FI Euroopan unionin virallinen lehti L 116/1

Kansainvälisillä sopimuksilla perustettujen elinten antamat säädökset Vain alkuperäiset UNECE:n tekstit ovat kansainvälisen julkisoikeuden mukaan sitovia. Tämän säännön asema ja voimaantulopäivä olisi tarkastettava UNECE:n asiakirjan TRANS/WP.29/343 viimeisimmästä versiosta. Asiakirja on saatavana osoitteessa

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission (UNECE) sääntö nro 10 – Yhdenmukaiset vaatimukset, jotka koskevat ajoneuvojen hyväksyntää sähkömagneettisen yhteensopivuuden osalta

Tarkistus 3

Sisältää kaiken voimassa olevan tekstin seuraavaan saakka:

Muutossarja 03: Voimaantulopäivä: 11. heinäkuuta 2008

SISÄLTÖ

SÄÄNTÖ

1. Soveltamisala

2. Määritelmät

3. Hyväksynnän hakeminen

4. Hyväksyntä

5. Merkinnät

6. Vaatimukset

7. Ajoneuvon tyyppihyväksynnän muutos tai laajennus SE-asennelman lisäämisen tai korvaamisen seurauksena

8. Tuotannon vaatimustenmukaisuus

9. Seuraamukset vaatimustenmukaisuudesta poikkeavasta tuotannosta

10. Tuotannon lopettaminen

11. Ajoneuvon tai SE-asennelman tyyppihyväksynnän muutos ja hyväksynnän laajennus

12. Siirtymämääräykset

13. Hyväksyntätestit järjestävien teknisten tutkimuslaitosten sekä hallinnollisten yksiköiden nimet ja osoitteet

LIITTEET

Liite 1 – Esimerkkejä hyväksyntämerkeistä

Liite 2A – Ajoneuvon sähkömagneettista yhteensopivuutta koskevassa tyyppihyväksynnässä käytettävän ilmoituslomakkeen malli

Liite 2B – SE-asennelman sähkömagneettista yhteensopivuutta koskevassa tyyppihyväksynnässä käytettävän ilmoituslomakkeen malli

Liite 3A – Lomakemalli ajoneuvon tyyppihyväksynnästä ilmoittamiseen

Liite 3B – Lomakemalli SE-asennelman tyyppihyväksynnästä ilmoittamiseen

Liite 3C – 3.2.9 kohtaa koskeva vakuutus

Liite 4 – Ajoneuvojen laajakaistaisten sähkömagneettisten säteilypäästöjen mittausmenetelmä

Liite 5 – Ajoneuvojen kapeakaistaisten sähkömagneettisten säteilypäästöjen mittausmenetelmä

Liite 6 – Ajoneuvojen sähkömagneettisten häiriöiden siedon testausmenetelmä

Liite 7 – Sähkö–elektroniikka-asennelmien laajakaistaisten sähkömagneettisten säteilypäästöjen mittausmenetelmä

Liite 8 – Sähkö–elektroniikka-asennelmien kapeakaistaisten sähkömagneettisten säteilypäästöjen mittausmenetelmä

Liite 9 – Sähkö–elektroniikka-asennelmien sähkömagneettisten häiriöiden siedon testausmenetelmä

Liite 10 – Sähkö–elektroniikka-asennelmien sähkömagneettisten häiriöiden siedon ja niiden transienttipäästöjen testausmenetelmä(t)

1. SOVELTAMISALA

Tämä sääntö koskee

1.1 ajoneuvoluokkiin L, M, N ja O (1) kuuluvien ajoneuvojen sähkömagneettista yhteensopivuutta;

1.2 näihin ajoneuvoihin asennettaviksi tarkoitettujen osien ja erillisten teknisten yksikköjen (3.2.1 kohdassa mainituin rajoituksin) sähkömagneettista yhteensopivuutta. Se koskee (a) vaatimuksia, jotka koskevat sellaisten säteilemällä ja johtumalla siirtyvien häiriöiden sietokykyä, jotka kohdistuvat ajoneuvon välittömään hallintaan, kuljettajaan, matkustajaan tai muiden tienkäyttäjien turvallisuuteen ja jotka liittyvät kuljettajaa tai muita tienkäyttäjiä mahdollisesti hämmentäviin häiriöihin; (b) vaatimuksia, jotka koskevat ei-toivottujen säteilemällä ja johtumalla siirtyvien häiriöiden torjuntaa omassa tai viereisissä ajoneuvoissa olevien sähköisten tai elektronisten laitteiden käyttötarkoituksen mukaisen käytön turvaamiseksi sekä ajoneuvoon mahdollisesti jälkiasennettujen lisälaitteiden aiheuttamien häiriöiden torjuntaa.

2. MÄÄRITELMÄT

Tässä säännössä sovelletaan seuraavia määritelmiä:

2.1 ’Sähkömagneettisella yhteensopivuudella’ tarkoitetaan ajoneuvon tai osien tai erillisten teknisten yksiköiden kykyä toimia tyydyttävästi sähkömagneettisessa ympäristössä aiheuttamatta ympäristölle kohtuuttomia sähkömagneettisia häiriöitä.

2.2 ’Sähkömagneettisella häiriöllä’ tarkoitetaan mitä hyvänsä sähkömagneettista ilmiötä, joka voi huonontaa ajoneuvon, osien tai erillisten teknisten yksiköiden taikka muun ajoneuvon läheisyydessä käytettävän laitteen, laiteyksikön tai järjestelmän toimintaa. Sähkömagneettinen häiriö voi olla sähkömagneettista kohinaa, ei-toivottu signaali tai itse etenemisväliaineen muutos.

2.3 ’Sähkömagneettisella häiriönsiedolla’ tarkoitetaan ajoneuvon, osien tai erillisten teknisten yksiköiden kykyä toimia tarkoitetulla tavalla (tiettyjen) sähkömagneettisten häiriöiden vaikutuksen alaisena; tällaisiksi häiriöiksi katsotaan myös radiolähettimien hyötysignaalit tai ajoneuvon sisäisten ja ulkoisten ISM-laitteiden (teollisten, tieteellisten tai lääkinnällisten laitteiden) kaistansisäinen säteily.

2.4 ’Sähkömagneettisella ympäristöllä’ tarkoitetaan kaikkia tietyssä paikassa vaikuttavia sähkömagneettisia ilmiöitä.

2.5 ’Laajakaistaisella säteilyllä’ tarkoitetaan säteilyä, jonka kaistanleveys on suurempi kuin tietyn mittalaitteen tai vastaanottimen (radiohäiriöitä käsittelevä kansainvälinen erikoiskomitea – International Special Committee on Radio Interference (CISPR) 25, 2. painos).

2.6 ’Kapeakaistaisella säteilyllä’ tarkoitetaan säteilyä, jonka kaistanleveys on pienempi kuin tietyn mittalaitteen tai vastaanottimen (CISPR 25, 2. painos).

2.7 ’Sähkö–elektroniikkajärjestelmällä’ tarkoitetaan sellaista sähkölaitetta ja/tai elektronista laitetta tai laiteryhmää sähköliitäntöineen, joka muodostaa ajoneuvon osan mutta joita ei ole tarkoitus tyyppihyväksyttää erillään ajoneuvosta.

2.8 ’Sähkö–elektroniikka-asennelmalla’ (SE-asennelmalla) tarkoitetaan sellaista osaksi ajoneuvoa tarkoitettua sähkölaitetta tai elektronista laitetta ja/tai laiteryhmää sähköliitäntöineen ja johdotuksineen, jolla on tietty tai tiettyjä erikoistoimintoja. SE-asennelma voidaan hyväksyä valmistajan tai valmistajan valtuuttaman edustajan pyynnöstä ”osana” tai ”erillisenä teknisenä yksikkönä”.

2.9 ’Ajoneuvotyypillä’ tarkoitetaan sähkömagneettisen yhteensopivuuden kannalta ajoneuvoja, jotka eivät poikkea toisistaan merkittävästi seuraavien ominaisuuksien osalta: 2.9.1 moottoritilan kokonaismitat ja muoto, 2.9.2 sähkö- ja elektroniikkakomponenttien sijoittelu ja johdotus yleensä, 2.9.3 ajoneuvon korin perusmateriaali (esimerkiksi teräs-, alumiini- tai lasikuitukorirakenne). Eri materiaalista valmistetut paneelit eivät muuta ajoneuvon tyyppiä, mikäli korin perusmateriaali ei ole muuttunut. Tällaisista eroista on kuitenkin ilmoitettava.

2.10 ’SE-asennelmatyypillä’ tarkoitetaan sähkömagneettisen yhteensopivuuden osalta SE-asennelmia, joiden seuraavat ominaisuudet eivät poikkea merkittävästi: 2.10.1 SE-asennelman toiminnot, 2.10.2 mahdollisten sähkö- ja elektroniikkakomponenttien yleissijoittelu.

2.11 ’Ajoneuvon johdinsarjalla’ tarkoitetaan ajoneuvon valmistajan asentamia syöttöjännite-, väyläjärjestelmä- (esim. CAN), merkinanto- tai aktiiviantennikaapeleita.

2.12 ’Häiriönsietoon liittyvillä toiminnoilla’ tarkoitetaan (a) toimintoja, jotka liittyvät ajoneuvon välittömään hallintaan (i) heikentämällä tai muuttamalla esimerkiksi moottoria, vaihteistoa, jarruja, pyöräntuentaa, aktiivista ohjausta, nopeudenrajoituslaitteita, (ii) vaikuttamalla kuljettajan asentoon esimerkiksi muuttamalla istuimen tai ohjauspyörän asentoa, (iii) vaikuttamalla näkyvyyteen kuljettajan kannalta esimerkiksi vaikuttamalla lähivalaisimiin, tuulilasinpyyhkimiin; b) toimintoja, jotka liittyvät kuljettajan, matkustajien ja muiden tienkäyttäjien suojaan, (i) esimerkiksi turvatyynyt ja -järjestelmät; (c) toimintoja, joiden häiriöt aiheuttaisivat sekaannusta kuljettajalle tai muille tienkäyttäjille, (i) optiset häiriöt: esimerkiksi suuntavalaisinten, jarruvalaisinten, äärivalaisinten, takavalaisinten tai hälytysajoneuvojen erityisvalaisinten virheellinen toiminta, virheelliset tiedot varoitusmerkinantolaitteissa sekä (a) ja (b) kohdassa tarkoitettuihin toimintoihin liittyvissä valaisimissa tai näytöissä, jotka ovat suoraan kuljettajan näköpiirissä, (ii) akustiset häiriöt: esimerkiksi varashälyttimen tai äänimerkin virheellinen toiminta; (d) toimintoja, jotka liittyvät ajoneuvon dataväylätoiminteisiin (i) estämällä tiedonsiirron ajoneuvon dataväyläjärjestelmissä, joita käytetään sellaisten tietojen siirtoon, jotka ovat välttämättömiä muiden häiriönsietoon liittyvien toimintojen asianmukaisen toiminnan varmistamiseksi; (e) toimintoja, joiden häiriöt vaikuttavat lakisääteisiin ajoneuvoa koskeviin tietoihin, esimerkiksi ajopiirturi, matkamittari.

3. HYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN

3.1 Ajoneuvotyypin hyväksyntä

3.1.1 Ajoneuvon valmistajan on toimitettava ajoneuvotyypin sähkömagneettisen yhteensopivuuden hyväksyntää koskeva hakemus.

3.1.2 Ilmoituslomakkeen malli on liitteessä 2A.

3.1.3 Ajoneuvon valmistajan on laadittava luettelo, joka sisältää kaikki relevantit ajoneuvon sähkö–elektroniikkajärjestelmät tai SE-asennelmien yhdistelmät, korimallit, korimateriaalien variaatiot, johdotukset, moottorimuunnokset, ohjauspyörän sijainnin (vasen/oikea) ja akselivälivaihtoehdot. Relevanteilla sähkö–elektroniikkajärjestelmillä tai SE-asennelmilla tarkoitetaan sellaisia laitteita, jotka voivat säteillä merkittävää laaja- tai kapeakaistaista säteilyä ja/tai jotka liittyvät ajoneuvon häiriönsietotoimintoihin (ks. 2.1.2 kohta).

3.1.4 Valmistaja ja toimivaltainen viranomainen valitsevat yhdessä luettelosta edustavan ajoneuvon testausta varten. Ajoneuvo valitaan valmistajan tarjoamien sähkö–elektroniikkajärjestelmien perusteella. Luettelosta voidaan valita testattavaksi yksi tai useita ajoneuvoja, jos valmistaja ja toimivaltainen viranomainen yhdessä katsovat, että käytettävät erilaiset sähkö–elektroniikkajärjestelmät voivat vaikuttaa merkittävästi ajoneuvon sähkömagneettiseen yhteensopivuuteen verrattuna ensimmäiseen edustavaan ajoneuvoon.

3.1.5 Edellä 3.1.4 kohdan mukainen ajoneuvon (ajoneuvojen) valinta rajoitetaan ajoneuvon ja sähkö–elektroniikkajärjestelmän yhdistelmiin, jotka on tarkoitettu todelliseen tuotantoon.

3.1.6 Valmistaja voi täydentää hakemusta testausraporteilla. Hyväksyvä viranomainen voi käyttää niihin sisältyviä tietoja laatiessaan tyyppihyväksyntäilmoitusta.

3.1.7 Jos tyyppihyväksynnästä vastaava tutkimuslaitos tekee testin itse, sille on toimitettava hyväksytettävää tyyppiä edustava ajoneuvo 3.1.4 kohdan mukaisesti.

