Moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen äärivalaisimista, etuvalaisimista, takavalaisimista, jarruvalaisimista, huomiovalaisimista ja sivuvalaisimista annetun neuvoston direktiivin 76/758/ETY tekniikan kehitykseen mukauttamisesta annetun komission direktiivin 97/30/EY 3 artiklassa ja liitteessä III olevassa 2.1 kohdassa tarkoitettu teknisiä vaatimuksia koskeva Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission sääntö n:o 87



Virallinen lehti nro L 203 , 30/07/1997 s. 0063 - 0066



Moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen äärivalaisimista, etuvalaisimista, takavalaisimista, jarruvalaisimista, huomiovalaisimista ja sivuvalaisimista annetun neuvoston direktiivin 76/758/ETY tekniikan kehitykseen mukauttamisesta annetun komission direktiivin 97/30/EY 3 artiklassa ja liitteessä III olevassa 2.1 kohdassa tarkoitettu teknisiä vaatimuksia koskeva Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission sääntö n:o 87 (1) 2. MÄÄRITELMÄT Tässä säännössä tarkoitetaan: 2.1. `huomiovalaisimella` eteenpäin suunnattua valaisinta, jolla saadaan ajoneuvo helpommin näkyväksi päivänvalossa ajettaessa. 2.2. Tähän sääntöön sovelletaan säännössä n:o 48 ja sen muutossarjassa annettuja tyyppihyväksynnän soveltamishetkellä voimassa olevia määritelmiä. 2.3. `erityyppisillä huomiovalaisimilla` valaisimia, jotka eroavat toisistaan seuraavien olennaisten seikkojen osalta: 2.3.1. tuotenimi tai tuotemerkki 2.3.2. optisen järjestelmän ominaisuudet 2.3.3. hehkulampun luokka. 6. YLEISET VAATIMUKSET 6.1. Jokaisen valaisimen on täytettävä seuraavissa kohdissa esitetyt vaatimukset. 6.2. Huomiovalaisimet on suunniteltava ja valmistettava siten, että ne toimivat tyydyttävästi tavanomaisissa käyttöolosuhteissa ja säilyttävät tässä säännössä tarkoitetut ominaisuudet huolimatta niihin käytön aikana mahdollisesti kohdistuvasta tärinästä. 7. VALON VOIMAKKUUS 7.1. Minkään valaisimen lähettämän valon voimakkuus ei saa olla pienempi kuin 400 cd vertailuakselilla. 7.2. Vertailuakselin ulkopuolella kunkin valaisimen lähettämän valon voimakkuus ei saa missään tämän säännön liitteen 3 valonjakautumistaulukossa määriteltyjä pisteitä vastaavassa suunnassa alittaa edellä olevassa 7.1. kohdassa määriteltyä vähimmäisarvoa prosentteina, jotka on määritelty kyseiselle suunnalle mainitussa taulukossa. 7.3. Lähetetyn valon voimakkuus ei saa missään suunnassa olla suurempi kuin 800 cd. 7.4. Jos valaisimessa on enemmän kuin yksi valonlähde, valaisimen on täytettävä vaadittava vähimmäisvoimakkuus, jos jokin muista valonlähteistä vioittuu, ja kun kaikki valonlähteet valaisevat, enimmäisvoimakkuutta ei saa ylittää. 8. VALAISEVA PINTA Valaisevan pinnan alan on oltava vähintään 40 cm². 9. VALON VÄRI Valon värin on oltava valkoinen. Se on mitattava käyttäen valonlähdettä, jonka värilämpötila on 2 856 K (joka vastaa kansainvälisen valaistustoimikunnan (CIE) valonlähdettä A). Lampuissa, joiden valonlähde ei ole vaihdettava (hehkulamput ja muut), kolorimetriset ominaisuudet on kuitenkin tarkistettava valaisimessa oleville valonlähteille tämän säännön 10.2. kohdan mukaisesti. Värin on oltava tämän säännön liitteessä 4 määrättyjen kolmivärikoordinaattien raja-arvojen sisällä. 10. TESTAUSMENETTELY 10.1. Kaikki mittaukset on suoritettava huomiovalaisimelle määrätyn lamppuluokan mukaisella värittömällä vakiohehkulampulla säädettynä siten, että se tuottaa kyseiselle lamppuluokalle määrätyn tavanomaisen valovirran. 