TULLITARIFFEJA JA KAUPPAA KOSKEVAN YLEISSOPIMUKSEN 6 ARTIKLAN SOVELTAMISTA KOSKEVA SOPIMUS

TÄMÄN SOPIMUKSEN OSAPUOLET,

ottaen huomioon, että ministerit toukokuun 21 päivänä 1963 pääsivät yksimielisyyteen siitä, että maailmankaupan merkittävä vapauttaminen on toivottavaa ja että tätä tarkoittavien laajojen kauppaneuvotteluiden, vuoden 1964 kauppaneuvotteluiden, ei tulisi koskea ainoastaan tullitariffeja, vaan myöskin muita kaupan esteitä;

ollen selvillä, ettei polkumyynnin ehkäisemistä tarkoittavien menetelmien tulisi muodostaa epäoikeutettua estettä kansainväliselle kaupalle ja että polkumyyntitulleja voidaan käyttää polkumyynnin ehkäisemiseksi vain, mikäli sellainen polkumyynti aiheuttaa tai uhkaa aiheuttaa oleellista vahinkoa olemassaolevalle tuotannonalalle tai oleellisesti viivästyttää tuotannonalan perustamista;

katsoen, että on toivottavaa luoda oikeudenmukaisia ja avoimia menettelytapoja polkumyyntitapausten kaikinpuolisen tutkimisen perustaksi; ja

haluten tulkita yleissopimuksen 6 artiklan määräyksiä ja luoda sääntöjä niiden soveltamista varten suuremman yhdenmukaisuuden ja varmuuden aikaansaamiseksi niiden soveltamisessa;

SOPIVAT TÄTEN SEURAAVASTA:

OSA I POLKUMYYNNIN EHKÄISEMISTÄ KOSKEVA KOODI

1 artikla

Polkumyyntitullin määrääminen on toimenpide, johon ryhdytään ainoastaan yleissopimuksen 6 artiklassa määrättyjen olosuhteiden vallitessa. Seuraavat määräykset koskevat tämän artiklan soveltamista, mikäli toimenpiteisiin ryhdytään polkumyynnin ehkäisemistä koskevan lainsäädännön tai säännösten perusteella.

A. POLKUMYYNNIN MÄÄRITTELY

2 artikla

a) Tämän koodin tarkoittamassa mielessä tuotetta on katsottava myytävän polkumyynnillä, toisin sanoen saatettavan kaupaksi toiseen maahan normaaliarvoansa alempaan hintaan, mikäli maasta toiseen viedyn tuotteen vientihinta on alempi kuin tavallisessa kaupankäynnissä sovellettu samanlaisen tuotteen vertailukelpoinen hinta silloin, kun tuote on tarkoitettu vientimaan kulutusta varten.

b) Tässä koodissa sanonnan "samanlainen tuote" on tulkittava tarkoittavan tuotetta, joka on identtinen, toisin sanoen kaikissa suhteissa samanlainen kuin kysymyksessä oleva tuote tai, sellaisen tuotteen puuttuessa, muu tuote jolla, vaikkei olekaan kaikissa suhteissa samanlainen, on kysymyksessä olevan tuotteen ominaispiirteitä läheisesti muistuttavia piirteitä.

c) Siinä tapauksessa, että tuote ei ole tuotu suoraan maahan alkuperämaasta vaan kolmannen maan kautta, hintaa, jolla tuote on myyty vientimaasta tuontimaahan, on tavallisesti verrattava vientimaassa voimassa olevaan vertailukelpoiseen hintaan. Vertailu voidaan kuitenkin tehdä alkuperämaan hintaan, mikäli esimerkiksi tuote on pelkästään kuljetettu meritse vientimaan kautta tai sellaista tuotetta ei tuoteta vientimaassa tai vientimaassa ei ole olemassa mitään vertailukelpoista hintaa tuotteelle.

