testiajoneuvoon on asennettava neljä samanlaista rengasta. Jos renkaiden kantavuusluku on suurempi kuin 121 eikä rinnakkainasennuksesta ole merkintää, kaksi tällaista saman tyypin ja sarjan rengasta on asennettava testiajoneuvon taka-akseliin. Etuakseliin on asennettava akselipainoon sopivat renkaat ja niiden urat on tasattava vähimmäissyvyyteen, jotta voidaan minimoida vierintämelun vaikutus ja samalla säilyttää riittävä turvallisuustaso. Talvirenkaat, jotka eräissä sopimusvaltioissa voidaan varustaa kitkaa lisäävillä nastoilla, on testattava ilman kyseistä varustusta. Jos renkaille on erityisiä asennusvaatimuksia, ne on testattava kyseisten vaatimusten mukaisesti (esimerkiksi pyörimissuunta). Renkaiden kulutuspinnan urien syvyyden on oltava täysimääräinen ennen sisäänajoa. Renkaat on testattava renkaiden valmistajan hyväksymillä vanteilla. 2.5.2 Renkaiden kuormitukset Testiajoneuvon kunkin renkaan testikuormituksen Qt on oltava 50–90 prosenttia viitekuormituksesta Qr, mutta kaikkien renkaiden keskimääräisen testikuormituksen Qt,avr on oltava 70 ± 5 prosenttia viitekuormituksesta Qr. Kaikkien renkaiden osalta viitekuormitus Qr vastaa renkaan kantavuuslukuun liittyvää suurinta massaa. Jos kantavuusluvussa on kaksi numeroa, joiden välissä on vinoviiva (/), viitataan ensimmäiseen numeroon. 2.5.3 Rengaspaine Jokaisen testiajoneuvoon asennetun renkaan testipaine Pt, saa olla enintään viitepaineen Pr suuruinen ja sen on sijoituttava seuraavien arvojen välille: C2- ja C3-luokan renkaissa viitepaine Pr vastaa renkaan sivuun merkittyä paineindeksiä. C1-luokan renkaiden osalta tavallisen renkaan viitepaine Pr on 250 kPa, ja vahvistetun renkaan viitepaine on 290 kPa. Vähimmäistestipaineen Pt on oltava 150 kPa. 2.5.4 Testausta edeltävät toimenpiteet Renkaat on sisäänajettava ennen testaamista seoskyhmyjen tai muiden valamisprosessista aiheutuvien renkaan kulutuspintakuvion ominaisuuksien poistamiseksi. Tämä edellyttää tavallisesti noin 100 km:n normaaliajoa tiellä. Testiajoneuvoon asennettujen renkaiden pyörimissuunnan on oltava sama kuin renkaiden sisäänajovaiheessa. Renkaat on lämmitettävä ennen testaamista käyttämällä niitä testausolosuhteissa. 3. TESTAUSMENETELMÄ 3.1 Yleiset olosuhteet Kaikkia mittauksia varten ajoneuvoa on ajettava suoraan mittausalueen poikki (kohdasta AA' kohtaan BB') siten, että ajoneuvon pituussuuntainen keskitaso on mahdollisimman lähellä linjaa CC'. Kun testiajoneuvon etureuna saavuttaa linjan AA′, vaihteen on oltava vapaalla ja moottorin sammutettuna. Jos testiajoneuvo aiheuttaa epätavallista melua (esimerkiksi tuuletin, itsesytytys) mittauksen aikana, testiä ei oteta huomioon. 3.2 Mittausten luonne ja lukumäärä A-painotettuina desibeleinä (dB(A)) ilmaistava enimmäismelutaso mitataan ensimmäisen kymmenyssijan tarkkuudella ajoneuvon kulkiessa vaihde vapaalla linjalta AA′ linjaan BB′ (kuva 1 – ajoneuvon etureuna linjalla AA′, ajoneuvon takareuna linjalla BB'). Kyseinen arvo on mittaustulos. Testiajoneuvon molemmilla puolilla tehdään vähintään neljä mittausta siten, että testinopeus on pienempi kuin 4.1 kohdassa annettu viitenopeus, ja vähintään neljä mittausta siten, että testinopeus on suurempi kuin viitenopeus. Nopeuksien on jakauduttava suurin piirtein tasaisesti koko 3.3 kohdassa eritellyllä nopeusalueella. 3.3 Testinopeudet Testiajoneuvon nopeuden on oltava seuraava: a) 70–90 km/h C1- ja C2-luokan renkaiden osalta, b) 60–80 km/h C3-luokan renkaiden osalta. 4. TULOSTEN TULKINTA Mittausta ei hyväksytä, jos arvot poikkeavat toisistaan epätavallisen paljon (ks. tämän liitteen 2.3.2 kohta). 4.1 Testituloksen määrittäminen Lopullisen tuloksen määrittämisessä käytettävä viitenopeus Vref on seuraava: a) 80 km/h C1- ja C2-luokan renkaiden osalta, b) 70 km/h C3-luokan renkaiden osalta. 4.2 Vierintämelumittausten regressioanalyysi Vierintämelun taso LR desibeleinä dB(A) määritetään regressioanalyysillä seuraavasti: jossa: on desibeleinä dB(A) mitattujen vierintämelutasojen Li keskiarvo: kun n on mittausten lukumäärä (n ≥ 16), on logaritmisten nopeuksien Vi keskiarvo: jossa νi = lg(Vi / Vref) a a on regressiosuoran kulmakerroin desibeleinä dB(A): 4.3 Lämpötilakorjaus C1- ja C2-luokan renkaiden osalta lopullinen tulos normalisoidaan testauspinnan viitelämpötilan θref mukaisesti tekemällä lämpötilakorjaus seuraavasti: LR(θref) = LR(θ) + K(θref – θ) jossa: θ = mitattu testauspinnan lämpötila, θref = 20 °C, C1-luokan renkaiden osalta kerroin K on – 0,03 db(A)/°C, kun θ < θref ja – 0,06 dB(A)/°C, kun θ < θref. C2-luokan renkaiden osalta kerroin K on – 0,02 db(A)/°C. Jos mitattu testauspinnan lämpötila ei muutu enempää kuin 5 °C kaikissa mittauksissa, jotka ovat tarpeen yhden rengassarjan melutason määrittämiseksi, lämpötilakorjaus voidaan tehdä ainoastaan viimeisen raportoidun vierintämelutason osalta siten kuin edellä on esitetty käyttäen mitattujen lämpötilojen aritmeettista keskiarvoa. Muutoin kukin mitattu äänitaso Li on korjattava äänimittauksen aikana vallinneen lämpötilan mukaisesti. Lämpötilakorjausta ei tehdä C3-luokan renkaiden osalta. 4.4 Jotta mittausvälineiden poikkeamat otettaisiin huomioon, edellä 4.3 kohdan mukaisesti määritetyistä tuloksista vähennetään 1 dB(A). 4.5 Lopullinen tulos, eli lämpötilakorjattu vierintämelu LR (θref) desibeleinä dB(A), pyöristetään lähimpään alempaan kokonaisluvun arvoon. Kuva 1 Mikrofonien paikat mittausta suoritettaessa Lisäys 1 TESTAUSSELOSTE Osa 1 – Seloste 1. Tyyppihyväksyntäviranomainen tai tekninen tutkimuslaitos: … 2. Hakijan nimi ja osoite: … 3. Testausselosteen numero: … 4. Valmistaja ja tuotemerkki tai kauppanimi: … 5. Rengasluokka (C1, C2 tai C3): … 6. Käyttöluokka: … 7. Äänitaso liitteessä 3 olevan 4.4 ja 4.5 kohdan mukaisesti: …dB(A) viitenopeudella 70/80 km/h (1): … 8. Huomautukset (jos on): … 9. Päiväys: … 10. Allekirjoitus: … Osa 2 – Testitiedot 1. Testin päivämäärä: … 2. Testiajoneuvo (merkki, malli, vuosi, muutokset jne.): … 2.1 Testiajoneuvon akseliväli: mm … 3. Testausradan sijainti: … 3.1 Radan ISO 10844:1994 -standardin mukaisen sertifioinnin päivämäärä: … 3.2 Myöntäjä: … 3.3 Sertifiointimenetelmä: … 4. Rengastestin tiedot: … 4.1 Renkaan kokomerkintä: … 4.2 Renkaan käyttötiedot: … 4.3 Viiterengaspaine: kPa … 4.4 Testitiedot: … Vasen eturengas Oikea eturengas Vasen takarengas Oikea takarengas Testipaino (kg) Renkaan kantavuusluku (%) Rengaspaine (kylmä) (kPa) 4.5 Testausvanteen leveyskoodi: … 4.6 Lämpötilan mittausanturin tyyppi: … 5. Huomioitavat testitulokset: … Testin nro Testi nopeus km/h Ajosuunta Äänitaso vasen (2) mitattu dB(A) Äänitaso oikea (2) mitattu dB(A) Ilman lämpötila °C Radan lämpötila °C Äänitaso vasen (2) lämpötilakorjattu dB(A) Äänitaso oikea (2) lämpötilakorjattu dB(A) Huomautukset 1 2 3 4 5 6 7 8 5.1 Regressiosuoran kulmakerroin: … 5.2 Äänitaso liitteessä 3 olevan 4.3 kohdan mukaisen lämpötilakorjauksen jälkeen: … … dB(A) (1) Tarpeeton yliviivataan. (2) Suhteessa ajoneuvoon.

LIITE 4 TESTIPAIKKAA KOSKEVAT VAATIMUKSET 1. JOHDANTO Tässä liitteessä esitetään testiradan fyysisiin ominaisuuksiin ja testiradan pinnoittamiseen liittyvät vaatimukset. Näissä standardiin (1) perustuvissa vaatimuksissa kuvataan vaaditut fyysiset ominaisuudet sekä niiden testausmenetelmät. 2. VAADITUT PINNAN OMINAISUUDET Pintaa pidetään standardin mukaisena, jos sen rakenne ja tyhjätila tai äänen absorptiokerroin on mitattu ja täyttää kaikki 2.1–2.4 kohdassa esitetyt vaatimukset ja jos suunnitteluvaatimukset on täytetty (3.2 kohta). 2.1 Tyhjätila tiivistyksen jälkeen Tyhjätila (VC) testiradan pinnoitesekoituksessa ei saa olla suurempi kuin 8 %. Mittausmenetelmä selostetaan 4.1 kohdassa. 2.2 Äänen absorptiokerroin Jos pinta ei täytä vaatimuksia tyhjätilan osalta, se on hyväksyttävä vain, jos äänen absorptiokerroin α ≤ 0,10. Mittausmenetelmä selostetaan 4.2 kohdassa. Edellä 2.1 ja 2.2 kohdassa esitetyt vaatimukset täyttyvät myös, jos vain äänen absorptio on mitattu ja sen on todettu olevan α ≤ 0,10. Huom. Merkityksellisin ominaisuus on äänen absorptio, vaikka tyhjätila tiivistyksen jälkeen on tienrakentajille tutumpi ominaisuus. Äänen absorptio on kuitenkin mitattava vain, jos pinta ei ole tyhjätilaa koskevien vaatimusten mukainen. Tämä on perusteltua siksi, että tyhjätilaan liittyy sekä mittauksen että merkittävyyden kannalta suurehkoja epävarmuuksia, ja joitakin pintoja saatetaan erheellisesti hylätä ainoastaan tyhjätilamittausten perusteella. 2.3 Pintakarkeuden syvyys Tilavuusmittaria käyttäen mitatun (ks. 4.3 kohta) pintakarkeuden syvyyden (TD) on oltava: TD ≥ 0,4 mm 2.4 Pinnan tasalaatuisuus On tehtävä kaikki mahdollinen, jotta pinta saadaan mahdollisimman tasalaatuiseksi testialueen sisäpuolella. Tämä koskee pintakarkeutta ja tyhjätilaa, mutta on myös huomattava, että jos jyräys on tehokkaampaa tietyissä paikoissa kuin muualla, pintakarkeus saattaa olla paikoin erilaista ja tasalaatuisuuden puuttuessa voi myös syntyä kuoppia. 2.5 Testausjakso Sen tarkastamiseksi, että pinta jatkuvasti täyttää tämän standardin mukaiset vaatimukset pintakarkeuden, tyhjätilan tai äänen absorption osalta, pinta on testattava säännöllisesti seuraavin väliajoin: a) Tyhjätilan (VC) ja äänen absorption (α) osalta, kun pinta on uusi. Jos pinta uutena täyttää vaatimukset, muita säännöllisiä testejä ei tarvita. Jos pinta ei uutena täytä vaatimuksia, se voi tehdä sen myöhemmin, koska pinnat saattavat aikaa myöten tukkeutua ja tiivistyä. b) Pintakarkeuden syvyyden (TD) osalta, kun pinta on uusi; kun melutesti alkaa (huom. aikaisintaan neljä viikkoa rakentamisen jälkeen); tämän jälkeen aina 12 kuukauden välein. 3. TESTIPINNAN SUUNNITTELU 3.1 Alue Testirataa suunniteltaessa on vähimmäisvaatimuksena varmistaa, että testirata eli alue, jonka ajoneuvot ylittävät testin aikana, on päällystetty erityisellä testipinnoitteella, ja siinä on asianmukaiset reuna-alueet turvallista ja sujuvaa ajoa varten. Tämä edellyttää, että radan leveys on vähintään 3 m ja pituus ylittää linjat AA ja BB vähintään 10 metrillä molemmissa päissä. Kuvassa 1 esitetään asianmukainen testauspaikka ja osoitetaan vähimmäisalue, joka on koneellisesti päällystettävä erityisellä testipinnoitteella ja tiivistettävä. Liitteessä 3 olevan 3.2 kohdan mukaisesti mittaukset on tehtävä ajoneuvon kummaltakin puolelta. Tämä voidaan toteuttaa joko niin, että mitataan kahdella mikrofonilla (yksi radan kummallakin puolella) ja ajetaan yhteen suuntaan, tai niin, että mitataan ainoastaan yhdellä mikrofonilla, joka on radan jommallakummalla puolella, ja ajetaan ajoneuvoa molempiin suuntiin. Jos käytetään jälkimmäistä menetelmää, radan senpuoleiselle pinnalle, jolla ei ole mikrofonia, ei ole asetettu vaatimuksia. Kuva 1 Testipintaa koskevat vaatimukset. Varjostettua osaa kutsutaan ”testialueeksi” HUOM – Tällä säteellä ei saa olla suuria kappaleita, joista aiheutuu huomattavaa akustista heijastumaa. 3.2 Pinnan suunnittelu ja valmistelu 3.2.1 Pinnan vähimmäisvaatimukset Testipinnan on täytettävä seuraavat neljä vaatimusta: 3.2.1.1 Sen on oltava tiivistä asfalttibetonia. 3.2.1.2 Sepelin koko enintään 8 mm (sallittu toleranssi 6,3–10 mm). 3.2.1.3 Kulutuskerroksen paksuuden on oltava ≥ 30 mm. 3.2.1.4 Sideaineen on oltava tunkeumaltaan normaalia modifioimatonta bitumia. 3.2.2 Suunnitteluohjeita Kiviaineksen rakeisuuskäyrä, jolla saavutetaan toivotut ominaisuudet, esitetään kuvassa 2. Sen tarkoituksena on toimia ohjeena testipinnan rakentajalle. Lisäksi taulukossa 1 on tiettyjä yleisohjeita tarvittavan pintakarkeuden ja kestävyyden aikaansaamiseksi. Rakeisuuskäyrä koostuu seuraavasta kaavasta: P (läpikulkeutuvuusprosentti) = 100 · (d/dmax) 1/2 jossa: d = seulan neliömäisen silmän koko millimetreinä, dmax = 8 mm keskimmäiselle käyrälle, = 10 mm alemmalle toleranssikäyrälle, = 6,3 mm ylemmälle toleranssikäyrälle. Kuva 2 Kiviaineksen rakeisuuskäyrä asfalttiseoksessa toleransseineen Edellisen lisäksi annetaan seuraavat suositukset: a) Hiekkaosassa (0,063 mm < seulan reikien mitta < 2 mm) saa olla enintään 55 % luonnonhiekkaa, ja siinä on oltava vähintään 45 % rouhittua hiekkaa. b) Pohjan ja alusrakenteen avulla on saatava aikaan parhaiden tienrakennusperiaatteiden mukainen hyvä stabiilius ja tasaisuus. c) Kiviainekset on murskattava (100 % murskattuja osia) ja niiden on oltava sellaista raaka-ainetta, joka kestää hyvin murskausta. d) Sekoituksessa käytettävät kiviainekset on pestävä. e) Pinnalle ei saa lisätä lisäkiviaineksia. f) Sideaineen PEN-arvona ilmaistun kovuuden on oltava 40–60, 60–80 tai jopa 80–100 kyseessä olevan maan ilmastollisista olosuhteista riippuen. Sääntönä on, että on käytettävä niin kovaa sideainetta kuin mahdollista edellyttäen, että tämä on tavanmukainen käytäntö. g) Seoksen lämpötila ennen jyräystä on valittava niin, että jyräyksen tuloksena saadaan vaadittu tyhjätila. Edellä 2.1–2.4 kohdassa esitettyjen vaatimusten täyttymiseen ja vaaditun tiiviyden saavuttamiseen vaikuttavat seoksen asianmukaisen lämpötilan lisäksi myös jyräyskertojen määrä ja jyräysajoneuvon valinta. Taulukko 1 Suunnitteluohjeita Tavoitearvot Toleranssit suhteessa seoksen kokonaismassaan suhteessa kiviaineksen massaan Kiviainesten massat seulassa neliömäiset aukot (SM) > 2 mm 47,6 % 50,5 % ± 5% Hiekan massa 0,063 < SM < 2 mm 38,0 % 40,2 % ± 5% Täyteaineen massa SM < 0,063 mm 8,8 % 9,3 % ± 5% Sideaineen (bitumin) massa 5,8 % ei sovelleta ± 0,5 % Kiviainesten maksimikoko 8 mm 6,3–10 mm Sideaineen kovuus (ks. (katso 3.2.2 kohta (f)) Kiillottuvuus > 50 Tiivistysaste suhteessa Marshall-tiivistykseen 98 % 4. TESTAUSMENETELMÄ 4.1 Tyhjätilan mittaus Tämän mittauksen suorittamiseksi radasta on otettava porausnäytteitä vähintään neljästä eri kohdasta tasaisin välein testialueelta linjojen AA ja BB väliltä (ks. kuva 1). Tasalaatuisuuden varmistamiseksi ja epätasaisuuden välttämiseksi porausnäytteitä ei saisi ottaa itse ajourista, vaan niiden läheisyydestä. Kaksi porausnäytettä (vähintään) olisi otettava ajourien läheisyydestä ja (vähintään) yksi porausnäyte olisi otettava suunnilleen ajourien ja kunkin mikrofonin sijaintipaikan puolivälistä. Jos on syytä epäillä, että tasalaatuisuusvaatimusta ei täytetä (ks. 2.4 kohta), porausnäytteet on otettava useammasta paikasta testialueella. Sitten on laskettava porausnäytteiden keskiarvo ja verrattava saatua arvoa 2.1 kohdan vaatimukseen. Lisäksi yhdenkään porausnäytteen tyhjätila ei saa olla suurempi kuin 10 %. Tienpinnan rakentajan on paneuduttava ongelmaan, joka saattaa ilmetä, kun testialuetta lämmitetään putkilla tai sähköjohdoilla ja porausnäytteet otetaan tältä alueelta. Asennukset on suunniteltava huolella myöhempiä lisäporausnäytteitä ajatellen. On suositeltavaa jättää joitakin noin 200 mm × 300 mm suuruisia alueita ilman johtoja tai putkia tai sijoittaa jälkimmäiset tarpeeksi syvälle, etteivät ne vahingoitu pintakerroksesta otettavien porausnäytteiden yhteydessä. 4.2 Äänen absorptiokerroin Äänen absorptiokerroin (tavanomainen ilmaantuvuus) on mitattava impedanssiputkimenetelmällä käyttäen menettelyä, joka esitetään standardissa ISO 10534-1:1996 tai ISO 10534-2:1998. Testinäytteisiin on sovellettava samoja vaatimuksia kuin tyhjätilan mittauksessa (ks. 4.1 kohta). Äänen absorptio on mitattava 400–800 Hz:n ja 800–1 600 Hz:n alueilla (vähintään terssin keskitaajuuksilla) ja suurimmat arvot on kirjattava molemmilta taajuusalueilta. Sitten jokaisen testinäytteen arvoista lasketaan keskiarvo lopputuloksen saamiseksi. 4.3 Makrokarkeuden mittaus Tämän standardin mukaisesti makrokarkeuden mittaus on tehtävä vähintään kymmenestä paikasta tasaisin välein ajourilta koko testiradan alueelta ja keskiarvo on mitattava ja verrattava sitä tarkoitettuun makrokarkeuden vähimmäissyvyyteen. Menetelmää kuvaillaan standardissa ISO 10844:1994. 5. AJALLINEN STABILITEETTI JA KUNNOSSAPITO 5.1 Ajan vaikutus Kuten monilla muillakin pinnoilla, voidaan testipinnalta mitattavan vierintämelun odottaa lisääntyvän jonkin verran rakentamista seuraavien 6–12 kuukauden ajan. Pinta saavuttaa vaaditut ominaisuudet aikaisintaan neljä viikkoa rakentamisen jälkeen. Ajan vaikutus kuorma-autojen aiheuttamaan meluun on yleensä pienempi kuin henkilöautojen aiheuttamaan meluun. Ajallinen stabiliteetti määräytyy ennen kaikkea pinnalla liikkuvien ajoneuvojen aiheuttaman hioutumisen ja tiivistymisen kautta. Pinta on tarkastettava säännöllisesti 2.5 kohdassa tarkoitetulla tavalla. 5.2 Pinnan kunnossapito Irtokivet ja pöly, jotka saattavat huomattavasti vähentää tehokasta pintakarkeutta, on poistettava pinnalta. Talvi-ilmaston maissa käytetään joskus suolaa jään sulattamiseen. Suola voi muuttaa pintaa tilapäisesti tai jopa pysyvästi lisäten samalla melua. Suolaamista ei siis suositella. 5.3 Testialueen uudelleenpäällystäminen Jos testirataa on korjattava, on yleensä tarpeen päällystää uudestaan ainoastaan ajokaista (3 m leveä kuvassa 1), jolla ajoneuvot liikkuvat, jos testialue kaistan ulkopuolella täytti tyhjätilan tai äänen absorption vaatimukset sitä mitattaessa. 6. PINTAAN JA SEN TESTAUKSEEN LIITTYVÄT ASIAKIRJAT 6.1 Testipintaan liittyvät asiakirjat Seuraavat tiedot on ilmoitettava testipintaa kuvaavassa asiakirjassa: 6.1.1 testiradan sijainti; 6.1.2 sideaineen tyyppi ja kovuus, kiviaineksen tyyppi, betonin teoreettinen suurin tiheys (DR), kulutuskerroksen paksuus ja testiradasta otetuista porausnäytteistä määritelty rakeisuuskäyrä; 6.1.3 tiivistysmenetelmä (esim. jyrän tyyppi ja massa, ajokertojen määrä); 6.1.4 sekoituksen lämpötila, ympäröivän ilman lämpötila ja tuulen nopeus pinnan rakentamisen aikana; 6.1.5 pinnan rakennuspäivämäärä ja urakoitsijan nimi; 6.1.6 kaikkien testien tai vähintään viimeisimmän testin tulokset, joissa on ilmoitettava 6.1.6.1 tyhjätila tiivistyksen jälkeen kustakin porausnäytteestä; 6.1.6.2 ne testialueen kohdat, joista porausnäytteet tyhjätilan mittausta varten on otettu; 6.1.6.3 jokaisen porausnäytteen äänen absorptiokerroin (jos se on mitattu); tulokset erikseen jokaisesta porausnäytteestä ja jokaiselta taajuusalueelta, sekä yleinen keskiarvo; 6.1.6.4 ne testialueen kohdat, joista porausnäytteet äänen absorption mittausta varten on otettu; 6.1.6.5 pintakarkeuden syvyys sekä testien määrä ja standardipoikkeama; 6.1.6.6 edellä olevan 6.1.6.1 ja 6.1.6.2 kohdan mukaiset testit suorittanut laitos ja käytetyt laitetyypit; 6.1.6.7 testipäivämäärät ja päivä, jona porausnäytteet testiradasta on otettu. 6.2 Ajoneuvolle testipinnalla suoritettuja melutestejä koskevat asiakirjat Asiakirjassa, jossa kuvataan ajoneuvolle testipinnalla suoritettu melutesti (suoritetut melutestit), on mainittava, täyttyivätkö kaikki standardin vaatimukset vai eivät. Tässä on viitattava 6.1 kohdassa tarkoitettuun asiakirjaan, jossa kuvataan asian vahvistavat tulokset. (1) ISO 10844:1994.