10.2. Kaikki sellaisten valaisimien mittaukset, joiden valonlähde ei ole vaihdettava (hehkulamput ja muut), on tehtävä vastaavilla jännitteillä 6,75 V, 13,5 V tai 28,0 V. Jos valonlähteissä on erikoisvoimanlähde, edellä mainittuja testausjännitteitä sovelletaan voimanlähteen tulonapoihin. Testilaboratorio voi vaatia valmistajalta valonlähteiden tarvitseman erikoisvoimanlähteen. 11. LÄMMÖNKESTÄVYYSTESTI 11.1. Valaisimelle on tehtävä 20 minuutin lämpenemisajan jälkeen yhden tunnin kestävä jatkuvan toiminnan testi. Ympäröivän lämpötilan on oltava 23 °C ± 5°. Käytettävän hehkulampun on oltava valaisimelle määrätyn luokan hehkulamppu, ja siinä käytettävän sähköjännitteen on oltava sellainen, että se antaa määritellyn keskimääräisen tehon vastaavalla testausjännitteellä. Lampuissa, joiden valonlähde ei ole vaihdettava (hehkulamput ja muut), testi on kuitenkin tehtävä valaisimessa oleville valonlähteille tämän säännön 10.2. kohdan mukaisesti. 11.2. Jos ainoastaan enimmäisteho on määrätty, testi on suoritettava säätämällä jännitettä siten, että saavutetaan 90 % määrätystä tehosta. Edellä tarkoitettu keskimääräinen tai enimmäisteho valitaan aina jännitealueelta 6, 12 tai 24 V, jolla se saavuttaa korkeimman arvon; lamppuihin, joiden valonlähde ei ole vaihdettava (hehkulamput ja muut), sovelletaan tämän säännön 10.2. kohdan testausolosuhteita. 11.3. Sen jälkeen kun valaisin on vakautettu ympäröivään lämpötilaan, siinä ei saa olla näkyvää vääristymää, muodonmuutosta, rikkoutumaa tai värin muuttumista. Epävarmoissa tapauksissa valon voimakkuus mitataan edellä olevan 7 kohdan mukaisesti. Tässä mittauksessa saatujen arvojen on yllettävä vähintään 90 %:iin arvoista, jotka saatiin ennen kuin samalle laitteelle tehtiin lämmönkestävyystesti. (1) EYVL N:o L 171, 30.6.1997, s. 25. LIITE 3 Fotometriset mittaukset 1. Fotometristen mittausten aikana hajaheijastukset on estettävä tarkoituksenmukaisella rajauksella. 2. Mittausten tulosten kyseenalaistamisen varalta mittaukset on suoritettava siten, että seuraavat vaatimukset täyttyvät: 2.1. mittausetäisyyden on oltava sellainen, että voidaan soveltaa etäisyyden käänteistä neliöjuurilakia; 2.2. mittauslaitteen on oltava sellainen, että vastaanottimen vastainen kulma valon vertailukeskipisteestä on 10' - 1 aste; 2.3. havaintosuunnan voimakkuutta koskeva vaatimus katsotaan täytetyksi, jos vaadittu voimakkuus saavutetaan suunnassa, joka poikkeaa enintään asteen neljäsosan havaintosuunnasta. 3. VAKIOVALONJAKAUTUMISTAULUKKO >VIITTAUS KAAVIOON> 3.1. Suunnat H = 0° ja V = 0° vastaavat vertailuakselia. (Ajoneuvossa se on vaakasuora ja yhdensuuntainen ajoneuvon pituussuuntaisen keskitason kanssa ja suunnattu vaadittuun näkyvyyssuuntaan.) Se kulkee vertailukeskipisteen kautta. Taulukon arvoista saadaan eri mittaussuuntien vähimmäisvoimakkuudet prosentteina kunkin valaisimen akselin voimakkuuden vähimmäisvaatimuksesta (suunnassa H = 0° ja V = 0°). 3.2. Valokuvion on edellä 3 kohdassa ruudukkona esitetyllä valonjakautumisalueella oltava lähes yhdenmukainen, ts. valon voimakkuuden on kunkin ruudukon viivan muodostaman alueen osan suunnassa täytettävä vähintään vähimmäisarvo, joka näkyy kyseistä suuntaa ympäröivillä viivoilla prosentteina. LIITE 4 Valon väri KOLMIVÄRIKOORDINAATIT >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA>