Vain alkuperäiset UN/ECE:n tekstit ovat kansainvälisen julkisoikeuden mukaan sitovia. Tämän säännön asema ja voimaantulopäivä on hyvä tarkastaa UN/ECE:n asiakirjan TRANS/WP.29/343 viimeisimmästä versiosta. Asiakirja saatavana osoitteessa:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomission (UN/ECE) sääntö nro 55 – Ajoneuvoyhdistelmien mekaanisten kytkentäkomponenttien hyväksyntää koskevat yhdenmukaiset vaatimukset [2018/862]

Sisältää kaiken voimassa olevan tekstin seuraaviin asti:

Muutossarjan 01 täydennys 7 – Voimaantulopäivä: 10. helmikuuta 2018

SISÄLLYS

SÄÄNTÖ

LIITTEET

1. SOVELTAMISALA

1.1 Tässä säännössä määritellään vaatimukset, jotka mekaanisten kytkentälaitteiden ja -komponenttien on täytettävä, jotta ne katsotaan kansainvälisesti keskenään yhteensopiviksi.

1.2 Tätä sääntöä sovelletaan laitteisiin ja komponentteihin, jotka on tarkoitettu käytettäväksi

1.3 Tätä sääntöä sovelletaan

2. MÄÄRITELMÄT

Tässä säännössä sovelletaan seuraavia määritelmiä:

’Mekaanisella kytkentälaitteella ja -komponentilla’ tarkoitetaan kaikkia moottoriajoneuvon ja perävaunun rungossa, korirakenteen kantavissa osissa ja alustassa olevia osia ja laitteita, joilla ajoneuvo ja perävaunu on liitetty yhteen niin, että muodostuu täysperävaunu- tai puoliperävaunuyhdistelmä. Tähän kuuluvat myös kiinteät tai irrotettavat osat, jotka on tarkoitettu mekaanisen kytkentälaitteen tai -komponentin kiinnittämistä tai käyttöä varten.

Ei-standardinmukaiset, sekalaiset, automaattiset haarukkatyyppiset vetoaisakytkimet, mukaan lukien niiden mukautettu perävaunun puoleinen osa, joissa on integroitu automatisoitu sähköinen ja pneumaattinen liitäntä vetävän ja vedettävän ajoneuvon välillä. Molemmat mekaaniset osat on hyväksyttävä yhteensopivana parina.

Vetopöytäkytkin on vetoajoneuvoissa käytetty levymäinen kytkentälaite, jossa on automaattinen kytkentälukko ja joka kiinnittyy puoliperävaunuun kiinnitettyyn vetopöytäkytkimen tappiin, jonka halkaisija on 50 mm (ks. liite 5, kohta 7).

Vetosilmukat, joissa on halkaisijaltaan 50 mm:n tapille sopiva yhdensuuntainen reikä ja jotka on kiinnitetty perävaunun vetoaisaan automaattiseen vetoaisakytkimeen kiinnittymistä varten (ks. liite 5, kohta 4).

Standardinmukaiset vetokuulat, joiden halkaisija on 50 mm ja joissa on laippatyyppinen pultattu kiinnitys.

’Keskiakseliperävaunulla’ tarkoitetaan perävaunua, jossa on vetoaisa, joka ei voi liikkua pystysuunnassa perävaunusta erillään, ja jonka akseli (akselit) on sijoitettu lähelle tasaisesti kuormatun perävaunun painopistettä. Vetoajoneuvon kytkimeen kohdistuva pystysuuntainen voima saa olla enintään pienempi seuraavista arvoista: 10 prosenttia perävaunun suurimmasta massasta tai 1 000 kg.

3. MEKAANISEN KYTKENTÄLAITTEEN TAI -KOMPONENTIN HYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN

3.1 Kauppanimen tai tavaramerkin omistajan tai tämän valtuutetun edustajan on haettava hyväksyntää.

3.2 Kunkin mekaanisen kytkentälaitteen tai -komponentin tyypistä on hakemuksessa ilmoitettava seuraavassa luetellut tiedot esimerkiksi liitteessä 1 olevalla ilmoituslomakkeella:

Luokan M1 tai N1 ajoneuvoihin tarkoitettujen hinauslaitteiden osalta on ilmoitettava vetoajoneuvon ja perävaunun suurimmat sallitut massat sekä hinauslaitteeseen kohdistuva suurin sallittu staattinen pystysuuntainen kuorma vetoajoneuvon valmistajan ohjeiden mukaan. Jos suurimman sallitun hinattavan massan arvo on nolla tai valmistaja ei ole ilmoittanut arvoa, hyväksyntää koskeva hakemus on hylättävä.

Kaikkien näytekappaleiden on oltava täysin viimeisteltyjä ja niissä on oltava lopullinen pintakäsittely. Jos lopullinen pintakäsittely kuitenkin on maalaaminen tai epoksijauhepinnoitus, se on jätettävä pois.

Kun on kyse mekaanisesta kytkentälaitteesta tai -komponentista, joka on suunniteltu tiettyyn ajoneuvotyyppiin, kytkentälaitteen tai -komponentin valmistajan on toimitettava lisäksi ajoneuvon valmistajan toimittamat asennustiedot liitteen 2 lisäyksen mukaisesti. Hyväksyntäviranomainen tai tutkimuslaitos voi lisäksi pyytää, että sille toimitetaan kyseistä tyyppiä edustava ajoneuvo.

4. MEKAANISIA KYTKENTÄLAITTEITA TAI -KOMPONENTTEJA KOSKEVAT YLEISET VAATIMUKSET

4.1 Jokaisen näytekappaleen on täytettävä liitteiden 5 ja 6 mitoitusta ja lujuutta koskevat vaatimukset. Liitteessä 6 määritellyissä testeissä ei saa ilmetä halkeamia, murtumia tai liiallista pysyvää muodonmuutosta, joka olisi haitallista laitteen tai komponentin moitteettomalle toiminnalle.

4.2 Kaikki mekaanisten kytkentälaitteiden tai -komponenttien osat, joiden pettäminen voi aiheuttaa ajoneuvon ja perävaunun kytkennän irtoamisen, on oltava valmistettu teräksestä. Muita materiaaleja voi käyttää, jos valmistaja on osoittanut vastaavuuden tavalla, jonka tätä sääntöä soveltavan sopimuspuolen tyyppihyväksyntäviranomainen tai tutkimuslaitos hyväksyy.

4.3 Mekaanisten kytkentälaitteiden ja -komponenttien on oltava turvallisia käyttää ja yhden henkilön on voitava tehdä ja irrottaa kytkentä ilman työkaluja. Luokan T kytkentälaitteita lukuun ottamatta sellaisten perävaunujen kytkennässä, joiden suurin teknisesti sallittu massa on yli 3,5 tonnia, saa käyttää vain laitteita, jotka mahdollistavat automaattisen kytkennän.

4.4 Mekaaniset kytkentälaitteet ja -komponentit on suunniteltava ja valmistettava siten, että ne tavallisessa käytössä, oikein huollettuina ja kuluvat osat vaihdettuina toimivat jatkuvasti tyydyttävästi ja säilyttävät tässä säännössä määrätyt ominaisuutensa.

4.5 Kaikki kytkentälaitteet ja -komponentit on suunniteltava varmistettua mekaanista kiinnitystä varten, ja suljetun asennon on oltava varmistettu vähintään yhdellä varmistetulla mekaanisella kiinnityksellä, jollei liitteessä 5 ole esitetty lisävaatimuksia. Vaihtoehtoisesti voidaan käyttää kahta tai useampaa erillistä laitetta kytkennän pitävyyden varmistamiseksi, mutta kukin näistä laitteista on suunniteltava varmistettua mekaanista kiinnitystä varten ja testattava erikseen liitteen 6 vaatimusten mukaisesti. Varmistetun mekaanisen kiinnityksen on oltava kohdan 2.14 määritelmän mukainen.

Jousivoimia voidaan käyttää vain kytkentälaitteen sulkemiseen ja sen estämiseen, että tärinä siirtäisi laitteen osia niin, että kytkentä voisi avautua tai irrota.

Minkään yksittäisen jousen rikkoutuminen tai puuttuminen ei saa aiheuttaa koko laitteen avautumista tai irtoamista.

4.6 Kaikkien kytkentälaitteiden tai -komponenttien mukana on oltava asennus- ja käyttöohjeet, jotka antavat pätevälle henkilöstölle riittävät tiedot laitteen tai komponentin asentamisesta ajoneuvoon ja asianmukaisesta käytöstä (ks. myös liite 7). Ohjeiden on oltava ainakin sen maan kielellä, jossa kytkentälaitetta tai -komponenttia tarjotaan myyntiin. Kun kytkentälaitteet ja -komponentit on toimitettu ajoneuvonvalmistajille tai korinrakentajille alkuperäisasennusta varten, asennusohjeita koskeva määräys voidaan poistaa. Tässä tapauksessa ajoneuvonvalmistajan tai korinrakentajan vastuulla on varmistaa, että ajoneuvon käyttäjälle toimitetaan riittävät tiedot kytkentälaitteen tai -komponentin käytöstä.

4.7 Kun luokan A, tai soveltuvin osin luokan K tai S, laitteita ja komponentteja käytetään perävaunuissa, joiden suurin teknisesti sallittu massa on enintään 3,5 tonnia ja joiden valmistajalla ei ole mitään yhteyttä ajoneuvon valmistajaan ja kun laitteet ja komponentit on tarkoitettu asennettaviksi jälkimarkkinoilla, tyyppihyväksyntäviranomaisen tai tutkimuslaitoksen on kaikissa tapauksissa todennettava kytkentälaitteen korkeus ja muut asennusominaisuudet liitteen 7 kohdan 1 mukaisesti.

4.8 Enintään 3,5 tonnin painoisten perävaunujen vetämiseen tarkoitetut kiinnityskorvakkeet tai vetopalkit on varustettava kiinnityspisteillä, joihin voidaan kiinnittää lisäkytkin tai laitteet, joiden avulla perävaunua voidaan ohjata tai se voidaan pysäyttää automaattisesti, jos pääkytkentälaite aukeaa. Muissa kuin irrotettavissa yksiköissä kiinnityspisteet voidaan vaihtoehtoisesti integroida kiinnityskorvakkeeseen tai vetopalkkiin kiinnitettyyn kytkentäkomponenttiin. Kohdassa 4.6 tarkoitettujen käyttöohjeiden on sisällettävä kaikki kiinnityspisteiden asianmukaisen käytön edellyttämät tiedot.

4.8.1 Lisäkytkentälaitteen ja/tai varmistuskaapelin kiinnityspisteiden on sijaittava niin, että lisäkytkentä tai varmistuskaapeli ei käytössä ollessaan haittaa kytkennän normaalia kiertymistä tai työntöjarrujärjestelmän toimintaa. Jos kiinnityspisteitä on yksi, se on sijoitettava etäisyydelle, joka on enintään 100 mm kytkennän kiertymisen keskikohdan kautta kulkevasta pystysuorasta tasosta. Jos tämä ei käytännössä ole mahdollista, kiinnityspisteitä on oltava kaksi, yksi pystysuoran linjan molemmilla puolilla yhtä kaukana keskilinjasta ja enintään 250 mm etäisyydellä siitä. Kiinnityspisteiden on oltava niin takana ja niin ylhäällä kuin on käytännössä mahdollista.

