FI Euroopan unionin virallinen lehti L 218/1

Vain alkuperäiset UN/ECE:n tekstit ovat kansainvälisen julkisoikeuden mukaan sitovia. Tämän säännön asema ja voimaantulopäivä on hyvä tarkastaa UN/ECE:n asiakirjan TRANS/WP.29/343 viimeisimmästä versiosta. Asiakirja saatavana osoitteessa:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomission (UN/ECE) sääntö nro 117 – Yhdenmukaiset vaatimukset, jotka koskevat renkaiden hyväksyntää vierintämelun ja/tai märkäpidon ja/tai vierintävastuksen osalta [2016/1350]

Sisältää kaiken voimassa olevan tekstin seuraaviin asti:

Täydennys 7 muutossarjaan 02 – voimaantulopäivä: 20. tammikuuta 2016

SISÄLTÖ

SÄÄNTÖ

1. Soveltamisala

2. Määritelmät

3. Hyväksynnän hakeminen

4. Merkinnät

5. Hyväksyntä

6. Vaatimukset

7. Ilmarengastyypin muutokset ja hyväksynnän laajentaminen

8. Tuotannon vaatimustenmukaisuus

9. Seuraamukset vaatimustenmukaisuudesta poikkeavasta tuotannosta

10. Tuotannon lopettaminen

11. Hyväksyntätesteistä vastaavien tutkimuslaitosten sekä tyyppihyväksyntäviranomaisten nimet ja osoitteet

12. Siirtymäsäännökset

Liitteet

1 Ilmoitus

2 Lisäys 1: Esimerkkejä hyväksyntämerkeistä

Lisäys 2: Säännön nro 117 mukainen hyväksyntä yhdessä säännön nro 30 tai 54 mukaisen hyväksynnän kanssa

Lisäys 3: Laajennukset sääntöjen nro 117, 30 tai 54 mukaisesti myönnettyjen hyväksyntöjen yhdistämiseksi

Lisäys 4: Laajennukset säännön nro 117 mukaisesti myönnettyjen hyväksyntöjen yhdistämiseksi

3 Vaihde vapaalla -testausmenetelmä renkaiden vierintämelun mittaamiseksi

Lisäys 1: Testausseloste

4 Testauspaikkaa koskevat vaatimukset

5 Märkäpidon testausmenetelmä

Lisäys: Esimerkkejä märkäpitoindeksin testausselosteista

6 Vierintävastuksen testausmenetelmä

Lisäys 1: Testauslaitteiston toleranssit

Lisäys 2: Mittavanteen leveys

Lisäys 3: Testausseloste ja testitiedot (vierintävastus)

Lisäys 4: Renkaiden standardointijärjestöt

Lisäys 5. Hidastuvuusmenetelmä

7 Talviominaisuuksien testausmenettelyt vaativiin talviolosuhteisiin tarkoitetuille talvirenkaille

Lisäys 1: ”Vuoristosymbolin” kuvion määrittely

Lisäys 2: Testausselosteet ja testitiedot luokan C1 ja C2 renkaille

Lisäys 3: Testausselosteet ja testitiedot luokan C3 renkaille

1. SOVELTAMISALA

1.1 Tätä sääntöä sovelletaan luokan C1, C2 ja C3 uusiin ilmarenkaisiin melupäästöjen, vierintävastuksen ja märkäpidon osalta. Sääntöä ei kuitenkaan sovelleta

1.1.1 tilapäiskäyttöön tarkoitettuihin vararenkaisiin, joissa on merkintä ”Temporary use only” (vain tilapäiskäyttöön),

1.1.2 renkaisiin, joiden vanteen nimellishalkaisijan koodi on ≤ 10 (tai ≤ 254 mm) tai ≥ 25 (tai ≥ 635 mm),

1.1.3 kilpailukäyttöön tarkoitettuihin renkaisiin,

1.1.4 renkaisiin, jotka on tarkoitettu asennettaviksi muihin kuin M-, N- ja O-luokan (1) maantieajoneuvoihin,

1.1.5 renkaisiin, joissa on lisävarusteita pito-ominaisuuksien parantamiseksi (esim. nastarenkaat),

1.1.6 renkaisiin, joiden nopeusluokka on alle 80 km/h (nopeusluokkatunnus F),

1.1.7 renkaisiin, jotka on tarkoitettu yksinomaan ennen 1. lokakuuta 1990 ensirekisteröityihin ajoneuvoihin,

1.1.8 ammattikäyttöön tarkoitettuihin maastorenkaisiin.

1.2 Sopimuksen osapuolet voivat myöntää tai hyväksyä hyväksyntiä vierintämelun ja/tai märkäpidon ja/tai vierintävastuksen osalta.

2. MÄÄRITELMÄT

Säännöissä 30 ja 54 esitettyjen määritelmien lisäksi tässä säännössä sovelletaan seuraavia määritelmiä:

2.1 'Rengastyypillä' tarkoitetaan sellaisten renkaiden joukkoa, joiden kokomerkinnät, tuotemerkit ja kauppanimet eivät poikkea toisistaan seuraavien olennaisten ominaisuuksien osalta:

a) valmistajan nimi,

b) rengasluokka (ks. 2.4 kohta),

c) renkaan rakenne,

d) käyttöluokka: tavallinen rengas, talvirengas, erikoisrengas,

e) C1-luokan renkaiden osalta: i) jos renkaille haetaan hyväksyntää vierintämelun osalta se, ovatko kyseessä tavalliset vai vahvistetut; ii) jos renkaille haetaan hyväksyntää märkäpidon osalta se, ovatko kyseessä tavalliset renkaat vai talvirenkaat, joiden nopeusluokka on enintään Q pois luettuna H (≤ 160 km/h) tai vähintään R mukaan luettuna H (> 160 km/h);

f) C2- ja C3-luokan renkaiden osalta seuraavat tiedot: i) jos renkaille haetaan hyväksyntää vaiheen 1 vierintämelun osalta se, onko renkaissa M+S-merkintä; ii) jos renkaille haetaan hyväksyntää vaiheen 2 vierintämelun osalta se, ovatko kyseessä vetorenkaat;

g) kulutuspinnan kuvio (ks. 3.2.1 kohta).

2.2 ’Tuotemerkillä’ tai ’kauppanimellä’ tarkoitetaan valmistajan antamaa renkaan nimitystä. Tuotemerkki voi olla valmistajan nimi, ja kauppanimi voi vastata tavaramerkkiä.

2.3 ’Vierintämelulla’ tarkoitetaan liikkuvien renkaiden ja tien pinnan kosketuksesta aiheutuvaa melua.

2.4 ’Renkaan luokalla’ tarkoitetaan jotakin seuraavista ryhmistä:

2.4.1 C1-luokan renkaat: säännön nro 30 mukaiset renkaat;

2.4.2 C2-luokan renkaat: säännön nro 54 mukaiset renkaat, joiden kantavuusluku on yksittäisasennuksessa enintään 121 ja nopeusluokka vähintään N;

2.4.3 C3-luokan renkaat: säännön nro 54 mukaiset renkaat, joiden

a) kantavuusluku on yksittäisasennuksessa vähintään 122 tai

b) kantavuusluku on yksittäisasennuksessa enintään 121 ja nopeusluokka enintään M.

2.5 ’Edustavalla rengaskoolla’ tarkoitetaan rengaskokoa, jolla tehdään tämän säännön liitteessä 3 kuvailtu vierintämelun testi tai liitteessä 5 kuvailtu märkäpidon testi tai liitteessä 6 kuvailtu vierintävastuksen testi rengastyypin tyyppihyväksyntään tarvittavan vaatimustenmukaisuuden arvioimista varten, tai liitteessä 7 kuvailtu talviominaisuuksien testi.

2.6 ’Tilapäiskäyttöön tarkoitetulla vararenkaalla’ tarkoitetaan rengasta, joka poikkeaa tavanomaisia ajo-olosuhteita varten ajoneuvoon asennettavasta renkaasta, ja joka on tarkoitettu ainoastaan tilapäiseen käyttöön rajoitetuissa ajo-olosuhteissa

2.7 ’Kilpailukäyttöön tarkoitetulla renkaalla’ tarkoitetaan rengasta, joka on tarkoitettu asennettavaksi moottoriurheilukilpailuissa käytettäviin ajoneuvoihin ja jota ei ole tarkoitettu käytettäväksi tavanomaisessa tieliikenteessä.

2.8 ’Tavallisella renkaalla’ tarkoitetaan rengasta, joka on tarkoitettu tavanomaiseen maantiekäyttöön.

2.9 ’Vahvistetulla renkaalla’ (”reinforced” tai ”extra load”) tarkoitetaan luokan C1 ilmarengasta, joka on suunniteltu kantamaan suuremmalla rengaspaineella suuremman kuorman kuin vastaava tavallinen rengas kantaa tavanomaisella rengaspaineella (ISO 4000-1:2010). (2)

2.10 ’Vetorenkaalla’ tarkoitetaan luokan C2 tai C3 rengasta, jossa on merkintä TRACTION ja joka on tarkoitettu asennettavaksi ensisijassa ajoneuvon vetoakselille voiman siirtymisen tehostamiseksi erilaisissa olosuhteissa.

2.11 ’Talvirenkaalla’ tarkoitetaan rengasta, jonka kulutuspintakuvio, kulutuspinnan materiaali tai rakenne on suunniteltu ensisijassa niin, että sen ominaisuudet talviolosuhteissa ovat tavallista rengasta paremmat ajoneuvon liikkeellelähdön ja liikkeellä pysymisen kannalta.

2.11.1 ’Vaativiin talviolosuhteisiin tarkoitetulla talvirenkaalla’ tarkoitetaan talvirengasta, jonka kulutuspintakuvio, kulutuspinnan materiaali tai rakenne on suunniteltu erityisesti käyttöön vaativissa talviolosuhteissa ja joka täyttää tämän säännön kohdan 6.4 vaatimukset.

2.12 ’Erikoisrenkaalla’ tarkoitetaan rengasta, joka on tarkoitettu sekä maasto- että tiekäyttöön tai muuhun erikoiskäyttöön. Nämä renkaat on suunniteltu ensisijaisesti niin, että ajoneuvo lähtee liikkeelle ja pysyy liikkeessä maasto-olosuhteissa.

2.13 ’Ammattikäyttöön tarkoitetulla maastorenkaalla’ tarkoitetaan erikoisrengasta, jota käytetään pääasiassa vaativissa maasto-olosuhteissa.

2.14 ’Kulutuspinnan syvyydellä’ tarkoitetaan renkaan pääurien syvyyttä.

2.14.1 ’Pääuralla’ tarkoitetaan renkaan kulutuspinnan keskialueella sijaitsevia leveitä kehänsuuntaisia uria, joiden pohjalla henkilöautojen ja kevyiden hyötyajoneuvojen renkaissa on kulumisen osoitin.

2.15 ’Urasuhteella’ (void-to-fill ratio) tarkoitetaan viitepinnan urien (aukkojen) alan suhdetta viitepinnan kokonaisalaan mitattuna valospiirustuksesta.

2.16 ’Vakiomuotoisella vertailurenkaalla (SRTT)’ tarkoitetaan rengasta, joka on tuotettu, tarkastettu ja varastoitu American Society for Testing and Materials -yhdistyksen (ASTM) standardin

a) E1136-93 (2003) mukaisesti (koko P195/75R14)

b) F2872 (2011) mukaisesti (koko 225/75 R 16 C)

c) F2871 (2011) mukaisesti (koko 245/70R19.5)

d) F2870 (2011) mukaisesti (koko 315/70R22.5).

2.17 Märkäpidon tai lumipidon mittaukset – erityismääritelmät

2.17.1 ’Märkäpidolla’ tarkoitetaan ehdokasrenkaalla varustetun testiajoneuvon suhteellista jarrutustehoa märällä pinnalla verrattuna vakiomuotoisella vertailurenkaalla (SRTT) varustetun saman testiajoneuvon suhteelliseen jarrutustehoon.

2.17.2 ’Ehdokasrenkaalla’ tarkoitetaan sitä tyyppiä edustavaa rengasta, jolle haetaan tämän säännön mukaista hyväksyntää.

2.17.3 ’Tarkistusrenkaalla’ tarkoitetaan tavanomaista tuotantorengasta, jolla määritellään sellaisten rengaskokojen märkäpito- tai lumipito-ominaisuudet, joita ei voida asentaa samaan ajoneuvoon kuin vakiomuotoinen vertailurengas (ks. tämän säännön liitteessä 5 oleva 4.1.7 kohta ja liitteessä 7 oleva 3.4.3 kohta).

2.17.4 ’Märkäpitoindeksillä (G)’ tarkoitetaan ehdokasrenkaan ja vakiomuotoisen vertailurenkaan suorituskyvyn välistä suhdetta.

2.17.5 ’Lumipitoindeksillä (SG)’ tarkoitetaan ehdokasrenkaan ja vakiomuotoisen vertailurenkaan suorituskyvyn välistä suhdetta.

2.17.6 ’Kitkakertoimen huippuarvolla (PBFC)’ tarkoitetaan jarrutusvoiman ja renkaaseen ennen lukkiutumista kohdistuvan pystykuorman välisen suhteen enimmäisarvoa.

2.17.7 ’Keskimääräisellä täysin kehittyneellä hidastuvuudella (MFDD)’ tarkoitetaan keskimääräistä hidastuvuutta, joka lasketaan sen matkan perusteella, jonka ajoneuvo kulkee sen nopeuden hidastuessa määränopeudesta johonkin toiseen määränopeuteen.

2.17.8 ’Kytkentäkorkeudella’ tarkoitetaan pystysuoraa etäisyyttä perävaunun vetokoukun liitoskohdan keskipisteestä maanpintaan, kun vetävä ajoneuvo ja perävaunu on kytketty toisiinsa. Ajoneuvon ja perävaunun on oltava vaakasuoralla pinnalla testaustilassa kyseisessä testissä käytettävillä renkailla varustettuina.

2.18 Vierintävastuksen mittaukset – erityismääritelmät

2.18.1 Vierintävastus Fr

Energiahäviö (tai kulutettu energia) kuljetun matkan yksikköä kohti (3).

2.18.2 Vierintävastuskerroin Cr

Vierintävastuksen ja renkaan kuormituksen suhde (4).

2.18.3 Uusi testirengas

Rengas, jota ei ole aiemmin käytetty vierintätestissä, jossa renkaan lämpötila nousee vierintävastustestissä syntyvää lämpötilaa korkeammaksi, ja jota ei ole aikaisemmin altistettu yli 40 °C:n lämpötilalle. (5), (6)

2.18.4 Laboratorion tarkistusrengas

Yksittäisen laboratorion käyttämä rengas, jonka avulla kontrolloidaan kojeen käyttäytymistä ajan funktiona (7).

2.18.5 Rajoitettu täyttö

Renkaan täyttäminen rajoitetusti niin, että rengaspaine saavuttaa halutun arvon renkaan lämmetessä ajon aikana (capped inflation).

2.18.6 Loishäviö

Energiahäviö (tai energian kulutus) etäisyyden yksikköä kohti (pois luettuna sisäiset rengashäviöt), jotka johtuvat testauslaitteiston erilaisten pyörivien osien aerodynaamisesta häviöstä, laakerikitkasta ja muista systemaattisen häviön lähteistä, joita mittaukseen voi sisältyä.

2.18.7 Skim test -koe

Loishäviömittaus, jossa rengasta pyöritetään niin, että luistoa ei esiinny, ja samalla vähennetään renkaan kuormitusta tasolle, jolla energiahäviö itse renkaassa on käytännössä nolla.

2.18.8 Hitaus tai hitausmomentti

Pyörivään kappaleeseen kohdistuvan momentin suhde kappaleen rotaatiokiihtyvyyteen (8).

2.18.9 Mittausten uusittavuus σm

Kojeen kyky mitata vierintävastus (9).

3. HYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN

3.1 Renkaan valmistaja tai tämän valtuutettu edustaja jättää hakemuksen rengastyypin hyväksymiseksi tämän säännön mukaisesti. Hakemuksessa on ilmoitettava seuraavat tiedot:

3.1.1 rengastyypin osalta arvioitavat ominaisuudet: ”vierintämelu” ja/tai ”märkäpito” ja/tai ”vierintävastus”; renkaan ”talviominaisuudet”, jos käyttöluokka on ”vaativiin talviolosuhteisiin tarkoitettu talvirengas”;

3.1.2 valmistajan nimi;

3.1.3 hakijan nimi ja osoite;

3.1.4 tuotantolaitosten osoitteet;

3.1.5 tuotemerkit, kauppanimet, tavaramerkit;

3.1.6 rengasluokka (C1, C2 tai C3) (ks. tämän säännön 2.4 kohta); 3.1.6.1 C1-luokan renkaiden poikkileikkausleveys (ks. tämän säännön 6.1.1 kohta); Huomautus: Tämä tieto vaaditaan vain vierintämelua koskevan hyväksynnän yhteydessä.