LIITE 5 MÄRKÄPIDON TESTAUSMENETELMÄ 1. YLEISET TESTIOLOSUHTEET 1.1 Radan ominaisuudet Radalla on oltava tiivis asfalttipäällyste, eikä sen kaltevuus mihinkään suuntaan saa olla suurempi kuin 2 %. Radan on oltava yhtenäinen iän, koostumuksen ja kulumisen osalta, eikä siinä saa olla irtoainesta tai epäpuhtauksia. Sepelin suurin sallittu koko on 8 mm (toleranssit sallitaan 8 ja 13 mm:n välillä), ja standardin ASTM-standardin E 965-96 (2006) mukaisesti mitattu hiekan syvyys saa olla 0,7 ± 0,3 mm. Märän radan pintakitka-arvo määritellään jommallakummalla seuraavista menetelmistä: 1.1.1 Vakiomuotoisen vertailurenkaan (SRTT) menetelmä SRTT-renkaalla ja 2.1 kohdassa kuvaillulla menetelmällä mitattuna keskimääräisen kitkakertoimen huippuarvon (pbfc) on oltava 0,6–0,8. Mitatut arvot korjataan lämpötilan vaikutusten osalta seuraavasti: pbfc = pbfc (mitattu arvo) + 0,0035 (t – 20) jossa ”t” on märän radan pinnan lämpötila celsiusasteissa. Testi suoritetaan märkäpitotestissä käytettävillä ajokaistoilla ja ajomatkalla. 1.1.2 BPN (British pendulum number) -menetelmä Märän radan keskimääräisen BPN-luvun, joka mitataan ASTM-standardissa E 303-93 (2008) määritellyn menettelyn mukaisesti ja käyttäen ASTM-standardissa E 501-08 täsmennettyä liukukappaletta, on oltava lämpötilakorjauksen jälkeen 40–60. Seuraavaa kaavaa voidaan käyttää, ellei heilurin valmistaja ole antanut lämpötilakorjausta koskevia suosituksia: BPN = BPN (mitattu arvo) + 0,34 · t – 0,0018 · t2 – 6,1 jossa ”t” on märän radan pinnan lämpötila celsiusasteissa. Märkäpitotesteissä käytettävien ajokaistojen BPN-luku on mitattava 10 metrin välein koko kaistan pituudella. BPN mitataan 5 kertaa kussakin kohdassa, ja keskimääräisten BPN-lukujen vaihtelukerroin saa ylittyä enintään 10 prosentilla. 1.1.3 Tyyppihyväksyntäviranomaisen on varmistettava testausselosteissa esitettävien tietojen perusteella, että radan ominaisuudet täyttävät vaatimukset. 1.2 Kasteluolosuhteet Pinta voidaan kastella radan viereltä tai testiajoneuvoon tai perävaunuun kiinnitetyllä kastelujärjestelmällä. Jos pinta kastellaan radan viereltä, sitä on kasteltava vähintään puolen tunnin ajan ennen testiä, jotta pinnan lämpötila ja veden lämpötila tasaantuisivat. Radan viereltä tehtävää kastelua suositellaan jatkettavaksi keskeytyksettä testin aikana. Veden syvyyden on oltava 0,5–1,5 mm. 1.3 Tuuliolosuhteet eivät saa haitata pinnan kastelua (tuulensuojat sallitaan). Märän pinnan lämpötilan on oltava 5 °C–35 °C, ja sen vaihtelu testin aikana saa olla enintään 10 °C. 2. TESTAUSMENETTELY Suhteellinen märkäpito määritellään käyttämällä joko a) perävaunua tai renkaiden arviointiin tarkoitettua erityisajoneuvoa tai b) vakiotuotannon mukaista henkilöajoneuvoa (M1-luokka sellaisena kuin se määritellään ajoneuvojen rakennetta koskevassa konsolidoidussa päätöslauselmassa (R.E.3) (asiakirja ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2). 2.1 Testaus perävaunulla tai renkaiden arviointiin tarkoitetulla erityisajoneuvolla 2.1.1 Perävaunun ja vetävän ajoneuvon yhdistelmän tai renkaiden arviointiajoneuvon on täytettävä seuraavat vaatimukset: 2.1.1.1 Sen on voitava ylittää suurin testausnopeus 67 km/h ja säilyttää vaadittu testausnopeus 65 ± 2 km/h, kun jarrutus on voimakkain. 2.1.1.2 Siinä on oltava testauspaikalla varustettu akseli, jossa on hydraulinen jarru- ja toimijärjestelmä, jota voidaan tarvittaessa ohjata vetävästä ajoneuvosta. Jarrutusjärjestelmän on kyettävä tuottamaan riittävän voimakas jarrumomentti kitkakertoimen huippuarvon saavuttamiseksi kullakin testattavalla rengaskoolla ja rengaskuormituksella. 2.1.1.3 Sen on pidettävä testattavana olevan pyörän ja renkaan yhdistelmän aurauskulma ja kallistuma koko testin ajan sellaisina, että ne poikkeavat enintään ± 0,5 astetta kuormitetulla testirenkaalla saavutetuista staattisista arvoista. 2.1.1.4 Perävaunun tapauksessa vetävän ajoneuvon ja perävaunun välisen mekaanisen kytkentälaitteen on oltava sellainen, että kun vetävä ajoneuvo ja perävaunu on kytketty toisiinsa, perävaunun vetotanko tai vetotangon osa, jossa jarrutusvoiman mittausanturi sijaitsee, on vaakasuorassa tai laskee takaa eteenpäin enintään 5 asteen kulmassa. Kytkimen liitoskohdan keskiviivan ja perävaunun akselin poikittaisen keskiviivan välillä on oltava pituussuunnassa vähintään 10 kertaa kytkimen korkeutta vastaava etäisyys. 2.1.1.5 Ajoneuvoissa, joihin sisältyy radan kastelujärjestelmä, vedenjakelusuuttimien on oltava sellaiset, että ne levittävät yhtenäisen vesikerroksen, joka ulottuu vähintään 25 mm renkaan kosketuspinnan leveyden ulkopuolelle. Suuttimet on suunnattava alaspäin 20–30 asteen kulmassa, ja niiden on kohdistuttava radan pintaan 250–450 mm renkaan kosketuspinnan keskikohdan edessä. Suuttimien on oltava 25 mm:n korkeudella tai vähimmäiskorkeudella, jolla vältetään kaikki esteet radan pinnalla, mutta ne saavat olla enintään 100 mm:n korkeudella. Vesi on syötettävä voimakkuudella, jolla varmistetaan 0,5–1,5 mm:n vedensyvyys, ja se saa vaihdella testin aikana enintään ±10 prosentilla. Testissä, jossa nopeus on 65 km/h, veden syöttövoimakkuus on tavallisesti 18 ls–1 jokaista kasteltavan radan pinnan leveysmetriä kohti. Järjestelmän on levitettävä vettä siten, että rengas ja sen edellä oleva radan pinta ovat märät ennen kuin jarrutus alkaa ja koko testin ajan. 2.1.2 Testausmenettely 2.1.2.1 Testirenkaasta on poistettava kaikki valusta johtuvat kohoumat, jotka saattavat vaikuttaa testiin. 2.1.2.2 Testirengas asennetaan testausvanteeseen, jonka renkaan valmistaja on ilmoittanut hyväksyntää koskevassa hakemuksessa, ja täytetään ilmalla paineeseen 180 kPa, kun kyseessä on SRTT tai vakiorengas, tai paineeseen 220 kPa, kun kyseessä on vahvistettu rengas. 2.1.2.3 Rengasta pidetään vähintään kaksi tuntia testausradan lähellä siten, että sen lämpötila vakiintuu testausalueen lämpötilan mukaiseksi. Renkaita ei saa altistaa suoralle auringonpaisteelle lämpötilan vakiinnuttamisen aikana. 2.1.2.4 Rengasta kuormitetaan seuraavasti: a) 445–508 kg, kun kyseessä on SRTT; ja b) muussa tapauksessa 70–80 prosentilla renkaan kantavuuslukua vastaavasta kuormituksesta. 2.1.2.5 Vähän ennen testiä tehdään vähintään 10 jarrutuskoetta sillä radan osuudella, jota käytetään testausohjelmassa, mutta renkaalla, jota ei käytetä ohjelmassa. 2.1.2.6 Juuri ennen testiä rengaspaine tarkistetaan ja säädetään tarvittaessa 2.1.2.2 kohdan mukaiseksi. 2.1.2.7 Testausnopeus on 63–67 km/h, ja nopeus säilytetään näissä rajoissa koko testausajon ajan. 2.1.2.8 Testin ajosuunta on sama kaikissa testisarjoissa ja se on testirenkaalle sama kuin SRTT:lle, jonka suorituskykyyn testirengasta verrataan. 2.1.2.9 Testirengaskokoonpanoa jarrutetaan siten, että jarrutuksen huippuarvo saavutetaan 0,2–0,5 sekunnin kuluessa jarrujen aktivoinnista. 2.1.2.10 Uudelle renkaalle tehdään kaksi koeajoa renkaan esikäsittelemiseksi. Näiden koeajojen yhteydessä voidaan tarkistaa tallennuslaitteiden toiminta, mutta tuloksia ei oteta huomioon suorituskyvyn arvioinnissa. 2.1.2.11 Kun renkaan suorituskykyä arvioidaan suhteessa SRTT:n suorituskykyyn, jarrutustesti toteutetaan samassa testiradan pisteessä ja samalla kaistalla. 2.1.2.12 Testausjärjestys on seuraava: R1 – T – R2 jossa: R1 on SRTT:n alkuperäinen testi, R2 on SRTT:n uusintatesti ja T on arvioitavan ehdokasrenkaan testi. Enintään kolme ehdokasrengasta voidaan testata ennen SRTT:n testin uusimista, esimerkiksi seuraavasti: R1 – T1 – T2 – T3 – R2 2.1.2.13 Keskimääräinen kitkakertoimen huippuarvo (PBFC) lasketaan vähintään kuudesta pätevästä tuloksesta. Jotta tulos olisi pätevä, vaihtelukerroin – joka on määritelmän mukaan standardipoikkeama jaettuna keskimääräisellä tuloksella ilmaistuna prosenttiosuutena – saa olla enintään 5 prosenttia. Jos tähän ei päästä SRTT:n uusintatestauksessa, ehdokasrenkaiden arviointi hylätään ja testi uusitaan kokonaisuudessaan. 2.1.2.14 Keskimääräisen PBFC:n käyttö kussakin testausajojen sarjassa: Jos testausjärjestys on R1 – T – R2, SRTT:n PBFC, johon ehdokasrenkaan suorituskykyä verrataan, on (R1 + R2)/2 jossa: R1 on SRTT:n ensimmäisen testausajojen sarjan keskimääräinen PBFC ja R2 SRTT:n toisen testausajojen sarjan keskimääräinen PBFC. Jos testausjärjestys on R1 – T1 – T2 – R2, SRTT:n PBFC on 2/3 R1 + 1/3 R2 vertailussa ehdokasrenkaaseen T1 ja 1/3 R1 + 2/3 R2 vertailussa ehdokasrenkaaseen T2. Jos testausjärjestys on R1 – T1 – T2 – T3 – R2, SRTT:n PBFC on 3/4 R1 + 1/4 R2 vertailussa ehdokasrenkaaseen T1 (R1 + R2)/2 vertailussa ehdokasrenkaaseen T2 ja 1/4 R1 + 3/4 R2 vertailussa ehdokasrenkaaseen T3. 2.1.2.15 Märkäpitoindeksi (G) lasketaan seuraavasti: 2.2 Testaus vakioajoneuvolla 2.2.1 Ajoneuvon on oltava M1-luokan vakioajoneuvo, joka voi saavuttaa vähintään 90 km/h nopeuden ja joka on varustettu lukkiutumattomalla jarrujärjestelmällä (ABS). 2.2.1.1 Ainoat ajoneuvossa sallitut muutokset ovat seuraavat: a) tavallista laajemman pyörä- ja rengaskokojen valikoiman mahdollistaminen, b) ajojarrun ohjauksen mekaanisen (mukaan lukien hydraulisen, sähkötoimisen tai pneumaattisen) käytön mahdollistaminen. Järjestelmää voidaan käyttää automaattisesti radalla tai sen läheisyydessä olevien laitteiden lähettämillä signaaleilla. 2.2.2 Testausmenettely 2.2.2.1 Testirenkaista on poistettava kaikki valusta johtuvat kohoumat, jotka saattavat vaikuttaa testiin. 2.2.2.2 Testirengas asennetaan testausvanteeseen, jonka renkaan valmistaja on ilmoittanut hyväksyntää koskevassa hakemuksessa, ja täytetään ilmalla paineeseen 220 kPa. 2.2.2.3 Rengasta pidetään vähintään kaksi tuntia testausradan lähellä siten, että sen lämpötila vakiintuu testausalueen lämpötilan mukaiseksi. Renkaita ei saa altistaa suoralle auringonpaisteelle lämpötilan vakiinnuttamisen aikana. 2.2.2.4 Renkaan staattisen kuormituksen on oltava a) 381–572 kg, kun kyseessä on SRTT; ja b) muussa tapauksessa 60–90 prosenttia renkaan kantavuuslukua vastaavasta kuormituksesta. Saman akselin renkaisiin kohdistuva kuormitus saa vaihdella niin, että kevyemmin kuormattuun renkaaseen kohdistuva kuormitus on vähintään 90 prosenttia kuormituksesta, joka kohdistuu raskaammin kuormitettuun renkaaseen. 2.2.2.5 Vähän ennen testiä radalla tehdään vähintään 10 jarrutuskoetta nopeudesta 90 km/h nopeuteen 20 km/h sillä radan osuudella, jota käytetään testausohjelmassa, mutta renkailla, jota ei käytetä ohjelmassa. 2.2.2.6 Juuri ennen testiä rengaspaine tarkistetaan ja säädetään tarvittaessa 2.2.2.2 kohdan mukaiseksi. 2.2.2.7 Alkunopeudessa 87–83 km/h ajojarruihin kohdistetaan tasainen voima, joka riittää aktivoimaan ABS-järjestelmän kaikissa ajoneuvon pyörissä ja jolla saavutetaan vakaa hidastuvuus ennen kuin ajoneuvon nopeus on laskenut arvoon 80 km/h. Tätä voimaa ylläpidetään ajoneuvon pysähtymiseen asti. Jarrutustestin aikana käsivaihteiston kytkimen on oltava irti kytkettynä tai automaattisen vaihteiston valitsimen vapaa-asennossa. 2.2.2.8 Testin ajosuunnan on oltava sama kaikissa testisarjoissa ja testirenkaalle sama kuin SRTT:lle, jonka suorituskykyyn testirengasta verrataan. 2.2.2.9 Uusille renkaille tehdään kaksi koeajoa renkaiden esikäsittelemiseksi. Näiden koeajojen yhteydessä voidaan tarkistaa tallennuslaitteiden toiminta, mutta tuloksia ei oteta huomioon suorituskyvyn arvioinnissa. 2.2.2.10 Kun renkaan suorituskykyä arvioidaan suhteessa SRTT:n suorituskykyyn, jarrutustesti on tehtävä samassa testiradan pisteessä ja samalla kaistalla. 2.2.2.11 Testausjärjestys on seuraava: R1 – T – R2 jossa: R1 on SRTT:n alkuperäinen testi, R2 on SRTT:n uusintatesti ja T on arvioitavan ehdokasrenkaan testi. Enintään kolme ehdokasrengasta voidaan testata ennen SRTT:n testin uusimista, esimerkiksi seuraavasti: R1 – T1 – T2 – T3 – R2. 2.2.2.12 Keskimääräinen täysin kehittynyt hidastuvuus (MFDD) nopeuksien 80 km/h ja 20 km/h välillä on laskettava vähintään kolmesta pätevästä tuloksesta SRTT:n osalta ja kuudesta pätevästä tuloksesta ehdokasrenkaiden osalta. Keskimääräinen täysin kehittynyt hidastuvuus (MFDD) lasketaan seuraavasti: MFDD = 231,48/S jossa: S on mitattu hidastumismatka nopeudesta 80 km/h nopeuteen 20 km/h. Jotta tulos olisi pätevä, vaihtelukerroin (joka on standardipoikkeama jaettuna keskimääräisellä tuloksella ilmaistuna prosenttiosuutena) saa olla enintään 3 prosenttia. Jos tähän ei päästä SRTT:n uusintatestauksessa, ehdokasrenkaiden arviointi hylätään ja testi uusitaan kokonaisuudessaan. Laskettujen MFDD-arvojen keskiarvo määritellään kunkin testausajojen sarjan osalta. 2.2.2.13 Keskimääräisen MFDD-arvon käyttö kussakin testausajojen sarjassa: Jos testausjärjestys on R1 – T – R2, SRTT:n MFDD, johon ehdokasrenkaan suorituskykyä verrataan, on (R1 + R2)/2 jossa: R1 on SRTT:n ensimmäisen testausajojen sarjan keskimääräinen MFDD ja R2 SRTT:n toisen testausajojen sarjan keskimääräinen MFDD. Jos testausjärjestys on R1 – T1 – T2 – R2, SRTT:n MFDD on 2/3 R1 + 1/3 R2 vertailussa ehdokasrenkaaseen T1 ja 1/3 R1 + 2/3 R2 vertailussa ehdokasrenkaaseen T2. Jos testausjärjestys on R1 – T1 – T2 – T3 – R2, SRTT:n MFDD on 3/4 R1 + 1/4 R2 vertailussa ehdokasrenkaaseen T1, (R1 + R2)/2 vertailussa ehdokasrenkaaseen T2 ja 1/4 R1 + 3/4 R2 vertailussa ehdokasrenkaaseen T3. 