3.1.8 Luokkiin M, N ja O kuuluvien ajoneuvojen valmistajan on laadittava selvitys taajuusalueista, tehotasoista, antennipaikoista ja asennusohjeista radiolähettimien asentamista varten, vaikka ajoneuvoa ei tyyppihyväksyntähetkellä olisi varustettu radiolähettimellä. Tämän pitäisi kattaa kaikki ajoneuvoissa tavanomaisesti käytettävät matkaviestinpalvelut. Näiden tietojen on oltava julkisesti saatavilla tyyppihyväksynnän jälkeen.

Ajoneuvon valmistajien on osoitettava, että tällaisten lähettimien asentaminen ei vaikuta kielteisesti ajoneuvon toimintaan.

3.2 SE-asennelmatyypin hyväksyminen

3.2.1 Tämän säännön soveltuminen SE-asennelmaan:

3.2.2 Ajoneuvon tai SE-asennelman valmistajan on toimitettava SE-asennelman sähkömagneettisen yhteensopivuuden hyväksyntää koskeva hakemus.

3.2.3 Ilmoituslomakkeen malli on liitteessä 2B.

3.2.4 Valmistaja voi täydentää hakemusta testausraporteilla. Hyväksyvä viranomainen voi käyttää niihin sisältyviä tietoja laatiessaan tyyppihyväksyntäilmoitusta.

3.2.5 Jos tyyppihyväksynnästä vastaava tekninen tutkimuslaitos tekee testin itse, sille on toimitettava tarvittaessa hyväksytettävää SE-asennelmaa edustava näyte, kun valmistajan kanssa on tarvittaessa keskusteltu mahdollisista sijoittelumuutoksista sekä osien ja anturien lukumäärästä. Tekninen tutkimuslaitos voi valita toisen näytteen, jos se pitää sitä tarpeellisena.

3.2.6 Näytteeseen (näytteisiin) on merkittävä selvästi ja pysyvästi valmistajan kauppanimi tai tavaramerkki ja tyyppimerkintä.

3.2.7 Mahdolliset käyttörajoitukset on merkittävä. Tällaiset rajoitukset on sisällytettävä liitteeseen 2B ja/tai 3B.

3.2.8 Markkinoille varaosina tuotavia SE-asennelmia ei tarvitse tyyppihyväksyä, jos ne selkeästi osoitetaan varaosiksi tunnusnumerolla ja jos ne ovat täysin samanlaisia ja saman osanvalmistajan tuotantoa kuin jo aiemmin tyyppihyväksyttyä ajoneuvoa varten valmistettu laitteen alkuperäisen valmistajan osa.

3.2.9 Jälkimarkkinoiden laitteina myytävät ja moottoriajoneuvoihin asennettaviksi tarkoitetut osat eivät tarvitse tyyppihyväksyntää, jos ne eivät liity häiriönsietoon liittyviin toimintoihin (ks. 2.12 kohta). Tässä tapauksessa valmistajan on vakuutettava, että SE-asennelma täyttää tämän direktiivin liitteessä I olevassa 6.5, 6.6, 6.8 ja 6.9 kohdassa määritetyt raja-arvot.

Marraskuun 4 päivänä 2008 päättyvän siirtymäkauden aikana tällaisen tuotteen markkinoille saattamisesta vastaavan fyysisen henkilön tai oikeushenkilön on annettava tekniselle tutkimuslaitokselle kaikki asiaa koskevat olennaiset tiedot ja/tai näytekappale, jotta tekninen tutkimuslaitos voi selvittää, liittyykö kyseinen laite häiriönsietoon vai ei. Tarkastuksen tulosten on oltava käytettävissä kolmen viikon kuluessa, eikä lisätestejä tarvita. Teknisen tutkimuslaitoksen on saman ajan kuluessa laadittava liitteessä 3C olevan esimerkin mukainen asiakirja. Epäselvissä tapauksissa ja mikäli tekninen tutkimuslaitos kieltäytyy antamasta liitteen 3C mukaista vakuutusta, valmistajan on haettava tuotteelleen tyyppihyväksyntää.

4. HYVÄKSYNTÄ

4.1 Tyyppihyväksyntämenettelyt

4.1.1 Ajoneuvon tyyppihyväksyntä

Ajoneuvon valmistaja voi harkintansa mukaan käyttää seuraavia vaihtoehtoisia menettelyjä ajoneuvon tyyppihyväksynnässä.

4.1.1.1 Ajoneuvoasennuksen hyväksyntä

Ajoneuvoasennus voidaan tyyppihyväksyä suoraan noudattamalla tämän säännön 6 kohdassa olevia määräyksiä. Jos ajoneuvon valmistaja valitsee tämän menettelyn, sähkö–elektroniikkajärjestelmiä tai SE-asennelmia ei tarvitse testata erikseen.

4.1.1.2 Ajoneuvotyypin hyväksyntä testaamalla yksittäiset SE-asennelmat

Ajoneuvon valmistaja voi hankkia ajoneuvon hyväksynnän osoittamalla hyväksyvälle viranomaiselle, että kaikki relevantit (ks. tämän säännön 3.1.3 kohta) sähkö–elektroniikkajärjestelmät tai SE-asennelmat on hyväksytty erikseen tämän säännön mukaisesti ja asennettu siihen mahdollisesti liittyvien ehtojen mukaisesti.

4.1.1.3 Valmistaja voi halutessaan hankkia tämän säännön mukaisen hyväksynnän, jos ajoneuvossa ei ole varusteita, joiden häiriönsieto tai säteily on testattava. Tällaiset hyväksynnät eivät edellytä testausta.

4.1.2 SE-asennelman tyyppihyväksyntä

Tyyppihyväksyntä voidaan myöntää SE-asennelmalle, joka on tarkoitettu mihin hyvänsä ajoneuvotyyppiin (osan hyväksyntä) tai valmistajan ilmoittamaan tiettyyn ajoneuvotyyppiin tai tyyppeihin (erillisen teknisen yksikön hyväksyntä).

4.1.3 SE-asennelmille, jotka on tarkoitettu radiotaajuuslähettimiksi ja joille ajoneuvon valmistaja ei ole hakenut tyyppihyväksyntää, on annettava soveltuvat asennusohjeet.

4.2 Tyyppihyväksynnän myöntäminen

4.2.1 Ajoneuvo

4.2.1.1 Jos edustava ajoneuvo täyttää tämän säännön 6 kohdan vaatimukset, sille myönnetään tyyppihyväksyntä.

4.2.1.2 Liitteessä 3A on lomakemalli tyyppihyväksynnästä ilmoittamiseen.

4.2.2 SE-asennelma

4.2.2.1 Jos edustava(t) SE-asennelma(t) täyttää (täyttävät) tämän säännön 6 kohdan vaatimukset, sille (niille) myönnetään tyyppihyväksyntä.

4.2.2.2 Liitteessä 3B on lomakemalli tyyppihyväksynnästä ilmoittamiseen.

4.2.3 Hyväksynnästä vastaava jäsenvaltion viranomainen voi laatiessaan 4.2.1.2 tai 4.2.2.2 kohdassa tarkoitettuja todistuksia käyttää raporttia, jonka tunnustettu testilaboratorio on laatinut tai hyväksynyt tai joka on tämän säännön määräysten mukainen.

4.3 Ajoneuvotyypin tai SE-asennelman hyväksynnästä tai sen epäämisestä tämän säännön mukaisesti on ilmoitettava tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille lomakkeella, joka on tämän säännön liitteessä 3A tai 3B olevan mallin mukainen. Lomakkeen mukaan on liitettävä hakijan toimittamia valokuvia ja/tai kaavioita tai piirustuksia, jotka ovat sopivassa mittakaavassa ja joiden enimmäiskoko suorana tai taitettuna on A4 (210 × 297 mm).

5. MERKINNÄT

5.1 Kullekin hyväksytylle ajoneuvolle tai SE-asennelmalle annetaan hyväksyntänumero. Sen kahdesta ensimmäisestä numerosta (tällä hetkellä 03) on käytävä ilmi muutossarja, joka sisältää ne sääntöön tehdyt tärkeät tekniset muutokset, jotka ovat hyväksynnän myöntämishetkellä viimeisimmät. Sopimuspuoli ei saa antaa samaa hyväksyntänumeroa toiselle ajoneuvotyypille tai SE-asennelman tyypille.

5.2 Merkintöjen sijoittelu

5.2.1 Ajoneuvo

Jokaiseen tämän säännön nojalla tyyppihyväksyttyyn ajoneuvoon on kiinnitettävä jäljempänä 5.3 kohdassa kuvattu hyväksyntämerkki.

5.2.2 Asennelma

Jokaiseen tämän säännön nojalla hyväksyttyä tyyppiä vastaavaan SE-asennelmaan on kiinnitettävä jäljempänä 5.3 kohdassa kuvattu hyväksyntämerkki.

Merkintää ei tarvita ajoneuvoon asennetuissa sähkö–elektroniikkajärjestelmissä, jotka on hyväksytty yksikköinä.

5.3 Jokaiseen tämän säännön mukaisesti hyväksyttyä ajoneuvotyyppiä vastaavaan ajoneuvoon on kiinnitettävä hyväksyntälomakkeessa ilmoitettuun näkyvään ja helppopääsyiseen paikkaan kansainvälinen hyväksyntämerkintä. Tämä merkintä koostuu seuraavista osista:

5.3.1 E-kirjain ja hyväksynnän myöntäneen maan tunnusnumero (2) ympyrän sisällä,

5.3.2 5.3.1 kohdassa tarkoitetun ympyrän oikealla puolella tämän säännön numero ja sen jälkeen R-kirjain, viiva ja hyväksyntänumero.

5.4 Tämän säännön liitteessä 1 on esimerkki tyyppihyväksyntämerkistä.

5.5 Edellä olevan 5.3 kohdan mukaisesti SE-asennelmiin tehtyjen merkintöjen ei tarvitse olla näkyvissä, kun SE-asennelma on asennettu ajoneuvoon.

6. ERITELMÄT

6.1 Yleinen eritelmä

6.1.1 Ajoneuvo ja sen sähkö–elektroniikkajärjestelmät tai SE-asennelmat on suunniteltava, valmistettava ja asennettava niin, että ajoneuvo täyttää normaaleissa käyttöoloissa tämän säännön vaatimukset.

6.1.1.1 Ajoneuvosta on testattava säteilypäästöt ja säteilyhäiriöiden sieto. Ajoneuvon tyyppihyväksyntää varten ei vaadita johtuvien säteilypäästöjen tai johtuvien häiriöiden sietoa koskevia testejä.

6.1.1.2 SE-asennelmasta on testattava säteilypäästöt ja johtuvat päästöt sekä säteilyhäiriöiden ja johtuvien häiriöiden sieto.

6.1.2 Ennen testausta tutkimuslaitoksen on laadittava yhdessä valmistajan kanssa testausohjelma, johon sisältyvät vähintään toimintatapa, stimuloidut toiminnot, tarkkailtavat toiminnot, hyväksymis- tai hylkäämisperusteet ja tarkoitukselliset päästöt.

6.2 Ajoneuvon laajakaistaista sähkömagneettista säteilyä koskevat eritelmät

6.2.1 Mittausmenetelmä

Tyyppiään edustavan ajoneuvon kehittämä sähkömagneettinen säteily on mitattava liitteessä 4 kuvattua menetelmää käyttäen. Ajoneuvon valmistajan on määriteltävä mittausmenetelmä yhdessä teknisen tutkimuslaitoksen kanssa.

6.2.2 Ajoneuvon laajakaistaisen säteilyn tyyppihyväksymisrajat

6.2.2.1 Jos mittauksiin sovelletaan liitteessä 4 kuvattua menetelmää ja ajoneuvon ja antennin välinen etäisyys on 10,0 ± 0,2 m, säteilyn raja on 32 dB mikrovolttia/m 30–75 MHz:n taajuusalueella ja 32–43 dB mikrovolttia/m 75–400 MHz:n taajuusalueella. Raja kasvaa logaritmisesti yli 75 MHz:n taajuuksilla lisäyksen 2 mukaisesti. Taajuusalueella 400–1 000 MHz raja on jatkuvasti 43 dB mikrovolttia/m.

6.2.2.2 Jos mittauksiin sovelletaan liitteessä 4 kuvattua menetelmää ja ajoneuvon ja antennin välinen etäisyys on 3,0 ± 0,05 m, säteilyn raja on 42 dB mikrovolttia/m 30–75 MHz:n taajuusalueella ja 42–53 dB mikrovolttia/m 75–400 MHz taajuusalueella. Raja kasvaa logaritmisesti yli 75 MHz:n taajuuksilla tämän liitteen lisäyksen 3 mukaisesti. Taajuusalueella 400–1 000 MHz raja on jatkuvasti 53 dB mikrovolttia/m.

6.2.2.3 Tyyppiään edustavan ajoneuvon mitattujen arvojen, jotka ilmoitetaan dB mikrovoltteina/m, on oltava alle tyyppihyväksyntärajojen.

6.3 Ajoneuvojen kapeakaistaista sähkömagneettista säteilyä koskevat eritelmät

6.3.1 Mittausmenetelmä

Tyyppiään edustavan ajoneuvon kehittämä sähkömagneettinen säteily on mitattava liitteessä 5 kuvatulla menetelmällä. Ajoneuvon valmistajan on määriteltävä menetelmät yhdessä tutkimuslaitoksen kanssa.

6.3.2 Ajoneuvon kapeakaistaisen säteilyn tyyppihyväksyntärajat

6.3.2.1 Jos mittauksiin sovelletaan liitteessä 5 kuvattua menetelmää ja ajoneuvon sekä antennin välinen etäisyys on 10,0 ± 0,2 m, säteilyn raja on 22 dB mikrovolttia/m 30–75 MHz:n taajuusalueella ja 22–33 dB mikrovolttia/m 75–400 MHz:n taajuusalueella. Raja kasvaa logaritmisesti yli 75 MHz:n taajuuksilla tämän liitteen lisäyksen 4 mukaisesti. Taajuusalueella 400–1 000 MHz raja on jatkuvasti 33 dB mikrovolttia/m.

6.3.2.2 Jos mittauksiin sovelletaan liitteessä 5 kuvattua menetelmää ja ajoneuvon sekä antennin välinen etäisyys on 3,0 ± 0,05 m, säteilyn raja on 32 dB mikrovolttia/m 30–75 MHz:n taajuusalueella ja 32–43 dB mikrovolttia/m 75–400 MHz taajuusalueella Raja kasvaa logaritmisesti yli 75 MHz:n taajuuksilla tämän liitteen lisäyksen 5 mukaisesti. Taajuusalueella 400–1 000 MHz raja on jatkuvasti 43 dB mikrovolttia/m.

6.3.2.3 Tyyppiään edustavan ajoneuvon mitattujen arvojen, jotka ilmoitetaan dB mikrovoltteina/m, on oltava alle tyyppihyväksyntärajan.

6.3.2.4 Tämän asiakirjan 6.3.2.1, 6.3.2.2 ja 6.3.2.3 kohdassa määritellyistä rajoista huolimatta ajoneuvon katsotaan täyttävän kapeakaistasäteilyn rajat eikä lisätestejä edellytetä, jos liitteessä 5 olevassa 1.3 kohdassa kuvatun alkuvaiheen aikana ajoneuvon radiolähetysantennista keskiarvoilmaisimella mitattu signaalinvoimakkuus on vähemmän kuin 20 dB mikrovolttia taajuusalueella 76–108 MHz.

6.4 Ajoneuvojen sähkömagneettista häiriönsietoa koskevat eritelmät

6.4.1 Testausmenetelmä

Tyyppiään edustavan ajoneuvon sähkömagneettisten häiriöiden sietokyky on mitattava liitteessä 6 kuvatulla tavalla.

6.4.2 Ajoneuvon häiriönsiedon tyyppihyväksyntärajat

6.4.2.1 Jos testattaessa käytetään liitteessä 6 kuvattua menetelmää, kenttävoimakkuuden on oltava 30 volttia/m r.m.s yli 90 prosentilla taajuusalueesta 20–2 000 MHz ja vähintään 25 volttia/m r.m.s koko taajuusalueella 20–2 000 MHz.

6.4.2.2 Tyyppiään edustavan ajoneuvon katsotaan täyttävän häiriönsietovaatimukset, jos liitteen 6 mukaisissa testeissä ”häiriönsietoon liittyvien toimintojen” suorituskyky ei heikkene.

6.5 SE-asennelman kehittämää laajakaistaista sähkömagneettista häiriötä koskevat eritelmät

6.5.1 Mittausmenetelmä

Tyyppiään edustavan SE-asennelman kehittämä sähkömagneettinen säteily on mitattava liitteessä 7 kuvatulla menetelmällä.

6.5.2 SE-asennelman laajakaistaisen säteilyn tyyppihyväksyntärajat

6.5.2.1 Jos mittauksiin sovelletaan liitteessä 7 kuvattua menetelmää, säteilyn raja on 62–52 dB mikrovolttia/m 30–75 MHz:n taajuusalueella – raja pienenee logaritmisesti yli 30 MHz:n taajuuksilla – ja 52–63 dB mikrovolttia/m 75–400 MHz taajuusalueella Raja kasvaa logaritmisesti yli 75 MHz:n taajuuksilla tämän liitteen lisäyksen 6 mukaisesti. Taajuusalueella 400–1 000 MHz raja on jatkuvasti 63 dB mikrovolttia/m.

6.5.2.2 Tyyppiään edustavan SE-asennelman mitattujen arvojen, jotka ilmoitetaan dB mikrovoltteina/m, on oltava alle tyyppihyväksyntärajan.

6.6 SE-asennelman kehittämää kapeakaistaista sähkömagneettista häiriötä koskevat eritelmät

6.6.1 Mittausmenetelmä

Tyyppiään edustavan SE-asennelman kehittämä sähkömagneettinen säteily on mitattava liitteessä 8 kuvatulla menetelmällä.

6.6.2 SE-asennelman kapeakaistaisen säteilyn tyyppihyväksyntärajat

6.6.2.1 Jos mittauksiin sovelletaan liitteessä 8 kuvattua menetelmää, säteilyn raja on 52–42 dB mikrovolttia/m 30–75 MHz:n taajuusalueella – raja pienenee logaritmisesti yli 30 MHz:n taajuuksilla – ja 42–53 dB mikrovolttia/m 75–400 MHz:n taajuusalueella Raja kasvaa logaritmisesti yli 75 MHz:n taajuuksilla tämän liitteen lisäyksen 7 mukaisesti. Taajuusalueella 400–1 000 MHz raja on jatkuvasti 53 dB mikrovolttia/m.

6.6.2.2 Tyyppiään edustavan SE-asennelman mitatun arvon, joka ilmoitetaan dB mikrovoltteina/m, on oltava alle tyyppihyväksyntärajojen.

6.7 SE-asennelman sähkömagneettista häiriönsietoa koskevat eritelmät

6.7.1 Testausmenetelmä(t)

Tyyppiään edustavan ajoneuvon sähkömagneettisten häiriöiden sieto on testattava jollakin liitteessä 9 kuvatuista menetelmistä.

6.7.2 SE-asennelman häiriönsiedon tyyppihyväksyntärajat

6.7.2.1 Jos testattaessa käytetään liitteessä 9 kuvattuja menetelmiä, häiriönsiedon testitason on oltava 60 volttia/m 150 mm:n liuskajohtomenetelmällä, 15 volttia/m 800 mm:n liuskajohtomenetelmällä, 75 volttia/m TEM-kammiomenetelmällä, 60 mA BCI-menetelmällä (Bulk Current Injection) ja 30 volttia/m vapaakenttämenetelmällä yli 90 prosentilla taajuusalueesta 20–2 000 MHz sekä vähintään 50 volttia/m 150 mm:n liuskajohtomenetelmällä, 12,5 volttia/m 800 mm:n liuskajohtomenetelmällä, 62,5 volttia/m TEM-kammiomenetelmällä, 50 mA BCI-menetelmällä (Bulk Current Injection) ja 25 volttia/m vapaakenttämenetelmällä koko taajuusalueella 20–2 000 MHz.

6.7.2.2 Tyyppiään edustavan SE-asennelman katsotaan täyttävän häiriönsietovaatimukset, jos liitteen 9 mukaisissa testeissä ”häiriönsietoon liittyvien toimintojen” suorituskyky ei heikkene.

6.8 Eritelmät syöttöjohtoja pitkin johtuvien transienttihäiriöiden sietoa varten

6.8.1 Testausmenetelmä

Tyyppiään edustavan SE-asennelman häiriönsieto on testattava ISO 7637-2 standardin (2. painos 2004) mukaisella menetelmällä, kuten liitteessä 10 kuvataan ja taulukossa 1 annettujen testitasojen mukaisesti.

Taulukko 1

SE-asennelmien häiriönsieto

Testipulssin numero Häiriönsietotestin taso Toiminnallinen tila järjestelmien osalta: Liittyy häiriönsietoon liittyviin toimintoihin Ei liity häiriönsietoon liittyviin toimintoihin 1 III C D 2a III B D 2b III C D 3a/3b III A D 4 III B (niille SE-asennelmille, joiden on oltava toiminnassa moottorin käynnistysvaiheessa) C (muille SE-asennelmille) D

6.9 Johtuvia häiriöpäästöjä koskevat erittelyt

6.9.1 Testausmenetelmä

Tyyppiään edustavan SE-asennelman päästöt on testattava ISO 7637-2 standardin (2. painos 2004) mukaisella menetelmällä kuten liitteessä 10 kuvataan ja taulukossa 2 annettujen testitasojen mukaisesti.

Taulukko 2

Suurin sallittu pulssin amplitudi

Suurin sallittu pulssin amplitudi Pulssin amplitudin polaarisuus Ajoneuvot, joissa 12 V:n järjestelmä Ajoneuvot, joissa 24 V:n järjestelmä Positiivinen +75 + 150 Negatiivinen – 100 – 450

6.10 Poikkeukset

6.10.1 Kun ajoneuvossa tai sähkö–elektroniikkajärjestelmässä tai SE-asennelmassa ei ole elektronista oskillaattoria, jonka toimintataajuus on yli 9 kHz, sen katsotaan täyttävän 6.3.2 tai 6.6.2 kohdan sekä liitteiden 5 ja 8 vaatimukset.

6.10.2 Kun ajoneuvossa ei ole sähkö–elektroniikkajärjestelmiä, joihin kuuluu häiriönsietoon liittyviä toimintoja, säteilyhäiriöiden sietoa ei tarvitse testata ja ajoneuvon katsotaan täyttävän tämän säännön 6.4 kohdan ja liitteen 6 vaatimukset.

6.10.3 Kun SE-asennelmassa ei ole sähkö–elektroniikkajärjestelmiä, joihin kuuluu häiriönsietoon liittyviä toimintoja, säteilyhäiriöiden sietoa ei tarvitse testata ja SE-asennelman katsotaan täyttävän tämän säännön 6.7 kohdan ja liitteen 9 vaatimukset.

6.10.4 Sähköstaattinen purkaus

Kun ajoneuvossa on renkaat, sen korin/alustan katsotaan olevan sähköisesti eristetty rakenne. Merkittäviä sähköstaattisia voimia suhteessa ajoneuvoon ilmenee vain ajoneuvoon noustaessa ja siitä poistuttaessa. Koska ajoneuvo seisoo tällöin paikallaan, sähköstaattisen purkauksen tyyppihyväksyntätestejä ei pidetä tarpeellisena.

6.10.5 Johtuvat päästöt

SE-asennelmia, joita ei kytketä, joihin ei sisälly kytkimiä tai joihin ei sisälly induktiivista kuormaa, ei tarvitse testata johtuvien häiriöpäästöjen osalta, ja niiden katsotaan olevan 6.9 kohdan vaatimusten mukaisia.

6.10.6 Jos vastaanotin lakkaa toimimasta häiriönsietotestin aikana, kun testisignaali on vastaanottimen kaistanleveydellä (poikkeustaajuuskaistalla), joka on määritetty kyseistä radiopalvelua/-tuotetta varten sähkömagneettista yhteensopivuutta koskevassa yhdenmukaisessa standardissa, seurauksena ei välttämättä ole hylkääminen.

6.10.7 Radiolähettimet on testattava lähetystilassa. Toivottu säteily (esim. radiolähetinjärjestelmistä) tarvittavalla kaistanleveydellä ja kaistan ulkopuolinen säteily eivät kuulu tämän säännön piiriin. Harhalähetteet kuuluvat tämän säännön piiriin.

6.10.7.1 ”Tarvittava kaistanleveys”: tietyn säteilyluokan osalta se taajuusalueen laajuus, joka on juuri riittävä tiedonsiirtoon sillä nopeudella ja laadulla, jota määritetyissä oloissa edellytetään (radio-ohjesääntöjen 1 artikla, N:o 1152).

6.10.7.2 ”Kaistan ulkopuolinen säteily”: modulaatioprosessin tuloksena oleva säteily välittömästi tarvittavan kaistanleveyden ulkopuolella olevalla taajuudella tai taajuuksilla, harhalähetteet pois luettuina (radio-ohjesääntöjen 1 artikla, N:o 1144).

6.10.7.3 ”Harhalähete”: Kaikissa modulaatioprosesseissa syntyy ei-toivottuja ylimääräisiä signaaleja. Niiden yleisnimityksenä on ”harhalähete”. Harhalähetteet ovat säteilyä taajuudella tai taajuuksilla, jotka ovat tarvittavan kaistanleveyden ulkopuolella ja joiden tasoa voidaan pienentää vaikuttamatta vastaavasti tiedonsiirtoon. Harhalähetteisiin sisältyvät harmoniset lähetteet, loisvärähtely sekä keskinäismodulaation ja taajuuskonversion tulokset mutta siihen ei sisälly kaistan ulkopuolinen säteily (radio-ohjesääntöjen 1 artikla N:o 1145).

7. AJONEUVON TYYPPIHYVÄKSYNNÄN MUUTOS TAI LAAJENNUS SE-ASENNELMAN LISÄÄMISEN TAI KORVAAMISEN JÄLKEEN

7.1 Jos ajoneuvon valmistaja on saanut tyyppihyväksynnän ajoneuvoasennukselle ja haluaa lisätä uuden sähkö–elektroniikkajärjestelmän tai SE-asennelman, jolle jo on myönnetty hyväksyntä tämän säännön nojalla ja joka on tarkoitus asentaa hyväksyntään mahdollisesti liitettyjen ehtojen mukaisesti, ajoneuvon hyväksyntää voidaan laajentaa ilman eri testejä. Lisättävä tai korvaava sähkö–elektroniikkajärjestelmä tai SE-asennelma katsotaan vaatimustenmukaisuuden tai tuotannon kannalta osaksi ajoneuvoa.

7.2 Jos lisättäviä tai korvaavia osia ei ole hyväksytty tämän säännön nojalla ja jos testaaminen katsotaan välttämättömäksi, koko ajoneuvon on katsottava olevan vaatimusten mukainen, jos uusien tai muutettujen osien voidaan osoittaa olevan 6 kohdan olennaisten vaatimusten mukaisia tai jos vertailutesti osoittaa, ettei uusi osa todennäköisesti vaikuta haitallisesti ajoneuvotyypin vaatimustenmukaisuuteen.

7.3 Ajoneuvon hyväksyntää ei mitätöi se, että ajoneuvon valmistaja lisää hyväksyttyyn ajoneuvoon normaalin koti- tai yrityskäyttöön tarkoitetun laitteen, joka on muiden säädösten mukainen ja jonka asentaminen, korvaaminen tai poistaminen noudattaa laitteen ja ajoneuvon valmistajan suosituksia. Tämä ei estä ajoneuvon valmistajia asentamasta viestintälaitteita noudattaen ajoneuvon ja kyseisten viestintälaitteen valmistajan laatimia asianmukaisia ohjeita. Ajoneuvon valmistajan on (testausviranomaisen pyynnöstä) osoitettava, etteivät tällaiset lähettimet vaikuta haitallisesti ajoneuvon toimintaan. Se voi tapahtua ilmoittamalla, että tehotasot ja asennus ovat sellaisia, että tämän säännön mukaiset häiriönsiedon tasot antavat riittävän suojan, kun tarkastellaan lähetystä yksin, eli jätetään 6 kohdassa esitettyjen testien yhteydessä käytettävät lähetykset pois tarkastelusta. Tämä sääntö ei anna lupaa viestintälähettimen käyttöön, jos siihen sovelletaan tällaisia laitteita koskevia muita vaatimuksia.

8. TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS

Tuotannon vaatimustenmukaisuuden varmistamismenettelyjen on oltava sopimuksen lisäyksessä 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) esitettyjen menettelyjen ja seuraavien vaatimusten mukaisia:

8.1 Tämän säännön nojalla hyväksytyt ajoneuvot, osat tai SE-asennelmat on valmistettava siten, että ne ovat yhdenmukaisia edellä 6 kohdassa asetettujen vaatimusten mukaisesti hyväksytyn tyypin kanssa.

8.2 Ajoneuvon, osan tai erillisen teknisen yksikön tuotannon vaatimustenmukaisuus on tarkastettava tyyppihyväksyntää varten laaditun tämän säännön liitteessä 3A ja/tai 3B esitetyn ilmoituslomakkeen sisältämien tietojen perusteella.

8.3 Jos valmistajan sisäinen valvontamenettely ei tyydytä toimivaltaista viranomaista, sovelletaan jäljempänä olevia 8.3.1 ja 8.3.2 kohtaa.

8.3.1 Todennettaessa tuotantosarjasta otetun ajoneuvon, osan tai SE-asennelman vaatimustenmukaisuutta tuotannon on katsottava olevan tämän säännön vaatimusten mukaista laajakaistaisten sähkömagneettisten häiriöiden ja kapeakaistaisten sähkömagneettisten häiriöiden osalta, jos mitatut tasot eivät (soveltuvin osin) ylitä 6.2.2.1, 6.2.2.2, 6.3.2.1 ja 6.3.2.2 kohdassa esitettyjä referenssirajoja enempää kuin 2 dB (eli 25 prosenttia).

8.3.2 Todennettaessa tuotantosarjasta otetun ajoneuvon, osan tai SE-asennelman vaatimustenmukaisuutta tuotannon on katsottava olevan tämän säännön vaatimusten mukaista sähkömagneettisen säteilyn siedon osalta, jos ajoneuvon SE-asennelman toiminta ei osoita ajoneuvon välittömään hallintaan liittyviä heikkenemisen merkkejä, jotka kuljettaja tai joku muu tienkäyttäjä havaitsee ajoneuvon ollessa liitteessä 6 olevassa 4 kohdassa määritellyssä tilassa, kun siihen kohdistuu kenttävoimakkuus, jonka suuruus yksiköissä V/m ilmaistuna on enintään 80 prosenttia edellä 6.4.2.1 kohdassa esitetyistä referenssirajoista.

8.3.3 Todennettaessa tuotantosarjasta otetun osan tai erillisen teknisen yksikön vaatimustenmukaisuutta tuotannon on katsottava olevan tämän säännön vaatimusten mukaista johtumalla siirtyvien häiriöiden siedon ja aiheuttamisen osalta, jos osa tai erillinen tekninen yksikkö ei osoita merkkejä ”häiriönsietoon liittyvien toimintojen” toiminnan heikkenemisestä aina 6.8.1 kohdassa esitettyihin tasoihin saakka ja kun tasot eivät ylitä 6.9.1 kohdassa esitettyjä tasoja.

9. SEURAAMUKSET VAATIMUSTENMUKAISUUDESTA POIKKEAVASTA TUOTANNOSTA

9.1 Ajoneuvon, osan tai erillisen teknisen yksikön tyypille tämän säännön nojalla myönnetty hyväksyntä voidaan peruuttaa, jos 6 kohdan vaatimukset eivät täyty tai jos valitut ajoneuvot eivät läpäise edellä 6 kohdassa esitettyjä testejä.

9.2 Jos tätä sääntöä soveltava sopimuspuoli peruuttaa aikaisemmin myöntämänsä hyväksynnän, sen on ilmoitettava siitä välittömästi muille tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille tämän säännön liitteiden 3A ja 3B mallin mukaisella lomakkeella.

10. TUOTANNON LOPETTAMINEN

Jos hyväksynnän haltija pysyvästi lopettaa tämän säännön perusteella hyväksytyn ajoneuvotyypin tai SE-asennelman tyypin valmistamisen, hyväksynnän haltijan on ilmoitettava tästä hyväksynnän myöntäneelle viranomaiselle. Ilmoituksen saatuaan viranomaisen on ilmoitettava asiasta muille tätä sääntöä soveltaville vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolille tämän säännön liitteissä 3A ja 3B olevan mallin mukaisella tiedonantolomakkeella.

11. AJONEUVON TAI SE-ASENNELMAN TYYPPIHYVÄKSYNNÄN MUUTOS JA HYVÄKSYNNÄN LAAJENNUS

11.1 Kaikista ajoneuvotyypin tai SE-asennelman tyypin muutoksista on ilmoitettava ajoneuvotyypin hyväksyneelle hallinnolliselle yksikölle. Tämän jälkeen kyseinen yksikkö voi joko

11.1.1 katsoa, ettei tehdyillä muutoksilla todennäköisesti ole selviä haitallisia vaikutuksia ja että ajoneuvo tai SE-asennelma täyttää edelleen vaatimukset, tai

11.1.2 vaatia testin suorittamisesta vastaavalta tekniseltä tutkimuslaitokselta uuden testausselosteen.

11.2 Hyväksynnän vahvistaminen tai epääminen, jossa eritellään muutokset, annetaan edellä 4 kohdassa tarkoitetulla menettelyllä tiedoksi tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille.

11.3 Toimivaltainen viranomainen, joka päättää hyväksynnän laajentamisesta, antaa laajentamiselle sarjanumeron ja ilmoittaa sen muille tätä sääntöä soveltaville vuoden 1958 sopimuspuolille tämän säännön liitteissä 3A ja 3B olevan mallin mukaisella tiedonantolomakkeella.

12. SIIRTYMÄMÄÄRÄYKSET

12.1 Mikään tätä sääntöä soveltava sopimuspuoli ei voi muutossarjan 03 voimaantulopäivän jälkeen kieltäytyä antamasta EY-hyväksyntää tämän säännön perusteella, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 03.

12.2 12 kuukauden kuluttua tämän säännön voimaantulosta, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 03, tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet voivat myöntää hyväksyntöjä vain, jos hyväksyttävä ajoneuvon, osan tai erillisen teknisen yksikön tyyppi täyttää tämän säännön vaatimukset sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 03.

12.3 Tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet eivät voi kieltäytyä laajentamasta hyväksyntää, joka on annettu tämän säännön aiempien muutossarjojen nojalla.

12.4 48 kuukauden kuluttua tämän säännön muutossarjan 03 voimaantulosta tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet voivat evätä sellaisen ajoneuvon, osan tai erillisen teknisen yksikön kansallisen ensirekisteröinnin (ensimmäisen käyttöönoton), joka ei täytä tämän säännön muutossarjan 03 vaatimuksia.

13. HYVÄKSYNTÄTESTEISTÄ VASTAAVIEN TEKNISTEN TUTKIMUSLAITOSTEN SEKÄ HALLINNOLLISTEN YKSIKÖIDEN NIMET JA OSOITTEET

Tätä sääntöä soveltavien vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolten on ilmoitettava Yhdistyneiden Kansakuntien sihteeristölle hyväksyntätestejä suorittavien teknisten tutkimuslaitosten sekä niiden hallinnollisten yksiköiden nimet ja osoitteet, jotka myöntävät hyväksynnät ja joille toimitetaan lomakkeet todistukseksi muissa maissa myönnetystä hyväksynnästä tai hyväksynnän laajennuksesta, epäämisestä tai peruuttamisesta.

(1) Ajoneuvojen rakennetta koskevan konsolidoidun päätöslauselman (R.E.3) liitteen 7 määritelmän mukaisesti (asiakirja TRANS/WP.29/Rev.1/Amend.2 sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna muutoksella 4).

(2) 1 Saksa, 2 Ranska, 3 Italia, 4 Alankomaat, 5 Ruotsi, 6 Belgia, 7 Unkari, 8 Tšekki, 9 Espanja, 10 Serbia, 11 Yhdistynyt kuningaskunta, 12 Itävalta, 13 Luxemburg, 14 Sveitsi, 15 (antamatta), 16 Norja, 17 Suomi, 18 Tanska, 19 Romania, 20 Puola, 21 Portugali, 22 Venäjän federaatio, 23 Kreikka, 24 Irlanti, 25 Kroatia, 26 Slovenia, 27 Slovakia, 28 Valko-Venäjä, 29 Viro, 30 (antamatta), 31 Bosnia ja Hertsegovina, 32 Latvia, 33 (antamatta), 34 Bulgaria, 35 (antamatta), 36 Liettua, 37 Turkki, 38 (antamatta), 39 Azerbaidžan, 40 Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia, 41 (antamatta), 42 Euroopan yhteisö (hyväksynnän myöntävät sen jäsenvaltiot omaa ECE-merkkiään käyttäen), 43 Japani, 44 (antamatta), 45 Australia, 46 Ukraina, 47 Etelä-Afrikka, 48 Uusi-Seelanti, 49 Kypros, 50 Malta, 51 Korean tasavalta, 52 Malesia, 53 Thaimaa, 54 ja 55 (antamatta), 56 Montenegro, 57 (antamatta) ja 58 Tunisia. Seuraavat numerot annetaan muille maille aikajärjestyksessä sitä mukaa kuin ne ratifioivat pyörillä varustettuihin ajoneuvoihin ja niihin asennettaviin tai niissä käytettäviin varusteisiin ja osiin sovellettavien yhdenmukaisten teknisten vaatimusten hyväksymistä sekä näiden vaatimusten mukaisesti annettujen hyväksymisien vastavuoroista tunnustamista koskevia ehtoja koskevan sopimuksen, ja Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteeri ilmoittaa näin annetut numerot sopimuksen sopimuspuolille.

Lisäys 1 Luettelo standardeista, joihin tässä säännössä viitataan 1. CISPR 12 ”Ajoneuvot, veneet ja polttomoottorikäyttöiset laitteet – Radiohäiriöt – Raja-arvot ja mittausmenetelmät”, 5. painos 2001. 2. CISPR 16-1-4 ”Specifications for radio disturbance and immunity measuring apparatus and methods – Part 1: Radio disturbance and immunity measuring apparatus” (Radiohäiriöiden ja häiriönsiedon mittauslaiteiden ja -menetelmien eritelmät), 1.1. 2004 julkaistu painos. 3. CISPR 25 ”Limits and methods of measurement of radio disturbance characteristics for the protection of receivers used on board vehicles” (Radiohäiriöiden ominaisuuksien mittaamisessa käytettävät raja-arvot ja menetelmät ajoneuvoissa olevien vastaanottimien suojaamiseksi), 2. painos 2002. 4. ISO 7637-1 ”Road vehicles – Electrical disturbance from conduction and coupling – Part 1: Definitions and general considerations” (Maantiekulkuneuvot – johtamalla ja liitosten välityksellä siirtyvät sähköiset häiriöt – osa 1: määritelmät ja yleiset näkökohdat), 2. painos 2002. 5. ISO 7637-2 ”Road vehicles – Electrical disturbance from conduction and coupling – Part 2: Electrical transient conduction along supply lines only on vehicles with nominal 12 V or 24 V supply voltage” (Maantiekulkuneuvot – johtamalla ja liitosten välityksellä siirtyvät sähköiset häiriöt – osa 2: sähköisten transienttien johtuminen syöttökaapelien kautta, koskee vain ajoneuvoja, joissa nimellinen syöttöjännite on 12 V tai 24 V), 2. painos 2004. 6. ISO-EN 17025 ”General requirements for the competence of testing and calibration laboratories” (Testaus- ja kalibrointilaboratorioiden yleiset pätevyysvaatimukset), 1. painos 1999. 7. ISO 11451 ”Road vehicles – Electrical disturbances by narrowband radiated electromagnetic energy – Vehicle test methods” (Maantiekulkuneuvot – kapeakaistaisen sähkömagneettisen säteilyn aiheuttamat sähköiset häiriöt – ajoneuvojen testausmenetelmät): Osa 1: General and definitions (Yleisiä asioita ja määritelmiä) (ISO 11451-1, 3. painos 2005); Osa 2: Off-vehicle radiation source (Ajoneuvon ulkopuoliset säteilylähteet) (ISO 11451-2, 3. painos 2005); Osa 4: Bulk current injection (BCI) (BCI-menetelmä) (ISO 11451-4, 1. painos 1995). 8. ISO 11452 ”Road vehicles – Electrical disturbances by narrowband radiated electromagnetic energy – Component test methods” (Maantiekulkuneuvot – laajakaistaisen sähkömagneettisen säteilyn aiheuttamat sähköiset häiriöt – osien testausmenetelmät): Osa 1: General and definitions (Yleisiä asioita ja määritelmiä) (ISO 11452-1, 3. painos 2005); Osa 2: Absorber-lined chamber (radiokaiuton mittauskammio) (ISO 11452-2, 2. painos 2004); Osa 3: Transverse electromagnetic mode (TEM) cell (TEM-kammio) (ISO 11452-3, 3. painos 2001); Osa 4: Bulk current injection (BCI) (BCI-menetelmä) (ISO 11452-4, 3. painos 2005). Osa 5: Stripline (Liuskajohtomenetelmä) (ISO 11452-5, 2. painos 2002). 9. ITU Radio Regulations (ITU:n radiotoimintaa koskevat määräykset), vuoden 2001 painos.

Lisäys 2 Laajakaistaisen säteilyn viiterajat – ajoneuvo Ajoneuvon ja antennin etäisyys: 10 m Raja E (dΒμV/m) taajuudella F (MHz) 30-75 MHz 75-400 MHz 400-1 000 MHz E = 32 E = 32 + 15,13 log (F/75) E = 43 Ajoneuvon säteilypäästörajat Kapeakaistaisen säteilyn tyyppihyväksyntärajat – 10 m Keskiarvomittari – kaistanleveys 120 khz

Lisäys 3 Laajakaistaisen säteilyn viiterajat – ajoneuvo Ajoneuvon ja antennin etäisyys: 3 m Raja E (dΒμV/m) taajuudella F (MHz) 30–75 MHz 75–400 MHz 400–1 000 MHz E = 42 E = 42 + 15,13 log (F/75) E = 53 Vehicle radiated emission limit Broadband type approval limit - 3 m Quasi-peak detector - 120 kHz bandwidth

Lisäys 4 Kapeakaistaisen säteilyn viiterajat – ajoneuvo Ajoneuvon ja antennin etäisyys: 10 m Raja E (dΒμV/m) taajuudella F (MHz) 30–75 MHz 75–400 MHz 400–1 000 MHz E = 22 E = 22 + 15,13 log (F/75) E = 33 Ajoneuvon säteilypäästörajat Kapeakaistaisen säteilyn tyyppihyväksyntärajat – 10 m Keskiarvomittari – kaistanleveys 120 kHz

Lisäys 5 Kapeakaistaisen säteilyn viiterajat – ajoneuvo Ajoneuvon ja antennin etäisyys: 3 m Raja E (dΒμV/m) taajuudella F (MHz) 30–75 MHz 75–400 MHz 400–1 000 MHz E = 32 E = 32 + 15,13 log (F/75) E = 43 Ajoneuvon säteilypäästörajat Kapeakaistaisen säteilyn tyyppihyväksyntärajat – 3 m Keskiarvomittari – kaistanleveys 120 kHz

Lisäys 6 Sähkö–elektroniikka-asennelma Laajakaistaisen säteilyn viiterajat Raja E (dΒμV/m) taajuudella F (MHz) 30–75 MHz 75–400 MHz 400–1 000 MHz E = 62 – 25,13 log (F/30) E = 52 + 15,13 log (F/75) E = 63 SE-asennelman säteilypäästörajat Laajakaistaisen säteilyn tyyppihyväksyntäraja – 1 m Näennäishuippumittari – kaistanleveys 120 kHz

Lisäys 7 Sähkö–elektroniikka-asennelma Kapeakaistaisen säteilyn viiterajat Raja E (dΒμV/m) taajuudella F (MHz) 30–75 MHz 75–400 MHz 400–1 000 MHz E = 52 – 25,13 log (F/30) E = 42 + 15,13 log (F/75) E = 53 SE-asennelman säteilypäästörajat Kapeakaistaisen säteilyn tyyppihyväksyntäraja – 1 m Näennäishuippumittari – kaistanleveys 120 kHz

LIITE 1 ESIMERKKEJÄ HYVÄKSYNTÄMERKEISTÄ Malli A (Ks. tämän säännön 5.2 kohta) Malli B (Ks. tämän säännön 5.2 kohta) (1) Toinen numero on annettu vain esimerkiksi.

LIITE 2A ILMOITUSLOMAKE Ajoneuvon tyyppihyväksyntää varten sähkömagneettisen yhteensopivuuden osalta Seuraavat tiedot on annettava kolmena kappaleena, ja mukana on oltava sisällysluettelo. Mahdolliset piirustukset on toimitettava sopivassa mittakaavassa ja riittävän yksityiskohtaisina joko A4-koossa tai A4-kokoon taitettuna. Mahdollisten valokuvien on oltava riittävän yksityiskohtaisia. Jos järjestelmissä, osissa tai erillisissä teknisissä yksiköissä on sähköohjattuja toimintoja, tiedot niiden suoritusarvoista on toimitettava. YLEISTÄ 1. Merkki (valmistajan kauppanimi): … 2. Tyyppi: … 3. Ajoneuvoluokka: … 4. Valmistajan nimi ja osoite: … Mahdollisen valtuutetun edustajan nimi ja osoite: … 5. Kokoonpanotehtaiden osoitteet: … AJONEUVON YLEISET RAKENNEOMINAISUUDET 6. Edustavan ajoneuvon valokuvat ja/tai piirustukset: … 7. Moottorin sijainti ja asennustapa: … MOOTTORI 8. Valmistaja: … 9. Valmistajan antama moottorin tunnus sellaisena kuin se on moottoriin merkittynä: … 10. Polttomoottori:… 11. Toimintaperiaate: ottomoottori/diesel, nelitahti/kaksitahti (1) 12. Sylinterien määrä ja moottorin rakenne: … 13. Polttoaineen syöttöjärjestelmä: … 14. Polttoaineen ruiskutus (vain diesel): kyllä/ei (1) 15. Elektroninen ohjauslaite: … 16. Merkki (merkit): … 17. Järjestelmän kuvaus: … 18. Polttoaineen suihkutus (vain ottomoottori): kyllä/ei (1) 19. Sähköjärjestelmä:… 20. Nimellisjännite: … V, positiivinen/negatiivinen maatto (1) 21. Generaattori: 22. Tyyppi: … 23. Sytytys:… 24. Merkki (merkit): … 25. Tyyppi (tyypit): … 26. Toimintaperiaate: … 27. Nestekaasun syöttöjärjestelmä: kyllä/ei (1) 28. Moottorin hallinnan elektroninen valvontayksikkö nestekaasusyötön osalta: … 29. Merkki (merkit): … 30. Tyyppi (tyypit): … 31. Maakaasun syöttöjärjestelmä: kyllä/ei (1) 32. Moottorin hallinnan elektroninen valvontayksikkö maakaasusyötön osalta: 33. Merkki (merkit): … 34. Tyyppi (tyypit): … 35. Sähkömoottori: … 36. Tyyppi (käämitys, magnetointi): … 37. Käyttöjännite: … Kaasukäyttöiset moottorit (jos järjestelmän kokoonpano on erilainen, annetaan vastaavat tiedot) 38. Elektroninen ohjauslaite: 39. Merkki (merkit): … 40. Tyyppi (tyypit): … VOIMANSIIRTO 41. Tyyppi (mekaaninen, hydraulinen, sähköinen jne.): … 42. Lyhyt kuvaus sähkö–elektroniikkakomponenteista (jos asennettu): … PYÖRÄNTUENTA 43. Lyhyt kuvaus sähkö–elektroniikkakomponenteista (jos asennettu): … OHJAUS 44. Lyhyt kuvaus sähkö–elektroniikkakomponenteista (jos asennettu): … JARRUT 45. Lukkiutumattomat jarrut: kyllä/ei/valinnaiset (1) 46. Kun ajoneuvossa on lukkiutumisenestojärjestelmä, kuvaus sen toiminnasta (mukaan luettuna mahdolliset elektroniset osat), sähköinen lohkokaavio, neste- tai paineilmapiirin kaavio: … KORI 47. Korityyppi: … 48. Käytetyt materiaalit ja rakennetavat: … 49. Tuulilasi ja muut ikkunat: 50. Ikkunannostinten sähkö- tai elektroniikkakomponenttien (jos asennettu) lyhyt kuvaus: … 51. Taustapeilit (pelilikohtaisesti): … 52. Säätöjärjestelmän elektronisten osien (jos niitä on) lyhyt kuvaus: … 53. Turvavyöt ja/tai muut matkustajien turvalaitteet: … 54. Lyhyt kuvaus sähkö–elektroniikkakomponenteista (jos asennettu): … 55. Radiohäiriöiden vaimennus:… 56. Kuvaus ja piirustukset/valokuvat moottoritilan muodostavan korirakenteen osan sekä lähinnä sitä sijaitsevan matkustajatilan osan muodoista ja rakennemateriaaleista: … 57. Piirustukset tai valokuvat moottoritilaan asennettujen metalliosien sijainnista (esimerkiksi lämmityslaitteet, varapyörä, ilmansuodatin, ohjauslaite jne.): … 58. Taulukko ja piirustus radiohäiriöiden poistolaitteista: … 59. Tiedot tasavirtavastusten nimellisarvoista, ja jos käytetään resistiivisiä sytytyskaapeleita, niiden nimellisresistanssi metriä kohden: … VALAISIMET JA MERKKIVALOLAITTEET 60. Lyhyt kuvaus muista sähkö–elektroniikkakomponenteista kuin lampuista (jos asennettu): … MUUTA 61. Laitteet ajoneuvon luvattoman käytön estämiseksi: 62. Lyhyt kuvaus sähkö–elektroniikkakomponenteista (jos asennettu): … 63. Taulukko ajoneuvon (ajoneuvojen) mahdollisten radiolähettimien asennuksesta ja käytöstä (ks. tämän säännön 3.1.8 kohta): taajuuskaistat [Hz] enimmäislähtöteho [W] antennipaikka ajoneuvossa, asennuksen ja/tai käytön erityisehdot 64. Onko ajoneuvo varustettu 24 GHz:n taajuudella toimivalla lyhyen kantaman tutkalaitteella? kyllä/ei/valinnainen (1) Tyyppihyväksynnän hakijan on toimitettava tarvittaessa myös: Lisäys 1: Luettelo, jossa on kaikki tämän säännön alaan (ks. tämän säännön 2.9 ja 2.10 kohta) kuuluvat ja aiemmin luetteloimattomat sähköiset ja/tai elektroniset komponentit (merkkeineen ja tyyppeineen). Lisäys 2: Kaavio tai piirustus (tämän direktiivin piiriin kuuluvien) sähkö- ja elektroniikkakomponenttien sijoittelusta ja johdotuksesta yleensä. Lisäys 3: Kuvaus ajoneuvosta, joka on valittu edustamaan tyyppiä: Korityyppi: … Ohjauspyörä vasemmalla tai oikealla: … Akseliväli: … Lisäys 4: Hyväksyntäviranomaisen tunnustaman, ISO 17025 -standardin mukaisesti akkreditoidun testilaboratorion relevantit testiraportit, jotka valmistaja on toimittanut tyyppihyväksyntätodistuksen laatimista varten. (1) Tarpeeton pyyhitään yli.

LIITE 2B ILMOITUSLOMAKE sähkö–elektroniikka-asennelman tyyppihyväksyntää varten sähkömagneettisen yhteensopivuuden osalta Seuraavat tiedot on soveltuvin osin annettava kolmena kappaleena, ja mukana on oltava sisällysluettelo. Kaikki piirustukset on toimitettava asianmukaisessa mittakaavassa ja riittävän yksityiskohtaisina joko A4-koossa tai A4-kokoon taitettuna. Mahdollisten valokuvien on oltava riittävän yksityiskohtaisia. Jos järjestelmissä, osissa tai erillisissä teknisissä yksiköissä on sähköohjattuja toimintoja, tiedot niiden suoritusarvoista on toimitettava. 1. Merkki (valmistajan nimi): … 2. Tyyppi: … 3. Tyypin tunniste, jos se on merkitty osaan/erilliseen tekniseen yksikköön: (1) 3.1 Näiden merkintöjen sijainti: … 4. Valmistajan nimi ja osoite: … Mahdollisen valtuutetun edustajan nimi ja osoite: … … 5. Osien ja erillisten teknisten yksiköiden osalta tyyppihyväksyntämerkinnän sijainti ja kiinnitystapa: … … 6. Kokoonpanotehtaiden osoitteet: … 7. Tämä SE-asennelma hyväksytään osana/erillisenä teknisenä yksikkönä (2) 8. Mahdolliset käyttörajoitukset ja asennusehdot: … 9. Sähköjärjestelmän nimellisjännite: …V, positiivinen/negatiivinen (2) maatto. Lisäys 1: Kuvaus SE-asennelmasta, joka on valittu edustamaan tyyppiä (elektroniikan lohkokaavio ja luettelo SE-asennelman tärkeimmistä komponenteista (esim. mikroprosessorin merkki ja tyyppi, kide)). Lisäys 2: Hyväksyntäviranomaisen tunnustaman, ISO 17025 standardin mukaisesti akkreditoidun testilaboratorion relevantit testiraportit, jotka valmistaja on toimittanut tyyppihyväksyntätodistuksen laatimista varten. (1) Jos tyypin tunnisteessa on tässä ilmoituslomakkeessa tarkoitetun osan tai erillisen teknisen yksikön tyypin kuvauksen kannalta tarpeettomia merkkejä, ne on korvattava asiakirjoissa tunnuksella ”?” (esim. ABC??123??). (2) Tarpeeton pyyhitään yli.

LIITE 3A ILMOITUS (Enimmäiskoko: A4 (210 × 297 mm))

LIITE 3B ILMOITUS (Enimmäiskoko: A4 (210 × 297 mm))

LIITE 3C 3.2.9 KOHTAA KOSKEVA VAKUUTUS (Enimmäiskoko: A4 (210 × 297 mm)) Hakija: … Tuotteen yleiskuvaus: … Hakijan antamat tiedot: … Tätä SE-asennelmaa voidaan käyttää kaikenlaisissa ajoneuvoissa seuraavin rajoituksin: … Mahdolliset asennusehdot: … Vahvistamme, että edellä kuvattu tuote ei ole säännön nro 10 mukaan häiriönsietoon liittyvä. Tässä säännössä määritellyt häiriönsietotestit eivät ole tarpeen. Arvioinnista vastaava tekninen tutkimuslaitos: … Paikka: … Päiväys: … Allekirjoitus: …

LIITE 4 Ajoneuvojen laajakaistaisten sähkömagneettisten säteilypäästöjen mittausmenetelmä 1. YLEISTÄ 1.1 Tässä liitteessä kuvattu testausmenetelmä koskee vain ajoneuvoja. 1.2 Testausmenetelmä Tällä testillä mitataan ajoneuvoon asennettujen sähköisten tai elektronisten järjestelmien (esim. sytytysjärjestelmän tai sähkömoottoreiden) synnyttämää laajakaistasäteilyä. Testi tehdään CISPR 12 -standardin (muutos 1, 5. painos 2001) mukaisesti, jollei tässä liitteessä toisin ilmoiteta. 2. AJONEUVON TILA TESTAUKSEN AIKANA 2.1 Moottori Moottorin on oltava käynnissä CISPR 12 -standardin (muutos 1, 5. painos 2001) 5.3.2 kohdan mukaisesti. 2.2 Muut ajoneuvon järjestelmät Kaikkien laitteiden, jotka voivat synnyttää laajakaistasäteilyä ja jotka kuljettaja tai matkustaja voi kytkeä pysyvästi toimintaan, olisi oltava toiminnassa enimmäiskuormalla. Näitä ovat esimerkiksi tuulilasinpyyhkijöiden moottorit tai tuulettimet. Äänimerkki ja ikkunoiden sähkömoottorit jne. eivät kuulu mukaan, koska niitä ei käytetä yhtäjaksoisesti. 3. MITTAUSPISTEEN SIJAINTI 3.1 Vaihtoehtona CISPR 12 -standardin (muutos 1, 5. painos 2001) vaatimukselle L-luokan ajoneuvoja testattaessa testipintana voidaan käyttää mitä tahansa sijaintia, joka täyttää tämän liitteen lisäyksessä olevan kuvan 1 vaatimukset. Tässä tapauksessa mittalaitteiden on oltava tämän liitteen lisäyksessä 1 olevissa kuvissa 1 ja 2 esitetyn osan ulkopuolella. 3.2 Testit voidaan tehdä suljetuissa tiloissa, jos voidaan osoittaa korrelaatio suljetuissa tiloissa saatujen tulosten ja ulkotiloissa saatujen tulosten välillä. Suljettujen testitilojen ei mitoiltaan tarvitse täyttää ulkotiloja koskevia vaatimuksia, paitsi antennin ja ajoneuvon välisen etäisyyden ja antennin korkeuden osalta. 4. TESTAUSVAATIMUKSET 4.1 Rajat koskevat koko taajuusaluetta 30–1 000 MHz mittauksissa, jotka tehdään puolikaiuttomassa kammiossa tai avoimella testipaikalla. 4.2 Mittauksiin voidaan käyttää joko näennäishuippu- tai huippuantureita. Tämän säännön 6.2 ja 6.5 kohdan raja-arvot koskevat näennäishuippuantureita. Jos käytetään huippuantureita, on sovellettava 20 dB:n korjauskerrointa CISPR 12:n (muutos 1, 5. painos 2001) määritelmien mukaisesti. 4.3 Mittaukset Tutkimuslaitoksen on tehtävä testit CISPR 12 -standardissa (muutos 1, 5. painos 2001) määrätyillä väleillä koko taajuusalueella 30–1 000 MHz. Jos valmistaja toimittaa koko taajuusalueelta mittaustiedot, jotka on saatu soveltuvin osin ISO 17025 -standardin (1. painos 1999) mukaisesti akkreditoidulta ja hyväksyntäviranomaisen tunnustamalta testilaboratoriolta, tutkimuslaitos voi vaihtoehtoisesti jakaa taajuusalueen 14 taajuuskaistaan (30–34, 34–45, 45–60, 60–80, 80–100, 100–130, 130–170, 170–225, 225–300, 300–400, 400–525, 525–700, 700–850, 850–1 000 MHz) ja toteuttaa testit niillä 14 taajuudella, jotka kullakin kaistalla antavat suurimmat säteilytasot, jotta varmistetaan, että ajoneuvo täyttää tämän liitteen vaatimukset. Mikäli raja ylitetään testin aikana, on varmistettava, että ylityksen aiheuttaa ajoneuvo eikä taustasäteily. 4.4 Lukemat Sitä lukemaa, joka on rajaan nähden suurin (pysty- ja vaakapolarisaatio ja antennin sijainti ajoneuvon vasemmalla ja oikealla puolella) kullakin 14 taajuusalueella, on pidettävä ominaislukemana taajuudella, jolla mittaukset tehtiin. Lisäys Kuva 1 Esteetön testipinta, jossa ei esiinny sähkömagneettisen säteilyn heijastuksia; ellipsi määrää tason rajat Kuva 2 Antennin sijainti ajoneuvoon nähden

LIITE 5 Ajoneuvojen kapeakaistaisten sähkömagneettisten säteilypäästöjen mittausmenetelmä 1. YLEISTÄ 1.1 Tässä liitteessä kuvattu testausmenetelmä koskee vain ajoneuvoja. 1.2 Testausmenetelmä Tällä menetelmällä mitataan kapeakaistaisia sähkömagneettisia säteilypäästöjä, jotka voivat olla lähtöisin mikrosuoritinpohjaisesta järjestelmästä tai muusta kapeakaistaisesta lähteestä. Sovellettaessa 1.3 kohtaa testi tehdään CISPR 12- (muutos 1, 5. painos 2001) tai CISPR 25 -standardin (2. painos 2002) mukaisesti, jollei tässä liitteessä toisin ilmoiteta. 1.3 Aluksi on mitattava FM-taajuusalueen (76–108 MHz) säteilypäästötasot ajoneuvon radioantennista keskiarvoilmaisimella. Jos tämän säännön 6.3.2.4 kohdassa määriteltyä tasoa ei ylitetä, ajoneuvon katsotaan täyttävän tämän liitteen vaatimukset edellä mainitun taajuusalueen osalta, eikä täyttä testausta tehdä. 1.4 Luokan L ajoneuvoja testattaessa voidaan mittauspiste vaihtoehtoisesti valita liitteessä 4 olevien 3.1 ja 3.2 kohdan mukaisesti. 2. AJONEUVON TILA TESTAUKSEN AIKANA 2.1 Sytytysvirran on oltava kytkettynä. Moottori ei saa käydä. 2.2 Ajoneuvon kaikkien elektronisten järjestelmien on toimittava normaalisti ja ajoneuvon on seistävä paikallaan. 2.3 Kaikkien laitteiden, jotka kuljettaja tai matkustaja voi kytkeä pysyvästi toimintaan ja joissa on sisäinen oskillaattori > 9 kHz tai toistuvia signaaleja, olisi oltava tavanomaisessa toiminnassa. 3. TESTAUSVAATIMUKSET 3.1 Rajat koskevat koko taajuusaluetta 30–1 000 MHz mittauksissa, jotka tehdään puolikaiuttomassa kammiossa tai avoimella testipaikalla. 3.2 Mittauksiin on käytettävä keskiarvoilmaisinta. 3.3 Mittaukset Tutkimuslaitoksen on tehtävä testit CISPR 12 -standardissa (muutos 1, 5. painos 2001) määrätyillä väleillä koko taajuusalueella 30–1 000 MHz. Jos valmistaja toimittaa koko taajuusalueelta mittaustiedot, jotka on saatu soveltuvin osin ISO 17025 -standardin (1. painos 1999) mukaisesti akkreditoidulta ja hyväksyntäviranomaisen tunnustamalta testilaboratoriolta, tutkimuslaitos voi vaihtoehtoisesti jakaa taajuusalueen 14 taajuuskaistaan (30–34, 34–45, 45–60, 60–80, 80–100, 100–130, 130–170, 170–225, 225–300, 300–400, 400–525, 525–700, 700–850, 850–1 000 MHz) ja toteuttaa testit niillä 14 taajuudella, jotka kullakin kaistalla antavat suurimmat säteilytasot, jotta varmistetaan, että ajoneuvo täyttää tämän liitteen vaatimukset. Mikäli raja ylitetään testin aikana, on varmistettava, että ylityksen aiheuttaa ajoneuvo eikä taustasäteily, mukaan lukien kaikista SE-asennelmista lähtöisin oleva laajakaistasäteily. 3.4 Lukemat Sitä lukemaa, joka on rajaan nähden suurin (pysty- ja vaakapolarisaatio ja antennin sijainti ajoneuvon vasemmalla ja oikealla puolella) kullakin 14 taajuusalueella, on pidettävä ominaislukemana taajuudella, jolla mittaukset tehtiin.

LIITE 6 Ajoneuvojen sähkömagneettisten häiriöiden siedon testausmenetelmä 1. YLEISTÄ 1.1 Tässä liitteessä kuvattu testausmenetelmä koskee vain ajoneuvoja. 1.2 Testausmenetelmä Tällä testillä osoitetaan ajoneuvon elektronisten järjestelmien häiriönsieto. Ajoneuvo altistetaan tässä liitteessä kuvatuille sähkömagneettikentille. Ajoneuvoa tarkkaillaan testien aikana. Testi tehdään ISO 11451-2 -standardin (3. painos 2005) mukaisesti, jollei tässä liitteessä toisin ilmoiteta. 1.3 Vaihtoehtoiset testausmenetelmät Testi voidaan vaihtoehtoisesti tehdä kaikille ajoneuvoille avoimella testipaikalla. Testauspaikan on täytettävä sähkömagneettisten kenttien säteilypäästöjä koskevat (kansalliset) vaatimukset. Jos ajoneuvon pituus on yli 12 m ja/tai leveys yli 2,60 m ja/tai korkeus yli 4,00 m, ISO 11451-4 -standardin (1. painos 1995) mukaista BCI-menetelmää voidaan käyttää taajuusalueella 20–2 000 MHz siten, että tasot ovat liitteessä I olevan 6.7.2.1 kohdan mukaisia. 2. AJONEUVON TILA TESTAUKSEN AIKANA 2.1 Ajoneuvon on oltava kuormaamaton lukuun ottamatta tarvittavia testauslaitteita. 2.1.1 Moottorin on pyöritettävä vetäviä pyöriä normaalisti tasaisella nopeudella 50 km/h, ellei valmistaja halua teknisistä syistä käyttää muuta nopeutta. Luokkien L1 ja L2 ajoneuvojen kohdalla käytettävän tasaisen nopeuden on oltava 25 km/h. Ajoneuvon on oltava asianmukaisesti kuormitetussa dynamometrissä, tai ellei dynamometriä ole käytettävissä, sen on oltava eristettyjen akselitukien varassa niin, että maavara on mahdollisimman pieni. Voimansiirtoakselit, -hihnat ja -ketjut on tarvittaessa irrotettava (koskee esim. kuorma-autoja sekä kaksi- ja kolmipyöräisiä ajoneuvoja). 2.1.2 Ajoneuvoa koskevat perusedellytykset Tässä kohdassa määritellään vähimmäisehdot ja hylkäysperusteet ajoneuvon häiriönsietotesteille. Ajoneuvon muut järjestelmät, jotka voivat vaikuttaa häiriönsietoon liittyviin toimintoihin, on testattava valmistajan ja tutkimuslaitoksen sopimalla tavalla. Testaustapa ”50 km/h -sykli” Hylkäysperusteet Ajoneuvon nopeus 50 km/h (L1- ja L2- luokan ajoneuvoille 25 km/h) ± 20 % (ajoneuvo pyörittää dynamometrin rullia). Jos ajoneuvossa on vakionopeussäädin, sen on oltava toiminnassa. Nopeuden vaihtelu enemmän kuin ± 10 % nimellisnopeudesta. Automaattivaihteisto: välityssuhteen vaihto aiheuttaa nopeuden muutoksen, joka on enemmän kuin ± 10 % nimellisnopeudesta. Lähivalaisimet päällä (manuaalisesti) Valojen sammuminen Tuulilasinpyyhin käytössä (manuaalisesti) suurimmalla nopeudella Tuulilasinpyyhinten täydellinen pysähtyminen Kuljettajan puoleinen suuntavalaisin käytössä Taajuuden muutos (matalampi kuin 0,75 Hz tai korkeampi kuin 2,25 Hz). Hyötyajan muutos (vähemmän kuin 25 % tai enemmän kuin 75 %). Säädettävä jousitus normaaliasennossa Merkittävä odottamaton muutos Kuljettajan istuin ja ohjauspyörä keskiasennossa Odottamaton muutos, joka on suurempi kuin 10 % kokonaisliikkeestä. Hälytys kytkettynä pois Hälytyksen odottamaton toiminta Äänimerkki kytkettynä pois toiminnasta Äänimerkin odottamaton toiminta Turvatyynyt ja turvajärjestelmät toiminnassa ja matkustajan turvatyynyn toiminta estettynä, jos tämä toiminne on olemassa Odottamaton toiminta Automaattiovet suljettuina Odottamaton toiminta Säädettävän lisäjarrun vipu normaaliasennossa Odottamaton toiminta

Testaustapa: ”jarrusykli” Hylkäysperusteet Määritellään jarrusyklin testisuunnitelmassa. Tähän on sisällytettävä jarrupolkimen käyttö (jolleivät tekniset syyt estä sitä) mutta ei välttämättä lukkiutumattoman jarrujärjestelmän käyttöä. Jarruvalaisimet eivät toimi syklin aikana. Jarrujen varoitusvalo aktivoituu ja toimintakyky menetetään. Odottamaton toiminta 2.1.3 Kaikkien laitteiden, jotka kuljettaja tai matkustaja voi kytkeä pysyvästi toimintaan, olisi oltava tavanomaisessa toiminnassa. 2.1.4 Kaikkien muiden järjestelmien, joiden avulla kuljettaja hallitsee ajoneuvoa, on oltava toiminnassa kuten ajoneuvoa normaalisti käytettäessä. 2.2 Jos ajoneuvossa on sähkö- tai elektroniikkajärjestelmiä, jotka liittyvät kiinteästi sen suoranaiseen hallintaan, mutta jotka eivät toimi 4.1 kohdassa kuvatuissa oloissa, valmistajan on toimitettava testaavalle viranomaiselle raportti tai lisänäyttöä, jolla osoitetaan, että ajoneuvon sähkö- tai elektroniikkajärjestelmä täyttää tämän säännön vaatimukset. Tällaiset todisteet säilytetään osana tyyppihyväksyntäasiakirjoja. 2.3 Ajoneuvon tarkkailuun käytetään vain häiriöitä aiheuttamattomia laitteita. Ajoneuvon ulkopuolta ja matkustamoa on valvottava (esim. videokameralla/-kameroilla, mikrofonilla) sen toteamiseksi, että tämän liitteen vaatimukset täytetään. 3. REFERENSSIPISTE 3.1 Tässä liitteessä referenssipisteellä tarkoitetaan pistettä, jossa kenttävoimakkuus määritetään, ja se määritellään seuraavasti: 3.2 Luokkien M, N ja O ajoneuvoille ISO 11451-2 -standardin (3. painos 2005) mukaisesti, 3.3 Luokan L ajoneuvoille: 3.3.1 vähintään 2 m:n etäisyydellä mitattuna vaakasuunnassa antennivaiheen keskeltä tai vähintään 1 m:n etäisyydellä mitattuna pystysuunnassa siirtojohtojärjestelmän (TLS) säteilevistä elementeistä, 3.3.2 ajoneuvon keskilinjalla (pituussuuntaisessa symmetriatasossa), 3.3.3 korkeudella 1,0 ± 0,05 m sen tason yläpuolella, jolla ajoneuvo seisoo, tai 2,0 ± 0,05 m sen yläpuolella, jos jonkun ajoneuvon kanssa samaan mallisarjaan kuuluvan mallin katon korkeus ylittää 3,0 m, 3.3.4 joko 1,0 ± 0,2 m ajoneuvon etupyörän pystysuuntaisen keskilinjan takapuolella (piste C tämän liitteen lisäyksen 1 kuvassa 1), kun kyseessä on kolmipyöräinen ajoneuvo, tai 0,2 ± 0,2 m ajoneuvon etupyörän pystysuuntaisen keskilinjan takapuolella (piste D tämän liitteen 2 kuvassa 1), kun kyseessä on kaksipyöräinen ajoneuvo. 3.3.5 Jos päätetään kohdistaa säteily ajoneuvon takaosaan, referenssipiste on määritettävä samoin kuin 3.3.1–3.3.4 kohdassa. Ajoneuvo on tällöin sijoitettava menosuunta antennista poispäin eli käännettynä 180 astetta keskipisteensä kautta kulkevan pystyakselin ympäri niin, että antennin etäisyys sitä lähimpänä olevasta korin pisteestä säilyy samana. Tämän liitteen lisäyksen 1 kuva 3 esittää tätä tilannetta. 4. TESTAUSVAATIMUKSET 4.1 Taajuusalue, pysähdysajat, polarisaatio Ajoneuvo on altistettava pystypolarisoidulle sähkömagneettiselle säteilylle taajuusalueella 20–2 000 MHz. Testisignaalin modulaation on oltava a) amplitudimodulaatio (AM), jossa on 1 kHz modulaatiotaajuus ja 80 %:n modulaatiosyvyys taajuusalueella 20–800 MHz, ja b) pulssimodulaatio (PM), t/577 μs, 4 600 μs:n jakso taajuusalueella 800–2 000 MHz, jolleivät tutkimuslaitos ja ajoneuvon valmistaja toisin sovi. Taajuusaskelman koko ja pysähdysaika olisi valittava ISO 11452-1 -standardin (3. painos 2005) mukaisesti. 4.1.1 Tutkimuslaitoksen on tehtävä testit ISO 11452-1 -standardissa (3. painos 2005) määrätyillä väleillä koko taajuusalueella 20–2 000 MHz. Jos valmistaja toimittaa koko taajuusalueelta mittaustiedot, jotka on saatu soveltuvin osin ISO 17025 -standardin (1. painos 1999) mukaisesti akkreditoidulta ja hyväksyntäviranomaisen tunnustamalta testilaboratoriolta, tutkimuslaitos voi vaihtoehtoisesti valita pienemmän joukon määrätaajuuksia kyseiseltä alueelta (esim. 27, 45, 65, 90, 120, 150, 190, 230, 280, 380, 450, 600, 750, 900, 1 300 ja 1 800 MHz), jotta varmistetaan, että ajoneuvo täyttää tämän liitteen vaatimukset. Jos ajoneuvo ei läpäise tässä liitteessä määriteltyjä testejä, on varmistettava, että tämä tapahtui relevanteissa testausoloissa eikä hallitsemattomien kenttien vaikutuksesta. 5. TARVITTAVAN KENTTÄVOIMAKKUUDEN KEHITTÄMINEN 5.1 Testausmenetelmä 5.1.1 Testauskenttäolosuhteiden toteamiseen käytetään ISO 11451–1 -standardin (3.painos 2005) mukaista korvausmenetelmää. 5.1.2 Kalibrointi Siirtojohtojärjestelmissä (TLS) on käytettävä yhtä kenttäanturia tilan referenssipisteessä. Antenneille on käytettävä neljää kenttäanturia tilan referenssilinjassa. 5.1.3 Testausvaihe Ajoneuvo on asetettava siten, että ajoneuvon keskilinja on referenssipisteen tai -linjan päällä. Ajoneuvon keulan on normaalisti oltava kiinteään antenniin päin. Mikäli elektroniset ohjausyksiköt johdinsarjoineen ovat kuitenkin pääasiassa ajoneuvon takapäässä, ajoneuvon keulan on testattaessa oltava normaalisti antennista poispäin. Kun ajoneuvo on pitkä (eli lukuun ottamatta luokkien L, M1 and N1 ajoneuvoja) ja elektroniset ohjausyksiköt johdinsarjoineen ovat pääasiassa keskellä ajoneuvoa, ajoneuvon oikean tai vasemman kyljen suhteen voidaan luoda referenssipiste. Tämän referenssipisteen on oltava keskellä ajoneuvon pitkittäisakselia tai kohdassa, jonka valmistaja ja toimivaltainen viranomainen ovat valinneet yhdessä otettuaan huomioon elektronisten järjestelmien jakautumisen ja johdinsarjan sijoittelun. Testit saadaan tehdä näin vain jos testauskammion rakenne sallii sen. Antennin paikka on merkittävä testausraporttiin. Lisäys Kuva 1 Kuva 2 Kuva 3 Ensimmäinen vaihe: määritä referenssipiste Toinen vaihe: käännä ajoneuvo

LIITE 7 Sähkö–elektroniikka-asennelmien laajakaistaisten sähkömagneettisten säteilypäästöjen mittausmenetelmä 1. YLEISTÄ 1.1 Tässä liitteessä kuvattua mittausmenetelmää sovelletaan SE-asennelmiin, jotka asennetaan liitteen 4 vaatimukset täyttäviin ajoneuvoihin. 1.2 Testausmenetelmä Tällä menetelmällä mitataan SE-asennelmien (esim. sytytysjärjestelmien, sähkömoottoreiden) synnyttämää laajakaistaista sähkömagneettista säteilyä. Testi tehdään CISPR 25 -standardin (2. painos 2002) mukaisesti, jollei tässä liitteessä toisin ilmoiteta. 2. SE-ASENNELMAN TILA TESTAUKSEN AIKANA 2.1 SE-asennelman on toimittava normaalisti, mieluiten enimmäiskuormituksella. 3. TESTAUSJÄRJESTELYT 3.1 Testi on suoritettava CISPR 25 -standardin (2. painos 2002) 6.4 kohdan mukaisella ALSE-menetelmällä. 3.2 Vaihtoehtoinen mittauskohta Vaihtoehtona radiokaiuttoman suojatun tilan menetelmälle (absorber lined shielded enclosure – ALSE) voidaan käyttää avoimen tilan mittapaikkaa (open area test site – OATS) joka täyttää CISPR 16-1:n (2. painos 2002) vaatimukset (ks. tämän liitteen lisäys). 3.3 Ympäristö Ennen päätestiä tai sen jälkeen on varmistettava mittaamalla, että ympäristössä ei ole ylimääräisiä häiriöitä tai signaaleja, jotka voisivat vaikuttaa olennaisesti mittaukseen. Ylimääräisen kohinan, lukuun ottamatta tahallista kapeakaistaista säteilyä, on tässä mittauksessa oltava vähintään 6 dB alle tämän säännön 6.5.2.1 kohdassa määritellyn häiriörajan. 4. TESTAUSVAATIMUKSET 4.1 Rajat koskevat koko taajuusaluetta 30–1 000 MHz mittauksissa, jotka tehdään puolikaiuttomassa kammiossa tai avoimella testipaikalla. 4.2 Mittauksiin voidaan käyttää joko näennäishuippu- tai huippuantureita. Tämän säännön 6.2. ja 6.5 kohdan raja-arvot koskevat näennäishuippuantureita. Jos käytetään huippuantureita, on sovellettava 20 dB:n korjauskerrointa CISPR 12 -standardin (5. painos 2001) määritelmien mukaisesti. 4.3 Mittaukset Tutkimuslaitoksen on tehtävä testit CISPR 25 -standardissa (2. painos 2002) määrätyillä väleillä koko taajuusalueella 30–1 000 MHz. Jos valmistaja toimittaa koko taajuusalueelta mittaustiedot, jotka on saatu soveltuvin osin ISO 17025 -standardin (1. painos 1999) mukaisesti akkreditoidulta ja hyväksyntäviranomaisen tunnustamalta testilaboratoriolta, tutkimuslaitos voi vaihtoehtoisesti jakaa taajuusalueen 13 taajuuskaistaan (30–50, 50–75, 75–100, 100–130, 130–165, 165–200, 200–250, 250–320, 320–400, 400–520, 520–660, 660–820 ja 820–1 000 MHz) ja toteuttaa testit niillä 13 taajuudella, jotka kullakin kaistalla antavat suurimmat säteilytasot, jotta varmistetaan, että SE-asennelma täyttää tämän liitteen vaatimukset. Mikäli raja ylitetään testin aikana, on varmistettava, että ylityksen aiheuttaa SE-asennelma eikä taustasäteily. 4.4 Lukemat Sitä lukemaa, joka on rajaan (pysty- ja vaakapolarisaatio) nähden suurin kullakin 13 taajuusalueella, on pidettävä ominaislukemana taajuudella, jolla mittaukset tehtiin. Lisäys Kuva 1 Avoin testauspaikka: Sähkö–elektroniikka-asennelman testausalueen rajat Tasainen alue, jolla ei ole sähkömagneettisesti heijastavia pintoja

LIITE 8 Sähkö–elektroniikka-asennelmien kapeakaistaisten sähkömagneettisten säteilypäästöjen mittausmenetelmä 1. YLEISTÄ 1.1 Tässä liitteessä kuvattua mittausmenetelmää sovelletaan SE-asennelmiin, jotka asennetaan liitteen 4 vaatimukset täyttäviin ajoneuvoihin. 1.2 Testausmenetelmä Tällä menetelmällä mitataan kapeakaistaisia sähkömagneettisia säteilypäästöjä, jotka voivat olla lähtöisin mikrosuoritinpohjaisesta järjestelmästä. Testi tehdään CISPR 25 -standardin (2. painos 2002) mukaisesti, jollei tässä liitteessä toisin ilmoiteta. 2. SE-ASENNELMAN TILA TESTAUKSEN AIKANA SE-asennelman on toimittava normaalisti. 3. TESTAUSJÄRJESTELYT 3.1 Testi on suoritettava CISPR 25 -standardin (2. painos 2002) 6.4 kohdan mukaisella ALSE-menetelmällä. 3.2 Vaihtoehtoinen mittauskohta Vaihtoehtona radiokaiuttoman suojatun tilan menetelmälle (absorber lined shielded enclosure – ALSE) voidaan käyttää avoimen tilan mittapaikkaa (open area test site – OATS) joka täyttää CISPR 16-1 -standardin (2. painos 2002) vaatimukset (ks. liitteen 7 lisäys). 3.3 Ympäristö Ennen päätestiä tai sen jälkeen on varmistettava mittaamalla, että ympäristössä ei ole ylimääräisiä häiriöitä tai signaaleja, jotka voisivat vaikuttaa olennaisesti mittaukseen. Ylimääräisen kohinan, lukuun ottamatta tahallista kapeakaistaista säteilyä, on tässä mittauksessa oltava vähintään 6 dB alle tämän säännön 6.5.2.1 kohdassa määritellyn häiriörajan. 4. TESTAUSVAATIMUKSET 4.1 Rajat koskevat koko taajuusaluetta 30–1 000 MHz mittauksissa, jotka tehdään puolikaiuttomassa kammiossa tai avoimella testipaikalla. 4.2 Mittauksiin on käytettävä keskiarvoilmaisinta. 4.3 Mittaukset Tutkimuslaitoksen on tehtävä testit CISPR 12 -standardissa (5. painos 2001) määrätyillä väleillä koko taajuusalueella 30–1 000 MHz. Jos valmistaja toimittaa koko taajuusalueelta mittaustiedot, jotka on saatu soveltuvin osin ISO 17025 -standardin (1. painos 1999) mukaisesti akkreditoidulta ja hyväksyntäviranomaisen tunnustamalta testilaboratoriolta, tutkimuslaitos voi vaihtoehtoisesti jakaa taajuusalueen 13 taajuuskaistaan (30–50, 50–75, 75–100, 100–130, 130–165, 165–200, 200–250, 250–320, 320–400, 400–520, 520–660, 660–820 ja 820–1 000 MHz) ja toteuttaa testit niillä 13 taajuudella, jotka kullakin kaistalla antavat suurimmat säteilytasot, jotta varmistetaan, että SE-asennelma täyttää tämän liitteen vaatimukset. Mikäli raja ylitetään testin aikana, on varmistettava, että ylityksen aiheuttaa SE-asennelma eikä taustasäteily, mukaan lukien SE-asennelmasta lähtöisin oleva laajakaistasäteily. 4.4 Lukemat Sitä lukemaa, joka on rajaan (pysty- ja vaakapolarisaatio) nähden suurin kullakin 13 taajuusalueella, on pidettävä ominaislukemana taajuudella, jolla mittaukset tehtiin.

LIITE 9 Sähkö–elektroniikka-asennelmien sähkömagneettisten häiriöiden siedon testausmenetelmä 1. YLEISTÄ 1.1 Tässä liitteessä kuvattua testausmenetelmää (-menetelmiä) voidaan soveltaa SE-asennelmiin. 1.2 Testausmenetelmät 1.2.1 SE-asennelmat voivat täyttää valmistajan valinnan mukaan minkä hyvänsä seuraavien testausmenetelmien yhdistelmän mukaiset vaatimukset, kunhan testit tehdään koko tämän liitteen 3.1 kohdassa määritellyllä taajuusalueella. a) Testaus radiokaiuttomassa kammiossa (Absorber Chamber test): ISO 11452-2 -standardin (2. painos 2004) mukaisesti b) TEM-kammiotestaus: ISO 11452-3 -standardin (2. painos 2001) mukaisesti c) BCI-menetelmä: ISO 11452-4 -standardin (3. painos 2005) mukaisesti d) Liuskajohtotestaus: ISO 11452-5 -standardin (2. painos 2002) mukaisesti e) 800 mm:n liuskajohtotestaus: tämän liitteen 4.5 kohdan mukaisesti (Taajuusalueen ja yleisten testiolojen on perustuttava ISO 11452-1 -standardiin (3. painos 2005).) 2. SE-ASENNELMAN TILA TESTAUKSEN AIKANA 2.1 Testausolojen on oltava ISO 11452-1 -standardin (3. painos 2005) mukaiset. 2.2 Testattavan SE-asennelman on oltava kytkettynä toimintaan ja sitä on stimuloitava tavanomaisten toimintaolojen mukaisesti. Se on järjestettävä tämän liitteen määräysten mukaisesti, elleivät yksittäiset testausmenetelmät edellytä muuta. 2.3 Testattavan SE-asennelman käyttöä varten tarvittavien lisälaitteiden ei pidä olla paikallaan kalibrointivaiheessa. Kaikkien lisälaitteiden on oltava kalibroinnin aikana vähintään 1 m:n etäisyydellä referenssipisteestä. 2.4 Testisignaalin kehittävän laitteiston ja sen järjestelyn on oltava sama kuin jokaisessa kalibrointivaiheessa, jotta varmistetaan tulosten toistettavuus, kun testit ja mittaukset toistetaan. 2.5 Jos testattavaan SE-asennelmaan kuuluu useampi kuin yksi yksikkö, ne on pyrittävä yhdistämään ajoneuvoon asennettavaksi tarkoitetuilla johtimilla. Jos niitä ei ole käytettävissä, elektronisen ohjausyksikön ja keinotekoisen verkon välisen vähimmäisetäisyyden on oltava standardin määrittelyiden mukainen. Kaikki sarjan johtimet on päätettävä mahdollisimman realistisesti – mahdollisuuksien mukaan on käytettävä oikeita kuormia ja toimilaitteita. 3. YLEISET TESTAUSVAATIMUKSET 3.1 Taajuusalue, pysähdysajat Mittaukset on tehtävä taajuusalueella 20–2 000 MHz, ja taajuuslaskelmien on oltava ISO 11452–1 -standardin (3. painos 2005) mukaisia. Testisignaalin modulaation on oltava: a) amplitudimodulaatio (AM), jossa on 1 kHz modulaatiotaajuus ja 80 %:n modulaatiosyvyys taajuusalueella 20–800 MHz, b) pulssimodulaatio (PM), t/577 μs, 4 600 μs:n jakso taajuusalueella 800–2 000 MHz, jolleivät tutkimuslaitos ja SE-asennelman valmistaja toisin sovi. Taajuusaskelman koko ja pysähdysaika olisi valittava ISO 11452-1 -standardin (3. painos 2005) mukaisesti. 3.2 Tutkimuslaitoksen on tehtävä testit ISO 11452-1 -standardissa (3. painos 2005) määrätyillä väleillä koko taajuusalueella 20–2 000 MHz. Jos valmistaja toimittaa koko taajuusalueelta mittaustiedot, jotka on saatu soveltuvin osin ISO 17025 -standardin (1. painos 1999) mukaisesti akkreditoidulta ja hyväksyntäviranomaisen tunnustamalta testilaboratoriolta, tutkimuslaitos voi vaihtoehtoisesti valita pienemmän joukon määrätaajuuksia kyseiseltä alueelta (esim. 27, 45, 65, 90, 120, 150, 190, 230, 280, 380, 450, 600, 750, 900, 1 300 ja 1 800 MHz), jotta varmistetaan, että SE-asennelma täyttää tämän liitteen vaatimukset. 3.3 Jos SE-asennelma ei läpäise tässä liitteessä määriteltyjä testejä, on varmistettava, että tämä tapahtui relevanteissa testausoloissa eikä hallitsemattomien kenttien vaikutuksesta. 4. ERITYISET TESTAUSVAATIMUKSET 4.1 Testaus radiokaiuttomassa kammiossa (Absorber chamber) 4.1.1 Testausmenetelmä Ajoneuvon sähkö–elektroniikkajärjestelmät voidaan testata altistamalla SE-asennelma antennista tulevalle sähkömagneettiselle säteilylle. 4.1.2 Testausmenetelmä Testauskenttäolojen tuottamiseen käytetään korvausmenetelmää ISO 11452-2 -standardin (2. painos 2004) mukaisesti. Testi tehdään pystypolarisaatiolla. 4.2 TEM-kammiotestaus (ks. tämän liitteen lisäys 2) 4.2.1 Testausmenetelmä TEM-kammio (Transverse Electromagnetic Mode) kehittää homogeeniset kentät sisäisen johtimen (väliseinä) ja kotelon (maataso) välille. 4.2.2 Testausmenetelmä Testi on tehtävä ISO 11452-3 -standardin (3. painos 2001) mukaisesti. Teknisen tutkimuslaitoksen on testattavan SE-asennelman mukaisesti valittava menetelmäksi maksimaalinen kentän kytkentä SE-asennelmaan tai TEM-kammion sisällä olevaan johdinsarjaan. 4.3 BCI-menetelmä 4.3.1 Testausmenetelmä Tätä menetelmää käytettäessä häiriönsieto testataan indusoimalla suoraan johdinsarjaan virtoja injektiomittapäätä käyttäen. 4.3.2 Testausmenetelmä Testi on tehtävä ISO 11452-4 -standardin (3. painos 2005) mukaisesti testipenkissä. Vaihtoehtoisesti SE-asennelma voidaan testata asennettuna ajoneuvoon ISO 11451-4 -standardin (1. painos 1995) mukaisesti seuraavaa järjestelyä käyttäen: a) injektiomittapää on asennettava 150 mm:n etäisyydelle testattavasta SE-asennelmasta, b) syöttötehon kenttävoimakkuuksien laskemiseen on käytettävä viitemenetelmää, c) menetelmän taajuusaluetta rajoittavat injektiomittapään ominaisuudet. 4.4 Liuskajohtotestaus 4.4.1 Testausmenetelmä SE-asennelman osia yhdistävä johtosarja altistetaan tietyille kenttävoimakkuuksille. 4.4.2 Testausmenetelmä Testi on tehtävä ISO 11452-5 -standardin (2. painos 2002) mukaisesti. 4.5 800 mm:n liuskajohtotestaus 4.5.1 Testausmenetelmä Liuskajohto koostuu kahdesta yhdensuuntaisesta metallilevystä, joiden väli on 800 mm. Testattava laite sijoitetaan levyn puoliväliin ja siihen kohdistetaan sähkömagneettinen kenttä (ks. tämän liitteen lisäys 1). Tällä menetelmällä voidaan testata täydellisiä elektronisia järjestelmiä antureineen ja toimilaitteineen sekä ohjausyksikköjä ja johdinsarjoja. Se soveltuu laitteille, joiden suurin läpimitta on vähemmän kuin 1/3 levyjen välimatkasta. 4.5.2 Testausmenetelmä 4.5.2.1 Liuskajohtimen sijoittelu Liuskajohtimen on oltava suojatussa huoneessa (ulkoisen säteilyn estämiseksi) ja sähkömagneettisten heijastusten estämiseksi 2 m:n etäisyydellä seinistä tai metallikoteloista. Radiotaajuista säteilyä absorboivaa materiaalia voidaan käyttää heijastusten vaimentamiseen. Liuskajohto on kiinnitettävä johtamattomiin tukiin vähintään 0,4 m lattian yläpuolelle. 4.5.2.2 Liuskajohdon kalibrointi Kenttämittausanturi on sijoitettava levyjen välisen tilan pitkittäis-, pysty- ja poikittaismittojen keskimmäiseen kolmannekseen, kun testattava järjestelmä ei ole paikallaan. Mittauslaitteet on sijoitettava suojatun huoneen ulkopuolelle. Liuskajohtoon syötetään jokaisella halutulla testaustaajuudella teho, joka tarvitaan vaadittavan kenttävoimakkuuden synnyttämiseksi antenniin. Tyyppihyväksyntätesteissä on käytettävä syöttötehoa tai muuta kentän määrittämiseen vaadittavaan syöttötehoon välittömästi liittyvää parametria, elleivät tilat tai laitteet muutu niin, että kalibrointi on uusittava. 4.5.2.3 Testattavan SE-asennelman asennus Pääohjausyksikkö on sijoitettava levyjen välisen tilan pitkittäis-, pysty- ja poikittaismittojen keskimmäiseen kolmannekseen. Se on kiinnitettävä johtamattomasta materiaalista valmistettuun tukeen. 4.5.2.4 Pääjohdinsarja ja anturi-/toimilaitekaapelit Pääjohtosarjan ja mahdollisten anturin/toimilaitteen kaapelien on noustava pystysuoraan toimilaitteesta maatasoon (tällöin saadaan maksimaalinen kytkentä sähkömagneettiseen kenttään). Sitten ne vedetään levyn alapuolta pitkin vapaalle reunalle, sen ympäri ja maatason pintaa pitkin liuskajohdon syöttöliitäntään. Kaapelit vedetään niihin liittyviin laitteisiin, joiden on oltava magneettikentän vaikutusalueen ulkopuolella, esimerkiksi suojatun huoneen lattialla vaakasuorasti 1 m:n etäisyydellä liuskajohdosta. Lisäys 1 Kuva 1 800 mm:n liuskajohtotestaus Kuva 2 800 mm:n liuskajohdon mitat Lisäys 2 Tyypilliset TEM-kammion mitat Kammion mitat, kun ylätaajuusrajat on määritelty: Ylempi taajuus (MHz) Kammion muotokerroin W/b Kammion muotokerroin L/W Levyjen etäisyys b (cm) Väliseinä S (cm) 200 1,69 0,66 56 70 200 1,00 1 60 50