3.1.7 renkaan rakenne;

3.1.8 C1-luokan renkaiden osalta tieto siitä, a) onko rengas vahvistettu, jos hyväksyntä liittyy vierintämeluun, tai b) onko nopeusluokkatunnus Q tai alempi (pois luettuna H) tai R tai korkeampi (mukaan luettuna H), jos hyväksyntää haetaan talvirenkaalle märkäpidon osalta; C2- ja C3-luokan renkaiden osalta tieto siitä, a) onko rengas merkitty tunnuksella M + S, jos kyseessä on vierintämelu vaiheessa 1; b) onko kyseessä vetorengas, jos kyseessä on vierintämelu vaiheessa 2;

3.1.9 käyttöluokka (tavallinen, talvirengas, erikoisrengas);

3.1.10 luettelo hakemuksen kohteena olevien renkaiden kokomerkinnöistä.

3.2 Hyväksyntähakemukseen on liitettävä seuraavat asiakirjat (kolmena kappaleena):

3.2.1 Tiedot nimettyyn rengaskokojen sarjaan kuuluvien renkaiden suorituskykyyn (vierintämeluun, märkäpitoon, vierintävastukseen ja lumipitoon) vaikuttavista tärkeimmistä ominaisuuksista kulutuspintakuvio mukaan luettuna. Tiedot voidaan esittää kuvauksina, joita täydennetään teknisillä tiedoilla, piirroksilla, valokuvilla tai tietokonetomografiakuvina, siten, että tyyppihyväksyntäviranomainen tai tekninen tutkimuslaitos voi niiden perusteella määritellä, vaikuttavatko tärkeimpiin ominaisuuksiin myöhemmin tehtävät muutokset kielteisesti renkaan suorituskykyyn. Renkaan rakenteen vähäisten yksityiskohtien muutosten vaikutukset renkaan suoristuskykyyn määritetään tuotannon vaatimustenmukaisuuden toteamiseksi tehtävissä tarkastuksissa.

3.2.2 Renkaan sivupinnan piirrokset tai valokuvat, joissa esitetään edellä kohdassa 3.1.8 tarkoitetut tiedot ja kohdassa 4 tarkoitettu hyväksyntämerkki, on toimitettava sen jälkeen, kun tuotanto on aloitettu, mutta viimeistään vuoden kuluessa tyyppihyväksynnän myöntämispäivämäärästä.

3.2.3 Jos hakemus koskee erikoisrenkaita, on toimitettava kulutuspintakuvion valospiirustus, jotta voidaan määrittää renkaan urasuhde.

3.3 Hakijan on tyyppihyväksyntäviranomaisen pyynnöstä toimitettava näytekappaleet renkaista tai jäljennökset tämän säännön kohdan 11 mukaisesti ilmoitettujen teknisten tutkimuslaitosten laatimista testausselosteista.

3.4 Testauksessa voidaan soveltaa huonoimman mahdollisen tapauksen periaatetta tyyppihyväksyntäviranomaisen tai tutkimuslaitoksen päätöksen mukaan.

3.5 Renkaan valmistajan laboratorio ja testaustila voidaan nimetä hyväksytyksi laboratorioksi, ja tyyppihyväksyntäviranomaisen edustajan on voitava osallistua kaikkiin testeihin.

4. MERKINNÄT

4.1 Kaikki rengastyyppiä edustavat renkaat on merkittävä säännön nro 30 tai 54 määräysten mukaisesti sen mukaan, kumpaa sääntöä sovelletaan.

4.2 Renkaissa on erityisesti ilmoitettava seuraavat tiedot: (10)

4.2.1 valmistajan nimi tai tavaramerkki;

4.2.2 kauppanimi (ks. tämän säännön 2.2 kohta); kauppanimeä ei kuitenkaan vaadita, jos se on sama kuin tavaramerkki;

4.2.3 renkaan kokomerkintä;

4.2.4 merkintä ”REINFORCED” (tai vaihtoehtoisesti ”EXTRA LOAD”), jos rengas on vahvistettu rengas;

4.2.5 merkintä ”TRACTION” (11), jos rengas on vetorengas;

4.2.6 ”vuoristosymboli” (3-huippuinen vuori ja lumihiutale – ks. liitteen 7 lisäys 1), jos talvirenkaan käyttöluokka on ”vaativiin talviolosuhteisiin tarkoitettu talvirengas”;

4.2.7 merkintä ”MPT” (tai ”ML” tai ”ET”) ja/tai ”POR”, jos renkaan käyttöluokka on ’erikoisrengas’; ET = Extra Tread, ML = Mining and Logging, MPT = Multi-Purpose Truck ja POR = Professional Off-Road.

4.3 Renkaissa on oltava riittävästi tilaa tämän säännön liitteessä 2 esitettyä hyväksyntämerkkiä varten.

4.4 Hyväksyntämerkki on valettava renkaan sivupintaan, sen on oltava selvästi luettavissa ja se on sijoitettava renkaan alemmalle alueelle vähintään toiselle sivupinnalle.

4.4.1 Renkaissa, jotka on merkitty renkaan ja vanteen asennuskokoonpanon osalta A-tunnuksella, merkintä voidaan kuitenkin sijoittaa mihin tahansa kohtaan renkaan ulkopinnalla.

5. HYVÄKSYNTÄ

5.1 Jos tämän säännön mukaisesti hyväksyntää varten toimitetun rengastyypin edustava rengaskoko täyttää jäljempänä kohdissa 6 ja 7 esitettävät vaatimukset, kyseiselle rengastyypille on myönnettävä hyväksyntä.

5.2 Hyväksytylle rengastyypille on annettava hyväksyntänumero. Sama sopimuspuoli ei saa antaa samaa numeroa toiselle rengastyypille.

5.3 Tämän säännön mukaisesta rengastyypin hyväksynnästä tai hyväksynnän laajentamisesta tai epäämisestä on ilmoitettava tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille tämän säännön liitteessä 1 olevan mallin mukaisella lomakkeella.

5.3.1 Renkaanvalmistajat voivat hakea tyyppihyväksynnän laajentamista muiden rengastyyppiin sovellettavien sääntöjen vaatimusten mukaisesti. Siinä tapauksessa hyväksynnän laajentamista koskevaan hakemukseen on liitettävä jäljennös asianomaisen tyyppihyväksyntäviranomaisen myöntämistä tyyppihyväksyntäilmoituksista. Hyväksynnän laajentamisen voi myöntää vain se tyyppihyväksyntäviranomainen, joka on alun perin hyväksynyt renkaan.

5.3.1.1 Kun hyväksynnälle on myönnetty laajennus ja ilmoituslomakkeeseen (ks. tämän säännön liite 1) lisätään osoitus muiden sääntöjen vaatimusten täyttymisestä, ilmoituslomakkeessa annettuun hyväksyntänumeroon on lisättävä loppuliitteet, joilla ilmoitetaan ne säännöt ja tekniset vaatimukset, jotka kuuluvat laajennetun hyväksynnän piiriin. Jokaisen loppuliitteen osalta ilmoituslomakkeen 9 kohtaan on lisättävä kyseiset tyyppihyväksyntänumerot ja säännön numero.

5.3.1.2 Etuliitteellä on ilmoitettava renkaan ominaisuuksia koskeviin vaatimuksiin liittyvä sovellettavan säännön muutossarja. Esimerkiksi etuliite 02S2 kertoo, että kyseessä on toinen muutossarja, joka koskee vierintämelua vaiheessa 2, ja etuliite 02S1WR1 ilmoittaa, että kyseessä on toinen muutossarja, joka koskee vierintämelua vaiheessa 1 ja märkäpitoa ja vierintävastusta vaiheessa 1 (vaiheet 1 ja 2 on määritelty kohdassa 6.1). Muutossarjaa ei tarvitse ilmoittaa, jos sääntö on alkuperäisessä muodossaan.

5.3.2 Seuraavat loppuliitteet on jo varattu tiettyjen renkaiden suorituskykyä koskevien sääntöjen tunnisteiksi:

S ilmaisee renkaiden vierintämelua koskevien vaatimusten täyttymistä, W ilmaisee renkaiden märkäpitoa koskevien vaatimusten täyttymistä, R ilmaisee renkaiden vierintävastusta koskevien vaatimusten täyttymistä.

Koska vierintämelua ja vierintävastusta koskevien vaatimusten soveltamiselle on kohdissa 6.1 ja 6.3 määritelty kaksi vaihetta, tunnusten S ja R jälkeen merkitään joko 1 tai 2 sen mukaan, kumman vaiheen vaatimusten vastaavuutta tarkoitetaan.

5.4 Jokaiseen tämän säännön nojalla tyyppihyväksynnän saaneeseen rengaskokoon merkitään kohdassa 4.3 tarkoitettuun tilaan kohdan 4.4 vaatimusten mukaisesti kansainvälinen hyväksyntämerkki, joka koostuu seuraavista osista:

5.4.1 E-kirjain ja hyväksynnän myöntäneen maan tunnusnumero (12) ympyrän sisällä ja

5.4.2 hyväksyntänumero, joka on sijoitettava kohdassa 5.4.1 tarkoitetun ympyrän lähelle ja joko E-kirjaimen ylä- tai alapuolelle taikka sen vasemmalle tai oikealle puolelle,

5.4.3 loppuliite (loppuliitteet) ja mahdollisen sovellettavan muutossarjan tunniste sellaisena kuin se määritellään ilmoituslomakkeessa. Merkinnässä voidaan käyttää jotakin seuraavista loppuliitteistä tai mitä tahansa niiden yhdistelmää: S1 vierintämelu vaiheessa 1 S2 vierintämelu vaiheessa 2 W märkäpito R1 vierintävastus vaiheessa 1 R2 vierintävastus vaiheessa 2 Loppuliitteet on sijoitettava hyväksyntänumeron oikealle puolelle tai sen alle, jos ne kuuluvat alkuperäiseen hyväksyntään. Jos hyväksyntää laajennetaan säännön nro 30 tai 54 mukaisesti myönnetyn hyväksynnän jälkeen, loppuliitteen tai loppuliitteiden yhdistelmän eteen on sijoitettava plusmerkki ”+” ja säännön nro 117 muutossarjaa osoittava merkintä sen merkiksi, että kyseessä on hyväksynnän laajennus. Jos laajennetaan säännön nro 117 mukaisesti myönnettyä alkuperäistä hyväksyntää, plusmerkki ”+” on sijoitettava alkuperäisen hyväksynnän loppuliitteen tai loppuliitteiden yhdistelmän ja laajennukseen kuuluvan loppuliitteen tai loppuliitteiden yhdistelmän väliin.

5.4.4 Jos renkaan sivupinnoille merkitään hyväksyntänumeron loppuliitteet, renkaaseen ei tarvitse merkitä lisäksi niiden sääntöjen vaatimusten noudattamista ilmaisevaa tyyppihyväksyntänumeroa, joihin loppuliite viittaa kohdan 5.3.2 mukaisesti.

5.5 Jos rengas täyttää tämän säännön mukaisen hyväksynnän myöntäneessä maassa sopimukseen liitetyn yhden tai usean muun säännön mukaiset tyyppihyväksyntävaatimukset, kohdassa 5.4.1 määriteltyä tunnusta ei tarvitse toistaa. Siinä tapauksessa kaikkien niiden sääntöjen numerot ja tunnukset, joiden nojalla on myönnetty hyväksyntä siinä maassa, joka on myöntänyt tämän säännön mukaisen hyväksynnän, on merkittävä kohdassa 5.4.1 määritellyn tunnuksen viereen.

5.6 Tämän säännön liitteessä 2 esitetään hyväksyntämerkkien malleja.

6. VAATIMUKSET

6.1 Tämän säännön liitteessä 3 kuvaillun menetelmän mukaisesti mitatut vierintämelun raja-arvot

6.1.1 C1-luokan renkaiden vierintämelu ei saa ylittää jäljempänä esitettyjä kutakin vaihetta koskevia arvoja. Arvot viittaavat säännön nro 30 kohdassa 2.17.1.1 tarkoitettuun poikkileikkauksen nimellisleveyteen:

Vaihe 1 Poikkileikkauksen nimellisleveys Raja-arvo dB(A) enintään 145 72 yli 145 ja enintään 165 73 yli 165 ja enintään 185 74 yli 185 ja enintään 215 75 yli 215 76

Edellä esitettyjä raja-arvoja on korotettava 1 dB(A):lla, kun kyseessä ovat vahvistetut renkaat, ja 2 dB(A):lla, kun kyseessä ovat erikoisrenkaat.

Vaihe 2 Poikkileikkauksen nimellisleveys Raja-arvo dB(A) enintään 185 70 yli 185 ja enintään 245 71 yli 245 ja enintään 275 72 yli 275 74

Edellä esitettyjä raja-arvoja on korotettava 1 dB(A):lla, kun kyseessä ovat vaativiin talviolosuhteisiin tarkoitetut talvirenkaat tai vahvistetut renkaat tai jokin näiden luokitusten yhdistelmä.

6.1.2 C2-luokan renkaiden vierintämelun arvo käyttöluokan (ks. kohta 2.1) mukaan ei saa olla suurempi kuin seuraavassa esitetty kutakin vaihetta koskeva arvo:

Vaihe 1 Käyttöluokka Raja-arvo dB(A) Tavallinen rengas 75 Talvirengas 77 Erikoisrengas 78





Vaihe 2 Käyttöluokka Raja-arvo dB(A) Muu Vetorenkaat Tavallinen rengas 72 73 Talvirengas 72 73 Vaativiin talviolosuhteisiin tarkoitettu talvirengas 73 75 Erikoisrengas 74 75

6.1.3 C3-luokan renkaiden vierintämelun arvo käyttöluokan (ks. kohta 2.1) mukaan ei saa olla suurempi kuin seuraavassa esitetty kutakin vaihetta koskeva arvo:

Vaihe 1 Käyttöluokka Raja-arvo dB(A) Tavallinen rengas 76 Talvirengas 78 Erikoisrengas 79





Vaihe 2 Käyttöluokka Raja-arvo dB(A) Muu Vetorenkaat Tavallinen rengas 73 75 Talvirengas 73 75 Vaativiin talviolosuhteisiin tarkoitettu talvirengas 74 76 Erikoisrengas 75 77

6.2 Märkäpito määritellään menettelyllä, jossa verrataan joko kitkakertoimen huippuarvoa (PBFC) tai keskimääräistä täysin kehittynyttä hidastuvuutta (MFDD) vakiomuotoisella vertailurenkaalla (SRTT) mitattuihin arvoihin. Suhteellinen suorituskyky esitetään märkäpitoindeksinä (G).

6.2.1 C1-luokan renkaiden on täytettävä seuraavat vaatimukset testattuna jommallakummalla tämän säännön liitteen 5 osassa A esitetyllä menetelmällä.

Käyttöluokka Märkäpitoindeksi (G) Tavallinen rengas ≥ 1,1 Talvirengas ≥ 1,1 Vaativiin talviolosuhteisiin tarkoitettu talvirengas, jonka nopeusmerkintä (R tai korkeampi, mukaan luettuna H) osoittaa, että suurin sallittu nopeus on suurempi kuin 160 km/h ≥ 1,0 Vaativiin talviolosuhteisiin tarkoitettu talvirengas, jonka nopeusmerkintä (Q tai alempi, pois luettuna H) osoittaa, että suurin sallittu nopeus on enintään 160 km/h ≥ 0,9 Erikoisrengas Ei määritelty

6.2.2 C2-luokan renkaiden on täytettävä seuraavat vaatimukset testattuna jommallakummalla tämän säännön liitteen 5 osassa B esitetyllä menetelmällä.

Käyttöluokka Märkäpitoindeksi (G) Muu Vetorenkaat Tavallinen rengas ≥ 0,95 ≥ 0,85 Talvirengas ≥ 0,95 ≥ 0,85 Vaativiin talviolosuhteisiin tarkoitettu talvirengas ≥ 0,85 ≥ 0,85 Erikoisrengas ≥ 0,85 ≥ 0,85

6.2.3 C3-luokan renkaiden on täytettävä seuraavat vaatimukset testattuna jommallakummalla tämän säännön liitteen 5 osassa B esitetyllä menetelmällä.