4.8.2 Edellä tarkoitettujen kiinnityspisteiden on oltava liitteen 6 kohdan 3.1.8 vaatimusten mukaisia.

4.9 Vetopäät tai kytkennän vetosilmukat, jotka on tarkoitettu asennettavaksi jarruttomiin luokan O1 perävaunuihin, kiinnitetään lisäkytkentälaitteella tai ainakin kiinnityspisteestä tai -pisteistä, jotka mahdollistavat lisäkytkentälaitteen tai -laitteiden kytkemisen.

4.9.1 Kiinnityspisteen tai -pisteiden on sijaittava niin, että lisäkytkentälaite tai -laitteet eivät käytössä ollessaan haittaa kytkennän normaalia kiertymistä.

4.9.2 Edellä tarkoitettujen kiinnityspisteiden on oltava liitteen 6 kohdan 3.2.4 vaatimusten mukaisia.

4.10 Järeisiin ja sekalaisiin ei-standardinmukaisiin luokkien S ja T kytkentälaitteisiin ja -komponentteihin sovelletaan liitteissä 5, 6 ja 7 esitettyjä, lähintä standardinmukaista tai ei-standardinmukaista kytkentälaitetta tai -komponenttia koskevia soveltuvia vaatimuksia.

5. MEKAANISELLA KYTKENTÄLAITTEELLA TAI -KOMPONENTILLA VARUSTETUN AJONEUVON HYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN

5.1 Kun ajoneuvon valmistaja hakee hyväksyntää ajoneuvolle, joka on varustettu mekaanisella kytkentälaitteella tai -komponentilla, tai antaa valtuudet käyttää ajoneuvoa kaikenlaisten perävaunujen vetämiseen, valmistajan on mekaanisen kytkentälaitteen tai -komponentin tyyppihyväksynnän todellisen hakijan tai sopimuspuolen tyyppihyväksyntäviranomaisen tai tutkimuslaitoksen pyynnöstä annettava pyytäjän, viranomaisen tai tutkimuslaitoksen käyttöön liitteen 2 lisäyksessä vaadittavat tiedot, joiden avulla kytkentälaitteen tai -komponentin valmistaja kykenee suunnittelemaan ja valmistamaan mekaanisen kytkentälaitteen tai -komponentin kyseistä ajoneuvoa varten. Mekaanisen kytkentälaitteen tai -komponentin tyyppihyväksynnän todellisen hakijan pyynnöstä tälle on luovutettava kaikki liitteen 2 lisäyksessä tarkoitetut tiedot, jotka ovat tyyppihyväksyntäviranomaisen hallussa.

5.2 Ajoneuvon valmistaja tai hänen valtuutettu edustajansa tekee hakemuksen ajoneuvotyypin hyväksynnästä mekaanisen kytkentälaitteen tai -komponentin kiinnittämistä varten.

5.3 Hakemukseen on liitettävä seuraavat tiedot, joiden perusteella tyyppihyväksyntäviranomainen voi täyttää liitteessä 2 annetun ilmoituslomakkeen:

5.3.1 yksityiskohtainen liitteen 2 lisäyksen mukainen kuvaus ajoneuvotyypistä ja mekaanisesta kytkentälaitteesta tai -komponentista sekä tyyppihyväksyntäviranomaisen tai tutkimuslaitoksen pyynnöstä jäljennös laitteen tai komponentin hyväksyntälomakkeesta

5.3.2 Poistettu

5.3.2.1 Poistettu

5.3.3 kolmena kappaleena piirustukset, jotka ovat riittävän yksityiskohtaiset laitteen tai komponentin tunnistamiseksi ja joista käy ilmi, miten laite tai komponentti kiinnitetään ajoneuvoon. Piirustuksista on käytävä ilmi hyväksyntänumerolle ja muille kohdassa 7 esitetyille merkinnöille varatut paikat.

5.3.4 laitteen tai komponentin yksityiskohtainen tekninen kuvaus, jossa eritellään varsinkin tyyppi ja käytetyt materiaalit

5.3.5 tiedot suorituskyvyn ominaisarvoista D, Dc, S, V ja U soveltuvin osin kohdan 2.11 mukaisesti

5.3.5.1 Ajoneuvoon asennetun kytkentälaitteen suorituskyvyn ominaisarvot on todennettava tämän säännön liitteen 8 mukaisesti käyttäen vetoajoneuvojen, perävaunujen ja yhdistelmien suurimpia sallittuja massoja.

5.3.6 Hyväksyttävää tyyppiä oleva ajoneuvo, johon on asennettu mekaaninen kytkentälaite, on toimitettava tyyppihyväksyntäviranomaiselle tai tutkimuslaitokselle, joka voi pyytää myös lisää näytekappaleita laitteesta tai komponentista.

5.3.7 Ajoneuvo, jossa ei ole kaikkia tyyppiin kuuluvia komponentteja, voidaan hyväksyä, jos hakija voi tyyppihyväksyntäviranomaista tai tutkimuslaitosta tyydyttävällä tavalla osoittaa, että komponenttien puuttuminen ei mitenkään vaikuta tarkastuksen tuloksiin tämän säännön vaatimusten osalta.

6. MEKAANISELLA KYTKENTÄLAITTEELLA TAI -KOMPONENTILLA VARUSTETTUJA AJONEUVOJA KOSKEVAT YLEISET VAATIMUKSET

6.1 Ajoneuvoon kiinnitetyn mekaanisen kytkentälaitteen tai -komponentin on oltava hyväksytty tämän säännön kohdissa 3 ja 4 ja liitteissä 5 ja 6 esitettyjen vaatimusten mukaisesti.

6.2 Mekaanisen kytkentälaitteen tai -komponentin asennuksen on täytettävä tämän säännön liitteessä 7 esitetyt vaatimukset.

6.3 Kytkentälaitteen tai -komponentin käyttö on kuvattava käyttöohjeissa, joissa annetaan erityisohjeet käytöstä, joka eroaa kyseistä tyyppiä olevan kytkentälaitteen tai -komponentin tavanomaisesta käytöstä, sekä ohjeet kytkennän tekemiseksi ja irrottamiseksi erilaisissa olosuhteissa, esimerkiksi kun vetävä ja vedettävä ajoneuvo ovat eri kulmissa toisiinsa nähden. Kaikkien ajoneuvojen mukana on toimitettava nämä käyttöohjeet, joiden on oltava ainakin sen maan kielellä, jossa kytkentälaitetta tarjotaan myyntiin.

7. MERKINNÄT

7.1 Hyväksyttäväksi toimitetuissa mekaanisten kytkentälaitteiden tai -komponenttien tyyppien näytteissä on oltava valmistajan, toimittajan tai hakijan kauppanimi tai tavaramerkki.

7.2 Laitteissa on oltava riittävä tila kohdassa 8.5 tarkoitetulle ja liitteessä 3 kuvatulle hyväksyntämerkille. Tämä paikka on merkittävä kohdassa 3.2.2 tarkoitettuihin piirustuksiin.

7.3 Mekaaniseen kytkentälaitteeseen tai -komponenttiin on kohtien 7.2 ja 8.5 mukaisen hyväksyntämerkin viereen merkittävä kytkentälaitteen luokka kohdan 2.6 mukaisesti sekä tarpeelliset ominaisarvot, jotka esitetään kohdassa 2.11 ja liitteessä 4. Näiden merkintöjen paikka on esitettävä kohdassa 3.2.2 tarkoitetuissa piirustuksissa.

Ominaisarvoja ei tarvitse merkitä, jos ne on määritelty tässä säännössä annetussa luokituksessa (esim. luokat A50-1–A50-5).

7.4 Jos mekaaninen kytkentälaite tai -komponentti on hyväksytty vaihtoehtoisille ominaisarvoille samassa kytkentälaiteluokassa, laitteeseen tai komponenttiin voidaan merkitä enintään kaksi vaihtoehtoa.

7.5 Jos mekaanisen kytkentälaitteen tai -komponentin käyttö on jollakin tavalla rajoitettu, esimerkiksi jos sitä ei saa käyttää ohjauskiilojen kanssa, tämä rajoitus on merkittävä laitteeseen tai komponenttiin.

7.6 Kaikkien merkintöjen on oltava pysyviä ja luettavissa, kun laite tai komponentti on asennettu ajoneuvoon.

8. HYVÄKSYNTÄ

8.1 Jos mekaanisen kytkentälaitteen tai -komponentin näytekappaleet täyttävät tämän säännön vaatimukset, hyväksyntä myönnetään sillä edellytyksellä, että kohdan 10 vaatimukset täyttyvät tyydyttävällä tavalla.

8.2 Kullekin hyväksytylle tyypille annetaan hyväksyntänumero. Numeron ensimmäiset kaksi merkkiä (tällä hetkellä 01) ilmoittavat sen muutossarjan, joka sisältää viimeisimmät sääntöön tehdyt tärkeät tekniset muutokset hyväksynnän myöntämispäivänä. Sama sopimuspuoli ei saa antaa samaa numeroa toiselle tässä säännössä tarkoitetulle laite- tai komponenttityypille.

8.3 Tätä sääntöä soveltaville vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolille on ilmoitettava tähän sääntöön perustuvasta mekaanisen kytkentälaitteen tai -komponentin tyypin hyväksynnästä ja hyväksynnän laajentamisesta, epäämisestä tai peruuttamisesta taikka tuotannon lopullisesta keskeyttämisestä tämän säännön liitteessä 1 tai 2 esitetyn mallin mukaisella ilmoituslomakkeella.

8.4 Kuhunkin tämän säännön mukaisesti hyväksyttyyn mekaaniseen kytkentälaitteeseen tai -komponenttiin on kohdassa 7.1 tarkoitetun merkin lisäksi kiinnitettävä kohdassa 7.2 tarkoitettuun tilaan kohdan 8.5 mukainen hyväksyntämerkki.

8.5 Hyväksyntämerkki on kansainvälinen merkki, joka koostuu seuraavista osista:

9. MEKAANISEN KYTKENTÄLAITTEEN TAI -KOMPONENTIN TAIKKA AJONEUVON MUUTOKSET JA HYVÄKSYNNÄN LAAJENTAMINEN

9.1 Kaikista 2.10 kohdan mukaisen mekaanisen kytkentälaitteen tai -komponentin tyypin taikka ajoneuvon muutoksista on ilmoitettava hyväksynnän myöntäneelle tyyppihyväksyntäviranomaiselle tai tutkimuslaitokselle. Tyyppihyväksyntäviranomainen tai tutkimuslaitos voi sitten

9.2 Hyväksynnän vahvistus tai epääminen, jossa eritellään muutokset, annetaan tiedoksi tätä sääntöä soveltaville sopimuksen osapuolille kohdan 8.3 mukaisella menettelyllä.

9.3 Laajennuksen myöntävän tyyppihyväksyntäviranomaisen tai tutkimuslaitoksen on annettava laajennukselle sarjanumero ja ilmoitettava siitä muille tätä sääntöä soveltaville sopimuksen osapuolille kohdan 8.3 mukaisella menettelyllä.

10. TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUDEN VALVONTAMENETTELYT

Tuotannon vaatimustenmukaisuuden valvontamenettelyjen on oltava sopimuksen lisäyksen 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) mukaisia ja täytettävä seuraavat vaatimukset:

10.1 Hyväksynnän haltijan on varmistettava, että tuotannon vaatimustenmukaisuuden testien tulokset kirjataan ja että liiteasiakirjat ovat saatavilla tyyppihyväksyntäviranomaisen tai tutkimuslaitoksen kanssa sovitun ajan. Tämä aika ei saa olla pidempi kuin 10 vuotta tuotannon lopullisesta keskeyttämisestä.