d) Milloin vientimaan kotimarkkinoilla tavallisessa kaupankäynnissä ei myydä samanlaista tuotetta tai milloin erityisestä markkinatilanteesta johtuen sellaisen myynnin perusteella ei voida tehdä asianmukaista vertailua, polkumyyntimarginaali on määrättävä suorittamalla vertaus samanlaisen tuotteen vertailukelpoiseen hintaan silloin, kun tuote on viety mihin tahansa kolmanteen maahan, mikä hinta saattaa olla korkein sellainen vientihinta, mutta jonka pitäisi olla edustava hinta, tai tuotantokustannuksiin alkuperämaassa, joihin on lisätty kohtuullinen summa hallinnollisia, myynti- ja muita kustannuksia sekä voittoa varten. Yleisenä sääntönä on, että lisäys voittoa varten ei saa ylittää voittoa, joka tavallisesti saadaan samaan yleiseen luokkaan kuuluvien tuotteiden myynnissä alkuperämaan kotimarkkinoilla.

e) Milloin ei ole olemassa vientihintaa tai milloin asianomaisten viranomaisten(1) mielestä näyttää siltä, että vientihinta on epäluotettava sen vuoksi, että viejän ja tuojan tai kolmannen osapuolen välillä on olemassa yhtiösuhde tai hyvitysjärjestely, vientihinta voidaan laskea sen hinnan pohjalta, jolla maahan tuodut tuotteet ensiksi myydään uudelleen riippumattomalle ostajalle tai mikäli tavaroita ei myydä uudelleen riippumattomalle ostajalle tai ei myydä uudelleen samanlaisessa kunnossa kuin ne tuotiin maahan, sellaiselta kohtuulliselta pohjalta, jonka viranomaiset saattavat määrätä.

f) Oikean vertailun suorittamista varten vientihinnan ja vientimaan (tai alkuperämaan) kotimarkkinahinnan tai, milloin se tulee kysymykseen, sen hinnan välillä, joka on laskettu yleissopimuksen 6 artiklan 1 b kohdan määräysten mukaisesti, molempia hintoja tulee verrata kaupan samassa vaiheessa, tavallisesti siinä vaiheessa, kun tavara jättää tehtaan, ja ottaen huomioon myynnit, jotka ovat tapahtuneet niin suuressa määrin kuin mahdollista samaan aikaan. Kussakin tapauksessa on asianmukaisesti otettava huomioon, kunkin tapauksen asianhaarat tutkien, myynnin olosuhteita ja myynnin ehtoja, verotusta ja muut hintojen vertailukelpoisuutta koskevat eroavuudet. Tämän artiklan e kohdassa mainituissa tapauksissa tulisi myös ottaa huomioon kustannukset, niihin luettuina verot ja maksut, jotka on maksettu maahantuonnin ja jälleenmyynnin välisenä aikana samoin kuin tavaran arvoon lisätty voitto.

g) Tämä artikla ei vaikuta yleissopimuksen I liitteessä olevaan 6 artiklan 1 kohtaa koskevaan toiseen täydentävään määräykseen.

B. OLEELLISEN VAHINGON, OLEELLISEN VAHINGON UHKAN JA OLEELLISEN VIIVÄSTYMISEN MÄÄRITTELY

3 artikla

Vahingon määrittely(2)

a) Vahingon määrittely suoritetaan ainoastaan silloin, kun asianomaiset viranomaiset ovat vakuuttuneita siitä, että polkumyynnillä tapahtunut tuonti on osoitettavasti kotimaisen tuotannonalan oleellisen vahingon tai oleellisen vahingon uhkan pääasiallinen syy taikka sellaisen tuotannonalan perustamisen oleellisen viivästymisen pääasiallinen syy. Tehdessään tätä koskevan päätöksen viranomaisten on harkittava toisaalta polkumyynnin vaikutusta ja toisaalta kaikkia muita tekijöitä yhdessä, jotka saattavat epäsuotuisasti vaikuttaa tuotannonalaan. Tällaisen määrittelyn tulee kaikissa tapauksissa perustua tosiasioihin eikä pelkkiin väitteisiin tai otaksuttuihin mahdollisuuksiin. Kysymyksen ollessa tuontimaan uuden tuotannonalan perustamisen viivästymisestä, on esitettävä vaikuttavia todisteita tuotannonalan tulevasta perustamisesta, esim. että uutta tuotannonalaa koskevat suunnitelmat ovat saavuttaneet melko pitkälle kehitetyn asteen, että tehdas on rakenteilla tai koneistoa on sitä varten tilattu.

b) Vahingon arvioimisen - toisin sanoen polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vaikutusten arvioiminen kysymyksessä olevan tuotannonalan osalta - tulee tapahtua kaikkien niiden tekijöiden tarkastelun pohjalta, jotka vaikuttavat kysymyksessä olevan tuotannonalan tilaan. Tällöin on muun muassa otettava huomioon seuraavia seikkoja koskeva kehitys ja tulevaisuuden näkymät: liikevaihto, markkinaosuus, voitto, hinnat (ottaen mukaan sen määrän, jolla kuljetuskustannukset ja verot sisältävä hinta on alempi tai korkeampi kuin samanlaisen tuotteen vertailukelpoinen hinta tavallisissa liiketoimissa tuontimaassa), vientitulokset, työllisyys, polkumyynnillä tapahtuvan sekä muun tuonnin määrät, kotimaisen tuotannonalan käyttökapasiteetti ja tuottavuus sekä rajoittavat kauppatavat. Näistä tekijöistä ei ainoankaan eikä useampien tarvitse välttämättä olla ratkaisevia.

c) Sen seikan toteamiseksi, onko polkumyynnillä tapahtunut tuonti aiheuttanut vahinkoa, tulee tutkia kaikki muut seikat, jotka yksinään tai yhdessä voivat suotuisasti vaikuttaa tuotannonalaan, esim. kysymyksessä olevan tuotteen muun kuin polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrä, hinnat, kotimaisten tuottajien keskinäinen kilpailu, kysynnän supistuminen, joka johtuu tavaraa korvaavien muiden tavaroiden myynnistä tai kuluttajien maun muutoksista.

d) Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vaikutus tulee arvioida ottaen huomioon samanlaisen tuotteen kotimainen tuotanto, milloin saatavissa olevat tosiasiat tekevät mahdolliseksi tuotannon erillisen tunnistamisen sellaisten arvosteluperusteiden nojalla kuin esim. tuotantomenetelmä, myyntitulokset ja voitot. Kun samanlaisen tuotteen kotimaisella tuotannolla ei ole näissä suhteissa mitään määrättyä erikoispiirrettä, polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vaikutus tulee arvioida tarkastelemalla sellaisen mahdollisimman rajoitetun, samanlaisen tuotteen sisältävän tuoteryhmän tuotantoa, josta välttämättömät tiedot on saatavissa.

e) Oleellisen vahingon uhkan määrittelyn tulee tapahtua tosiasioiden eikä pelkkien väitteiden, arvelujen tai kaukaisen mahdollisuuden pohjalta. Olosuhteiden muutoksen, joka loisi tilanteen, missä polkumyynti aiheuttaisi oleellista vahinkoa, tulee olla selvästi nähtävissä ja uhkaava(3).

f) Niiden tapausten osalta, joissa polkumyynnillä tapahtuva tuonti uhkaa aiheuttaa oleellista vahinkoa, polkumyynnin ehkäisemistä tarkoittavien toimenpiteiden soveltamista on tutkittava ja niistä päätettävä erityisellä huolella.

4 artikla

Tuotannonalan määritelmä

a) Määriteltäessä vahinkoa sanonnan "kotimainen tuotannonala" on tulkittava tarkoittavan samanlaisten tuotteiden kotimaisia valmistajia kokonaisuutena taikka niitä näistä valmistajista, joiden yhteinen tuotanto muodostaa pääosan sanottujen tuotteiden koko kotimaisesta tuotannosta paitsi että

i) milloin tuottajat ovat väitetyn polkumyynnin alaisen tuotteen maahantuojia, tuotannonalan voidaan tulkita käsittävän muun osan tuottajista;

ii) poikkeuksellisissa olosuhteissa maa voidaan kysymyksessä olevaan tuotantoon nähden jakaa kahteen tai useampaan kilpailukykyiseen markkina-alueeseen ja tuottajat kullakin markkinaalueella katsoa erilliseksi tuotannonalaksi, mikälikuljetuskustannuksista johtuen kaikki tuottajat sellaisen markkina-alueen sisäpuolella myyvät kaiken tai melkein kaiken kysymyksessä olevaa tuotetta koskevan tuotantonsa tällä markkina-alueella eikä sanottua tuotetta, joka on tuotettu muualla maassa, myydä lainkaan tai juuri lainkaan tuolla markkina-alueella, tai mikäli on olemassa erityisiä alueellisia markkinointia koskevia olosuhteita (kuten esim. perinteellisiä jakelumuotoja tai kuluttajatottumuksia), jotka johtavat sellaisen markkina-alueen tuottajien vastaavanlaiseen eristäytymisen asteeseen tuotannonalan muusta osasta, edellyttäen kuitenkin, että vahinkoa voidaan katsoa syntyneen sellaisissa olosuhteissa ainoastaan, mikäli vahinkoa on tapahtunut tuotteen kaikelle tai melkein kaikelle kokonaistuotannolle tällä tavalla määritellyllä markkina-alueella.

b) Milloin kaksi tai useampia maita on saavuttanut sellaisen yhdentymisen asteen, että niillä on yhden yhtenäisen markkina-alueen tunnusmerkit, koko yhdentymisalueen tuotannonalaa on pidettävä 4 artiklan a kohdassa tarkoitettuna tuotannonalana.

c) Edellä olevan 3 artiklan d kohdan määräysten tulee olla sovellettavissa tähän artiklaan.

C. TUTKIMUSTA JA HALLINTOA KOSKEVAT MENETTELYTAVAT

5 artikla

Vireille pano ja sen jälkeinen tutkimus

a) Tutkimukset voidaan yleisen säännön mukaan panna vireille asianomaisen tuotannonalan(4) puolesta tehdyn pyynnön nojalla, jonka tueksi on esitetty todistusaineistoa sekä polkumyynnistä että siitä tälle tuotannonalalle aiheutuneesta vahingosta. Mikäli erityisissä olosuhteissa asianomaiset viranomaiset päättävät panna tutkimuksen vireille ilman sellaista pyyntöä, niiden tulee jatkaa tutkimusta ainoastaan, mikäli heillä on todistusaineistoa sekä polkumyynnistä että siitä aiheutuneesta vahingosta.

b) Tutkimuksen vireillepanon yhteydessä ja sen jälkeen polkumyyntiä ja vahinkoa koskevaa todistusaineistoa pitäisi tutkia samanaikaisesti. Joka tapauksessa sekä polkumyyntiä että vahinkoa koskevaa todistusaineistoa tulee arvostella samanaikaisesti päätöksessä, joka koskee tutkimuksen vireillepanoa, ja sen jälkeen tutkimuksen aikana, joka on aloitettava viimeistään sinä päivänä, jolloin väliaikaisia toimenpiteitä aikaisintaan voidaan soveltaa, lukuun ottamatta 10 artiklan d kohdassa mainittuja tapauksia, joissa viranomaiset hyväksyvät viejän ja tuojan tekemän pyynnön.

c) Hakemus tulee hylätä ja tutkimus keskeyttää heti niin pian kuin asianomaiset viranomaiset ovat vakuuttuneita siitä, ettei ole olemassa riittävää todistusaineistoa joko polkumyynnistä tai vahingosta, joka oikeuttaisi jatkamaan asiaa koskevia tutkimuksia. Polkumyyntijutut, joissa polkumyyntimarginaali tai polkumyynnin alaisen tuonnin todellinen tai odotettavissa oleva määrä tai vahinko on vähäinen, tulisi välittömästi keskeyttää.

d) Polkumyyntiä koskevan menettelyn ei pidä estää tulliselvityksen suorittamista.

6 artikla

Todistusaineisto

a) Ulkomaisille tuotteen toimittajille ja kaikille muille asiasta kiinnostuneille osapuolille tulee antaa hyvä tilaisuus esittää kirjallisesti kaiki se todistusaineisto, mitä he pitävät hyödyllisenä kysymyksessä olevan polkumyyntitutkimuksen yhteydessä. Heillä tulee myöskin olla oikeus puolustuksekseen esittää todistusaineistoa suullisesti.

b) Asianomaisten viranomaisten tulee varata valituksen tekijälle ja niille tuojille ja viejille, joita asia tiettävästi koskee, sekä viejämaiden hallituksille tilaisuus saada tiedokseen kaikki se tietoaineisto, joka on heidän asiansa esittämiselle merkityksellinen ja joka ei ole jäljempänä määritetyllä tavalla luottamuksellinen sekä jota viranomaiset käyttävät polkumyyntitutkimuksissa, sekä valmistaa tämän tietoaineiston pohjalla esityksiä.

c) Jokaista luonteeltaan luottamuksellista tietoa (esim. koska sen paljastaminen merkitsisi kilpailijoille merkittävää kilpailullista etua tai koska sen paljastamisella olisi selvästi epäsuotuisa vaikutus henkilölle, joka tiedon on antanut tai jolta hän on tiedon saanut) samoin kuin tietoa, jonka polkumyyntitutkimuksen osapuolet ovat antaneet luottamuksellisesti, tulee asianomaisten viranomaisten käsitellä ehdottoman luottamuksellisesti eivätkä he saa paljastaa sitä ilman sellaisen tiedon antaneen osapuolen nimenomaista lupaa.

d) Mikäli asianomaiset viranomaiset kuitenkin katsovat, ettei luottamuksellisuutta koskeva pyyntö ole perusteltu, ja mikäli tiedonantaja ei joko ole halukas julkaisemaan tietoa tai antamaan lupaa sen julkaisemiseen ylimalkaisessa tai lyhennetyssä muodossa, viranomaiset ovat vapaat jättämään sellaisen tiedon huomiota vaille, ellei heille voida tyydyttävästi osoittaa sopivia lähteitä apuna käyttäen, että tieto on oikea.

e) Todetakseen annetun tiedon oikeaksi tai saadakseen lisää yksityiskohtia viranomaiset voivat suorittaa tarpeen mukaisia tutkimuksia muissa maissa edellyttäen, että he saavat siihen asianomaisten liikkeiden suostumuksen, ja edellyttäen, että he ilmoittavat asiasta kysymyksessä olevan maan hallituksen edustajille, ja edellyttäen, etteivät viimeksi mainitut vastusta tutkimuksen toimittamista.

f) Sen jälkeen kun asianomaiset viranomaiset ovat tulleet vakuuttuneiksi siitä, että polkumyyntitutkimuksen vireillepanoa varten 5 artiklan mukaisesti on olemassa riittävää todistusaineistoa, tulee vientimaan edustajille sekä niille viejille ja tuojille, joita asia tunnetusti koskee, ilmoittaa asiasta, ja julkinen tiedonanto voidaan asian johdosta julkaista.

g) Polkumyyntitutkimuksen aikana kaikilla asianosaisilla tulee olla täysi tilaisuus etujensa puolustamiseen. Tämän päämäärän saavuttamiseksi asianomaisten viranomaisten tulee pyynnöstä varata kaikille asiasta välittömästi kiinnostuneille asianosaisille tilaisuus tavata vastakkaisia etuja ajavat osapuolet niin, että vastakkaisia mielipiteitä ja tehtyjä väitteitä kumoavia näkökohtia voidaan esittää. Tällaisen tilaisuuden varaamisessa täytyy ottaa huomioon luottamuksellisuuden säilyttämisen tarve sekä asianosaisten mukavuusnäkökohdat. Kenelläkään asianosaisella ei tule olla velvollisuutta osallistua kokoukseen, eikä tällaisen osallistumatta jättämisen tule olla tällaisen asianosaisen asiaa huonontava.