Käyttöluokka Märkäpitoindeksi (G) Muu Vetorenkaat Tavallinen rengas ≥ 0,80 ≥ 0,65 Talvirengas ≥ 0,65 ≥ 0,65 Vaativiin talviolosuhteisiin tarkoitettu talvirengas ≥ 0,65 ≥ 0,65 Erikoisrengas ≥ 0,65 ≥ 0,65

6.3 Tämän säännön liitteessä 6 kuvaillun menetelmän mukaisesti mitatut vierintävastuskertoimen raja-arvot

6.3.1 Vierintävastuskertoimen enimmäisarvot vaiheessa 1 (yksikkö N/kN vastaa yksikköä kg/tonni):

Rengasluokka Enimmäisarvo (N/kN) C1 12,0 C2 10,5 C3 8,0

Vaativiin talviolosuhteisiin tarkoitettujen talvirenkaiden osalta raja-arvoja on korotettava 1 N/kN.

6.3.2 Vierintävastuskertoimen enimmäisarvot vaiheessa 2 (yksikkö N/kN vastaa yksikköä kg/tonni):

Rengasluokka Enimmäisarvo (N/kN) C1 10,5 C2 9,0 C3 6,5

Vaativiin talviolosuhteisiin tarkoitettujen talvirenkaiden osalta raja-arvoja on korotettava 1 N/kN.

6.4 Jotta rengas voidaan luokitella ”vaativiin talviolosuhteisiin tarkoitetuksi talvirenkaaksi”, sen on täytettävä kohdassa 6.4.1 esitetyt suorituskykyvaatimukset. Renkaan on täytettävä kyseiset suorituskykyvaatimukset, jotka perustuvat liitteessä 7 esitettyyn testimenetelmän, jossa tarkasteltavan ehdokasrenkaan

a) jarrutustestissä saatua keskimääräistä täysin kehittynyttä hidastuvuutta (MFDD)

b) tai vaihtoehtoisesti vetotestissä saatua vetovoimaa

c) tai vaihtoehtoisesti kiihdytystestissä saatua keskimääräistä kiihtyvyyttä

verrataan vakiomuotoisen vertailurenkaan vastaavaan arvoon.

Suhteellinen suorituskyky esitetään talviominaisuusindeksinä.

6.4.1 Talviominaisuuksiin liittyvät suorituskykyvaatimukset

6.4.1.1 C1-, C2- ja C3-luokan renkaat

Talviominaisuusindeksin vähimmäisarvot laskettuna liitteessä 7 kuvaillulla menetelmällä ja verrattuna vakiomuotoiseen vertailurenkaaseen ovat seuraavat:

Rengasluokka Lumipitoindeksi (jarrutus lumella -menetelmä) (1) Lumipitoindeksi (luisto–vetomenetelmä) (2) Lumipitoindeksi (kiihdytysmenetelmä) (3) Vert. = C1 – SRTT 14 Vert. = C2 – SRTT 16C Vert. = C1 – SRTT 14 Vert. = C3N – SRTT 19.5 Vert. = C3W – SRTT 22.5 C1 1,07 Ei 1,10 Ei C2 Ei 1,02 1,10 Ei C3 Ei Ei Ei 1,25

6.5 Jotta rengas voitaisiin luokitella vetorenkaaksi, sen on täytettävä ainakin yksi kohdan 6.5.1 vaatimuksista.

6.5.1 Renkaan kulutuspinnassa on oltava vähintään kaksi kehänsuuntaista ulkonemaa, jotka kukin koostuvat vähintään 30 palamaisesta osasta, joiden välissä on ura ja/tai rako, jonka syvyys on vähintään puolet kulutuspinnan syvyydestä. Fysikaaliselle testille vaihtoehtoisen menettelyn käyttö tulee mahdolliseksi myöhemmin, kun sääntöä muutetaan sisällyttämällä siihen viittaus asianmukaisiin testausmenetelmiin ja raja-arvoihin.

6.6 Jotta rengas voitaisiin luokitella erikoisrenkaaksi, siinä on oltava palakuvioinen kulutuspinta, jossa palat ovat suurempia ja niiden väliset urat leveämpiä kuin tavallisissa renkaissa ja kulutuspinnalla on oltava seuraavat ominaisuudet:

C1-luokan renkaat : kulutuspinnan urasyvyys ≥ 11 mm ja urasuhde ≥ 35 prosenttia C2-luokan renkaat : kulutuspinnan urasyvyys ≥ 11 mm ja urasuhde ≥ 35 prosenttia C3-luokan renkaat : kulutuspinnan urasyvyys ≥ 16 mm ja urasuhde ≥ 35 prosenttia

6.7 Jotta rengas voitaisiin luokitella ammattikäyttöön tarkoitetuksi maastorenkaaksi, sillä on oltava seuraavat ominaisuudet:

a) C1- ja C2-luokan renkaat: i) kulutuspinnan urasyvyys ≥ 11 mm ii) urasuhde ≥ 35 prosenttia iii) nopeusluokka ≤ Q

b) C3-luokan renkaat: i) kulutuspinnan urasyvyys ≥ 16 mm ii) urasuhde ≥ 35 prosenttia iii) nopeusluokka ≤ K

7. ILMARENGASTYYPIN MUUTOKSET JA HYVÄKSYNNÄN LAAJENTAMINEN

7.1 Kaikki rengastyypin muutokset, jotka saattavat vaikuttaa tämän säännön mukaisesti hyväksyttyihin ominaisuuksiin, on ilmoitettava rengastyypin hyväksyneelle tyyppihyväksyntäviranomaiselle. Viranomainen voi tämän jälkeen

7.1.1 joko katsoa, ettei muutoksilla todennäköisesti ole havaittavaa kielteistä vaikutusta hyväksyttyihin ominaisuuksiin ja että rengas täyttää edelleen tämän säännön vaatimukset,

7.1.2 tai vaatia lisää näytekappaleita testattavaksi tai vaatia uusia testausselosteita nimetyltä tekniseltä tutkimuslaitokselta.

7.1.3 Hyväksynnän vahvistamisesta tai epäämisestä sekä muutoksista on ilmoitettava tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille noudattaen kohdassa 5.3 tarkoitettua menettelyä.

7.1.4 Hyväksynnän laajennuksen myöntävän tyyppihyväksyntäviranomaisen on annettava laajennukselle sarjanumero, joka on esitettävä ilmoituslomakkeessa.

8. TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS

Tuotannon vaatimustenmukaisuuden testausmenettelyjen on oltava sopimuksen lisäyksen 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) mukaisia ja täytettävä seuraavat vaatimukset:

8.1 Tämän säännön nojalla hyväksytyt renkaat on valmistettava siten, että ne vastaavat hyväksytyn rengastyypin ominaisuuksia ja täyttävät kohdassa 6 asetetut vaatimukset.

8.2 Kohdassa 8.1 tarkoitetun vaatimustenmukaisuuden todentamiseksi otetaan sarjatuotannosta sattumanvaraisesti näyte renkaista, joissa on tässä säännössä vaadittu hyväksymismerkintä. Tuotannon vaatimustenmukaisuus tarkistetaan normaalisti vähintään kahden vuoden välein. 8.2.1 Tämän säännön kohdan 6.2 mukaisia hyväksyntöjä koskevat tarkastukset on tehtävä samalla menettelyllä (ks. säännön liite 5), jota on noudatettu alkuperäisessä hyväksynnässä, ja tyyppihyväksyntäviranomaisen on varmistuttava siitä, että kaikki hyväksytyn tyypin mukaiset renkaat täyttävät hyväksynnälle asetetut vaatimukset. Arvioinnin on perustuttava rengastyypin tuotantomäärään kussakin tuotantolaitoksessa, ja siinä on otettava huomioon valmistajan soveltamat laadunhallintajärjestelmät. Jos testausmenettelyssä testataan useita renkaita samanaikaisesti – esimerkiksi jos neljän renkaan sarjan märkäpito testataan tämän säännön liitteessä 5 esitetyn vakiomenettelyn mukaisesti – sarjaa on pidettävä yhtenä yksikkönä testattavien renkaiden määrän laskennassa.

8.3 Tuotannon on katsottava olevan tämän säännön vaatimusten mukaista, jos mitatut melutasot ovat kohdassa 6.1 esitettyjen raja-arvojen mukaiset niin, että sarjatuotannossa esiintyvien vaihtelujen vuoksi sallitaan + 1 dB(A):n suuruinen poikkeama.

8.4 Tuotannon on katsottava olevan tämän säännön vaatimusten mukaista, jos mitatut meluarvot ovat kohdassa 6.3 esitettyjen raja-arvojen mukaiset niin, että sarjatuotannossa esiintyvien vaihtelujen vuoksi sallitaan + 0,3 N/kN:n suuruinen poikkeama.

9. SEURAAMUKSET VAATIMUSTENMUKAISUUDESTA POIKKEAVASTA TUOTANNOSTA

9.1 Rengastyypille tämän säännön mukaisesti myönnetty hyväksyntä voidaan peruuttaa, jos kohdan 8 vaatimukset eivät täyty tai jos jokin rengastyyppiä edustava rengas ylittää kohdassa 8.3 tai 8.4 määrätyt raja-arvot.

9.2 Jos tätä sääntöä soveltava sopimuspuoli peruuttaa aiemmin myöntämänsä hyväksynnän, sen on viipymättä ilmoitettava tästä muille tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille tämän säännön liitteessä 1 esitetyn mallin mukaisella ilmoituslomakkeella.

10. TUOTANNON LOPETTAMINEN

Jos hyväksynnän haltija lopettaa kokonaan tämän säännön mukaisesti hyväksytyn ilmarenkaan valmistuksen, haltijan on ilmoitettava siitä hyväksynnän myöntäneelle viranomaiselle. Ilmoituksen saatuaan viranomaisen on ilmoitettava asiasta muille tätä sääntöä soveltaville vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolille tämän säännön liitteessä 1 esitetyn mallin mukaisella lomakkeella.

11. HYVÄKSYNTÄTESTEISTÄ VASTAAVIEN TUTKIMUSLAITOSTEN SEKÄ TYYPPIHYVÄKSYNTÄVIRANOMAISTEN NIMET JA OSOITTEET

Tätä sääntöä soveltavien sopimuksen osapuolten on ilmoitettava Yhdistyneiden kansakuntien sihteeristölle hyväksyntätestien suorittamisesta vastaavien teknisten tutkimuslaitosten nimet ja osoitteet sekä sen tyyppihyväksyntäviranomaisen nimi ja osoite, joka myöntää hyväksynnät ja jolle toimitetaan lomakkeet todistukseksi muissa maissa myönnetystä hyväksynnästä tai hyväksynnän laajentamisesta, epäämisestä tai peruuttamisesta.

12. SIIRTYMÄSÄÄNNÖKSET

12.1 Tämän säännön muutossarjan 02 voimaantulopäivästä alkaen tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet eivät saa evätä tähän sääntöön perustuvaa rengastyypin hyväksyntää, jos kyseinen rengas täyttää muutossarjan 02 vaatimukset, mukaan luettuina kohdissa 6.1.1–6.1.3 vahvistetut vierintämelua koskevat vaiheen 1 tai vaiheen 2 vaatimukset, kohdassa 6.2.1 vahvistetut märkäpitoa koskevat vaatimukset sekä kohdassa 6.3.1 tai 6.3.2 vahvistetut vierintävastusta koskevat vaiheen 1 tai vaiheen 2 vaatimukset.

12.2 Alkaen 1 päivästä marraskuuta 2012 tätä sääntöä soveltavien sopimuspuolten on evättävä hyväksyntä, jos rengastyyppi, jolle hyväksyntää haetaan, ei täytä tämän säännön vaatimuksia, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 02. Lisäksi sopimuspuolten on evättävä hyväksyntä, jos kohdissa 6.1.1–6.1.3 vahvistetut vierintämelua koskevat vaiheen 2 vaatimukset, kohdassa 6.2.1 vahvistetut märkäpitoa koskevat vaatimukset sekä kohdassa 6.3.1 vahvistetut vierintävastusta koskevat vaiheen 1 vaatimukset eivät täyty.

12.3 Alkaen 1 päivästä marraskuuta 2014 tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet voivat evätä sellaisen renkaan myynnin tai käyttöönoton, joka ei täytä tämän säännön vaatimuksia, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 02, ja joka ei täytä kohdassa 6.2.1 vahvistettuja märkäpitoa koskevia vaatimuksia.

12.4 Alkaen 1 päivästä marraskuuta 2016 tätä sääntöä soveltavien sopimuspuolten on evättävä sellaisen rengastyypin hyväksyntä, joka ei täytä tämän säännön vaatimuksia, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 02, ja joka ei täytä kohdassa 6.3.2 vahvistettuja vierintävastusta koskevia vaiheen 2 vaatimuksia eikä kohdissa 6.2.2 ja 6.2.3 vahvistettuja märkäpitoa koskevia vaatimuksia.

12.5 Alkaen 1 päivästä marraskuuta 2016 tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet voivat evätä sellaisen renkaan myynnin tai käyttöönoton, joka ei täytä tämän säännön vaatimuksia, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 02, ja joka ei täytä kohdissa 6.1.1–6.1.3 vahvistettuja vierintämelua koskevia vaiheen 2 vaatimuksia.

12.6 Seuraavassa annetuista päivämääristä alkaen tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet voivat evätä sellaisen renkaan myynnin tai käyttöönoton, joka ei täytä tämän säännön vaatimuksia, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 02, ja joka ei täytä kohdassa 6.3.1 vahvistettuja vierintävastusta koskevia vaiheen 1 vaatimuksia.

Rengasluokka Päivämäärä C1, C2 1. marraskuuta 2014 C3 1. marraskuuta 2016

12.7 Seuraavassa annetuista päivämääristä alkaen tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet voivat evätä sellaisen renkaan myynnin tai käyttöönoton, joka ei täytä tämän säännön vaatimuksia, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 02, ja joka ei täytä kohdassa 6.3.2 vahvistettuja vierintävastusta koskevia vaiheen 2 vaatimuksia eikä kohdissa 6.2.2 ja 6.2.3 vahvistettuja märkäpitoa koskevia vaatimuksia.

Rengasluokka Päivämäärä C1 ja C2 1. marraskuuta 2018 C3 1. marraskuuta 2020

12.8 Tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet voivat 13. helmikuuta 2019 (60 kuukautta tämän säännön muutossarjan 02 lisäyksen 4 voimaantulosta) saakka edelleen myöntää hyväksyntöjä tämän säännön muutossarjan 02 mukaisesti tämän säännön liitteen 4 säännösten perusteella.

(1) Sellaisina kuin ne määritellään ajoneuvojen rakennetta koskevassa konsolidoidussa päätöslauselmassa (R.E.3), asiakirja ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3. www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html

(2) Luokan C1 renkaat vastaavat standardissa ISO 4000-1:2010 tarkoitettua henkilöauton rengasta (”passenger car tyre”).

(3) Kansainvälisen SI-mittayksikköjärjestelmän yksikkö, jota yleensä käytetään vierintävastuksen ilmaisemiseksi, on newtonmetriä metriä kohti, mikä vastaa vastusvoimaa newtoneina.

(4) Vierintävastus ilmoitetaan newtoneina ja kuormitus kilonewtoneina. Vierintävastuskerroin on dimensioton.

(5) Uuden renkaan määritelmää tarvitaan, jotta voidaan vähentää renkaan vanhenemisesta aiheutuvaa mahdollista tietojen hajontaa.

(6) Hyväksytty testausmenettely on sallittua toistaa.

(7) Yksi esimerkki laitteiston käyttäytymisestä on ryömintä.

(8) Pyörivä kappale voi olla esimerkiksi rengasasennelma tai rumpu.

(9) Mittauksen uusittavuus σm estimoidaan mittaamalla yhdellä renkaalla n kertaa (n ≥ 3) liitteessä 6 olevan 4 kohdan mukainen menettely kokonaisuudessaan seuraavasti:

jossa:

j = laskuri 1–n, joka osoittaa kunkin mittauksen toistojen määrän tietyn renkaan osalta n = rengasmittausten toistojen määrä (n ≥ 3).

(10) Joitakin näistä vaatimuksista voidaan määritellä erikseen säännössä nro 30 tai 54.

(11) Merkinnän vähimmäiskorkeus: ks. mitta C säännön nro 54 liitteessä 3.

(12) Vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolten tunnusnumerot annetaan ajoneuvojen rakennetta koskevan konsolidoidun päätöslauselman (R.E.3) (asiakirja ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3) liitteessä 3. www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html

(1) Ks. tämän säännön liitteessä 7 oleva 3 kohta.

(2) Ks. tämän säännön liitteessä 7 oleva 2 kohta.

(3) Ks. tämän säännön liitteessä 7 oleva 4 kohta.

LIITE 1 Teksti kuva ILMOITUS (Enimmäiskoko: A4 (210 × 297 mm)) (1) Antanut: Viranomaisen nimi: Aihe: rengastyypin (2) hyväksynnän myöntäminen hyväksynnän laajentaminen hyväksynnän epääminen hyväksynnän peruuttaminen tuotannon lopettaminen vierintämelun ja/tai märkäpidon ja/tai vierintävastuksen osalta säännön nro 117 mukaisesti Hyväksyntänumero Laajennuksen numero 1. Valmistajan nimi ja osoitteet: 2. Valmistajan mahdollisen edustajan nimi ja osoite: 3. Rengastyypin rengasluokka ja käyttöluokka: 3.1 Talvirengas vaativiin talviolosuhteisiin (kyllä/ei) (2) 3.2 Vetorengas (kyllä/ei) (2) 4. Rengastyypin tuotemerkit ja/tai kauppanimet: 5. Hyväksynnän myöntämiseen tai vaatimustenmukaisuuden varmistamiseen hyväksytty tekninen tutkimuslaitos ja tarvittaessa testauslaboratorio: 6. Hyväksyttävät ominaisuudet: vierintämelu (vaihe 1 / vaihe 2) (2), märkäpito, vierintävastus (vaihe 1 / vaihe 2) (2) 6.1 Edustavan rengaskoon vierintämelu (tämän säännön kohta 2.5) liitteen 3 lisäyksessä 1 olevan testausselosteen kohdan 7 mukaisesti: dB(A) vertailunopeudella 70/80 km/h (2) 6.2 Edustavan rengaskoon märkäpito (tämän säännön kohta 2.5) liitteen 5 lisäyksessä olevan testausselosteen kohdan 7 mukaisesti: (G) ajoneuvo- tai perävaunumenetelmällä (2) 6.3 Edustavan rengaskoon vierintävastus (tämän säännön kohta 2.5) liitteen 6 lisäyksessä 1 olevan testausselosteen 7 kohdan mukaisesti: 6.4 Edustavan rengaskoon lumipito (säännön nro 117 kohta 2.5) liitteen 7 lisäyksessä olevan testausselosteen kohdan 7 mukaisesti: (Lumipitoindeksi) jarrutus lumella -menetelmällä (2), luisto–veto-menetelmällä (2) tai kiihdytysmenetelmällä. (2) 7. Teknisen tutkimuslaitoksen antaman selosteen numero: 8. Tutkimuslaitoksen antaman selosteen päiväys: 9. Laajentamisen syy(t) (tarvittaessa): Teksti kuva 10. Huomautukset: 11. Paikka: 12. Päiväys: 13. Allekirjoitus: 14. Tähän ilmoitukseen on liitetty seuraavat asiakirjat: 14.1 Luettelo asiakirjoista, jotka sisältyvät hyväksynnän myöntäneen viranomaisen säilytettävänä oleviin hyväksyntätietoihin, jotka ovat pyynnöstä saatavilla (3). 14.2 Luettelo kulutuspinnoista: Kunkin tavaramerkin tai tuotemerkin ja kauppanimen osalta esitetään luettelo renkaiden kokomerkinnöistä siten, että C1-luokan renkaisiin lisätään merkintä ”reinforced” (tai ”extra load”) tai talvirenkaiden nopeustunnus tai luokkien C2 ja C3 renkaiden osalta merkintä ”traction”, jos tämän säännön 3.1 kohdassa niin vaaditaan. (1) Hyväksynnän myöntäneen / hyväksyntää laajentaneen / hyväksynnän evänneen / hyväksynnän peruuttaneen maan tunnusnumero (ks. säännössä olevat hyväksyntää koskevat määräykset). (2) Tarpeeton yliviivataan. (3) Jos renkaan käyttöluokka on ’talvirengas vaativiin talviolosuhteisiin’, on toimitettava liitteen 7 lisäyksen 2 mukainen testausseloste.

LIITE 2 Lisäys 1 Esimerkkejä hyväksyntämerkeistä Hyväksyntämerkkien sijoittelu (ks. tämän säännön kohta 5.4) Säännön nro 117 mukainen hyväksyntämerkki Esimerkki 1 a ≥ 12 mm Yllä olevasta ilmarenkaaseen kiinnitetystä hyväksyntämerkistä käy ilmi, että kyseinen rengas on hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 117 mukaisesti (vain merkintä S2 (vierintämelu vaiheessa 2)) hyväksyntänumerolla 0212345. Hyväksyntänumeron kaksi ensimmäistä merkkiä (02) osoittavat, että hyväksyntä on myönnetty tämän säännön muutossarjan 02 vaatimusten mukaisesti. Esimerkki 2 a ≥ 12 mm Yllä olevasta hyväksyntämerkistä käy ilmi, että kyseinen rengas on hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 117 mukaisesti (merkintä S1 (vierintämelu vaiheessa 1), W (märkäpito) ja R1 (vierintävastus vaiheessa 1)) hyväksyntänumerolla 0212345. Merkistä käy ilmi, että hyväksyntä koskee ominaisuuksia S1WR1. Hyväksyntänumeron kaksi ensimmäistä merkkiä (02) osoittavat, että hyväksyntä on myönnetty tämän säännön muutossarjan 02 vaatimusten mukaisesti. Lisäys 2 Säännön nro 117 mukainen hyväksyntä yhdessä säännön nro 30 tai 54 (1) mukaisen hyväksynnän kanssa Esimerkki 1 a ≥ 12 mm tai Yllä olevasta hyväksyntämerkistä käy ilmi, että kyseinen rengas on hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 117 mukaisesti (merkintä S2 (vierintämelu vaiheessa 2)) hyväksyntänumerolla 0212345 ja säännön nro 30 mukaisesti hyväksyntänumerolla 0236378. Hyväksyntänumeron kaksi ensimmäistä merkkiä (02) osoittavat, että hyväksyntä on myönnetty muutossarjan 02 mukaisesti, ja sääntöön nro 30 on sisältynyt muutossarja 02. Esimerkki 2 a ≥ 12 mm tai Yllä olevasta hyväksyntämerkistä käy ilmi, että kyseinen rengas on hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 117 mukaisesti (merkintä S2WR2 (vierintämelu vaiheessa 2, märkäpito ja vierintävastus vaiheessa 2)) hyväksyntänumerolla 0212345 ja säännön nro 30 mukaisesti hyväksyntänumerolla 0236378. Hyväksyntänumeron kaksi ensimmäistä merkkiä (02) osoittavat, että hyväksyntä on myönnetty muutossarjan 02 mukaisesti, ja sääntöön nro 30 on sisältynyt muutossarja 02. Esimerkki 3 a ≥ 12 mm tai Yllä olevasta hyväksyntämerkistä käy ilmi, että kyseinen rengas on hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 117 ja muutossarjan 02 mukaisesti hyväksyntänumerolla 0212345 (merkintä S2) ja säännön nro 54 mukaisesti. Tästä käy ilmi, että hyväksyntä koskee vierintämelua vaiheessa 2 (S2). Säännön nro 117 mukaisen hyväksyntänumeron kaksi ensimmäistä numeroa (02) yhdessä merkinnän S2 kanssa kertovat, että ensimmäinen hyväksyntä on myönnetty säännön nro 117 muutossarjan 02 mukaisesti. Säännön nro 54 osalta kaksi ensimmäistä merkkiä (00) kertovat, että sääntö oli alkuperäisessä muodossaan. Esimerkki 4 a ≥ 12 mm tai Yllä olevasta hyväksyntämerkistä käy ilmi, että kyseinen rengas on hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 117 ja muutossarjan 02 mukaisesti hyväksyntänumerolla 0212345 (merkintä S2 R2) ja säännön nro 54 mukaisesti. Tästä käy ilmi, että hyväksyntä koskee vierintämelua vaiheessa 2 (S2) ja vierintävastusta vaiheessa 2 (R2). Säännön nro 117 mukaisen hyväksyntänumeron kaksi ensimmäistä numeroa (02) yhdessä merkinnän S2R2 kanssa kertovat, että ensimmäinen hyväksyntä on myönnetty säännön nro 117 muutossarjan 02 mukaisesti. Säännön nro 54 osalta kaksi ensimmäistä merkkiä (00) kertovat, että sääntö oli alkuperäisessä muodossaan. (1) Säännön nro 117 soveltamisalaan kuuluvien renkaiden hyväksymiseen säännön nro 54 mukaisesti ei tällä hetkellä sisälly märkäpitoa koskevia vaatimuksia. Lisäys 3 Laajennukset sääntöjen nro 117, 30 tai 54 mukaisesti myönnettyjen hyväksyntöjen yhdistämiseksi (1) Esimerkki 1 a ≥ 12 mm Yllä olevasta hyväksyntämerkistä käy ilmi, että kyseinen rengas on alun perin hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 30 ja muutossarjan 02 mukaisesti hyväksyntänumerolla 0236378. Merkintä + 02S1 (vierintämelu vaiheessa 1) kertoo, että hyväksyntää on laajennettu säännön nro 117 mukaisesti (muutossarja 02). Hyväksyntänumeron kaksi ensimmäistä merkkiä (02) osoittavat, että hyväksyntä on myönnetty säännön nro 30 mukaisesti (muutossarja 02). Plusmerkistä (+) ilmenee, että ensimmäinen hyväksyntä on myönnetty säännön nro 30 mukaisesti ja hyväksyntää on laajennettu kattamaan säännön nro 117 (muutossarja 02) mukaisesti myönnetyt hyväksynnät, jotka koskevat vierintämelua vaiheessa 1. Esimerkki 2 a ≥ 12 mm Yllä olevasta hyväksyntämerkistä käy ilmi, että kyseinen rengas on alun perin hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 30 ja muutossarjan 02 mukaisesti hyväksyntänumerolla 0236378. Tästä käy ilmi, että hyväksyntä koskee vierintämelua vaiheessa 1 (S1), märkäpitoa (W) ja vierintävastusta vaiheessa 2 (R2). Merkinnästä S1WR2 ja sitä edeltävästä tunnuksesta (02) ilmenee, että hyväksyntää on laajennettu kattamaan sääntö 117 ja sen muutossarja 02. Hyväksyntänumeron kaksi ensimmäistä merkkiä (02) osoittavat, että hyväksyntä on myönnetty säännön nro 30 mukaisesti (muutossarja 02). Plusmerkistä (+) ilmenee, että ensimmäinen hyväksyntä on myönnetty säännön nro 30 mukaisesti ja hyväksyntää on laajennettu kattamaan säännön nro 117 (muutossarja 02) mukaisesti myönnetyt hyväksynnät. (1) Säännön nro 117 soveltamisalaan kuuluvien renkaiden hyväksymiseen säännön nro 54 mukaisesti ei tällä hetkellä sisälly märkäpitoa koskevia vaatimuksia. Lisäys 4 Laajennukset säännön nro 117 mukaisesti myönnettyjen hyväksyntöjen yhdistämiseksi (1) Esimerkki 1 a ≥ 12 mm Yllä olevasta hyväksyntämerkistä käy ilmi, että kyseinen rengas on alun perin hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 117 ja muutossarjan 02 mukaisesti hyväksyntänumerolla 0212345. Merkistä käy ilmi, että hyväksyntä koskee märkäpitoa (W). Merkintä S2R2 ja +-merkki sen edessä osoittavat, että hyväksyntää on laajennettu säännön nro 117 mukaisesti koskemaan vierintämelua vaiheessa 2 ja vierintävastusta vaiheessa 2 erillisten todistusten perusteella. Esimerkki 2 a ≥ 12 mm Yllä olevasta hyväksyntämerkistä käy ilmi, että kyseinen rengas on alun perin hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 117 ja muutossarjan 02 mukaisesti hyväksyntänumerolla 0212345. Merkistä ilmenee, että hyväksyntä koskee vierintämelua vaiheessa 1 (S1) ja märkäpitoa (W). Merkintä R1 ja +-merkki sen edessä osoittavat, että hyväksyntää on laajennettu säännön nro 117 mukaisesti koskemaan vierintävastusta vaiheessa 1 erillisten todistusten perusteella. Esimerkki 3 a ≥ 12 mm Yllä olevasta hyväksyntämerkistä käy ilmi, että kyseinen rengas on alun perin hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 117 ja muutossarjan 01 mukaisesti hyväksyntänumerolla 0167890. Merkistä ilmenee, että hyväksyntä koskee vierintämelua vaiheessa 1 (S) ja märkäpitoa (W). Merkintä 02R1 ja + -merkki sen edessä osoittavat, että hyväksyntää on laajennettu säännön nro 117 muutossarjan 02 mukaisesti koskemaan vierintävastusta vaiheessa 1 erillisten todistusten perusteella. (1) Säännön nro 117 soveltamisalaan kuuluvien renkaiden hyväksymiseen säännön nro 54 mukaisesti ei tällä hetkellä sisälly märkäpitoa koskevia vaatimuksia.

LIITE 3 VAIHDE VAPAALLA -TESTAUSMENETELMÄ RENKAIDEN VIERINTÄMELUN MITTAAMISEKSI Johdanto Tässä menettelyssä eritellään mittausvälineet, -olosuhteet ja -menetelmä testiajoneuvoon asennetun rengassarjan melutason mittaamiseksi ajoneuvon liikkuessa määrätyllä tien pinnalla. Suurin äänenpaineen taso mitataan etäällä sijaitsevilla (”remote-field”) mikrofoneilla ajoneuvon kulkiessa vaihde vapaalla. Vertailunopeuden lopputulos saadaan lineaarisella regressioanalyysillä. Kyseisiä testaustuloksia ei voi verrata vierintämeluun, joka on mitattu kiihdytyksen aikana tai jarruttamalla vauhtia hidastettaessa. 1. MITTAUSLAITTEET 1.1 Akustiset mittaukset Melutason mittarin tai vastaavan mittauslaitteen, myös valmistajan suositteleman tuulensuojan, on oltava vähintään kansainvälisen sähkötekniikan toimikunnan (IEC) julkaisun 60651:1979/A1:1993 toisessa painoksessa esitettyä tyyppiä 1 edustavia laitteita koskevien vaatimusten mukainen. Mittaukset on suoritettava käyttämällä taajuuspainotusta A ja aikapainotusta F. Käytettäessä järjestelmää, jossa A-painotettua äänitasoa seurataan tietyin väliajoin, lukema on otettava enintään 30 ms:n väliajoin. 1.1.1 Kalibrointi Kunkin mittaustilanteen alussa ja lopussa koko mittausjärjestelmä on tarkastettava äänen kalibrointilaitteella, joka on vähintään kansainvälisen sähkötekniikan toimikunnan julkaisussa 60942:1988 esitetyn luokan 1 vaatimusten mukainen. Kahden peräkkäisen tarkastuksen lukemien välinen erotus saa olla ilman lisäsäätöä korkeintaan 0,5 dB. Jos tämä arvo ylittyy, edellisen vaatimukset täyttävän tarkastuksen jälkeen saadut mittaustulokset on jätettävä huomiotta. 1.1.2 Vaatimustenmukaisuus Kerran vuodessa on tarkistettava, että äänen kalibrointilaite täyttää kansainvälisen sähkötekniikan toimikunnan julkaisussa 60942:1988 asetetut vaatimukset. Vähintään kerran kahdessa vuodessa on tarkistettava, että instrumentointijärjestelmä on kansainvälisen sähkötekniikan toimikunnan julkaisun 60651:1979/A1:1993 toisessa painoksessa asetettujen vaatimusten mukainen. Tarkistukset on tehtävä laboratoriossa, joka on hyväksytty suorittamaan asiaa koskevien standardien mukaisia kalibrointeja. 1.1.3 Mikrofonin sijainti Mikrofoni (tai mikrofonit) on sijoitettava 7,5 ± 0,05 metrin etäisyydelle testauspaikan viiteviivasta CC′ (kuva 1) 1,2 ± 0,02 metrin korkeudelle maanpinnasta. Sen enimmäisherkkyyden akselin on oltava vaakatasossa ja kohtisuoraan ajoneuvon kulkurataa vasten (linja CC′). 1.2 Nopeusmittaukset Ajoneuvon nopeus mitataan välineillä, joiden tarkkuus on ± 1 km/h tai sitä parempi, kun ajoneuvon etureuna on saavuttanut linjan PP (kuva 1). 1.3 Lämpötilan mittaukset Ilman sekä testauspinnan lämpötilan mittaukset ovat pakollisia. Lämpötilan mittauslaitteiden tarkkuuden on oltava ± 1 °C. 1.3.1 Ilman lämpötila Lämpötila-anturi on sijoitettava esteettömään paikkaan mikrofonin läheisyyteen siten, että se on alttiina ilmavirralle mutta suojattu suoralta auringonpaisteelta. Jälkimmäinen edellytys voidaan toteuttaa millä tahansa varjostavalla suojalla tai vastaavalla laitteella. Anturi on sijoitettava 1,2 ± 0,1 metrin korkeudelle testauspinnan tasosta, jotta voidaan minimoida testauspinnan lämpösäteilyn vaikutus, kun ilmavirrat ovat vähäisiä. 1.3.2 Testauspinnan lämpötila Lämpötila-anturi on sijoitettava paikkaan, jossa lämpötila vastaa pyörien kulku-uralla vallitsevaa lämpötilaa, mutta se ei saa haitata äänen mittaamista. Käytettäessä välinettä, jossa on kosketuslämpötila-anturi, pinnan ja anturin väliin on levitettävä lämpöä johtavaa massaa riittävän lämpökosketuksen varmistamiseksi. Käytettäessä säteilylämpömittaria (pyrometria) korkeus on valittava siten, että mittauskohdan halkaisija on ≥ 0,1 metriä. 1.4 Tuulimittaus Laitteella on voitava mitata tuulen nopeus tarkkuudella ± 1 m/s. Tuulen nopeus on mitattava mikrofonin korkeudelta. Tuulen suunta suhteessa ajosuuntaan on merkittävä muistiin. 2. MITTAUSOLOSUHTEET 2.1 Testauspaikka Testauspaikassa on oltava keskiosa, jota ympäröi pääosin tasainen testialue. Mittausalueen on oltava tasainen, ja testauspinnan on oltava kuiva ja puhdas kaikkia mittauksia tehtäessä. Testauspintaa ei saa jäähdyttää keinotekoisesti ennen testausta tai sen aikana. Testausradalla vapaan äänikentän vaihtelu äänilähteen ja mikrofonin välillä ei saa olla suurempi kuin 1 dB(A). Nämä edellytykset katsotaan täytetyiksi, jos alueella ei ole ääntä heijastavia suuria kohteita, kuten aitoja, kiviä, siltoja tai rakennuksia 50 metrin säteellä mittausalueen keskustasta. Testausradan pinnan ja testauspaikan mittojen on oltava ISO-standardin 10844:2014 mukaiset. Tämän säännön kohdassa 12.8 ilmoitetun ajanjakson loppuun saakka testauspaikkaan voidaan soveltaa tämän säännön liitteen 4 mukaisia vaatimuksia. Keskiosassa ei saa vähintään 10 metrin säteellä olla vitilunta, pitkää ruohoa, irtomaata, tuhkaa tai muuta vastaavaa. Mikrofonin läheisyydessä ei saa olla äänikenttään vaikuttavia esteitä, eikä kukaan saa seistä mikrofonin ja äänilähteen välissä. Mittausten suorittajan ja mittaukseen osallistuvien tarkkailijoiden on asetuttava siten, että he eivät vaikuta mittauslaitteiden lukemiin. 2.2 Sääolosuhteet Mittauksia ei saa suorittaa huonoissa sääolosuhteissa. On varmistettava, etteivät tuulenpuuskat aiheuta mittaustulosten vääristymistä. Testausta ei saa tehdä, jos tuulen nopeus on mikrofonin korkeudella yli 5 m/s. Mittauksia ei myöskään saa tehdä, jos ilman lämpötila on alle 5 °C tai yli 40 °C tai jos testauspinnan lämpötila on alle 5 °C tai yli 50 °C. 2.3 Ympäristömelu 2.3.1 Taustamelun (myös tuulen aiheuttaman melun) tason on oltava vähintään 10 dB(A) pienempi kuin mitattu vierintämelu. Mikrofonissa saa käyttää sopivaa tuulensuojaa, jos suojan vaikutus mikrofonin herkkyyteen ja suuntausominaisuuksiin on otettu huomioon. 2.3.2 Mittauksia ei oteta huomioon, jos niihin ovat vaikuttaneet äänihuiput, jotka eivät näytä olevan yhteydessä renkaiden yleisen äänitason ominaisuuksiin. 2.4 Testiajoneuvoa koskevat vaatimukset 2.4.1 Yleistä Testiajoneuvo on moottoriajoneuvo, jossa on neljä yksittäistä rengasta kahdella akselilla. 2.4.2 Ajoneuvon kuormitus Ajoneuvo on kuormitettava kohdassa 2.5.2 eriteltyjen testirenkaan kuormitusvaatimusten mukaisesti. 2.4.3 Akseliväli Testirenkailla varustettujen kahden akselin akselivälin on oltava alle 3,5 m C1-luokan renkaiden osalta ja alle 5 m C2- ja C3-luokan renkaiden osalta. 2.4.4 Toimenpiteet, joilla minimoidaan ajoneuvon vaikutus äänitason mittauksiin Jotta varmistettaisiin, että ajoneuvon muotoilu ei vaikuta merkittävästi rengasmeluun, vahvistetaan seuraavat vaatimukset ja suositukset. 2.4.4.1 Vaatimukset: a) Roiskeläppiä tai muita roiskumista estäviä lisälaitteita ei saa asentaa. b) Vanteiden ja renkaiden välittömään läheisyyteen ei saa lisätä tai jättää osia, jotka voivat vaimentaa renkaiden aiheuttamaa melua. c) Pyörien suuntauksen (aurauskulman, pyörän kallistuman ja olkatapin kallistuman taaksepäin) on oltava täysin ajoneuvon valmistajan suositusten mukainen. d) Pyöräkoteloiden tai alustan alle ei saa asentaa ylimääräistä ääntä absorboivaa materiaalia. e) Pyöräntuennan on oltava hyvässä kunnossa siten, ettei maavara pienene tavallisuudesta poikkeavalla tavalla ajoneuvon ollessa kuormitettuna testausvaatimusten mukaisesti. Jos korin tason säätöjärjestelmä on käytettävissä, sen on oltava asennossa, jossa saavutetaan kuormittamattomalle ajoneuvolle ominainen maavara testauksen aikana. 2.4.4.2 Suositukset häiriöäänten estämiseksi: a) Suositellaan, että osat, jotka saattavat vaikuttaa ajoneuvon taustameluun, poistetaan ajoneuvosta tai niitä muutetaan. Poistot tai muutokset on merkittävä testausselosteeseen. b) Testauksen aikana on varmistettava, että jarrut palautuvat asianmukaisesti eivätkä aiheuta jarrumelua. c) On varmistettava, että sähkökäyttöiset tuulettimet eivät ole toiminnassa. d) Ajoneuvon ikkunoiden ja kattoluukun on oltava suljettuina testauksen aikana. 2.5 Renkaat 2.5.1 Yleistä Testiajoneuvoon on asennettava neljä samanlaista rengasta. Jos renkaiden kantavuusluku on suurempi kuin 121 eikä rinnakkainasennuksesta ole merkintää, kaksi tällaista saman tyypin ja sarjan rengasta on asennettava testiajoneuvon taka-akseliin. Etuakseliin on asennettava akselipainoon sopivat renkaat ja niiden urat on tasattava vähimmäissyvyyteen, jotta voidaan minimoida vierintämelun vaikutus ja samalla säilyttää riittävä turvallisuustaso. Talvirenkaat, jotka eräissä sopimusvaltioissa voidaan varustaa kitkaa lisäävillä nastoilla, on testattava ilman kyseistä varustusta. Jos renkaille on erityisiä asennusvaatimuksia, ne on testattava kyseisten vaatimusten mukaisesti (esimerkiksi pyörimissuunta). Renkaiden kulutuspinnan urien syvyyden on oltava täysimääräinen ennen sisäänajoa. Renkaat on testattava renkaiden valmistajan hyväksymillä vanteilla. 2.5.2 Renkaiden kuormitukset Testiajoneuvon kunkin renkaan testikuormituksen Qt on oltava 50–90 prosenttia viitekuormituksesta Qr, mutta kaikkien renkaiden keskimääräisen testikuormituksen Qt,avr on oltava 75 ± 5 prosenttia viitekuormituksesta Qr. Kaikkien renkaiden osalta viitekuormitus Qr vastaa renkaan kantavuuslukuun liittyvää suurinta massaa. Jos kantavuusluvussa on kaksi numeroa, joiden välissä on kauttaviiva (/), viitataan ensimmäiseen numeroon. 2.5.3 Rengaspaine Jokaisen testiajoneuvoon asennetun renkaan testipaine Pt, saa olla enintään viitepaineen Pr suuruinen ja sen on sijoituttava seuraavien arvojen välille: C2- ja C3-luokan renkaissa viitepaine Pr vastaa renkaan sivuun merkittyä paineindeksiä. C1-luokan renkaiden osalta tavallisen renkaan viitepaine Pr on 250 kPa, ja vahvistetun renkaan viitepaine on 290 kPa. Vähimmäistestipaineen Pt on oltava 150 kPa. 2.5.4 Testausta edeltävät toimenpiteet Renkaat on sisäänajettava ennen testaamista seoskyhmyjen tai muiden valamisprosessista aiheutuvien renkaan kulutuspintakuvion ominaisuuksien poistamiseksi. Tämä edellyttää tavallisesti noin 100 km:n normaaliajoa tiellä. Testiajoneuvoon asennettujen renkaiden pyörimissuunnan on oltava sama kuin renkaiden sisäänajovaiheessa. Renkaat on lämmitettävä ennen testaamista käyttämällä niitä testausolosuhteissa. 3. TESTAUSMENETELMÄ 3.1 Yleiset olosuhteet Kaikkia mittauksia varten ajoneuvoa on ajettava suoraan mittausalueen poikki (kohdasta AA′ kohtaan BB′) siten, että ajoneuvon pituussuuntainen keskitaso on mahdollisimman lähellä linjaa CC′. Kun testiajoneuvon etureuna saavuttaa linjan AA′, vaihteen on oltava vapaalla ja moottorin sammutettuna. Jos testiajoneuvo aiheuttaa epätavallista melua (esimerkiksi tuuletin, itsesytytys) mittauksen aikana, testiä ei oteta huomioon. 3.2 Mittausten luonne ja lukumäärä A-painotettuina desibeleinä (dB(A)) ilmaistava enimmäismelutaso mitataan ensimmäisen kymmenyssijan tarkkuudella ajoneuvon kulkiessa vaihde vapaalla linjalta AA′ linjaan BB′ (kuva 1 – ajoneuvon etureuna linjalla AA′, ajoneuvon takareuna linjalla BB′). Kyseinen arvo on mittaustulos. Testiajoneuvon molemmilla puolilla tehdään vähintään neljä mittausta siten, että testinopeus on pienempi kuin kohdassa 4.1 annettu viitenopeus, ja vähintään neljä mittausta siten, että testinopeus on suurempi kuin viitenopeus. Nopeuksien on jakauduttava suurin piirtein tasaisesti kohdassa 3.3 eritellyllä koko nopeusalueella. 3.3 Testinopeudet Testiajoneuvon nopeuden on oltava seuraava: a) 70–90 km/h C1- ja C2-luokan renkaiden osalta, b) 60–80 km/h C3-luokan renkaiden osalta. 4. TULOSTEN TULKINTA Mittausta ei hyväksytä, jos arvot poikkeavat toisistaan epätavallisen paljon (ks. tämän liitteen kohta 2.3.2). 4.1 Testituloksen määrittäminen Lopullisen tuloksen määrittämisessä käytettävä viitenopeus Vref on seuraava: a) 80 km/h C1- ja C2-luokan renkaiden osalta, b) 70 km/h C3-luokan renkaiden osalta. 4.2 Vierintämelumittausten regressioanalyysi Vierintämelun taso LR desibeleinä dB(A) määritetään regressioanalyysillä seuraavasti: jossa: on desibeleinä dB(A) mitattujen vierintämelutasojen Li keskiarvo: n on mittausten lukumäärä (n ≥ 16), on logaritmisten nopeuksien Vi keskiarvo: jolloin a on regressiosuoran kulmakerroin desibeleinä dB(A): 4.3 Lämpötilakorjaus C1- ja C2-luokan renkaiden osalta lopullinen tulos normalisoidaan testauspinnan viitelämpötilan ϑref mukaisesti tekemällä lämpötilakorjaus seuraavasti: LR(ϑref) = LR(ϑ) + K(ϑref – ϑ) jossa: ϑ = mitattu testauspinnan lämpötila, ϑref = 20 °C, C1-luokan renkaiden osalta kerroin K on – 0,03 dB(A)/°C, kun ϑ > ϑref ja – 0,06 dB(A)/°C, kun ϑ < ϑref. C2-luokan renkaiden osalta kerroin K on – 0,02 dB(A)/°C. Jos mitattu testauspinnan lämpötila ei muutu enempää kuin 5 °C kaikissa mittauksissa, jotka ovat tarpeen yhden rengassarjan melutason määrittämiseksi, lämpötilaoikaisu voidaan tehdä ainoastaan viimeisen raportoidun vierintämelutason osalta siten kuin edellä on esitetty käyttäen mitattujen lämpötilojen aritmeettista keskiarvoa. Muutoin kukin mitattu äänitaso Li on korjattava äänimittauksen aikana vallinneen lämpötilan mukaisesti. Lämpötilaa ei oikaista C3-luokan renkaiden osalta. 4.4 Jotta mittausvälineiden poikkeamat otettaisiin huomioon, kohdan 4.3 mukaisesti määritetyistä tuloksista vähennetään 1 dB(A). 4.5 Lopullinen tulos, eli lämpötilakorjattu vierintämelu LR(ϑref) desibeleinä dB(A), pyöristetään lähimpään alempaan kokonaisluvun arvoon. Kuva 1 Mikrofonien paikat mittausta suoritettaessa Teksti kuva 10 m 10 m mikrofoni mikrofoni 7,5 m 7,5 m Lisäys 1 Testausseloste OSA 1 – SELOSTE 1. Tyyppihyväksyntäviranomainen tai tekninen tutkimuslaitos: … 2. Hakijan nimi ja osoite: … 3. Testausselosteen numero: … 4. Valmistaja ja tuotemerkki tai kauppanimi: … 5. Rengasluokka (C1, C2 tai C3): … 6. Käyttöluokka: … 7. Äänitaso liitteen 3 kohtien 4.4 ja 4.5 mukaisesti: …dB(A) vertailunopeudella 70/80 km/h (1) 8. Huomautukset (jos on): … 9. Päiväys: … 10. Allekirjoitus: … OSA 2 – TESTITIEDOT 1. Testin päivämäärä: … 2. Testiajoneuvo (kuten merkki, malli, vuosi ja muutokset): … 2.1 Testiajoneuvon akseliväli: …mm 3. Testausradan sijainti: … 3.1 Radan ISO 10844:2014 -standardin mukaisen sertifioinnin päivämäärä: … 3.2 Myöntäjä: … 3.3 Sertifiointimenetelmä: … 4. Rengastestin tiedot: … 4.1 Renkaan kokomerkintä: … 4.2 Renkaan käyttötiedot: … 4.3 Viiterengaspaine: …kPa 4.4 Testitiedot: … Vasen eturengas Oikea eturengas Vasen takarengas Oikea takarengas Testipaino (kg) Renkaan kantavuusluku (%) Rengaspaine (kylmä) (kPa) 4.5 Testausvanteen leveyskoodi: … 4.6 Lämpötilan mittausanturin tyyppi: … 5. Huomioitavat testitulokset: … Testin nro Testinopeus km/h Ajosuunta Äänitaso vasen (2) mitattu dB(A) Äänitaso oikea (2) mitattu dB(A) Ilman lämpötila °C Radan lämpötila °C Äänitaso vasen (2) lämpötilakorjattu dB(A) Äänitaso oikea (2) lämpötilakorjattu dB(A) Huomautukset 1 2 3 4 5 6 7 8 5.1 Regressiosuoran kulmakerroin: … 5.2 Äänitaso liitteen 3 kohdan 4.3 mukaisen lämpötilaoikaisun jälkeen: …dB(A) (1) Tarpeeton yliviivataan. (2) Suhteessa ajoneuvoon.

LIITE 4 TESTIPAIKKAA KOSKEVAT VAATIMUKSET (1) 1. JOHDANTO Tässä liitteessä esitetään testiradan fyysisiin ominaisuuksiin ja pinnoittamiseen liittyvät vaatimukset. Näissä standardiin (2) perustuvissa vaatimuksissa kuvataan vaaditut fyysiset ominaisuudet sekä niiden testausmenetelmät. 2. VAADITUT PINNAN OMINAISUUDET Pintaa pidetään standardin mukaisena, jos sen rakenne ja tyhjätila tai äänen absorptiokerroin on mitattu ja täyttää kaikki kohdissa 2.1–2.4 esitetyt vaatimukset ja jos suunnitteluvaatimukset on täytetty (kohta 3.2). 2.1 Tyhjätila tiivistyksen jälkeen Tyhjätila (VC) testiradan pinnoitesekoituksessa ei saa olla suurempi kuin 8 %. Mittausmenetelmä selostetaan tämän liitteen kohdassa 4.1. 2.2 Äänen absorptiokerroin Jos pinta ei täytä vaatimuksia tyhjätilan osalta, se on hyväksyttävä vain, jos äänen absorptiokerroin α ≤ 0,10. Mittausmenetelmä selostetaan jäljempänä kohdassa 4.2. Edellä kohdissa 2.1 ja 2.2 esitetyt vaatimukset täyttyvät myös, jos vain äänen absorptio on mitattu ja sen on todettu olevan α ≤ 0,10. Huom. Merkityksellisin ominaisuus on äänen absorptio, vaikka tyhjätila tiivistyksen jälkeen on tienrakentajille tutumpi ominaisuus. Äänen absorptio on kuitenkin mitattava vain, jos pinta ei ole tyhjätilaa koskevien vaatimusten mukainen. Tämä on perusteltua siksi, että tyhjätilaan liittyy sekä mittauksen että merkittävyyden kannalta suurehkoja epävarmuuksia, ja joitakin pintoja saatetaan erheellisesti hylätä ainoastaan tyhjätilamittausten perusteella. 2.3 Pintakarkeuden syvyys Tilavuusmittaria käyttäen mitatun (ks. kohta 4.3) pintakarkeuden syvyyden (TD) on oltava seuraava: TD ≥ 0,4 mm 2.4 Pinnan tasalaatuisuus On tehtävä kaikki mahdollinen, jotta pinta saadaan mahdollisimman tasalaatuiseksi testialueen sisäpuolella. Tämä koskee pintakarkeutta ja tyhjätilaa, mutta on myös huomattava, että jos jyräys on tehokkaampaa tietyissä paikoissa kuin muualla, pintakarkeus saattaa olla paikoin erilaista ja tasalaatuisuuden puuttuessa voi myös syntyä kuoppia. 2.5 Testausjakso Sen tarkastamiseksi, että pinta jatkuvasti täyttää tämän säännön mukaiset vaatimukset pintakarkeuden, tyhjätilan tai äänen absorption osalta, pinta on testattava säännöllisesti seuraavin väliajoin: a) Tyhjätilan (VC) ja äänen absorption (α) osalta, kun pinta on uusi. Jos pinta uutena täyttää vaatimukset, muita säännöllisiä testejä ei tarvita. Jos pinta ei uutena täytä vaatimuksia, se voi tehdä sen myöhemmin, koska pinnat saattavat aikaa myöten tukkeutua ja tiivistyä. b) Pintakarkeuden syvyyden (TD) osalta, kun pinta on uusi; kun melutesti alkaa (huom. aikaisintaan neljä viikkoa rakentamisen jälkeen); tämän jälkeen aina 12 kuukauden välein. 3. TESTIPINNAN SUUNNITTELU 3.1 Alue Testirataa suunniteltaessa on vähimmäisvaatimuksena varmistaa, että testirata eli alue, jonka ajoneuvot ylittävät testin aikana, on päällystetty erityisellä testipinnoitteella, ja siinä on asianmukaiset reuna-alueet turvallista ja sujuvaa ajoa varten. Tämä edellyttää, että radan leveys on vähintään 3 m ja pituus ylittää linjat AA ja BB vähintään 10 metrillä molemmissa päissä. Kuvassa 1 esitetään asianmukainen testauspaikka ja osoitetaan vähimmäisalue, joka on koneellisesti päällystettävä erityisellä testipinnoitteella ja tiivistettävä. Liitteen 3 kohdan 3.2 mukaisesti mittaukset on tehtävä ajoneuvon kummaltakin puolelta. Tämä voidaan toteuttaa joko niin, että mitataan kahdella mikrofonilla (yksi radan kummallakin puolella) ja ajetaan yhteen suuntaan tai niin, että mitataan ainoastaan yhdellä mikrofonilla, joka on radan jommallakummalla puolella, ja ajetaan ajoneuvoa molempiin suuntiin. Jos käytetään jälkimmäistä menetelmää, radan sen puoleiselle pinnalle, jolla ei ole mikrofonia, ei ole asetettu vaatimuksia. Kuva 1 Testipintaa koskevat vähimmäisvaatimukset. Varjostettua osaa kutsutaan ”testialueeksi”. Teksti kuva Mitat metreinä Kulkusuunnan keskiviiva Testitiepinnoitteella päällystetty vähimmäisalue eli testialue Mikrofoni (korkeus 1,2 m) HUOM. Tällä säteellä ei saa olla suuria kappaleita, joista aiheutuu huomattavaa akustista heijastumaa. 3.2. Pinnan suunnittelu ja valmistelu 3.2.1 Pinnan vähimmäisvaatimukset Testipinnan on täytettävä seuraavat neljä vaatimusta: 3.2.1.1 Sen on oltava tiivistä asfalttibetonia. 3.2.1.2 Sepelin koko enintään 8 mm (sallittu toleranssi 6,3–10 mm). 3.2.1.3 Kulutuskerroksen paksuuden on oltava ≥30 mm. 3.2.1.4 Sideaineen on oltava tunkeumaltaan normaalia modifioimatonta bitumia. 3.2.2 Suunnitteluohjeita Kiviaineksen rakeisuuskäyrä, jolla saavutetaan toivotut ominaisuudet, esitetään kuvassa 2. Sen tarkoituksena on toimia ohjeena testipinnan rakentajalle. Lisäksi taulukossa 1 on tiettyjä yleisohjeita tarvittavan pintakarkeuden ja kestävyyden aikaansaamiseksi. Rakeisuuskäyrä koostuu seuraavasta kaavasta: P (läpikulkeutuvuusprosentti) = 100 · (d/dmax) 1/2 jossa: d = seulan neliömäisen silmän koko millimetreinä, dmax = 8 mm keskimmäiselle käyrälle, = 10 mm alemmalle toleranssikäyrälle, = 6,3 mm ylemmälle toleranssikäyrälle. Kuva 2 Kiviaineksen rakeisuuskäyrä asfalttiseoksessa toleransseineen Edellisen lisäksi annetaan seuraavat suositukset: a) Hiekkaosassa (0,063 mm < seulan reikien mitta < 2 mm) saa olla enintään 55 % luonnonhiekkaa, ja siinä on oltava vähintään 45 % rouhittua hiekkaa. b) Pohjan ja alusrakenteen avulla on saatava aikaan parhaiden tienrakennusperiaatteiden mukainen hyvä stabiilius ja tasaisuus. c) Kiviainekset on murskattava (100 % murskattuja osia) ja niiden on oltava sellaista raaka-ainetta, joka kestää hyvin murskausta. d) Sekoituksessa käytettävät kiviainekset on pestävä. e) Pinnalle ei saa lisätä lisäkiviaineksia. f) Sideaineen PEN-arvona ilmaistun kovuuden on oltava 40–60, 60–80 tai jopa 80–100 kyseessä olevan maan ilmastollisista olosuhteista riippuen. Sääntönä on, että on käytettävä niin kovaa sideainetta kuin mahdollista edellyttäen, että tämä on tavanmukainen käytäntö. g) Seoksen lämpötila ennen jyräystä on valittava niin, että jyräyksen tuloksena saadaan vaadittu tyhjätila. Kohdissa 2.1–2.4 esitettyjen vaatimusten täyttymiseen ja vaaditun tiiviyden saavuttamiseen vaikuttavat seoksen asianmukaisen lämpötilan lisäksi myös jyräyskertojen määrä ja jyräysajoneuvon valinta. Taulukko 1 Suunnitteluohjeita Tavoitearvot Toleranssit seoksen kokonaismassasta kiviaineksen massasta Kiviainesten massat, seulassa neliömäiset aukot (SM) > 2 mm 47,6 % 50,5 % ± 5 % Hiekan massa 0,063 < SM < 2 mm 38,0 % 40,2 % ± 5 % Täyteaineen massa SM < 0,063 mm 8,8 % 9,3 % ± 5 % Sideaineen (bitumin) massa 5,8 % ei sovelleta ± 0,5 % Kiviainesten maksimikoko 8 mm 6,3–10 mm Sideaineen kovuus (ks. kohta 3.2.2 (f)) Kiillottuvuus > 50 Tiivistysaste suhteessa Marshall-tiivistykseen 98 % 4. TESTAUSMENETELMÄ 4.1 Tyhjätilan mittaus Tämän mittauksen suorittamiseksi radasta on otettava porausnäytteitä vähintään neljästä eri kohdasta tasaisin välein testialueelta linjojen AA ja BB väliltä (ks. kuva 1). Tasalaatuisuuden varmistamiseksi ja epätasaisuuden välttämiseksi porausnäytteitä ei saisi ottaa itse ajourista, vaan niiden läheisyydestä. Kaksi porausnäytettä (vähintään) olisi otettava ajourien läheisyydestä ja (vähintään) yksi porausnäyte olisi otettava suunnilleen ajourien ja kunkin mikrofonin sijaintipaikan puolivälistä. Jos on syytä epäillä, että tasalaatuisuusvaatimus ei täyty (ks. kohta 2.4), porausnäytteet on otettava useammasta paikasta testialueella. Tyhjätila tiivistyksen jälkeen on määritettävä jokaisesta porausnäytteestä. Sitten on laskettava porausnäytteiden keskiarvo ja verrattava saatua arvoa kohdan 2.1 vaatimukseen. Lisäksi yhdenkään porausnäytteen tyhjätila ei saa olla suurempi kuin 10 %. Tienpinnan rakentajan on paneuduttava ongelmaan, joka saattaa ilmetä, kun testialuetta lämmitetään putkilla tai sähköjohdoilla ja porausnäytteet otetaan tältä alueelta. Asennukset on suunniteltava huolella myöhempiä lisäporausnäytteitä ajatellen. On suositeltavaa jättää joitakin noin 200 mm × 300 mm suuruisia alueita ilman johtoja tai putkia tai sijoittaa jälkimmäiset tarpeeksi syvälle, etteivät ne vahingoitu pintakerroksesta otettavien porausnäytteiden yhteydessä. 4.2 Äänen absorptiokerroin Äänen absorptiokerroin (tavanomainen ilmaantuvuus) on mitattava impedanssiputkimenetelmällä käyttäen menettelyä, joka esitetään standardissa ISO 10534-1:1996 tai ISO 10534-2:1998. Testinäytteisiin on sovellettava samoja vaatimuksia kuin tyhjätilan mittauksessa (ks. kohta 4.1). Äänen absorptio on mitattava 400–800 Hz:n ja 800–1 600 Hz:n alueilla (vähintään terssin keskitaajuuksilla) ja suurimmat arvot on kirjattava molemmilta taajuusalueilta. Sitten jokaisen testinäytteen arvoista lasketaan keskiarvo lopputuloksen saamiseksi. 4.3 Makrokarkeuden mittaus Tämän standardin mukaisesti makrokarkeuden mittaus on tehtävä vähintään kymmenestä paikasta tasaisin välein ajourilta koko testiradan alueelta ja keskiarvo on mitattava ja verrattava sitä tarkoitettuun makrokarkeuden vähimmäissyvyyteen. Menetelmää kuvaillaan standardissa ISO 10844:1994. 5. AJALLINEN STABILITEETTI JA KUNNOSSAPITO 5.1 Ajan vaikutus Kuten monilla muillakin pinnoilla, voidaan testipinnalta mitattavan vierintämelun odottaa lisääntyvän jonkin verran rakentamista seuraavien 6–12 kuukauden ajan. Pinta saavuttaa vaaditut ominaisuudet aikaisintaan neljä viikkoa rakentamisen jälkeen. Ajan vaikutus kuorma-autojen aiheuttamaan meluun on yleensä pienempi kuin henkilöautojen aiheuttamaan meluun. Ajallinen stabiliteetti määräytyy ennen kaikkea pinnalla liikkuvien ajoneuvojen aiheuttaman hioutumisen ja tiivistymisen kautta. Pinta on tarkastettava säännöllisesti kohdassa 2.5 tarkoitetulla tavalla. 5.2 Pinnan kunnossapito Irtokivet ja pöly, jotka saattavat huomattavasti vähentää tehokasta pintakarkeutta, on poistettava pinnalta. Talvi-ilmaston maissa käytetään joskus suolaa lumen sulattamiseen. Suola voi muuttaa pintaa tilapäisesti tai jopa pysyvästi lisäten samalla melua. Suolaamista ei siis suositella. 5.3 Testiradan uudelleenpäällystäminen Jos testirataa on korjattava, on yleensä tarpeen päällystää uudestaan ainoastaan ajokaista (3 m leveä kuvassa 1), jolla ajoneuvot liikkuvat, jos testialue kaistan ulkopuolella täytti tyhjätilan tai äänen absorption vaatimukset sitä mitattaessa. 6. TESTIPINTAAN JA SEN TESTAUKSEEN LIITTYVÄT ASIAKIRJAT 6.1 Testipintaan liittyvät asiakirjat Testipintaa kuvaavassa asiakirjassa on ilmoitettava seuraavat tiedot: 6.1.1 testiradan sijainti; 6.1.2 sideaineen tyyppi ja kovuus, kiviaineksen tyyppi, betonin teoreettinen suurin tiheys (DR), kulutuskerroksen paksuus ja testiradasta otetuista porausnäytteistä määritelty rakeisuuskäyrä; 6.1.3 tiivistysmenetelmä (esim. jyrän tyyppi ja massa, ajokertojen määrä); 6.1.4 sekoituksen lämpötila, ympäröivän ilman lämpötila ja tuulen nopeus pinnan rakentamisen aikana; 6.1.5 pinnan rakennuspäivämäärä ja urakoitsijan nimi; 6.1.6 kaikkien testien tai vähintään viimeisimmän testin tulokset, joissa on ilmoitettava 6.1.6.1 tyhjätila tiivistyksen jälkeen kustakin porausnäytteestä; 6.1.6.2 ne testialueen kohdat, joista porausnäytteet tyhjätilan mittausta varten on otettu; 6.1.6.3 jokaisen porausnäytteen äänen absorptiokerroin (jos se on mitattu); tulokset erikseen jokaisesta porausnäytteestä ja jokaiselta taajuusalueelta, sekä yleinen keskiarvo; 6.1.6.4 ne testialueen kohdat, joista porausnäytteet äänen absorption mittausta varten on otettu; 6.1.6.5 pintakarkeuden syvyys sekä testien määrä ja standardipoikkeama; 6.1.6.6 kohtien 6.1.6.1 ja 6.1.6.2 mukaiset testit suorittanut laitos ja käytetyt laitetyypit; 6.1.6.7 testipäivämäärät ja päivä, jona porausnäytteet testiradasta on otettu; 6.2 Ajoneuvolle testipinnalla suoritettuja melutestejä koskevat asiakirjat Asiakirjassa, jossa kuvataan ajoneuvolle testipinnalla suoritettu melutesti (suoritetut melutestit), on mainittava, täyttyivätkö kaikki standardin vaatimukset vai eivät. Tässä on viitattava kohdassa 6.1 tarkoitettuun asiakirjaan, jossa kuvataan asian vahvistavat tulokset. (1) Tässä liitteessä esitetyt testipaikkaa koskevat vaatimukset ovat voimassa tämän säännön kohdassa 12.8 ilmoitetun kauden loppuun saakka. (2) ISO 10844:1994.