10.2 Tyyppihyväksynnän myöntänyt viranomainen tai tutkimuslaitos saa milloin hyvänsä varmentaa sovellettavat vaatimustenmukaisuuden valvontamenetelmät kaikissa tuotantolaitoksissa. Tällaisia varmennuksia tehdään tavallisesti kerran kahdessa vuodessa.

11. SEURAAMUKSET VAATIMUSTENMUKAISUUDESTA POIKKEAVASTA TUOTANNOSTA

11.1 Mekaanisen kytkentälaitteen tai -komponentin tyypille tämän säännön mukaisesti myönnetty hyväksyntä voidaan peruuttaa, jos vaatimukset eivät täyty tai jos hyväksyntämerkillä varustettu laite tai komponentti ei vastaa hyväksyttyä tyyppiä.

11.2 Jos tätä sääntöä soveltava sopimuksen sopimuspuoli peruuttaa aiemmin myöntämänsä hyväksynnän, sen on viipymättä ilmoitettava tästä muille tätä sääntöä soveltaville sopimuksen sopimuspuolille tämän säännön liitteessä 1 tai 2 esitetyn mallin mukaisella ilmoituslomakkeella.

12. TUOTANNON LOPETTAMINEN

Jos hyväksynnän haltija lopettaa kokonaan tämän säännön nojalla hyväksytyn mekaanisen kytkentälaitteen tai -komponentin tyypin valmistuksen, hänen on ilmoitettava tästä hyväksynnän myöntäneelle viranomaiselle tai tutkimuslaitokselle. Asianmukaisen ilmoituksen saatuaan kyseisen tyyppihyväksyntäviranomaisen tai tutkimuslaitoksen on ilmoitettava asiasta tätä sääntöä soveltaville vuoden 1958 sopimuksen muille sopimuspuolille tämän säännön liitteessä 1 tai 2 esitetyn mallin mukaisella ilmoituslomakkeella.

13. SIIRTYMÄMÄÄRÄYKSET

13.1 Ellei Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteerille toisin ilmoiteta, tätä sääntöä soveltavat sopimuksen sopimuspuolet, jotka ovat Euroopan unionin jäseniä, julistavat, että mekaanisten kytkentälaitteiden ja -komponenttien suhteen niitä sitovat vain sen sopimuksen velvoitteet, jonka liitteenä tämä sääntö on, kun laitteet ja komponentit on tarkoitettu muihin kuin M1-luokan ajoneuvoihin.

13.2 Tämän säännön muutossarjan 01 täydennyksen 5 virallisen voimaantulopäivän jälkeen mikään tätä sääntöä soveltava sopimuspuoli ei saa kieltäytyä myöntämästä tyyppihyväksyntiä muutossarjan 01 täydennyksen 5 mukaisesti eikä hyväksymästä muutossarjan 01 täydennyksen 5 mukaisesti myönnettyjä tyyppihyväksyntiä.

13.3 Kahdentoista kuukauden ajan muutossarjan 01 täydennyksen 5 voimaantulosta tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet voivat edelleen myöntää tyyppihyväksyntiä tämän säännön muutossarjan 01 mukaisesti ottamatta huomioon täydennyksen 5 määräyksiä.

14. HYVÄKSYNTÄTESTEISTÄ VASTAAVIEN TUTKIMUSLAITOSTEN JA TYYPPIHYVÄKSYNTÄVIRANOMAISTEN NIMET JA OSOITTEET

14.1 Tätä sääntöä soveltavien vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolien on ilmoitettava Yhdistyneiden kansakuntien sihteeristölle hyväksyntätestauksesta vastaavien tutkimuslaitosten ja sellaisten tyyppihyväksyntäviranomaisten nimet ja osoitteet, jotka myöntävät hyväksynnän ja joille on lähetettävä ilmoitukset muissa maissa myönnetystä hyväksynnästä, hyväksynnän laajentamisesta, epäämisestä tai peruuttamisesta taikka tuotannon lopettamisesta.

(1) Liikennettä koskevan yleissopimuksen (Wien, 1968) 1 artiklan t ja u alakohdan merkityksessä.

(2) Teknisesti sallittu massa voi olla suurempi kuin kansallisen lainsäädännön mukaan sallittu suurin massa.

(3) Vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolten tunnusnumerot esitetään ajoneuvojen rakennetta koskevan konsolidoidun päätöslauselman (R.E.3) liitteessä 3 (asiakirja ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html).

(*1) Ajoneuvon valmistajan on tiettyyn ajoneuvotyyppiin suunniteltua mekaanista kytkentälaitetta tai -komponenttia koskevan hyväksynnän hakijan pyynnöstä annettava liitteessä 2 luetellut tiedot joko suoraan tai säännön nro 55 mukaisesti hyväksynnän myöntäneen tyyppihyväksyntäviranomaisen välityksellä, jos tiedot ovat saatavilla. Viimeksi mainitussa tapauksessa ajoneuvon valmistajan on etukäteen ilmoitettava kytkentälaitteen valmistajalle pyyntöä vastaavan hyväksyntätodistuksen numero.

Huomautus: Hyväksyntänumero ja lisätunnukset on sijoitettava ympyrän lähelle ja joko E-kirjaimen ylä- tai alapuolelle tai sen oikealle tai vasemmalle puolelle. Hyväksyntänumeron muodostavien numeroiden on oltava E-kirjaimen samalla puolella ja samansuuntaisia. Roomalaisten numeroiden käyttämistä hyväksyntänumeroina on vältettävä, jotta niitä ei sekoitettaisi muihin merkkeihin.

Mekaaninen kytkentälaite tai -komponentti taikka ajoneuvo, jossa on edellä kuvattu hyväksyntämerkki, on hyväksytty Alankomaissa (E4), sen hyväksyntänumero on 2439, ja se vastaa tämän säännön muutossarjan 01 vaatimuksia.

C50-X D130 D c 90 S1000 V35 tarkoittaa ei-standardinmukaista vetoaisakytkintä, jonka luokka on C50-X, suurin D-arvo 130 kN, suurin sallittu D c -arvo 90 kN, suurin sallittu staattinen pystysuuntainen kohdistuva massa 1 000 kg ja suurin sallittu V-arvo 35 kN.

1.2 Kunkin laitteen tai komponentin ominaisarvot, jotka on merkittävä, on esitetty seuraavassa taulukossa (ks. myös tämän säännön kohta 7.3):

1.1 Kaikkien kirjainten ja numeroiden korkeuden on oltava vähintään sama kuin hyväksyntänumeron merkkien, eli a/3, jossa a on vähintään 8 mm.

1. Kaikkiin mekaanisiin kytkentälaitteisiin tai -komponentteihin on merkittävä laitteen tai komponentin luokka. Lisäksi on merkittävä kantavuus tämän säännön kohdan 2.11 mukaisina ominaisarvoina.

13.3.6 Jos kauko-ohjaukseen tulee vika, kytkentä on voitava hätätilanteessa avata ainakin yhdellä muulla tavalla. Jos avaaminen edellyttää työkalun käyttöä, työkalun on sisällyttävä ajoneuvon varusteisiin. Tämän liitteen kohdan 3.6 vaatimuksia ei sovelleta käsivipuihin, joita käytetään ainoastaan hätätilanteessa tapahtuvaan kytkennän avaamiseen.

13.3.5 Mikään yksittäinen käyttövirhe tai minkään yksittäisen vian esiintyminen järjestelmässä ei saa aiheuttaa kytkennän tahatonta avautumista tavanomaisen ajon aikana. Kaikista järjestelmän vioista on tultava suora ilmoitus tai niiden on ilmettävä välittömästi esimerkiksi virhetoimintona seuraavan käytön aikana.

13.3.4 Jos kauko-ohjauksella kytkennän avaava hallintalaite on asennettu ajoneuvon ulkopuolelle, kytkettyjen ajoneuvojen välistä aluetta on voitava valvoa, mutta tälle alueelle ei kuitenkaan tarvitse mennä laitteen käyttämiseksi.

13.3.3 Jos kauko-ohjaus edellyttää sitä, että kytkentä avataan käyttämällä ulkoista voimaa, on ulkoisen voiman toimintatila osoitettava asianmukaisesti kuljettajalle. Tämä ei ole tarpeen, jos ulkoinen voima on käytettävissä ainoastaan kauko-ohjausta käytettäessä.

13.3.2 Ajoneuvossa on oltava erityinen kytkin (esimerkiksi pääkytkin, vipu tai venttiili), jonka avulla kytkentälaite voidaan avata ja sulkea kauko-ohjauslaitteella. Jos tätä pääkytkintä ei ole sijoitettu ohjaamoon, se ei saa olla paikassa, jossa asiattomat henkilöt pääsevät siihen käsiksi, tai sen on oltava lukittavissa. Kytkennän tarkoituksellinen käyttö ohjaamosta saa olla mahdollista ainoastaan, kun tahaton käyttö ei ole mahdollista (esimerkiksi niin, että käyttöön tarvitaan kaksi kättä).

Jos kaukonäyttölaitteet on asennettu ajoneuvon kylkeen, niiden on oltava pysyviä ja selkeitä.

13.2.9 Jos kaukonäyttölaitteet on asennettu ajoneuvon ohjaamoon, niiden on oltava selkeitä ja suoraan kuljettajan näkökentässä.

13.2.8 Jotta kuljettajan huomiokyvyn häiriytyminen tavanomaisen ajon aikana vältettäisiin, kaukonäyttölaite on voitava kytkeä pois päältä. Laitteen on kuitenkin kytkeydyttävä päälle automaattisesti, kun kytkentä seuraavan kerran avataan ja suljetaan (ks. kohta 13.2.1).

13.2.6 Jos toinen kahdesta lukituslaitteesta avautuu, vihreän optisen signaalin on sammuttava ja punaisen signaalin (jos sellaiset on) on sytyttävä.

13.2.4 Osoitettaessa, että automaattinen kytkentä on tapahtunut, kaukonäytön on varmistettava, että vetopöytäkytkimen tappi on todella kytkeytynyt kaksinkertaisesti lukittuun loppuasentoon.

13.2.1 Automaattisessa kytkennässä kaukonäyttölaitteiden on osoitettava kytkimen suljettu ja kaksinkertaisesti lukittu asento optisesti kohdan 13.2.2 mukaisesti. Myös avoin asento voidaan osoittaa, ja sen on tapahduttava kohdan 13.2.3 kohdan mukaisesti.

12.3 Seuraavien samanaikaisten kiertymiskulmien on oltava mahdollisia, kun kytkintä ei ole kiinnitetty ajoneuvoon mutta se on koottu, kytketty ja samassa tavanomaisessa asennossa kuin ajoneuvoon kiinnitettynä:

12.2 Luokan W kytkimien on täytettävä liitteen 6 kohdassa 3.3 esitettyjen testien vaatimukset lukuun ottamatta kohtaa 3.3.4. Sulkeutuminen ja kaikki lukituslaitteet on testattava staattisella avautumissuuntaan kohdistuvalla voimalla, jonka suuruus on 0,25 D. Testi ei saa aiheuttaa avautumista. Lukituslaitteen on oltava täysin toimintakykyinen testin jälkeen. Testivoima 0,1 D on riittävä sylinterimäisten kytkintappien osalta.

11.6 Seuraavien samanaikaisten kiertymiskulmien on oltava mahdollisia, kun kytkintä ei ole kiinnitetty ajoneuvoon mutta se on koottu ja samassa tavanomaisessa asennossa kuin ajoneuvoon kiinnitettynä:

Yhden lukituslaitteen kytkeytymisen osoittaminen on kuitenkin riittävä, jos tässä tilanteessa toisen lukituslaitteen kytkeytyminen on järjestelmän rakenteellinen ominaisuus.

Suljettu ja lukittu kytkimen asento on selvästi ulkoisesti osoitettava mekaanisella laitteella. Osoittimen asento on voitava varmistaa tunnustelemalla, esimerkiksi pimeässä.

Suljetussa asennossa kytkimen lukitus on varmistettava kahdella varmistetun mekaanisen kiinnityksen tuottavalla lukituslaitteella, joista toisen on toimittava, jos toinen pettää.

Luokan K koukkutyyppistä kytkintä käytetään sellaisen rengasmaisen silmukan kanssa, jonka vähimmäisvälys tai vapaa liike uutena on 3 mm ja enimmäisvälys 5 mm. Kytkimen valmistajan on ilmoitettava sopivat vetosilmukat liitteessä 1 esitetyssä ilmoituslomakkeessa.

Luokan K koukkutyyppisten kytkimien mittojen on oltava kuvan 19 ja taulukon 12 mukaiset. Luokkien K1–K4 kytkimet ovat ei-automaattisia kytkimiä, jotka on tarkoitettu käytettäväksi vain perävaunuissa, joiden suurin sallittu massa on enintään 3,5 tonnia. Luokkien KA1–KA3 kytkimet ovat automaattisia kytkimiä.

9.2 Standardinmukaisten vetopöytäkytkimien kiinnityslevyjen on sovelluttava puoliperävaunujen aktiiviseen ohjaukseen (ohjauskiiloilla). Ei-standardinmukaisten vetopöytäkytkimien kiinnityslevyjen, jotka ovat soveltumattomia aktiiviseen ohjaukseen, on oltava asianmukaisesti merkitty.

9.1 Vetopöytäkytkimien luokan J kiinnityslevyissä on oltava kuvan 16a mukaiset pyöreät asennusreiät, kun ne on tarkoitettu standardinmukaisille vetopöytäkytkimille. Asennusreikien halkaisijan on kuitenkin oltava 17 mm + 2,0/– 0,0 mm. Reikien on oltava pyöreät, EI rakomaiset (ks. kuva 16a).

7.8.2 Ohjauskiilan on mahdollistettava turvallinen ja oikea kytkeytyminen ja oltava jousitettu. Jousen voima on valittava siten, että on mahdollista kytkeä kuormaamaton puoliperävaunu, ja siten, että puoliperävaunun ollessa täysin kuormattu ohjauskiila on tiukasti kosketuksessa kytkinlaippoihin. Vetopöydän irrottamisen on oltava mahdollista puoliperävaunun ollessa sekä kuormattuna että kuormaamattomana.

Käyttölaitteiden on kytkimen suljetussa asennossa oltava niin varmistettuja, että tahaton käyttö ei ole mahdollista. Lukitusjärjestelmän on oltava sellainen, että lukituslaitteen avaaminen kytkimen vapautusmekanismin käyttämiseksi edellyttää tietoista toimintaa.

Kytkimen suljettu ja lukittu asento on osoitettava visuaalisesti mekaanisella laitteella, ja osoittimen asento on voitava tarkastaa tunnustelemalla, esimerkiksi pimeässä. Osoittimen on osoitettava sekä pää- että lisälukituslaitteen asento. Yhden laitteen asennon osoittaminen on kuitenkin riittävä, jos toisen laitteen lukkiutuminen samanaikaisesti on laitteen rakenteellinen ominaispiirre.

Päälukituslaitteen on toimittava automaattisesti, mutta lisälukituslaite voi olla joko automaattinen tai käsikäyttöinen. Lisälukituslaite voi toimia yhdessä päälukituslaitteen kanssa ja tarjota toisen varmistetun mekaanisen lukituksen päälukituslaitetta varten. Lisälukituslaitteen irrottaminen saa olla mahdollista vain jos päälukituslaite on kunnolla kiinni.

Vetopöytäkytkin on lukittava kytkettyyn asentoon kahdella mekaanisella lukituslaitteella, joista kummankin on toimittava, jos toinen pettää.

Kun kytkintappi on kytkettynä mutta vetopöytäkytkin irrotettuna kiinnityslevystä tai ajoneuvosta ja asennuspulttien vaikutus huomioon otettuna, kytkimen on sallittava samanaikaisesti seuraavat vetopöytäkytkimen tapin kiertymisen vähimmäisarvot:

Pieniä, ei-standardinmukaisia luokan G50-X vetopöytäkytkimiä varten, joiden suurin D-arvo on 25 kN, sisäänmenoleveyden on oltava vähintään 250 mm.

Vetopöytäkytkimet on varustettava ohjaimella, joka varmistaa turvallisen ja oikean kytkintapin kytkennän. Ohjaimen sisäänmenoleveyden on oltava vähintään 350 mm standardinmukaisia halkaisijaltaan 50 mm:n vetopöytäkytkimiä varten (ks. kuva 16).

6.2 Standardinmukaisten luokan C vetoaisakytkimien kiinnittämiseen tarkoitetun rei'ityksen on oltava kuvan 15 ja taulukon 10 mukainen.

5.4 Jos vetoaisa on varustettu työntöjarruin, vetosilmukan keskiön ja vetosilmukan varren vapaan pään välisen etäisyyden on oltava vähintään 200 mm jarrun toiminta-asennossa. Vetosilmukan varren ollessa täysin sisällä etäisyyden on oltava vähintään 150 mm.

5.3.2 Korkeudensäätölaitteilla on voitava säätää vetosilmukat tai vetokuulat maahan nähden vaakatasoisesta asennosta vähintään 300 mm ylöspäin ja alaspäin. Tällä alueella vetoaisan on oltava säädettävissä portaattomasti tai enintään 50 mm:n portain mitattuna vetosilmukasta tai vetokuulasta.

5.3.1 Nivelletyt vetoaisat on varustettava laitteilla vetoaisan säätämiseksi kytkentälaitteen tai kidan korkeudelle. Näiden laitteiden on oltava sellaisia, että yksi henkilö voi säätää vetoaisan ilman työkaluja tai muita apuvälineitä.

Holkit eivät saa olla vetosilmukoihin hitsattuja. Luokan D50 vetosilmukoiden mittojen on oltava kohdan 4.2 mukaiset. Luokan D50-X vetosilmukan varren muotoa ei ole määritetty, mutta 210 millimetrin matkalla silmukan keskiöstä korkeuden ”h” ja leveyden ”b” on oltava taulukossa 6 annetuissa rajoissa.

Jos luokan D50 vetosilmukat on varustettu holkeilla, niiden mittojen on oltava kuvan 9 (paitsi luokka D50-C) tai kuvan 10 mukaiset.

Yhden lukituslaitteen kytkeytymisen osoittaminen on kuitenkin riittävä, jos tässä tilanteessa toisen lukituslaitteen kytkeytyminen on järjestelmän rakenteellinen ominaisuus.

Suljettu ja lukittu kytkimen asento on selvästi ulkoisesti osoitettava mekaanisella laitteella. Osoittimen asento on voitava varmistaa tunnustelemalla, esimerkiksi pimeässä.

Suljetussa asennossa kytkintapin lukitus on varmistettava kahdella varmistetun mekaanisen kiinnityksen tuottavalla lukituslaitteella, joista toisen on toimittava, jos toinen pettää.

Vetoaisakytkimeen kiinnitetyllä vetosilmukalla, jota ei ole kiinnitetty ajoneuvoon, on oltava jäljempänä esitetyt kiertymiskulmat. Jos osa kiertymisliikkeestä saadaan aikaan erikoisliitoksella (ainoastaan luokan C50-X vetoaisakytkimet), liitteen 1 mukaisessa ilmoituslomakkeessa annetun sovellutusalueen on oltava rajoitettu liitteen 7 kohdassa 1.3.8 mainittuihin tapauksiin.

Pienemmät kidat sallitaan luokan C50-X vetoaisakytkimille, jos niiden käyttö on rajoitettu keskiakseliperävaunuihin, joiden suurin sallittu massa on 3,5 tonnia, tai jos edellä olevassa taulukossa mainitun kidan käyttö on mahdotonta teknisistä syistä ja jos lisäksi käytetään erityiskeinoja, kuten optisia apuvälineitä, joilla varmennetaan automaattisen kytkentämenettelyn turvallinen suoritus, ja jos sovellutusalue on hyväksynnässä rajoitettu kytkimen valmistajan liitteen 1 mukaisella ilmoituslomakkeella antamien tietojen mukaan.

Jos kita tai kitaa kannattava osa voi nivellettynä kiertyä vaakasuuntaisen poikittaisakselin ympäri, on liitoksen, joka sallii kiertomahdollisuuden, oltava rajoitettuna tavalliseen asentoonsa lukitusmomentilla. Tämän momentin on oltava riittävä estämään 200 N:n voimaa, joka kohdistuu pystysuoraan ylöspäin kidan lakea kohti, tuottamasta mitään muutosta liitoksen tavallisesta asennosta. Lukitusmomentin on oltava suurempi kuin momentti, joka saadaan aikaan käyttämällä tämän liitteen kohdassa 3.6 kuvattua käsivipua. Kita on voitava palauttaa manuaalisesti tavalliseen asentoon. Kita, joka nivellettynä kiertyy vaakasuuntaisen poikittaisakselin ympäri, hyväksytään ainoastaan enintään 50 kilogramman suuruisille kohdistuville massoille S ja enintään 5 kN:n suuruisille V-arvoille.

Luokan C50 vetoaisakytkimissä on oltava kita, joka on suunniteltu siten, että soveltuvat vetosilmukat ohjautuvat kytkimeen.

2.4 Kun vetopää ei ole kiinnitettynä ajoneuvoon, sen vaakatasoisen kiertymisen on oltava vähintään 90° kumpaankin suuntaan vetokuulan ja tämän liitteen kohdassa 1 tarkoitetun kiinnityksen keskiviivasta. Samanaikaisesti vaakatason ylä- ja alapuolella on oltava vapaa 20 asteen pystysuuntainen liikekulma. Lisäksi yhdessä vaakatasoisen 90 asteen kiertymän kanssa vaaka-akselin ympäri molempiin suuntiin tapahtuvan 25 asteen kierron on oltava mahdollinen. Seuraavien kiertymisliikkeiden on oltava mahdollisia kaikissa vaakasuorissa kiertymäkulmissa:

1.7 Sellaisten vetokuulien ja hinauskorvakkeiden valmistajien, joilla ei ole mitään yhteyttä asianomaiseen ajoneuvonvalmistajaan ja joiden tuotteet on tarkoitettu asennettaviksi jälkimarkkinoilla, on otettava huomioon kytkimen kiertymiseen liittyvät vaatimukset, jotka on esitetty tämän liitteen kohdassa 2, ja niiden on noudatettava tämän säännön liitteessä 7 esitettyjä soveltuvia vaatimuksia.

Luokkien A50-1–A50-5 vetokuulien ja laippatyyppisten kiinnityskorvakkeiden on oltava taulukon 3 ominaisarvojen mukaisia ja niille on suoritettava vastaavat testit.

Siirrettävä kytkentälaite on suunniteltava varmistettua mekaanista kiinnitystä varten käyttöasennossa. Jos laitetta liikutetaan käsin, käyttövoima ei saa olla suurempi kuin 20 daN. Liike on rajoitettava mekaanisin päätepysäyttimin.

Kun on kyse irrotettavista vetokuulista tai komponenteista, jotka voidaan hyväksyä erikseen käytettäväksi erilaisten kiinnityskorvakkeiden kanssa erilaisissa ajoneuvosovelluksissa, esim. luokka A50-X, välyksen on, silloin kun kuula on kiinnitettynä kiinnityskorvakkeeseen, oltava liitteessä 7 olevan kuvan 25 mukainen.

Kun on kyse irrotettavista vetokuulista tai komponenteista, joita ei ole kiinnitetty pulteilla, esim. luokka A50-X, kiinnityspiste ja lukitus on suunniteltava varmistettua mekaanista kiinnitystä varten.

Tämän säännön kohdissa 1.1–1.5 esitettyjä vaatimuksia sovelletaan kaikkiin luokan A vetokuuliin ja kiinnityskorvakkeisiin. Jäljempänä kohdassa 1.6 luetellaan lisävaatimukset, jotka standardinmukaisten vetokuulien, joiden halkaisija on 50 mm ja joissa on laippatyyppinen pultattu kiinnitys, on täytettävä.

LIITE 6

MEKAANISTEN KYTKENTÄLAITTEIDEN TAI -KOMPONENTTIEN TESTAUS

1. Yleiset testausvaatimukset

1.1 Kytkentälaitteiden näytekappaleille on suoritettava sekä lujuustestit että toiminnalliset testit. Testit on tehtävä suhteessa huonoimpiin mahdollisiin olosuhteisiin.

Huonoimmat mahdolliset olosuhteet voidaan määrittää teoreettisen arvioinnin avulla. Fyysiset testit on suoritettava aina kun mahdollista, mutta ellei muuta määrätä, tyyppihyväksyntäviranomainen tai tutkimuslaitos voi luopua fyysisestä lujuustestistä, jos komponentin rakenne on niin yksinkertainen, että se voidaan arvioida teoreettisesti.

Teoreettisten arviointien on kuitenkin aina taattava samantasoinen tulosten laatu kuin dynaamisten tai staattisten testien. Epäselvissä tapauksissa fyysisen testauksen tulokset ovat määrääviä.

Ks. myös tämän säännön kohta 4.10.

1.2 Kytkentälaitteissa lujuus on todennettava dynaamisella testillä (kestävyystestillä). Tietyissä tapauksissa voivat lisäksi jotkin staattiset testit olla tarpeellisia (ks. tämän liitteen kohta 3).

1.3 Dynaaminen testi (lukuun ottamatta tämän liitteen kohdan 3.10 mukaista testiä) on suoritettava suunnilleen sinimuotoisella kuormituksella (vaihtuva ja/tai tykyttävä) materiaalille soveltuvalla kuormitussyklien lukumäärällä. Halkeamia tai murtumia ei saa esiintyä.

1.4 Ainoastaan vähäinen pysyvä muodonmuutos sallitaan määrätyissä staattisissa testeissä. Ellei toisin mainita, pysyvä plastinen muodonmuutos vapauttamisen jälkeen saa olla enintään 10 prosenttia suurimmasta testin aikana mitatusta muodonmuutoksesta. Jos testaaja joutuu vaaratilanteeseen muodonmuutoksen mittaamisen takia, staattisen testin tämä osa voidaan jättää pois, mikäli sama parametri testataan muissa testeissä, kuten dynaamisessa testissä.

1.5 Dynaamisissa testeissä kuormitusoletukset perustuvat ajoneuvon pitkittäisakselin suuntaiseen vaakasuuntaiseen voimakomponenttiin ja pystysuuntaiseen voimakomponenttiin. Ajoneuvon pitkittäisakseliin nähden poikittaisia vaakasuuntaisia voimakomponentteja ja momentteja ei oteta huomioon, jos niillä on ainoastaan vähäinen merkitys. Tätä lievennystä ei sovelleta tämän liitteen kohdan 3.10 mukaiseen testausmenettelyyn.

Jos kytkentälaitteen rakenne tai sen kiinnitys ajoneuvoon tai lisäjärjestelmien (kuten vakaajat ja lyhyt kytkinjärjestely) kiinnitys aiheuttaa lisävoimia tai -momentteja, tyyppihyväksyntäviranomainen tai tutkimuslaitos voi vaatia lisätestejä.

Ajoneuvon pituusakselin suuntainen vaakasuuntainen voimakomponentti esitetään teoreettisesti määriteltynä vertailuvoimana, D- tai Dc-arvona. Tarvittaessa pystysuora voimakomponentti esitetään staattisena pystysuuntaisena kuormana S kytkentäpisteessä ja oletettuna pystysuuntaisena kuormana V, tai kun on kyse vetopöytäkytkimistä, staattisena pystysuuntaisena kuormana U.

1.6 Ominaisarvot D, Dc, S, V ja U, joihin testit perustuvat ja jotka määritellään tämän säännön kohdassa 2.11, otetaan valmistajan tyyppihyväksyntähakemuksessa antamista tiedoista (ks. liitteissä 1 ja 2 esitetyt ilmoituslomakkeet).

1.7 Varmistavan lukituslaitteen, jota pitää paikallaan jousivoima, on pysyttävä varmistetussa asennossa, kun siihen kohdistuu vähiten suotuisassa suunnassa voima, joka vastaa lukituslaitteen kolminkertaista painoa.

2. Testausmenettelyt

Jos käytetään tämän liitteen kohdan 3.10 mukaista testausmenettelyä, kohtia 2.1, 2.2, 2.3 ja 2.5 ei sovelleta.

2.1 Dynaamisia testejä ja staattisia testejä varten näytekappale on asetettava voimien kohdistamisen mahdollistavaan sopivaan penkkiin siten, että siihen ei kohdistu mitään lisävoimia tai -momentteja määritellyn testivoiman lisäksi. Kun on kyse vaihtuvan kuormituksen testeistä, voiman kohdistamisen suunta ei saa poiketa yli ± 1° määritellystä suunnasta. Tykyttävissä ja staattisissa testeissä kulman on oltava suurimman testivoiman mukainen. Tavallisesti tämä vaatii liitoksen voiman kohdistuspisteessä (eli kytkentäpisteessä) ja toisen liitoksen riittävän etäisyyden päässä.

2.2 Testitaajuus saa olla enintään 35 Hz. Valitun taajuuden on oltava riittävän etäällä testijärjestelyn ja laitteen resonanssitaajuuksista. Asynkronisessa testauksessa kahden voimakomponentin taajuuksien eron on oltava välillä noin 1 ja enintään 3 prosenttia. Teräksisillä kytkentälaitteilla kuormitussyklien lukumäärä on 2 × 106. Muusta materiaalista kuin teräksestä valmistetuille laitteille voi olla tarpeen tehdä enemmän syklejä. Halkeamien testauksessa on käytettävä tunkeumavärimenetelmää tai vastaavaa menetelmää.

2.3 Tykyttävässä testissä testausvoima vaihtelee suurimman ja pienimmän testausvoiman välillä. Pienin testausvoima ei saa olla suurempi kuin 5 prosenttia suurimmasta testausvoimasta, ellei kyseisessä testimenettelyssä muuta edellytetä.

2.4 Muualla kuin tämän liitteen kohdassa 3.2.3 vaadituissa staattisissa testeissä testivoima on kohdistettava tasaisesti ja nopeasti ja sitä on pidettävä yllä vähintään 60 sekuntia.

2.5 Testattavat kytkentälaitteet tai -komponentit on tavallisesti kiinnitettävä mahdollisimman jäykästi testipenkkiin siihen asentoonsa, jossa niitä käytetään ajoneuvossa. Kiinnityslaitteiden on oltava valmistajan tai hakijan määrittelemiä ja niitä, jotka on tarkoitettu kytkentälaitteen tai -komponentin kiinnittämiseen ajoneuvoon, ja/tai niillä on oltava samat mekaaniset ominaisuudet.

2.6 Kytkentälaitteet tai -komponentit on testattava siinä muodossa kuin niitä käytetään maantieajossa. Valmistajan harkinnan mukaan ja tutkimuslaitoksen suostumuksella joustavat osat voidaan korvata jäykillä, jos tämä on välttämätöntä testimenettelyn kannalta ja jollei sillä ole vääristävää vaikutusta testitulokseen.

Nopeutetun testimenettelyn aikana ylikuumentuneet joustavat osat voidaan korvata testin kuluessa. Testikuormat voidaan kohdistaa erityisillä välyksettömillä laitteilla.

3. Erityiset testausvaatimukset

Jos käytetään tämän liitteen kohdan 3.10 mukaista testausmenettelyä, kohtien 3.1.1–3.1.6 vaatimuksia ei sovelleta.

3.1 Vetokuulat ja kiinnityskorvakkeet

3.1.1 Vetokuulan sisältävän mekaanisen kytkentälaitteen tyyppi voi olla jokin seuraavista:

a) yksikappaleiset vetokuulat, mukaan lukien laitteet, joissa on irrotettavat mutta laitekohtaiset vetokuulat (ks. kuvat 20a ja 20b)

b) vetokuulat, jotka sisältävät osia, jotka voidaan irrottaa (ks. kuvat 20c, 20d ja 20e)

c) kiinnityskorvakkeet ilman kiinnitettyä kuulaa (ks. kuva 20f).

Kuva 20

Kuulatyyppisiä kiinnityskorvakkeita

a) Yksiosainen kiinnityskorvake ja vetokuula b) Ylhäällä oleva kuulayksikkö voidaan irrottaa käsin ilman työkaluja, esim. bajonettityyppinen liitos c) Kiinnityskorvake, josta kuula voidaan irrottaa työkaluilla d) Kiinnityskorvake, johon irrotettava kuula ja yhdysrakenteinen pidike on kiinnitetty, esim. luokka A50 e) Kiinnityskorvake, josta kuula voidaan irrottaa työkaluilla f) Kiinnityskorvake, johon ei ole kiinnitetty kuulayksikköä

3.1.2 Perustesti on dynaaminen kestävyystesti. Testinäytteeseen kuuluu vetokuula, kuulan kaula ja kiinnittimet, jotka tarvitaan ajoneuvoon kiinnittämistä varten. Vetokuulan ja kiinnityskorvakkeiden on oltava jäykästi kiinnitetty testipenkkiin, jolla voidaan saada aikaan vaihtuva voima, siihen asentoonsa, jossa yhdistelmää on tarkoitus käyttää.

3.1.3 Ajoneuvon valmistaja määrittää kiinnityspisteiden sijainnit vetokuulan ja kiinnityskorvakkeen kiinnittämistä varten (ks. tämän säännön liite 2, lisäys).

3.1.4 Testaukseen toimitetuissa laitteissa on oltava kaikki osat ja rakenteelliset yksityiskohdat, joilla voi olla vaikutusta lujuuteen (esim. sähkörasialevy tai merkinnät). Testinäytteen on sisällettävä kaikki osat niihin kohtiin saakka, joista laite kiinnitetään ajoneuvoon. Ajoneuvon valmistajan on ilmoitettava vetokuulan ja kytkentälaitteen kiinnityspisteiden geometrinen asema suhteessa vertailulinjaan, ja se on esitettävä testausselosteessa. Vetoajoneuvon valmistajan on ilmoitettava hinauslaitevalmistajalle tarvittavat tiedot kaikkien kiinnityspisteiden suhteellisesta sijainnista vertailulinjaan nähden, ja näiden sijainnin on oltava sama myös testipenkissä.

3.1.5 Testipenkkiin kiinnitetty näytekappale testataan vaihtuvalla kuormalla, joka kohdistuu kuulaan kuvissa 21 ja 22 esitetyssä kulmassa.

Testauskulman suunnan määrää kuulan keskiön kautta kulkevan vaakasuuntaisen vertailulinjan pystyetäisyys vaakalinjasta, joka kulkee kytkentälaitteen sen kiinnityspisteen kautta, joka on ylin tai lähimpänä vaakatasolla kuulan keskiön kautta kulkevalla pystysuuntaisella poikittaistasolla. Jos kiinnityspiste on vaakasuuntaisen vertailulinjan yläpuolella, testi suoritetaan kulmassa α = + 15° ± 1°, ja jos piste on linjan alapuolella, kulmassa α = – 15° ± 1° (ks. kuva 21). Testauskulman määrittämisessä on käytettävä niitä kiinnityspisteitä, jotka ajoneuvon valmistaja on ilmoittanut ja jotka välittävät suurimmat vetovoimat vetoajoneuvon rakenteeseen.

Tämä kulma valitaan niin, että pystysuuntainen staattinen ja dynaaminen kuorma otetaan huomioon, ja se soveltuu ainoastaan sallitulle staattiselle kuormalle, joka on enintään:

S = 120 × D [N]

Jos staattinen kuorma on edellä esitettyä suurempi, testauskulmaa kasvatetaan molemmissa tapauksissa arvoon 20°.

Dynaaminen testi on suoritettava seuraavalla testivoimalla:

Fhs res = ± 0,6 D

3.1.6 Testimenettely on sovellettavissa erityyppisiin kytkentälaitteisiin seuraavasti (ks. tämän liitteen kohta 3.1.1):

3.1.6.1 Yksikappaleiset vetokuulat, mukaan lukien laitteet, joissa on irrotettavat mutta laitekohtaiset vetokuulat (ks. kuvat 20a ja 20b) 3.1.6.1.1 Kuvissa 20a ja 20b esitettyjen laitteiden lujuustestit on suoritettava kohdan 3.1.5 vaatimusten mukaisesti. Kuva 21 Testivoiman kohdistuskulmat Huomautus: Vertailulinjan kanssa yhdensuuntainen linja kulkee sen ylimmän ja lähimmän pisteen keskustan kautta, josta kiinnityskorvake kiinnitetään ajoneuvoon (ks. liitteen 6 kohta 3.1.5). Kuva 22 Testivoiman kohdistuskulmat Huomautus: Vaihtuvan testivoiman Fhs res suunta, johon vaikuttaa kuulan keskiön kautta kulkevan vaakasuuntaisen vertailulinjan sijainti suhteessa linjaan, joka on yhdensuuntainen tämän vertailulinjan kanssa (ks. kuva 21).

3.1.6.2 Irrotettavissa olevia osia sisältävät vetokuulat Seuraavat luokat on määritelty: a) kiinnityskorvake ja kuula (ks. kuva 20c) b) kiinnityskorvake ja kuula yhteisrakenteisella pidikkeellä (ks. kuva 20d) c) kiinnityskorvake ja irrotettava kuula (ks. kuva 20e) d) kiinnityskorvake ilman kuulaa (ks. kuva 20f). 3.1.6.2.1 Kuvissa 20c–20f esitettyjen laitteiden lujuustesti on suoritettava kohdan 3.1.5 vaatimusten mukaisesti. Mitat e ja f, joiden valmistustoleranssi on ± 5 mm, on esitettävä testausselosteessa. Kiinnityskorvakkeen (ks. kuva 20f) testi on suoritettava asennetulla kuulalla (pidikkeineen). Ainoastaan kiinnityspisteiden ja kuulan pidikkeen asennuspinnan väliset kiinnityskorvakkeen testin tulokset otetaan huomioon. Kytkentälaitteen valmistajan on määriteltävä mitat e ja f, joiden valmistustoleranssin on oltava ± 5 mm.

3.1.6.3 Kytkentälaitteet, joiden mitat e ja f muuttuvat, irrotettavia ja keskenään vaihdettavia vetokuulia varten (ks. kuva 22). 3.1.6.3.1 Tällaisten kiinnityskorvakkeiden lujuustestit on tehtävä kohdan 3.1.5 vaatimusten mukaisesti. 3.1.6.3.2 Jos huonoimman tapauksen konfiguraatio voidaan määrittää valmistajan ja tyyppihyväksyntäviranomaisen tai tutkimuslaitoksen välisellä sopimuksella, tämän yhden konfiguraation testaaminen riittää. Muutoin on testattava useita kuulan asentoja yksinkertaistetulla testiohjelmalla kohdan 3.1.6.3.3 mukaisesti. 3.1.6.3.3 Yksinkertaistetussa testiohjelmassa f-arvon on oltava määritettyjen arvojen fmin ja fmax välissä, eikä se saa olla suurempi kuin 100 mm. Kuulan etäisyyden pidikkeestä on oltava 130 mm (emax). Kaikkien mahdollisten kuulan asentojen kattamiseksi alueella, joka on annettu vaakasuuntaisena etäisyytenä kiinnityspinnasta ja pystysuuntaisena alueena f (fmin–fmax), on testattava kaksi laitetta seuraavasti: a) yksi jossa kuula on yläasennossa (fmax) ja b) yksi jossa kuula on ala-asennossa (fmin). Testausvoiman kohdistuskulma vaihtelee positiivisesta negatiiviseen sen mukaan, mikä on kuulan keskiön kautta kulkevan vertailulinjan ja kytkentälaitteen ylimmän ja lähimmän kiinnityspisteen kautta kulkevan yhdensuuntaisen linjan suhde. Käytettävät kulmat on esitetty kuvassa 22.

3.1.7 Jos irrotettavat kuulayksiköt kiinnitetään muutoin kuin kierteillä, esim. jousipidikkeillä, ja jos laitteen varmistettua mekaanista kiinnitystä ei testata dynaamisessa testissä, kuula tai varmistettu mekaaninen kiinnitys on testattava staattisella testillä soveltuvassa suunnassa. Jos varmistettu mekaaninen kiinnitys tukee kuulayksikköä pystysuunnassa, staattisessa testissä on kohdistettava kuulaan D-arvoa vastaava ylöspäin suuntautuva pystysuuntainen voima. Jos varmistettu mekaaninen kiinnitys kiinnittää kuulayksikön poikittaisen vaakatasoisen rakenteen avulla, staattisessa testissä on kohdistettava arvoa 0,25 D vastaava voima tässä suunnassa. Varmistettu mekaaninen kiinnitys ei saa pettää eikä siinä saa esiintyä muodonmuutoksia, joilla voi olla haitallinen vaikutus sen toimintaan.

3.1.8 Kohdassa 4.8 tarkoitetun lisäkytkimen kiinnityspisteiden on kestettävä arvoa 2 D vastaava staattinen vaakasuuntainen voima, jonka enimmäisarvo on 15 kN. Jos varmistuskaapelille on erillinen kiinnityspiste, sen on kestettävä D-arvoa vastaava vaakasuuntainen staattinen voima.

3.2 Vetopäät

3.2.1 Perustesti on kestävyystesti vaihtelevalla testivoimalla, ja sen jälkeen suoritetaan samalle näytekappaleelle staattinen testi (nostotesti).

3.2.2 Dynaaminen testi on suoritettava lujuudeltaan soveltuvalla luokan A vetokuulalla. Testipenkissä vetokuula ja vetopää on asennettava valmistajan ohjeiden mukaisesti, ja niiden on oltava suunnattu niin, että järjestely vastaa tavanomaista käyttöä. Lisävoimat eivät saa vaikuttaa näytekappaleeseen testivoimien lisäksi. Testivoima kohdistetaan kuulan keskiön läpi kulkevan linjan suuntaisena ja suunnataan alas taaksepäin 15°:n kulmassa (ks. kuva 23). Kestävyystesti on suoritettava näytekappaleella seuraavaa testivoimaa käyttäen:

Fhs res w = ± 0,6 D

Jos suurin sallittu staattinen pystysuuntainen massa S on suurempi kuin 120 D, testauskulmaa on suurennettava arvoon 20°.

Kuva 23

Dynaaminen testi

3.2.3 Lisäksi on suoritettava staattinen irtoamistesti. Testissä käytettävän vetokuulan halkaisijan on oltava 49,00–49,13 mm, jotta se edustaisi kulunutta vetokuulaa. Irtoamisvoima Fa kohdistetaan kohtisuoraan vetopään poikittaiseen ja pitkittäiseen keskiakselilinjaan, ja sitä korotetaan tasaisesti ja nopeasti arvoon

Fa = g(C + S/1 000) kN ja pidetään tässä arvossa 10 sekuntia.

Vetopää ei saa irrota kuulasta eikä missään sen osassa saa esiintyä mitään pysyvää muodonmuutosta, jolla voi olla kielteinen vaikutus sen toimintaan.

3.2.4 Kohdassa 4.9 tarkoitettujen lisäkytkentälaitteiden kiinnityspisteiden on kestettävä arvoa 2 D vastaava staattinen voima, jonka enimmäisarvo on 15 kN.

3.3 Vetoaisakytkimet ja vetopalkit

3.3.1 Kestävyystesti on suoritettava yhdelle näytekappaleelle. Kytkentälaitteessa on oltava kaikki kiinnikkeet, jotka ovat tarpeen sen kiinnittämiseksi ajoneuvoon. Kaikki vetoaisakytkimen ja ajoneuvon rungon väliset laitteet (eli vetopalkit) on testattava samoilla voimilla kuin kytkin. Testattaessa vetopalkkeja, jotka on tarkoitettu standardoituihin vetoaisakytkimiin, pystysuora kuorma on kohdistettava sillä pitkittäisetäisyydellä kiinnityskohtien pystytasosta, joka vastaa standardinmukaisen kytkennän sijaintia.

3.3.2 Vetoaisakytkimet nivelletyille vetoaisoille (S = 0)

Dynaaminen testi on suoritettava vaakasuuntaisella vaihtuvalla voimalla Fhw = ± 0,6 D, joka vaikuttaa maanpinnan suuntaisen linjan suuntaisena ja kulkee vetoajoneuvon pituussuuntaisessa keskitasossa kytkintapin keskiön kautta.

3.3.3 Keskiakseliperävaunuissa käytettävät vetoaisakytkimet (S > 0)

3.3.3.1 Massaltaan enintään 3,5 tonnin keskiakseliperävaunu: Massaltaan enintään 3,5 tonnin keskiakseliperävaunuissa käytettävät vetoaisakytkimet on testattava samalla tavalla kuin tämän liitteen kohdassa 3.1 kuvaillut vetokuulat ja kiinnityskorvakkeet.

3.3.3.2 Massaltaan yli 3,5 tonnin keskiakseliperävaunu:

Testivoimat kohdistetaan näytekappaleeseen vaaka- ja pystysuunnissa asynkronisessa kestävyystestissä. Liikkeen vaakasuuntaisen linjan on oltava yhdensuuntainen maanpinnan kanssa vetoajoneuvon pitkittäisessä keskitasossa ja kuljettava kytkintapin pitkittäistä keskilinjaa pitkin. Liikkeen pystysuuntaisen linjan on oltava kohtisuorassa liikkeen vaakatasoiseen linjaan nähden ja kuljettava kytkintapin keskiön kautta.

Vetoaisakytkimen ja vetosilmukan kiinnityksen testipenkkiin on oltava sama kuin se, jolla ne on tarkoitettu kiinnitettäväksi ajoneuvoon valmistajan asennusohjeiden mukaisesti.

Käytettävät testivoimat: Taulukko 14 Testivoimat Testivoima Keskiarvo (kN) Amplitudi (kN) Vaakasuuntainen voima 0 ± 0,6 Dc (ks. huomautus) Pystysuuntainen voima S × g / 1 000 ± 0,6 V (ks. huomautus) Huomautus: Luokan T vetoaisakytkinten osalta arvot ovat ± 0,5 Dc ja ± 0,5 V. Pysty- ja vaakasuuntaisten komponenttien on oltava sinimuotoisia, ne on kohdistettava asynkronisesti, ja niiden taajuuksien eron on oltava 1 ja 3 prosentin välillä.

3.3.4 Kytkintapin lukituslaitteen staattinen testi

Vetoaisakytkinten osalta on tarpeen testata myös sulkeutuminen ja kaikki lukituslaitteet staattisella avautumissuuntaan kohdistuvalla voimalla, jonka suuruus on 0,25 D. Testi ei saa aiheuttaa avautumista eikä mitään vaurioita. Testivoima 0,1 D on riittävä sylinterimäisten kytkintappien testauksessa.

3.4 Vetosilmukat

3.4.1 Vetosilmukoille on tehtävä sama dynaaminen testi kuin vetoaisakytkimille. Vetosilmukoihin, joita käytetään vain perävaunuissa, joissa on nivelletyt vapaan pystysuuntaisen liikkeen mahdollistavat vetoaisat, on kohdistettava vaihtuva voima kohdan 3.3.2 mukaisesti. Myös keskiakseliperävaunuissa käytettäväksi tarkoitetut vetosilmukat on testattava samalla tavalla kuin massaltaan C enintään 3,5-tonnisten perävaunujen vetokuulat (kohta 3.2) ja samalla tavalla kuin massaltaan C yli 3,5-tonnisten keskiakseliperävaunujen vetoaisakytkimet (kohta 3.3.3.2).

3.4.2 Luokan L rengasmaiset silmukat on testattava kohtien 3.4.2.1 ja 3.4.2.2 mukaisilla testeillä.

3.4.2.1 Niille on tehtävä tykyttävä testi samassa asennuskokoonpanossa kuin ajoneuvoon asennettuna. Testi on tehtävä luokan K kytkimellä. Vaihtoehtoisesti kytkentälaite voidaan tyyppihyväksyntäviranomaisen tai tutkimuslaitoksen suostumuksella korvata samaa toimintaympäristöä edustavalla kiinnittimellä.

3.4.2.2 Niille on tehtävä kohdassa 3.4.1 kuvattu dynaaminen testi, jossa testataan valmistajan ilmoittamat luokan K kytkentälaitteen vastaavat ominaisarvot.

3.4.3 Vetosilmukoiden testaus on suoritettava siten, että vaihtuva voima vaikuttaa myös osiin, joilla vetosilmukka kiinnitetään vetoaisaan. Kaikki joustavat välikappaleet on lukittava jäykiksi.

3.5 Koukkutyyppiset kytkimet

3.5.1 Luokan K koukkutyyppisten kytkimien on täytettävä tämän liitteen kohdassa 3.5.2 esitetyn dynaamisen testin vaatimukset.

3.5.2 Dynaaminen testi

3.5.2.1 Dynaaminen testi on tykyttävä testi, jossa käytetään luokan L rengasmaista silmukkaa ja jossa kytkin on asennettuna siten kuin se olisi ajoneuvossa kaikkine ajoneuvoasennuksessa tarvittavine osineen. Tyyppihyväksyntäviranomaisen tai tutkimuslaitoksen suostumuksella joustavat komponentit voidaan kuitenkin lukita jäykiksi.

3.5.2.2 Jos koukkutyyppinen kytkin on tarkoitettu käytettäväksi sellaisen nivelletyllä vetoaisalla varustetun perävaunun kanssa, jossa kytkentään kohdistuva pystysuuntainen voima S on nolla, kytkin on testattava kohdassa 3.3.2 esitetyllä tavalla.

3.5.2.3 Keskiakseliperävaunujen kanssa käytettäviksi tarkoitetut koukkutyyppiset kytkimet (S > 0) 3.5.2.3.1 Enintään 3,5 tonnin keskiakseliperävaunujen kanssa käytettäviksi tarkoitetut koukkutyyppiset kytkimet on testattava tämän liitteen kohdassa 3.1 esitetyllä tavalla. 3.5.2.3.2 Yli 3,5 tonnin keskiakseliperävaunujen kanssa käytettäviksi tarkoitetut koukkutyyppiset kytkimet on testattava tämän liitteen kohdassa 3.3.3.2 esitetyllä tavalla.

3.5.3 Kytkimen lukituslaitteen staattinen testi

Koukkutyyppisten kytkinten osalta on tarpeen testata myös sulkeutuminen ja kaikki lukituslaitteet staattisella avautumissuuntaan kohdistuvalla voimalla, jonka suuruus on 0,6 D. Testi ei saa aiheuttaa avautumista. Sulkeutumistoiminnon/lukituslaitteen on oltava täysin toimintakykyinen testin jälkeen.

3.6 Vetoaisat

3.6.1 Vetoaisat on testattava samalla tavalla kuin vetosilmukat (ks. kohta 3.4). Tyyppihyväksyntäviranomainen tai tutkimuslaitos voi luopua kestävyystestistä, jos komponentin rakenne on niin yksinkertainen, että sen lujuus voidaan arvioida teoreettisesti. Massaltaan C enintään 3,5 tonnin keskiakseliperävaunujen vetoaisojen suunnittelussa huomioitavat voimat teoreettista tarkastusta varten otetaan standardista ISO 7641/1:1983. Massaltaan C yli 3,5 tonnin keskiakseliperävaunujen vetoaisojen suunnittelussa huomioitavat voimat teoreettista tarkastusta varten lasketaan seuraavasti:

Fsp = (g × S/1 000) + V

jossa oleva voiman amplitudi V on määritelty tämän säännön kohdassa 2.11.4.

Massaltaan C yli 3,5 tonnin perävaunujen suunnittelumassoihin perustuvien suurimpien sallittujen kuormitusten on oltava standardin ISO 7641/1:1983 kohdan 5.3 mukaisia. Taivutettujen vetoaisojen (esimerkiksi hanhenkaula) ja täysperävaunujen vetoaisojen osalta testivoiman vaakakomponentti Fhp = 1,0 × D on otettava huomioon.

3.6.2 Pystysuunnassa vapaasti liikkuvien täysperävaunujen vetoaisojen osalta on kestävyystestin tai lujuuden teoreettisen tarkastuksen lisäksi tarkastettava nurjahduksen kesto joko teoreettisella laskelmalla, jossa suunnittelussa huomioitava voima on 3,0 × D, tai nurjahdustestillä, jossa voima on 3,0 × D. Laskelmassa käytettävien suurimpien sallittujen kuormitusten on oltava standardin ISO 7641/1:1983 kohdan 5.3 mukaisia.

3.6.3 Jos akselit ovat ohjaavia, taivutusjännityksen kesto on osoitettava teoreettisilla laskelmilla tai taivutustestillä. Kytkentäpisteen keskiöön on kohdistettava vaakasuuntainen poikittainen staattinen voima. Voiman suuruus on valittava siten, että etuakselin keskiosaan kohdistetaan momentti 0,6 × Av × g (kNm). Laskelmassa käytettävien sallittujen kuormitusten on oltava standardin ISO 7641/1:1983 kohdan 5.3 mukaisia.

Jos kaksi ohjaavaa akselia kuitenkin muodostaa edessä (ohjaavan) telin, momentti on korotettava arvoon 0,95 × Av × g (kNm).

3.7 Vetopöytäkytkimet

3.7.1 Lujuuden perustestit ovat dynaaminen testi ja staattinen testi (nostotesti). Puoliperävaunujen aktiiviseen ohjaukseen tarkoitetuille vetopöytäkytkimille on tehtävä ylimääräinen staattinen testi (taivutustesti). Testiä varten vetopöytäkytkin on varustettava kaikilla kiinnikkeillä, jotka tarvitaan sen kiinnittämiseksi ajoneuvoon. Kiinnitysmenetelmän on oltava samanlainen kuin ajoneuvossa käytetty. Laskentamenetelmää ei saa käyttää fysikaalisten testien vaihtoehtona.

3.7.2 Staattiset testit

3.7.2.1 Standardinmukaiset vetopöytäkytkimet, jotka on suunniteltu ohjauskiiloja tai vastaavaa laitetta varten puoliperävaunujen aktiiviseen ohjaukseen (ks. tämän säännön kohta 2.7), on riittävän lujuuden osalta testattava staattisella taivutustestillä ohjauslaitteen toiminta-alueella siten, että samaan aikaan kohdistetaan kuorma myös vetopöytään. Suurin sallittu vetopöytään kohdistettava pystysuuntainen kuorma U on kohdistettava pystysuunnassa kytkimeen sen käyttöasennossa käyttämällä jäykkää levyä, joka on riittävän suuri peittämään kytkimen kokonaan.

Kohdistetun kuorman resultantin on kuljettava vetopöytäkytkimen vaakasuuntaisen liitoksen keskiön läpi.

Samanaikaisesti on kohdistettava kytkintapin ohjaimen kylkiin vaakasuuntainen poikittainen voima, joka edustaa puoliperävaunun aktiiviseen ohjaukseen tarvittavaa voimaa. Tämän voiman suuruus ja vaikutussuunta on valittava niin, että momentti 0,75 m × D vaikuttaa kytkintapin keskiöön. Momentti on kohdistettava voimalla, joka vaikuttaa 0,5 ± 0,1 metrin pituiseen vipuvarteen. Kaikkien nimellismittojen enintään 0,5 prosentin pysyvä plastinen muodonmuutos sallitaan. Halkeamia ei saa ilmetä.

3.7.2.2 Kaikille vetopöytäkytkimille on suoritettava staattinen nostotesti. Nostovoimaan Fa = g × U asti merkittävää kytkinlevyn pysyvää taipumista ei saa esiintyä yli 0,2 prosentilla sen leveydestä.

Kun testataan luokan G50 standardinmukaisia vetopöytäkytkimiä ja samaa kytkintapin halkaisijaa varten olevia vastaavia kytkimiä, kytkintappi ei saa irrota kytkimestä nostovoimalla Fa = g × 2,5 U. Kun testataan ei-standardinmukaisia kytkimiä, joiden tapin halkaisija on yli 50 mm (esim. 90 mm), nostovoiman on oltava Fa = g × 1,6 U vähimmäisarvolla 500 kN.

Voima on kohdistettava kytkinlevyyn vivulla, joka on toisesta päästään kytkinlevyn varassa ja jota nostetaan toisesta päästä 1,0–1,5 metrin etäisyydeltä kytkintapin keskiöstä (ks. kuva 24).

Vipuvarren on oltava 90 asteen kulmassa kytkintapin sisäänmenosuuntaan nähden. Jos huonoin mahdollinen tapaus on helppo määritellä, se on testattava. Jos huonointa mahdollista tapausta ei ole helppo määritellä, tyyppihyväksyntäviranomainen tai tutkimuslaitos päättää, mikä puoli testataan. Vain yksi testi tarvitaan.

Kuva 24

Vetopöytäkytkimen nostotesti

1 – 1,5 m

Näkymä takaa

3.7.3 Dynaaminen testi

Vetopöytäkytkimeen on testipenkissä kohdistettava vaihtuva kuorma (asynkroninen dynaaminen testi) niin, että vaakasuuntaiset vaihtuvat ja pystysuuntaiset tykyttävät voimat vaikuttavat samanaikaisesti.

3.7.3.1 Kun testataan vetopöytäkytkimiä, joita ei ole tarkoitettu puoliperävaunujen aktiiviseen ohjaukseen, on käytettävä seuraavia voimia:

vaakasuuntainen : Fhw = ± 0,6 × D pystysuuntainen : FsO = g × 1,2 U FsU = g × 0,4 U

Nämä voimat on kohdistettava ajoneuvon pitkittäissuuntaisessa keskitasossa niin, että molempien voimien FsO ja FsU vaikutussuunnat kulkevat kytkimen liitoksen keskiön läpi.

Pystysuuntainen voima Fs vaihtelee rajojen + g × 1,2 U ja + g × 0,4 U välillä ja vaakasuuntainen voima välillä + 0,6 D ja – 0,6 D.

3.7.3.2 Kun testataan vetopöytäkytkimiä, jotka on tarkoitettu puoliperävaunujen aktiiviseen ohjaukseen, on käytettävä seuraavia voimia:

vaakasuuntainen : Fhw = ± 0,675 D pystysuuntainen : FsO ja FsU kuten kohdassa 3.7.3.1.

Voimien vaikutussuunnat on esitetty kohdassa 3.7.3.1.

3.7.3.3 Vetopöytäkytkinten dynaamista testiä varten asetetaan sopivaa voiteluainetta kytkinlevyn ja perävaunun levyn väliin siten, että suurin kitkakerroin μ ≤ 0,15.

3.8 Vetopöytäkytkimien kiinnityslevyt

Kohdassa 3.7.3 kuvattu vetopöytäkytkimien dynaaminen testi ja kohdassa 3.7.2 kuvatut staattiset testit on tehtävä myös kiinnityslevyille. Kiinnityslevyille riittää nostokokeen suorittaminen ainoastaan toiselle puolelle. Testin on perustuttava kytkimen suurimmaksi tarkoitettuun asennuskorkeuteen ja asennuslevyn suurimmaksi tarkoitettuun leveyteen ja pienimmäksi tarkoitettuun pituuteen. Tätä testiä ei ole tarpeen suorittaa, jos kiinnityslevy on muuten samanlainen kuin jo testattu kiinnityslevy, paitsi että se on kapeampi ja/tai pitempi ja sen kokonaiskorkeus pienempi. Laskentamenetelmää ei saa käyttää fysikaalisten testien vaihtoehtona.

3.9 Puoliperävaunujen vetopöytäkytkimien tapit

3.9.1 Testipenkkiin kiinnitetylle näytekappaleelle on tehtävä vaihtuvakuormainen dynaaminen testi. Kytkintapin testausta ei saa yhdistää vetopöytäkytkimen testaukseen. Testi on suoritettava siten, että voima kohdistetaan myös kiinnikkeisiin, joilla kytkintappi kiinnitetään puoliperävaunuun. Laskentamenetelmää ei saa käyttää fysikaalisten testien vaihtoehtona.

3.9.2 Kytkintappiin on kohdistettava sen käyttöasennossa dynaaminen testi vaakasuuntaisella vaihtuvalla kuormalla Fhw = ± 0,6 D.

Voiman vaikutussuunnan on kuljettava kytkintapin, jonka halkaisija luokassa H50 on 50,8 mm (ks. liite 5, kuva 18), sylinterimäisen osan pienimmän halkaisijan keskiön läpi.

3.10 Vaihtoehtoinen kestävyystesti vetokuulille ja kiinnityskorvakkeille, joiden D-arvo on ≤ 14 kN.

Kohdassa 3.1 kuvaillun testimenettelyn vaihtoehtona vetokuulat ja kiinnityskorvakkeet, joiden D-arvo on ≤ 14 kN, voidaan testata seuraavassa kuvaillulla menettelyllä.

3.10.1 Johdanto

Seuraavassa kuvailtu kestävyystesti koostuu multiaksiaalisesta testistä, jossa käytetään kolmea kuormitussuuntaa, samanaikaisesti kohdistettavia voimia, määriteltyjä maksimiamplitudeja ja väsymisen ekvivalentteja (kuormitusintensiteettiarvoja jäljempänä olevan määritelmän mukaisesti).

3.10.2 Testivaatimukset

3.10.2.1 Kuormitusintensiteettiarvon määritelmä:

Kuormitusintensiteettiarvo LIV (load intensity value) on skalaarinen arvo, joka edustaa yhden kuormitushistorian voimakkuutta kestävyysnäkökohtien suhteen (identtinen vauriosumman kanssa). Vauriokertymän laskennassa käytetään Minerin sääntöä. Sen määrityksessä otetaan huomioon kuormitusamplitudit ja kunkin amplitudin toistojen määrä (keskikuormien vaikutuksia ei oteta huomioon).

S–N-käyrä (Basquinin käyrä) edustaa kuormitusamplitudeja toistojen määrän suhteen (SA,i vs. Ni). Sillä on vakiokaltevuus k kaksiosaisessa logaritmisessa kaaviossa (toisin sanoen kukin amplitudi / käytetty testivoima SA,i liittyy rajalliseen määrään syklejä Ni). Käyrä edustaa analysoitavan rakenteen teoreettista väsymisrajaa.

Kuormitushistoria lasketaan range-pair-kaaviossa, jossa esitetään kuormitusamplitudi ja jaksojen lukumäärä (SA,i vs. ni). Kuormitusintensiteettiarvo LIV on kaikkia saatavilla olevia amplituditasoja SA,i vastaavien suhteiden ni/Ni summa.

amplitudi SA

syklit N; n

3.10.2.2 Vaadittavat kuormitusintensiteettiarvot (LIV) ja maksimiamplitudit

Käytetään seuraavaa koordinaattijärjestelmää:

suunta x: pituussuunta, joka on ajosuuntaan nähden vastakkainen

suunta y: ajosuuntaan nähden oikealle

suunta z: pystysuuntaan ylöspäin

Kuormitushistoria voidaan sitten ilmaista pääsuuntiin (x, y, z) perustuvien välisuuntien avulla käyttäen seuraavia yhtälöitä (α = 45°; α′ = 35,2):

Fxy(t) = Fx(t) × cos(α) + Fy(t) × sin(α)

Fxz(t) = Fx(t) × cos(α) + Fz(t) × sin(α)

Fyz(t) = Fy(t) × cos(α) + Fz(t) × sin(α)

Fxyz(t) = Fxy(t) × cos(α′) + Fz(t) × sin(α′)

Fxzy(t) = Fxz(t) × cos(α′) – Fy(t) × sin(α′)

Fyzx(t) = Fyz(t) × cos(α′) – Fx(t) × sin(α′)

Kuormitusintensiteettiarvot kussakin suunnassa (myös yhdistelmäsuunnissa) lasketaan vastaavasti kaikkia saatavilla olevia asianomaisessa suunnassa määritettyjä amplitudiarvoja vastaavien suhteiden ni/Ni summana.

Jotta minimiväsymisikää koskeva vaatimus tyyppihyväksyttävän laitteen osalta täyttyisi, kestävyystestissä on saavutettava vähintään seuraavat kuormitusintensiteettiarvot:

LIV (1 kN ≤ D ≤ 7 kN) LIV (7 kN < D ≤ 14 kN) LIVx 0,0212 0,0212 LIVy lineaarinen regressio välillä: D = 1 kN: 7,026 e– 4; D = 7 kN: 1,4052 e– 4 1,4052 e– 4 LIVz 1,1519 e– 3 1,1519 e– 3 LIVxy lineaarinen regressio välillä: D = 1 kN: 6,2617 e– 3; D = 7 kN: 4,9884 e– 3 4,9884 e– 3 LIVxz 9,1802 e– 3 9,1802 e– 3 LIVyz lineaarinen regressio välillä: D = 1 kN: 7,4988 e– 4; D = 7 kN: 4,2919 e– 4 4,2919 e– 4 LIVxyz lineaarinen regressio välillä: D = 1 kN: 4,5456 e– 3; D = 7 kN: 3,9478 e– 3 3,9478 e– 3 LIVxzy lineaarinen regressio välillä: D = 1 kN: 5,1977 e– 3; D = 7 kN: 4,3325 e– 3 4,3325 e– 3 LIVyzx lineaarinen regressio välillä: D = 1 kN: 4,5204 e– 3; D = 7 kN: 2,9687 e– 3 2,9687 e– 3

Edellä mainittuihin LIV-arvoihin perustuvan kuormitushistorian johtamiseksi kaltevuuden k on oltava 5 (ks. määritelmä kohdassa 3.10.2.1). Basquinin käyrän on kuljettava sen pisteen kautta, jossa amplitudi SA = 0,6× D ja syklien määrä N = 2 ×106.

Pystysuuntaisiin kuormituksiin on lisättävä valmistajan ilmoittama kytkentälaitteeseen kohdistuva staattinen pystysuuntainen kuormitus S (joka määritellään tämän säännön kohdassa 2.11.3).

Maksimiamplitudit eivät testin aikana saa ylittää seuraavia arvoja:

Pituussuunta Fx [–] Poikittaissuunta Fy [–] Pystysuunta Fz [–] maksimi + 1,3 × D + 0,45 × D + 0,6 × D + S minimi – 1,75 × D – 0,45 × D – 0,6 × D + S

Esimerkki nämä vaatimukset täyttävästä kuormitushistoriasta annetaan seuraavassa osoitteessa:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29grrf/grrf-reg55.html

3.10.3 Testausolosuhteet

Kytkentälaite on asennettava jäykkään testipenkkiin tai ajoneuvoon. Kolmisuuntaisen signaalin aikaansaamiseksi on kolmella toimilaitteella kohdistettava samanaikaisesti kolme voimakomponenttia Fx (pituussuunnassa), Fy (poikittaissuunnassa) ja Fz (pystysuunnassa). Muissa tapauksissa valmistaja ja tutkimuslaitos voivat sopia toimilaitteiden määrästä ja paikasta. Testauslaitteistolla on joka tapauksessa voitava tuottaa tarvittavat samanaikaiset voimat kohdan 3.10.2.2 mukaisten kuormitusintensiteettivaatimusten täyttämiseksi.

Kaikki pultit on kiristettävä valmistajan ilmoittamaan momenttiin.

3.10.3.1 Jäykälle alustalle asennettu kytkentälaite

Kun kytkentäpisteeseen kohdistetaan erikseen kukin maksimi- ja minimivoimista Fx, Fy ja Fz, kytkentälaitteen kiinnityspisteiden etäisyys kuormituksen 0-vertailupisteestä saa olla enintään 1,5 mm.

3.10.3.2 Ajoneuvon koriin tai korin osaan kiinnitetty kytkentälaite

Kytkentälaite on asennettava sellaisen ajoneuvon koriin tai ajoneuvotyypin korin osaan, jota varten se on suunniteltu. Ajoneuvon kori tai korin osa on kiinnitettävä soveltuvaan testipenkkiin siten, että kaikki ajoneuvon jousituksen vaikutukset eliminoidaan.

Testausolosuhteet on ilmoitettava tarkasti asianomaisessa testausselosteessa. Mahdolliset resonanssivaikutukset on kompensoitava sopivalla testilaitteiston säätöjärjestelmällä, ja niitä voidaan vähentää tehostamalla ajoneuvon korin kiinnitystä testipenkkiin tai muuttamalla taajuutta.

3.10.4 Hylkäysperusteet

Tämän säännön kohdassa 4.1 esitettyjen ja kastumismenetelmällä todennettujen vaatimusten on täytyttävä, minkä lisäksi kytkentälaitteen ei katsota läpäisseen testiä, jos

a) kytkentälaitteessa havaitaan plastisia muodonmuutoksia

b) kytkentälaitteen toimivuus tai turvallisuus on heikentynyt (esim. perävaunun kiinnityksen puutteet tai liialliset välykset)

c) pulttien kiristysmomentti pienenee yli 30 prosenttia nimellismomentista kiristyssuunnassa