2.2.2.14 Märkäpitoindeksi (G) lasketaan seuraavasti: 2.2.2.15 Jos ehdokasrenkaita ei voida asentaa samaan ajoneuvoon kuin SRTT, esimerkiksi rengaskoon takia tai siksi, ettei vaadittua kuormitusta voida saavuttaa, vertailussa on käytettävä välirenkaita eli ”tarkistusrenkaita” ja kahta eri ajoneuvoa. Yhteen ajoneuvoon on voitava asentaa SRTT ja tarkistusrengas ja toiseen ajoneuvoon on voitava asentaa tarkistusrengas ja ehdokasrengas. 2.2.2.15.1 Tarkistusrenkaan märkäpitoindeksi suhteessa SRTT:hen (G1) ja ehdokasrenkaan märkäpitoindeksi suhteessa tarkistusrenkaaseen (G2) määritellään 2.2.2.1–2.2.2.15 kohdassa kuvaillulla menetelmällä. Ehdokasrenkaan märkäpitoindeksi suhteessa SRTT:hen on näin saadun kahden märkäpitoindeksin tulos, eli G1 × G2. 2.2.2.15.2 Kaikissa testeissä on käytettävä samaa rataa ja rataosuutta, ja ympäristöolojen on oltava samanlaiset; esimerkiksi märän radan pinnan lämpötila saa vaihdella enintään ±5 °C. Kaikki testit on tehtävä samana päivänä. 2.2.2.15.3 Samaa tarkistusrenkaiden sarjaa käytetään vertailussa SRTT:hen ja ehdokasrenkaaseen, ja renkaat on asennettava samoihin rengaspaikkoihin. 2.2.2.15.4 Testauksessa käytetyt tarkistusrenkaat on varastoitava samoissa olosuhteissa, joita SRTT:lle vaaditaan. 2.2.2.15.5 SRTT ja tarkistusrenkaat on hylättävä, jos niissä havaitaan epätasaista kulumista tai vaurioita tai kun niiden suorituskyky vaikuttaa heikentyneen. Lisäys 1 TESTAUSSELOSTE (MÄRKÄPITO) Osa 1 – Seloste 1. Tyyppihyväksyntäviranomainen tai tekninen tutkimuslaitos: … 2. Hakijan nimi ja osoite: … 3. Testausselosteen numero: … 4. Valmistaja ja tuotemerkki tai kauppanimi: … 5. Rengasluokka (C1, C2 tai C3): … 6. Käyttöluokka: … 7. Märkäpitokerroin suhteessa SRTT:hen 2.1.2.15 tai 2.2.2.15 kohdan mukaisesti: … 8. Huomautukset (jos on): … 9. Päiväys: 10. Allekirjoitus: Osa 2 – Testitiedot 1. Testin päivämäärä: … 2. Testiajoneuvo (merkki, malli, vuosi, muutokset jne. tai perävaunun tunnistetiedot): … 3. Testausradan sijainti: … 3.1 Testausradan ominaisuudet: … 3.2 Myöntäjä: 3.3 Sertifiointimenetelmä: … 4. Testirenkaan tiedot: … 4.1 Renkaan kokomerkintä ja käyttökuvaus: … 4.2 Renkaan tuotemerkki ja kauppanimi: … 4.3 Viiterengaspaine: kPa … 4.4 Testitiedot: Rengas SRTT Ehdokasrengas Tarkistusrengas Testirenkaan kuormitus (kg) Vedensyvyys (mm) (0,5–1,5 mm) Märän radan keskilämpötila (°C) (5–35 °C) 4.5 Testausvanteen leveyskoodi: … 4.6 Lämpötilan mittausanturin tyyppi: … 4.7 SRTT:n tunnistetiedot: … 5. Pätevät testitulokset: … Testin nro Testausnopeus (km/h) Ajosuunta SRTT Ehdokas rengas Tarkistus rengas Kitkakertoimen huippuarvo (PBFC) Keskimääräinen täysin kehittynyt hidastuvuus (MFDD) Märkäpitoindeksi (G) Huomautukset 1 2 3 4 5 6 7 8

LIITE 6 VIERINTÄVASTUKSEN TESTAUSMENETELMÄ 1. TESTAUSMENETELMÄT Testauksessa voidaan käyttää jäljempänä kuvailtuja vaihtoehtoisia testausmenetelmiä. Käytettävä menetelmä on testaajan valittavissa. Kussakin menetelmässä testimittaukset on muunnettava renkaan ja testirummun rajapinnassa vaikuttavaksi voimaksi. Mitattavat parametrit ovat seuraavat: a) voimamenetelmässä: mitattu tai muunnettu reaktiovoima pyörän akselilla (1); b) momenttimenetelmässä: momentti testirummulta mitattuna (2); c) hidastuvuusmenetelmässä: testirumpu-rengasasennelman hidastuvuuden mittaus (2); d) tehomenetelmässä: testirummulle tulevan tehon mittaus (2). 2. TESTAUSVÄLINEET 2.1 Testirumpu 2.1.1 Läpimitta Testidynamometrissä on oltava sylinterimäinen vauhtipyörä (rumpu), jonka läpimitta on vähintään 1,7 m. Fr- ja Cr-arvot on ilmoitettava suhteessa rummun läpimittaan 2,0 m. Jos rummun läpimitta on muu kuin 2,0 m, on tehtävä mukautus 6.3 kohdassa kuvaillun menetelmän mukaisesti. 2.1.2 Pinta Rummun pinnan on oltava sileää terästä. Skim test -kokeen tarkkuuden parantamiseksi voidaan vaihtoehtoisesti käyttää kuvioitua pintaa, joka on pidettävä puhtaana. Fr- ja Cr-arvot on ilmoitettava suhteessa sileään rummun pintaan. Kuvioidun pinnan osalta on noudatettava lisäyksessä 1 olevassa 7 kohdassa esitettyjä vaatimuksia. 2.1.3 Leveys Rummun testipinnan leveyden on oltava renkaan kosketuspinnan leveyttä suurempi. 2.2 Mittavanne Rengas on asennettava seuraavassa määritellylle terästä tai kevytmetalliseosta olevalle mittavanteelle: a) C1- ja C2-luokan renkaiden osalta vanteen leveyden on oltava standardissa ISO 4000-1:2010 määritelty; b) C3-luokan renkaiden osalta vanteen leveyden on oltava standardissa ISO 4209 1:2001 määritelty. Muita vanneleveyksiä ei saa käyttää. Katso lisäys 2. 2.3 Kuormituksen, suuntauksen, säätöjen ja instrumenttien tarkkuus Näiden parametrien mittauksen on oltava riittävän tarkka ja täsmällinen vaadittavien testitietojen saamiseksi. Vastaavat arvot esitetään lisäyksessä 1. 2.4 Ympäristön lämpötila 2.4.1 Vertailuolosuhteet Ympäristön vertailulämpötilan on oltava 25 °C mitattuna vähintään 0,15 m:n ja enintään 1 m:n etäisyydeltä renkaan sivupinnasta. 2.4.2 Vaihtoehtoiset olosuhteet Jos ympäristön lämpötila poikkeaa vertailulämpötilasta, vierintävastusmittausta on korjattava vastaavasti tämän liitteen 6.2 kohdan mukaisesti. 2.4.3 Rummun pinnan lämpötila Testirummun pinnan lämpötilan on oltava testin alkaessa sama kuin ympäristön lämpötila. 3. TESTAUSOLOSUHTEET 3.1 Yleistä Vierintävastuksen mittausta varten rengas täytetään rajoitetusti ja rengaspaineen annetaan muodostua renkaan lämmetessä. 3.2 Testinopeudet Arvo on mitattava asianomaisella testirummun nopeudella, joka on esitetty taulukossa 1. Taulukko 1 Testinopeudet (km/h) Rengasluokka C1 C2 ja C3 C3 Kantavuusluku Kaikki LI ≤ 121 LI ≤ 121 Nopeustunnus Kaikki Kaikki J 100 km/h ja pienempi tai renkaat, joita ei ole merkitty nopeustunnuksella K 110 km/h ja suurempi Nopeus 80 80 60 80 3.3 Testikuorma Vakiokuorma lasketaan taulukon 2 arvoista, ja se on pidettävä lisäyksessä 1 määriteltyjen toleranssien sisällä. 3.4 Testirengaspaine Rengaspaineen on oltava taulukon 2 mukainen, ja sitä on rajoitettava tämän liitteen lisäyksessä 1 olevan 4 kohdan vaatimusten mukaisesti. Taulukko 2 Testikuormat ja -rengaspaineet Rengasluokka C1 (3) C2, C3 Tavallinen Vahvistettu Kuorma, % enimmäiskuormituksesta 80 80 85 (4) (% yksittäiskuormasta) Rengas-paine kPa 210 250 Vastaa enimmäiskuormitusta yksittäiskäytössä (5) Huom. Rengaspaine on rajoitettava tämän liitteen lisäyksessä 1 olevan 4 kohdan vaatimusten mukaisesti. 3.5 Kesto ja nopeus Kun hidastusmenetelmä on valittu, on noudatettava seuraavia vaatimuksia: a) kun kestoaika on Δt, aikainkrementin pituus saa olla enintään 0,5 s; b) testirummun nopeuden vaihtelu saa olla enintään 1 km/h yhden aikainkrementin aikana. 4. TESTAUSMENETTELY 4.1 Yleistä Seuraavassa kuvailtuja vaiheita on noudatettava annetussa järjestyksessä. 4.2 Lämpötilan vakiointi Täytettyä rengasta on pidettävä testauspaikan lämpötilassa vähintään seuraavasti: a) 3 tuntia, kun kyseessä on C1-luokan rengas; b) 6 tuntia, kun kyseessä on C2- tai C3-luokan rengas. 4.3 Paineensäätö Lämpötilan vakioinnin jälkeen rengaspaine on säädettävä testipaineeseen ja verifioitava 10 minuutin kuluttua säädön tekemisestä. 4.4 Lämmitysjakso Lämmitysjakson pituuden on oltava taulukon 3 mukainen. Taulukko 3 Lämmitysjaksojen pituudet Rengasluokka C1 C2 ja C3 LI ≤ 121 C3 LI ≤ 121 Vanteen nimellishalkaisija Kaikki Kaikki < 22,5 ≥ 22,5 Lämmitysjakson pituus 30 min 50 min 150 min 180 min 4.5 Mittaus ja kirjaaminen Seuraavat arvot on mitattava ja kirjattava (ks. kuva 1): a) Testinopeus Un; b) Renkaaseen kohdistuva kuorma kohtisuoraan rummun pintaan Lm; c) Edellä 3.3 kohdassa tarkoitettu testin alkurengaspaine; d) Mitattu vierintävastuskerroin Cr ja sen korjattu arvo Crc lämpötilassa 25 °C ja rummun läpimitan ollessa 2 m; e) Renkaan akselin ja rummun ulkopinnan välinen etäisyys rL vakaissa olosuhteissa; f) Ympäristön lämpötila tamb; g) Testirummun säde R; h) Valittu testimenetelmä; i) Testivanne (koko ja materiaali); j) Renkaan koko, valmistaja, tyyppi, tunnistenumero (jos on), nopeustunnus, kantavuusluku, DOT-numero. Kuva 1 Kaikki mekaaniset suureet (voimat, momentit) suunnataan standardissa ISO 8855:1991 määritellyn akselijärjestelmän mukaisesti. Renkaiden, joiden pyörimissuunta on määritelty, on pyörittävä määriteltyyn suuntaan. 4.6 Loishäviöiden mittaus Loishäviöt on määritettävä 4.6.1 tai 4.6.2 kohdassa esitetyllä menetelmällä. 4.6.1 Skim test -koe Menetelmä: a) Kuormitusta pienennetään niin, että rengas pysyy testinopeudessa ilman, että luistamista tapahtuu (6). Kuormitusarvojen olisi oltava seuraavat: i) C1-luokan renkaat: suositeltava arvo 100 N, ei suurempi kuin 200 N; ii) C2-luokan renkaat: suositeltava arvo 150 N, ei suurempi kuin 200 N, kun kyseessä on luokan C1 renkaiden mittaukseen tarkoitettu koje, tai 500 N, kun kyseessä on luokkien C2 ja C3 renkaille tarkoitettu koje; iii) C3-luokan renkaat: suositeltava arvo 400 N, ei suurempi kuin 500 N. b) Kirjataan akselivoima Ft, tulomomentti Tt tai teho tapauksen mukaan. (6) c) Kirjataan renkaaseen kohdistuva kuorma Lm kohtisuoraan rummun pintaan. (6) 4.6.2 Hidastuvuusmenetelmä Menetelmä: a) Poistetaan rengas testauspinnalta. b) Kirjataan testirummun hidastuvuus ΔωDo/Δt sekä kuormittamattoman renkaan hidastuvuus ΔωT0/Δt. (6) 4.7 Varaus kojeille, jotka ylittävät kriteerin σm Edellä 4.3–4.5 kohdassa kuvaillut vaiheet on suoritettava vain kerran, jos mittauksen standardipoikkeama on a) enintään 0,075 N/kN, kun kyseessä ovat luokkien C1 ja C2 renkaat; b) enintään 0,06 N/kN, kun kyseessä ovat luokan C3 renkaat. Jos mittauksen standardipoikkeama ylittää tämän kriteerin, mittaus toistetaan n kertaa 6.5 kohdan mukaisesti. Vierintävastuksen arvoksi ilmoitetaan n mittauksen keskiarvo. 5. TIETOJEN TULKINTA 5.1 Loishäviöiden määritys 5.1.1 Yleistä Laboratorion on suoritettava 4.6.1 kohdassa kuvaillut voima-, momentti- ja tehomenetelmiin liittyvät mittaukset tai 4.6.2 kohdassa kuvaillut hidastuvuusmenetelmään liittyvät mittaukset, joilla määritetään tarkasti renkaan akselin kitka, renkaan ja pyörän aerodynaamiset häviöt, testirummun (ja tapauksen mukaan moottorin ja/tai kytkimen) laakerikitka sekä rummun aerodynaamiset häviöt testiolosuhteissa (kuormitus, nopeus, lämpötila). Renkaan ja testirummun rajapintaan liittyvät loishäviöt Fpl newtoneina ilmaistuna on laskettava voiman Ft momentista, tehosta tai hidastuvuudesta 5.1.2–5.1.5 kohdan mukaisesti. 5.1.2 Voimamenetelmä renkaan akselilla Lasketaan: Fpl = Ft (1 +rL/R) jossa: Ft on renkaan akselin voima newtoneina (ks. 4.6.1 kohta); rL on renkaan akselin ja rummun ulkopinnan välinen etäisyys vakaissa olosuhteissa metreinä; R on testirummun säde metreinä. 5.1.3 Momenttimenetelmä testirummun akselilla Lasketaan: Fpl = Tt/R jossa: Tt on tulomomentti newtonmetreinä 4.6.1 kohdan mukaisesti; R on testirummun säde metreinä. 5.1.4 Tehomenetelmä testirummun akselilla Lasketaan: jossa: V kojeen käyttölaitteelle tuleva sähköinen potentiaali, volttia; A kojeen käyttölaitteen ottama sähkövirta, ampeeria; Un testirummun nopeus, km/h. 5.1.5. Hidastuvuusmenetelmä Lasketaan loishäviöt Fpl newtoneina. jossa: ID on testirummun pyörimisinertia, kg.m2; R on testirummun pinnan säde metreinä; ωD0 on testirummun kulmanopeus ilman rengasta radiaaneina sekunnissa; Δt0 on loishäviön mittaukseen ilman rengasta valittu aikainkrementti sekunteina; IT on akselin, renkaan ja pyörän pyörimisinertia kilogrammoina neliömetrille; Rr on renkaan pyörimissäde metreinä; ωT0 on renkaan kulmanopeus kuormittamattomana radiaaneina sekunnissa. 5.2 Vierintävastuksen laskeminen 5.2.1 Yleistä Vierintävastus Fr, newtoneina ilmoitettuna, lasketaan arvoista, jotka on saatu testaamalla rengas tässä kansainvälisessä standardissa esitettyjen vaatimusten mukaisesti, ja vähentämällä 5.1 kohdan mukaisesti saadut asianomaiset loishäviöt Fpl. 5.2.2 Voimamenetelmä renkaan akselilla Vierintävastus Fr, newtoneina ilmoitettuna, lasketaan yhtälöstä Fr = Ft[1 + (rL/R)] – Fpl jossa: Ft on renkaan akselin voima newtoneina; Fpl edustaa loishäviöitä, jotka on laskettu 5.1.2 kohdan mukaisesti; rL on renkaan akselin ja rummun ulkopinnan välinen etäisyys vakaissa olosuhteissa metreinä; R on testirummun säde metreinä. 5.2.3 Momenttimenetelmä testirummun akselilla Vierintävastus Fr, newtoneina ilmoitettuna, lasketaan yhtälöstä jossa: Tt on momentti newtonmetreinä; Fpl edustaa loishäviöitä, jotka on laskettu 5.1.3 kohdan mukaisesti; R on testirummun säde metreinä. 5.2.4 Tehomenetelmä testirummun akselilla Vierintävastus Fr, newtoneina ilmoitettuna, lasketaan yhtälöstä jossa: V kojeen käyttölaitteelle tuleva sähköinen potentiaali, volttia; A kojeen käyttölaitteen ottama sähkövirta, ampeeria; Un testirummun nopeus, km/h. Fpl edustaa loishäviöitä, jotka on laskettu 5.1.4 kohdan mukaisesti; 5.2.5 Hidastuvuusmenetelmä Vierintävastus Fr, newtoneina ilmoitettuna, lasketaan yhtälöstä jossa: ID on testirummun pyörimisinertia kilogrammoina neliömetrille; R on testirummun pinnan säde metreinä; Fpl edustaa loishäviöitä, jotka on laskettu 5.1.5 kohdan mukaisesti; Dtv on mittausta varten valittu aikainkrementti sekunteina; Δwv on testirummun kulmanopeusinkrementti ilman rengasta radiaaneina sekunnissa; IT on akselin, renkaan ja pyörän pyörimisinertia kilogrammoina neliömetrille; Rr on renkaan pyörimissäde metreinä; Fr on vierintävastus newtoneina. 6. TIETOJEN ANALYSOINTI 6.1 Vierintävastuskerroin Vierintävastuskerroin Cr lasketaan jakamalla vierintävastus renkaan kuormituksella seuraavasti: jossa: Fr on vierintävastus newtoneina; Lm on testikuormitus kilonewtoneina. 6.2 Lämpötilakorjaus Jos mittausten tekemistä muussa kuin 25 °C:n lämpötilassa ei voida välttää (vain vähintään 20 °C:n ja enintään 30 °C:n lämpötilat ovat hyväksyttäviä), on tehtävä lämpötilakorjaus seuraavan yhtälön mukaisesti: Fr25 on vierintävastus 25 °C:n lämpötilassa newtoneina: F r25 = Fr [1 + K (tamb – 25)] jossa: Fr on vierintävastus newtoneina; tamb on ympäristön lämpötila Celsius-asteina; K on: 0,008 C1-luokan renkaiden osalta; 0,01 C2-luokan renkaiden osalta; 0,006 C3-luokan renkaiden osalta. 6.3 Rummun läpimitan mukainen korjaus Läpimitaltaan erilaisilla testirummuilla saatuja tuloksia on verrattava käyttäen seuraavaa teoreettista kaavaa: F r02 KF r01 kun: jossa: R 1 on rummun 1 säde metreinä; R 2 on rummun 2 säde metreinä; r T on puolet renkaan nimellisläpimitasta metreinä; F r01 on rummulta 1 mitattu vierintävastuksen arvo newtoneina; F r02 on rummulta 2 mitattu vierintävastuksen arvo newtoneina. 6.4 Mittaustulos Kun mittausten lukumäärä (n) on suurempi kuin 1, jos 4.6 kohdassa sitä edellytetään, mittaustulos on n mittaukselle saatujen Cr-arvojen keskiarvo sen jälkeen, kun 6.2 ja 6.3 kohdassa tarkoitetut korjaukset on tehty. 6.5 Laboratorion on varmistettava, että koje säilyttää vähintään kolmessa mittauksessa seuraavat σm:n arvot mitattuna yhdellä renkaalla: σm ≤ 0,075 N/kN luokkien C1 ja C2 renkaiden osalta; σm ≤ 0,06 N/kN luokan C3 renkaiden osalta. Jos edellä esitetty arvoa σm koskeva vaatimus ei täyty, on seuraavalla kaavalla määritettävä se mittausten vähimmäismäärä n (pyöristettynä ylöspäin lähimpään kokonaislukuun), joka kojeella on tehtävä tämän säännön vaatimusten täyttämiseksi. n = ( σm / x)2 jossa: x = 0,075 N/kN luokkien C1 ja C2 renkaiden osalta; x = 0,06 N/kN luokan C3 renkaiden osalta. Jos renkaalle on tehtävä useita mittauksia, rengas–pyöräasennelma on poistettava kojeesta mittausten välillä. Jos poistamiseen ja takaisin asentamiseen kuluva aika on alle 10 minuuttia, 4.3 kohdassa tarkoitettuja lämmitysjaksoja voidaan lyhentää seuraaviin arvoihin: a) 10 minuuttia C1-luokan renkaille; b) 20 minuuttia C2-luokan renkaille; c) 30 minuuttia C3-luokan renkaille. 6.6 Seuranta laboratorion tarkistusrenkaalla on tehtävä vähintään yhden kuukauden välein. Seurantaan on sisällyttävä vähintään kolme erillistä mittausta, jotka tehdään kyseisen yhden kuukauden pituisen jakson aikana. Kuukauden jakson aikana tehdyn kolmen mittauksen tulosten keskiarvoa tarkastellaan kuukausittaisten arviointien välillä tapahtuneen ryöminnän määrittämiseksi. (1) Mitattu arvo sisältää myös pyörän ja renkaan laakeri- ja aerodynaamiset häviöt, jotka on myös otettava huomioon tietojen tulkinnassa. (2) Mitattu arvo sisältää momentti-, hidastuvuus- ja tehomenetelmissä myös pyörän, renkaan ja rummun laakeri- ja aerodynaamiset häviöt, jotka on myös otettava huomioon tietojen tulkinnassa. (3) Sellaisiin luokkiin kuuluvien henkilöautonrenkaiden osalta, jotka eivät sisälly standardiin ISO 4000-1:2010, rengaspaine on valmistajan suosittelema renkaan enimmäiskantavuutta vastaava rengaspaine vähennettynä 30 kPa:lla. (4) Prosentteina yksittäiskuormasta tai 85 prosenttia yksittäiskäytön enimmäiskuormituksesta, kuten määritelty sovellettavissa rengasstandardeissa, ellei merkitty renkaaseen. (5) Renkaan sivupintaan merkitty rengaspaine. Ellei painetta ole merkitty sivupintaan, yksittäiskäytön enimmäiskuormitusta vastaava paine sovellettavien rengasstandardien mukaisesti. (6) Voimamenetelmää lukuun ottamatta mitattuun arvoon sisältyvät pyörän, renkaan ja rummun laakeri- ja aerodynaamiset häviöt, jotka on myös otettava huomioon. Tiedetään, että akselin ja rummun laakerikitkat ovat riippuvaisia kohdistuvasta kuormituksesta. Näin ollen se on erilainen kuormitetun järjestelmän mittauksessa ja skim test -menettelyssä. Käytännön syistä tämä ero voidaan kuitenkin jättää huomiotta. Lisäys 1 TESTAUSLAITTEISTON TOLERANSSIT 1. TARKOITUS Tässä liitteessä täsmennetyt raja-arvot ovat tarpeen, jotta testitulosten toistettavuus olisi riittävä, mikä koskee myös eri testilaboratorioiden tuloksia. Esitettyjä toleransseja ei ole tarkoitettu täydellisiksi teknisiksi eritelmiksi, vaan pikemminkin suuntaviivoiksi luotettavien testitulosten saavuttamiseksi. 2. TESTIVANTEET 2.1 Leveys Henkilöauton renkaiden (luokka C1) osalta vanteen leveyden on oltava sama kuin standardin ISO 4000-1:2010 kohdassa 6.2.2 määritellyn mittavanteen leveys. Kuorma- ja linja-autojen renkaiden (luokat C2 ja C3) osalta vanteen leveyden on oltava sama kuin standardin ISO 4209-1:2001 kohdassa 5.1.3 määritellyn mittavanteen leveys. 2.2 Poikkeama (run-out) Poikkeaman on täytettävä seuraavat vaatimukset: a) säteittäispoikkeama enintään 0,5 mm b) sivuttaispoikkeama enintään 0,5 mm 3. TESTIRUMMUN JA RENKAAN KOHDISTUS Yleistä: Kulmapoikkeamat ovat kriittisiä testitulosten kannalta. 3.1 Kuorman kohdistaminen Kuorman on kohdistuttava renkaaseen kohtisuorassa testipintaan nähden ja kuljettava pyörän keskustan kautta seuraavalla tarkkuudella: a) 1 mrad voima- ja hidastuvuusmenetelmässä; b) 5 mrad momentti- ja tehomenetelmässä. 3.2 Renkaan kohdistus 3.2.1 Pystykallistuskulma (camber-kulma) Pyörän tason on oltava kohtisuorassa testipintaan nähden tarkkuudella 2 mrad ka