LIITE 5 MÄRKÄPIDON TESTAUSMENETELMÄ A) – C1-luokan renkaat 1. VERTAILUSTANDARDIT Sovelletaan seuraavia asiakirjoja: 1.1 ASTM E 303-93 (hyväksytty uudelleen vuonna 2008), Standard Test Method for Measuring Surface Frictional Properties Using the British Pendulum Tester [Standarditestausmenetelmä pinnan kitkaominaisuuksien mittaamiseksi BPT:llä]. 1.2 ASTM E 501-08, Standard Specification for Standard Rib Tire for Pavement Skid-Resistance Tests [Vakiomuotoisten urakuvioitujen renkaiden standarditiedot tienpinnan kitkamittauksia varten]. 1.3 ASTM E 965-96 (hyväksytty uudelleen vuonna 2006), Standard Test Method for Measuring Pavement Macrotexture Depth Using a Volumetric Technique [Standarditestausmenetelmä tienpinnan makrokarkeuden syvyyden mittaamista varten käyttämällä tilavuusmenetelmää]. 1.4 ASTM E 1136-93 (hyväksytty uudelleen vuonna 2003), Standard Specification for a Radial Standard Reference Test Tire P195/75R14 [Radiaalisen vakiomuotoisen vertailurenkaan P195/75R14 standardieritelmät]. 1.5 ASTM F 2493-08, Standard Specification for a Radial Standard Reference Test Tire P225/60R16 [Radiaalisen vakiomuotoisen vertailurenkaan P225/60R16 standardieritelmät]. 2. MÄÄRITELMÄT Luokan C1 renkaiden märkäpidon testauksessa: 2.1 ’Testausajolla’ tarkoitetaan kuormitetun renkaan yhtä ajoa tietyn testiradan pinnalla. 2.2 ’Testirenkaalla’ tarkoitetaan ehdokasrengasta, vertailurengasta tai tarkistusrengasta tai rengassarjaa, joka on tarkoitettu käytettäväksi testausajossa. 2.3 ’Ehdokasrenkaalla (T)’ tarkoitetaan rengasta tai rengassarjaa, joka testataan sen märkäpitoindeksin laskemiseksi. 2.4 ’Vertailurenkaalla (R)’ tarkoitetaan rengasta tai rengassarjaa, jolla on standardissa ASTM F 2493-08 tarkoitetut ominaisuudet ja jota kutsutaan vakiomuotoiseksi vertailurenkaaksi. 2.5 ’Tarkistusrenkaalla (C)’ tarkoitetaan välirengasta tai välirenkaiden sarjaa, jota käytetään, kun ehdokasrengasta ja vertailurengasta ei voida vertailla suoraan samassa ajoneuvossa. 2.6 ’Renkaan jarrutusvoimalla’ tarkoitetaan newtoneina ilmaistua pitkittäissuuntaista voimaa, joka syntyy jarrumomentin vaikutuksesta. 2.7 ’Renkaan jarrutuskitkakertoimen arvolla BFC’ (braking force coefficient) tarkoitetaan jarrutusvoiman ja pystykuorman välistä suhdetta. 2.8 ’Renkaan jarrutuskitkakertoimen huippuarvolla’ tarkoitetaan ennen renkaan lukkiutumista esiintyvän renkaan jarrutuskitkakertoimen enimmäisarvoa, kun jarrumomenttia lisätään asteittain. 2.9 ’Renkaan lukkiutumisella’ tarkoitetaan renkaan tilaa, jossa sen pyörimisnopeus renkaan pyörintäakselilla on nolla ja sen pyöriminen on estetty rengasmomentin vaikutuksessa. 2.10 ’Pystykuormalla’ tarkoitetaan newtoneina ilmaistua kuormaa, joka kohdistuu renkaaseen kohtisuorasti tienpintaan nähden. 2.11 ’Renkaiden testausajoneuvolla’ tarkoitetaan tiettyä tarkoitusta varten käytettävää ajoneuvoa, jossa on välineet jarruttamisen aikana yhteen testirenkaaseen kohdistuvien pystysuorien ja pitkittäissuuntaisten voimien mittaamiseksi. 2.12 ’SRTT14:llä’ tarkoitetaan asiakirjaa ASTM E 1136-93 (hyväksytty uudelleen vuonna 2003), Standard Specification for a Radial Standard Reference Test Tire P195/75R14 [Radiaalisen vakiomuotoisen vertailurenkaan P195/75R14 standardieritelmät]. 2.13 ’SRTT16:lla’ tarkoitetaan asiakirjaa ASTM F 2493-08, Standard Specification for a Radial Standard Reference Test Tire P225/60R16 [Radiaalisen vakiomuotoisen vertailurenkaan P225/60R16 standardieritelmät]. 3. YLEISET TESTIOLOSUHTEET 3.1 Radan ominaisuudet Testiradalla on oltava seuraavat ominaisuudet: 3.1.1 Radalla on oltava tiivis asfalttipäällyste, eikä sen kaltevuus mihinkään suuntaan saa olla suurempi kuin 2 prosenttia, eikä pinta saa poiketa yli 6 mm testattaessa 3 metrin oikolaudalla. 3.1.2 Pinnalla on oltava päällyste, joka on yhtenäinen iän, koostumuksen ja kulumisen osalta. Testauspinnalla ei saa olla irtoainesta tai epäpuhtauksia. 3.1.3 Sepelin suurin sallittu koko on 10 mm (sallittu vaihteluväli 8–13 mm). 3.1.4 Pinnan karkeuden syvyys lasihelmimenetelmällä (sand patch) mitattuna on 0,7 ± 0,3 mm. Se on mitattava standardin ASTM E 965-96 (hyväksytty uudelleen vuonna 2006) mukaisesti. 3.1.5 Märän pinnan kitkaominaisuudet mitataan kohdassa 3.2 tarkoitetulla menetelmällä a tai b. 3.2 Menetelmät märän pinnan kitkaominaisuuksien mittaamiseksi 3.2.1 BPN (British Pendulum Number) -menetelmä BPN-menetelmän on vastattava standardissa ASTM E 303-93 (hyväksytty uudelleen vuonna 2008) määritettyä. Liukukumin kokoonpanon ja fysikaalisten ominaisuuksien on vastattava standardissa ASTM E 501-08 määritettyjä. Keskimääräisen BPN-luvun on oltava 42–60 lämpötilaoikaisun jälkeen. BPN-luku oikaistaan märän tienpinnan lämpötilalla. Ellei heilurin valmistaja ole antanut lämpötilaoikaisua koskevia suosituksia, käytetään seuraavaa kaavaa: BPN = BPN(mitattu arvo) + lämpötilaoikaisu lämpötilaoikaisu = – 0,0018 t2 + 0,34 t – 6,1 jossa t on märän tienpinnan lämpötila celsiusasteina. Liukukumin kulumisen vaikutukset: kumi on poistettava enimmäiskulumisen vuoksi, kun liukukumin iskevän reunan kuluma on 3,2 mm kumin pinnalla tai 1,6 mm pystysuorasti pintaan nähden standardin ASTM E 303-93 (hyväksytty uudelleen vuonna 2008) kohdan 5.2.2 ja kuvan 3 mukaisesti. Radan pinnan BPN-lukujen yhtenäisyyden tarkastamiseksi mittausvälineillä varustetun henkilöauton märkäpidon mittaamista varten testiradan BPN-luvut eivät saa vaihdella koko pysähtymismatkalla, jotta testitulosten hajonta olisi mahdollisimman pieni. Märän pinnan kitkaominaisuudet on mitattava viisi kertaa kussakin BPN-mittauksen kohdassa 10 metrin välein, ja keskimääräisten BPN-lukujen variaatiokerroin saa ylittyä enintään 10 prosentin verran. 3.2.2 ASTM E 1136 Vakiomuotoisen vertailurenkaan menetelmä (b) Poiketen kohdassa 2.4 tarkoitetusta menetelmästä tässä menetelmässä käytetään vertailurengasta, jolla on standardissa ASTM E 1136-93 (hyväksytty uudelleen vuonna 2003) tarkoitetut ominaisuudet ja johon viitataan nimellä SRTT14-rengas. SRTT14-renkaan keskimääräinen jarrutuskitkakertoimen huippuarvo (μpeak,ave) on 0,7 ± 0,1 nopeudella 65 km/h. SRTT14-renkaan keskimääräinen jarrutuskitkakertoimen huippuarvo (μpeak,ave) on oikaistava märän tienpinnan lämpötilalla seuraavasti: jarrutuskitkakertoimen huippuarvo (μpeak,ave) on jarrutuskitkakertoimen huippuarvo (mitattu arvo) + lämpötilaoikaisu lämpötilaoikaisu = 0,0035 × (t – 20) jossa t on märän tienpinnan lämpötila celsiusasteina. 3.3 Sääolosuhteet Tuuliolosuhteet eivät saa vaikuttaa tienpinnan märkyyteen (tuulisuojat ovat sallittuja). Sekä märän tienpinnan lämpötilan että ilman lämpötilan on oltava 2–20 °C talvirenkaiden osalta ja 5–35 °C kesärenkaiden osalta. Märän pinnan lämpötila saa vaihdella testauksen aikana enintään 10 °C. Ilman lämpötilan on oltava lähellä märän pinnan lämpötilaa; ilman lämpötilan ja märän pinnan lämpötilan eron on oltava alle 10 °C. 4. MÄRKÄPIDON MITTAAMISEN TESTAUSMENETELMÄT Ehdokasrenkaan märkäpitoindeksin (G) laskemiseksi ehdokasrenkaan märkäpidon jarrutustehoa verrataan märällä, päällystetyllä pinnalla suoraan liikkuvassa ajoneuvossa olevan vertailurenkaan märkäpidon jarrutustehoon. Jarrutusteho mitataan yhdellä seuraavista menetelmistä: a) ajoneuvomenetelmä, jossa testataan mittausvälineillä varustettuun henkilöautoon asennettu rengassarja; b) testausmenetelmä, jossa käytetään ajoneuvon vetämää perävaunua tai renkaiden testausajoneuvoa, joka on varustettu testirenkaalla (tai testirenkailla). 4.1 Mittausvälineillä varustetun henkilöauton testausmenetelmä 4.1.1 Periaate Testausmenetelmä kattaa menettelyn luokan C1 renkaiden hidastuvuuden mittaamiseksi jarrutuksen aikana käyttämällä mittausvälineillä varustettua henkilöautoa, jossa on lukkiutumaton jarrujärjestelmä (ABS). ’Mittausvälineillä varustetulla henkilöautolla’ tarkoitetaan henkilöautoa, johon on asennettu kohdassa 4.1.2.2 tarkoitetut mittausvälineet tätä testausmenetelmää varten. Määritetyssä alkunopeudessa neljää pyörää jarrutetaan samanaikaisesti riittävän voimakkaasti, jotta ABS-järjestelmä aktivoituu. Keskimääräinen hidastuvuus lasketaan kahden ennalta määritetyn nopeuden väliltä. 4.1.2 Välineet 4.1.2.1 Ajoneuvo Henkilöautoon tehtävät sallitut muutokset ovat seuraavat: a) muutokset, joiden ansiosta ajoneuvoon voidaan asentaa useampia rengaskokoja; b) muutokset, joiden ansiosta ajoneuvoon asennettava jarrutuslaite voidaan aktivoida automaattisesti; c) jarrujärjestelmän muut muutokset ovat kiellettyjä. 4.1.2.2 Mittausvälineet Ajoneuvoon on asennettava anturi, joka soveltuu nopeuden mittaamiseen märällä pinnalla ja kahden nopeuden välisen välimatkan mittaamiseen. Ajoneuvon nopeuden mittaamiseen käytetään viidettä pyörää tai kosketuksetonta nopeuden mittausjärjestelmää. 4.1.3 Testiradan kunnostaminen ja kasteluolosuhteet Testiradan pinta on kasteltava vähintään puoli tuntia ennen testausta, jotta pinnan lämpötila ja veden lämpötila tasaantuisivat. Ulkoista kastelemista on jatkettava keskeytyksettä koko testauksen ajan. Veden syvyyden on oltava koko testausalueella 1,0 ± 0,5 mm mitattuna tienpinnan korkeimmasta kohdasta. Testirata on tämän jälkeen kunnostettava toteuttamalla vähintään 10 testausajoa nopeudella 90 km/h renkailla, joita ei käytetä testiohjelmassa. 4.1.4 Renkaat ja vanteet 4.1.4.1 Renkaiden valmistelu ja esikäyttö Testirenkaista on poistettava kaikki muotin tuuletusaukoista tai liitoskohtien särmistä johtuvat kulutuspinnan kohoumat. Testirenkaat on asennettava tämän säännön liitteen 6 lisäyksessä 4 mainitun tunnustetun renkaiden ja vanteiden standardointijärjestön määrittelemiin vanteisiin. 4.1.4.2 Renkaan kuormitus Kummankin akselin renkaan staattisen kuormituksen on oltava 60–90 prosenttia testirenkaan kantavuudesta. Saman akselin renkaiden kuormitukset saavat erota enintään 10 prosenttia. 4.1.4.3 Rengaspaine Etu- ja taka-akselilla rengaspaineiden on oltava 220 kPa (vakiorenkaat ja extra load -renkaat). Rengaspaine on tarkastettava juuri ennen testausta ympäristön lämpötilassa, ja tarvittaessa sitä on mukautettava. 4.1.5 Menettely 4.1.5.1 Testausajo Kuhunkin testausajoon sovelletaan seuraavaa testausmenettelyä: 4.1.5.1.1 Henkilöautoa ajetaan suoraan enintään nopeudella 85 ± 2 km/h. 4.1.5.1.2 Kun henkilöauto on saavuttanut nopeuden 85 ± 2 km/h, jarrut aktivoidaan aina testiradan samassa kohdassa, jota kutsutaan ”jarrutuksen aloituspisteeksi”, jonka pitkittäissuuntainen toleranssi on 5 metriä ja poikittaissuuntainen toleranssi 0,5 metriä. 4.1.5.1.3 Jarrut aktivoidaan joko automaattisesti tai manuaalisesti. 4.1.5.1.3.1 Jarrujen automaattinen aktivointi toteutetaan kahdesta osasta koostuvalla ilmaisinjärjestelmällä, jonka toinen osa on kiinnitetty testirataan ja toinen henkilöautoon. 4.1.5.1.3.2 Jarrujen manuaalinen aktivointi riippuu vaihteiston tyypistä jäljempänä kuvatulla tavalla. Molemmissa tapauksissa vaaditaan vähintään 600 N:n poljinteho. Käsivaihteistoa käytettäessä kuljettajan on vapautettava kytkin ja painettava jarrupoljinta terävästi pitäen se alhaalla niin kauan kuin mittauksen suorittamiseksi on tarpeellista. Automaattivaihteistoa käytettäessä kuljettajan on valittava vapaavaihde ja sen jälkeen painettava jarrupoljinta terävästi pitäen se alhaalla niin kauan kuin mittauksen suorittamiseksi on tarpeellista. 4.1.5.1.4 Keskimääräinen hidastuvuus lasketaan nopeuksien 80 ja 20 km/h välillä. Mikäli jokin edellä esitetyistä vaatimuksista (mukaan luettuina nopeuden toleranssi, jarrutuksen aloituspisteen pitkittäissuuntainen ja poikittaissuuntainen toleranssi sekä jarrutusaika) ei täyty testausajon aikana, mittaus hylätään ja suoritetaan uusi testausajo. 4.1.5.2 Testisykli Toteutetaan useita testausajoja ehdokasrenkaiden sarjan (T) märkäpitoindeksin mittaamiseksi seuraavassa esitetyn menettelyn mukaisesti niin, että jokainen testausajo tehdään samaan suuntaan, ja enintään kolme eri ehdokasrenkaiden sarjaa voidaan mitata saman testisyklin aikana: 4.1.5.2.1 Aluksi asennetaan vertailurenkaiden sarja mittausvälineillä varustettuun henkilöautoon. 4.1.5.2.2 Sen jälkeen kun vähintään kolme hyväksyttävää mittausta on tehty 4.1.5.1 kohdan mukaisesti, vertailurenkaiden sarja korvataan ehdokasrenkaiden sarjalla. 4.1.5.2.3 Kun on tehty kuusi hyväksyttävää ehdokasrenkaiden mittausta, voidaan mitata kaksi muuta ehdokasrenkaiden sarjaa. 4.1.5.2.4 Testisykli täydennetään syklin alussa käytetyn vertailurenkaiden sarjan kolmella hyväksyttävällä lisämittauksella. Esimerkkejä: a) Kolmen ehdokasrenkaiden sarjan (T1–T3) ja yhden vertailurenkaiden sarjan (R) testausjärjestys testisyklin aikana olisi seuraava: R – T1 – T2 – T3 – R b) Viiden ehdokasrenkaiden sarjan (T1–T5) ja yhden vertailurenkaiden sarjan (R) testausjärjestys testisyklin aikana olisi seuraava: R – T1 – T2 – T3 – R – T4 – T5 – R 4.1.6 Mittaustulosten käsittely 4.1.6.1 Keskimääräisen hidastuvuuden (AD) laskeminen Keskimääräinen hidastuvuus (AD) (m/s2) lasketaan jokaisen hyväksyttävän testausajon osalta seuraavasti: jossa: Sf on lopullinen nopeus (m/s); Sf = 20 km/h = 5,556 m/s Si on alkunopeus (m/s); Si = 80 km/h = 22,222 m/s d on etäisyys välillä Si–Sf (m). 4.1.6.2 Tulosten validointi AD-variaatiokerroin lasketaan seuraavasti: (standardipoikkeama/keskiarvo) × 100. Vertailurenkaat (R): jos vertailurenkaiden kolmen testausajon minkä tahansa kahden peräkkäisen ryhmän AD-variaatiokerroin on yli kolme prosenttia, kaikki tiedot on hylättävä ja testi on toistettava kaikille testirenkaille (ehdokasrenkaat ja vertailurenkaat). Ehdokasrenkaat (T): AD-variaatiokertoimet lasketaan jokaiselle ehdokasrenkaiden sarjalle. Jos yksi variaatiokerroin on yli kolme prosenttia, tiedot on hylättävä ja testi on toistettava kyseiselle ehdokasrenkaiden sarjalle. 4.1.6.3 Painotetun keskimääräisen hidastuvuuden (Ra) laskeminen Vertailurenkaiden jarrutuskitkakertoimen arvon laskemiseen käytettävän vertailurenkaiden sarjan keskimääräinen hidastuvuus (AD) painotetaan sen mukaisesti, missä kohdassa tiettyä testisykliä ehdokasrenkaiden sarja on. Vertailurenkaan painotettu AD (Ra) (m/s2) lasketaan taulukon 1 mukaisesti, kun R1 on AD-arvojen keskiarvo vertailurenkaiden sarjan (R) ensimmäisessä testissä ja R2 on AD-arvojen keskiarvo saman vertailurenkaiden sarjan (R) toisessa testissä. Taulukko 1 Ehdokasrenkaiden sarjojen määrä yhdessä testisyklissä Ehdokasrenkaiden sarja Ra 1 (R1 – T1 – R2) T1 Ra = 1/2 (R1 + R2) 2 (R1 – T1 – T2 – R2) T1 Ra = 2/3 R1 + 1/3 R2 T2 Ra = 1/3 R1 + 2/3 R2 3 (R1 – T1 – T2 – T3 – R2) T1 Ra = 3/4 R1 + 1/4 R2 T2 Ra = 1/2 (R1 +R2) T3 Ra = 1/4 R1 + 3/4 R2 4.1.6.4 Jarrutuskitkakertoimen (BFC) arvon laskeminen Kahdella akselilla tapahtuvan jarrutuksen jarrutuskitkakertoimen (BFC) arvo lasketaan taulukon 2 mukaisesti, jossa Ta (a = 1, 2 tai 3) on kunkin testisyklin aikana käytetyn ehdokasrenkaiden sarjan (T) AD-arvojen keskiarvo. Taulukko 2 Testirengas Jarrutuskitkakertoimen arvo Vertailurengas Ehdokasrengas g on putoamiskiihtyvyys, g = 9,81 m/s2 4.1.6.5 Ehdokasrenkaan märkäpitoindeksin laskeminen Ehdokasrenkaan märkäpitoindeksi (G(T)) lasketaan seuraavasti: jossa: t on ehdokasrenkaan (T) testauksen aikana mitattu märän pinnan lämpötila celsiusasteina t0 on märän pinnan vertailulämpötila, t0 = 20 °C kesärenkaille ja t0 = 10 °C talvirenkaille BFC(R0) on vertailurenkaan jarrutuskitkakertoimen arvo vertailuolosuhteissa, BFC(R0) = 0,68 a = – 0,4232 ja b = – 8,297 kesärenkaille, a = 0,7721 ja b = 31,18 talvirenkaille [a on ilmaistuna (1/°C)] 4.1.7 Ehdokasrenkaan ja vertailurenkaan märkäpidon vertailu käyttämällä tarkistusrengasta 4.1.7.1 Yleistä Jos ehdokasrenkaan koko eroaa huomattavasti vertailurenkaan koosta, suora vertailu samassa mittauslaitteilla varustetussa henkilöautossa ei välttämättä ole mahdollista. Tässä testausmenetelmässä käytetään välirengasta, jäljempänä ’tarkistusrengas’, sellaisena kuin se on määriteltynä kohdassa 2.5. 4.1.7.2 Menetelmän periaate Periaatteena on käyttää tarkistusrenkaiden sarjaa ja kahta mittausvälineillä varustettua henkilöautoa ehdokasrenkaiden sarjan testisyklin aikana verrattaessa vertailurenkaiden sarjaan. Toiseen mittausvälineillä varustettuun henkilöautoon asennetaan vertailurenkaiden sarja ja sen jälkeen tarkistusrenkaiden sarja, toiseen tarkistusrenkaiden sarja ja sen jälkeen ehdokasrenkaiden sarja. Sovelletaan kohtien 4.1.2–4.1.4 eritelmiä. Ensimmäisessä testisyklissä verrataan tarkistusrenkaiden sarjaa vertailurenkaiden sarjaan. Toisessa testisyklissä verrataan ehdokasrenkaiden sarjaa tarkistusrenkaiden sarjaan. Toinen sykli toteutetaan samalla testiradalla ja samana päivänä kuin ensimmäinen. Märän pinnan lämpötila saa vaihdella ± 5 °C ensimmäisen testisyklin lämpötilaan verrattuna. Ensimmäisessä ja toisessa testisyklissä on käytettävä samaa tarkistusrenkaiden sarjaa. Ehdokasrenkaan märkäpitoindeksi (G(T)) lasketaan seuraavasti: G(T) = G1 × G2 jossa: G1 on tarkistusrenkaan (C) suhteellinen märkäpitoindeksi verrattuna vertailurenkaaseen (R) laskettuna seuraavasti: G2 on ehdokasrenkaan (T) suhteellinen märkäpitoindeksi verrattuna tarkistusrenkaaseen (C) laskettuna seuraavasti: 4.1.7.3 Säilytys ja suojaaminen On tärkeää, että kaikki tarkistusrenkaiden sarjan renkaat on säilytetty samoissa olosuhteissa. Heti kun tarkistusrenkaiden sarja on testattu suhteessa vertailurenkaaseen, sovelletaan standardissa ASTM E 1136-93 (hyväksytty uudelleen vuonna 2003) määriteltyjä erityisiä säilytysolosuhteita. 4.1.7.4 Vertailurenkaiden ja tarkistusrenkaiden vaihtaminen Kun testauksesta aiheutuu epäsäännöllistä kulumista tai vaurioita tai kun kuluminen vaikuttaa testituloksiin, renkaan käyttö on lopetettava. 4.2 Testausmenetelmä (b) käyttämällä ajoneuvon vetämää perävaunua tai renkaiden testausajoneuvoa 4.2.1 Periaate Mittaukset toteutetaan testirenkaille, jotka on asennettu ajoneuvon (jäljempänä ’vetävä ajoneuvo’) vetämään perävaunuun tai renkaiden testausajoneuvoon. Testauspaikassa jarrutetaan voimakkaasti, kunnes saavutetaan riittävä jarrumomentti sen enimmäisjarrutusvoiman aikaansaamiseksi, joka esiintyy ennen renkaan lukkiutumista testinopeudella 65 km/h. 4.2.2 Välineet 4.2.2.1 Vetävä ajoneuvo ja perävaunu tai renkaiden testausajoneuvo Vetävän ajoneuvon tai renkaiden testausajoneuvon on voitava pitää yllä määritetty nopeus 65 ± 2 km/h, myös silloin kun jarrutus on voimakkain. Perävaunussa tai renkaiden testausajoneuvossa on oltava yksi paikka, johon rengas voidaan asentaa mittausta varten, jäljempänä ’testauspaikka’, ja seuraavat varusteet: a) laitteet jarrujen aktivoimiseksi testauspaikassa; b) vesisäiliö, jossa on riittävästi vettä tienpinnan kastelujärjestelmää varten, ellei käytetä ulkoista kastelua; c) tallennusvälineet testauspaikkaan asennettujen mittausantureiden signaalien tallentamista ja, mikäli käytetään itsekastelua, veden käyttömäärän valvomista varten. Aurauksen/harituksen ja pyörän sivukallistuman (camber-kulman) suurin sallittu vaihtelu testauspaikassa saa olla ± 0,5 astetta suurimmalla pystykuormalla. Tukivarsien ja laakeriholkkien on oltava riittävän jäykkiä vapaan liikkuvuuden minimoimiseksi ja vaatimustenmukaisuuden varmistamiseksi käytettäessä suurimpia jarrutusvoimia. Tukivarsijärjestelmän on tarjottava riittävä kantavuus, ja järjestelmän on oltava suunniteltu niin, että sillä eristetään tukivarsien värähtely. Testauspaikkaan on asennettava tyypillinen tai erityinen auton jarrujärjestelmä, jolla voidaan saada aikaan riittävä jarrumomentti testipyörän pitkittäissuuntaisen jarrutusvoiman enimmäisarvon tuottamiseksi määritetyissä olosuhteissa. Jarrutusjärjestelmän avulla on voitava valvoa jarrutuksen aloittamisen ja kohdassa 4.2.7.1 tarkoitetun pitkittäissuuntaisen huippuvoiman välistä aikaa. Perävaunun tai renkaiden testausajoneuvon on oltava suunniteltu niin, että siihen voidaan asentaa kaikki erikokoiset testattavat ehdokasrenkaat. Perävaunun tai renkaiden testausajoneuvon pystykuormaa on pystyttävä mukauttamaan kohdan 4.2.5.2 mukaisesti. 4.2.2.2 Mittausvälineet Testirenkaan paikka perävaunussa tai renkaiden testausajoneuvossa on varustettava renkaan pyörimisnopeuden mittausjärjestelmällä ja antureilla, joilla mitataan testirenkaan jarrutusvoima ja pystykuorma. Mittausjärjestelmän yleiset vaatimukset: Mittalaitteiston on vastattava seuraavia yleisiä vaatimuksia ilman lämpötilan ollessa 0–45 °C: a) järjestelmän yleinen tarkkuus, voima: ± 1,5 prosenttia pystykuorman tai jarrutusvoiman täysimääräisestä arvosta; b) järjestelmän yleinen tarkkuus, nopeus: ± 1,5 prosenttia nopeudesta tai ± 1,0 km/h sen mukaan, kumpi on suurempi. Ajoneuvon nopeus: ajoneuvon nopeuden mittaamiseen käytetään viidettä pyörää tai kosketuksetonta nopeuden täsmämittausjärjestelmää. Jarrutusvoimat: Jarrutusvoimaa mittaavilla antureilla on mitattava renkaan ja tien välisellä rajapinnalla esiintyvä jarrutuksesta johtuva pitkittäissuuntainen voima välillä, joka ulottuu 0:sta vähintään 125 prosenttiin kohdistetusta pystykuormasta. Mittausantureiden mallilla ja sijoittamisella on minimoitava inertiavaikutukset ja tärinästä aiheutuva mekaaninen resonanssi. Pystykuorma: Pystykuormaa mittaavalla anturilla on mitattava pystykuorma testauspaikassa jarrutettaessa. Mittausanturin ominaisuudet on kuvattu edellä. Signaalin vakiinnuttamis- ja tallennusjärjestelmä: Kaikilla signaalin vakiinnuttamis- ja tallennusvälineillä on oltava lineaarinen ulostulo sekä tarvittava vahvistus ja tietojen lukutarkkuus, jotta ne vastaavat edellä esitettyjä vaatimuksia. Lisäksi sovelletaan seuraavia vaatimuksia: a) vähimmäistaajuusvasteen on oltava tasainen alueella 0–50 Hz (100 Hz) ± 1 prosenttia täysimääräisestä arvosta; b) signaali-kohinasuhteen on oltava vähintään 20/1; c) vahvistuksen on oltava riittävä, jotta täysimääräisen tulosignaalitason täysimääräinen näyttäminen on mahdollista; d) tuloimpedanssin on oltava vähintään kymmenkertainen verrattuna signaalin lähteen lähtöimpedanssiin; e) tärinät, kiihdytys ja ilman lämpötilan muutokset eivät saa vaikuttaa välineisiin. 4.2.3 Testiradan kunnostaminen Testirata on kunnostettava suorittamalla vähintään 10 testausajoa nopeudella 65 ± 2 km/h renkailla, joita ei käytetä testiohjelmassa. 4.2.4 Kasteluolosuhteet Vetävä ajoneuvo ja perävaunu tai renkaiden testausajoneuvo voidaan vaihtoehtoisesti varustaa pinnan kastelujärjestelmällä; perävaunun tapauksessa vesisäiliö asennetaan vetävään ajoneuvoon. Testirenkaiden edessä pinnalle levitettävä vesi on sumutettava suuttimien avulla, jotka on suunniteltu niin, että testirenkaan kanssa kosketuksiin joutuva vesikerros on testinopeudella yhtenäinen ja roiskuminen on mahdollisimman vähäistä. Suuttimen kokoonpanolla ja sijainnilla on varmistettava, että vesisuihkut on suunnattu testirengasta kohti ja että ne osoittavat radan pintaan 20–30 asteen kulmassa. Veden on osuttava radan pintaan 250–450 mm renkaan kosketuspinnan keskikohdan edessä. Suuttimen on oltava 25 mm:n korkeudella pinnasta tai vähimmäiskorkeudella, jolla vältetään mahdolliset esteet testin aikana, mutta enintään 100 mm:n korkeudella radan pinnasta. Vesikerroksen on oltava vähintään 25 mm leveämpi kuin renkaan kulutuspinta, ja se on syötettävä niin, että rengas sijaitsee sen keskellä reunoihin nähden. Vesi on syötettävä voimakkuudella, jolla varmistetaan 1,0 ± 0,5 mm:n vedensyvyys, ja se saa vaihdella testin aikana ± 10 prosenttia. Veden määrän kasteltavaa leveysyksikköä kohti on oltava suoraan verrannollinen testinopeuteen. Nopeudessa 65 km/h syötetyn veden määrä on 18 l/s kasteltavan pinnan leveysmetriä kohti, kun veden syvyys on 1,0 mm. 4.2.5 Renkaat ja vanteet 4.2.5.1 Renkaiden valmistelu ja esikäyttö Testirenkaista on poistettava kaikki muotin tuuletusaukoista tai liitoskohtien särmistä johtuvat kulutuspinnan kohoumat. Testirengas asennetaan rengasvalmistajan ilmoittamaan testausvanteeseen. Oikeanlainen asettuminen vanteelle on varmistettava käyttämällä sopivaa voiteluainetta. Voiteluaineen liiallista käyttöä on vältettävä, jotta estetään renkaan liukuminen vanteella. Testirenkaita/vannekokoonpanoja on säilytettävä testauspaikalla vähintään kahden tunnin ajan, jotta niillä kaikilla on sama ympäristölämpötila ennen testausta. Ne on suojattava auringolta, jotta vältetään auringonsäteilyn aiheuttama liiallinen kuumeneminen. Renkaiden esikäyttöä varten toteutetaan kaksi jarrutusajoa kohdassa 4.2.5.2 tarkoitetulla kuormituksella, kohdassa 4.2.5.3 tarkoitetulla paineella ja kohdassa 4.2.7.1 tarkoitetulla nopeudella. 4.2.5.2 Renkaan kuormitus Testirenkaan testikuormitus on 75 ± 5 prosenttia testirenkaan kantavuudesta. 4.2.5.3 Rengaspaine Vakiorenkaiden osalta testirenkaan kylmä rengaspaine on 180 kPa. Extra load -renkaiden kylmä rengaspaine on 220 kPa. Rengaspaine on tarkastettava juuri ennen testausta ympäristön lämpötilassa ja tarvittaessa sitä on mukautettava. 4.2.6 Vetävän ajoneuvon ja perävaunun tai renkaiden testausajoneuvon valmistelu 4.2.6.1 Perävaunu Yksiakselisten perävaunujen kytkennän korkeus ja poikittaisasento on mukautettava, kun rengas on kuormitettu määritellyllä testikuormituksella mittaustulosten vääristymisen välttämiseksi. Kytkimen liitoskohdan keskiviivan ja perävaunun akselin poikittaisen keskiviivan välillä on oltava pituussuunnassa vähintään kymmenen kertaa liitoskohdan korkeutta vastaava etäisyys. 4.2.6.2 Mittalaitteisto ja -välineet Käytettäessä viidettä pyörää se asennetaan valmistajan antamien tietojen mukaisesti mahdollisimman lähelle vedettävän perävaunun tai renkaiden testausajoneuvon raidevälin keskikohtaa. 4.2.7 Menettely 4.2.7.1 Testausajo Kuhunkin testausajoon sovelletaan seuraavaa menettelyä: 4.2.7.1.1 Vetävää ajoneuvoa tai renkaiden testausajoneuvoa ajetaan testiradalla suoraan ja määritellyllä testinopeudella 65 ± 2 km/h. 4.2.7.1.2 Tallennusjärjestelmä käynnistetään. 4.2.7.1.3 Vettä syötetään radan pinnalle testirenkaan edessä noin 0,5 sekuntia ennen jarrutusta (sisäinen kastelujärjestelmä). 4.2.7.1.4 Perävaunun jarrut aktivoidaan kahden metrin sisällä kohdissa 3.1.4 ja 3.1.5 tarkoitetuista märän pinnan kitkaominaisuuksien ja pinnankarheuden mittauspisteestä. Jarrutuksen voimakkuuden on oltava sellainen, että voiman kohdentamisen aloittamisen ja pitkittäissuuntaisen huippuvoiman välinen aika on 0,2–0,5 sekuntia. 4.2.7.1.5 Tallennusjärjestelmä pysäytetään. 4.2.7.2 Testisykli Toteutetaan useita testausajoja ehdokasrenkaan (T) märkäpitoindeksin mittaamiseksi jäljempänä esitetyn menettelyn mukaisesti, jossa jokainen testausajo tehdään testiradan samassa kohdassa ja samaan suuntaan. Saman testisyklin aikana voidaan mitata enintään kolme ehdokasrengasta edellyttäen, että testit toteutetaan yhden päivän aikan