h) Asianomaisten viranomaisten tulee ilmoittaa vientimaan edustajille sekä asiasta välittömästi kiinnostuneille asianosaisille päätöksistään, jotka koskevat polkumyyntitullin määräämistä tai määräämättä jättämistä, sekä samalla ilmoittaa sellaisten päätösten syyt ja sovelletut perusteet, ja heidän tulee, ellei ole erityisiä syitä sitä vastaan, julkaista nämä päätökset.

i) Tämän artiklan määräysten ei tule estää viranomaisia tekemästä alustavia, myönteisiä tai kielteisiä päätöksiä eikä soveltamasta kiireellisesti väliaikaisia toimenpiteitä. Niissä tapauksissa, joissa mikä tahansa asiasta kiinnostunut asianosainen jättää antamatta välttämättömän tiedon, lopullinen myönteinen tai kielteinen päätös voidaan tehdä saatavissa olevien tosiasioiden pohjalta.

7 artikla

Hintaa koskevat sitoumukset

a) Polkumyyntiä koskeva menettely voidaan keskeyttää ilman polkumyyntitullin määräämistä tai väliaikaisten toimenpiteiden soveltamista, mikäli asianomaiset viranomaiset saavat viejien antaman vapaaehtoisen sitoumuksen näiden soveltamien hintojen muuttamisesta sillä tavalla, että polkumyyntimarginaali poistuu, taikka näiden luopumisesta viemästä tuotetta kysymyksessä olevalle alueelle polkumyyntihinnoilla, ja mikäli viranomaiset pitävät tällaista sitoumusta käytännössä mahdollisena, esim. mikäli kysymyksessä olevan tuotteen viejien tai mahdollisten viejien lukumäärä ei ole liian suuri ja/tai mikäli kauppatavat ovat sopivia.

b) Mikäli asianomaiset viejät sitoutuvat jutun tutkimisen aikana muuttamaan hintojaan tai lopettamaan kysymyksessä olevan tuotteen viennin ja asianomaiset viranomaiset hyväksyvät sitoumuksen, vahinkoa koskeva tutkimus tulee kuitenkin saattaa päätökseen, mikäli viejät niin toivovat tai asianomaiset viranomaiset niin päättävät. Mikäli todetaan, että vahinkoa ei ole tapahtunut, viejien antaman sitoumuksen tulee automaattisesti raueta, elleivät he nimenomaisesti totea, että se ei raukea. Sen seikan, että viejät eivät tarjoudu antamaan sellaista sitoumusta tutkimuksen aikana tai eivät hyväksy tutkimusta suorittavien viranomaisten kehootusta tehdä niin, ei tule millään tavalla vaikuttaa asian arvostelemiseen. Viranomaiset ovat kuitenkin luonnollisesti vapaat harkitsemaan, että vahingon uhka on todennäköisemmin olemassa silloin, kun polkumyynnin alainen tuonti jatkuu.

D. POLKUMYYNTITULLIT JA VÄLIAIKAISET TOIMENPITEET

8 artikla

Polkumyyntitullien määrääminen ja kantaminen

a) Polkumyyntitullin määräämisestä niissä tapauksissa, joissa määräämisen kaikki edellytykset ovat olemassa, sekä sen seikan ratkaisemisesta, onko määrättävän polkumyyntitullin määrä polkumyyntimarginaalin suuruinen vai sitä pienempi päättävät tuojamaan tai tuojatullialueen viranomaiset. On toivottavaa, että tullin määrääminen on kaikissa tähän sopimukseen kuuluvissa maissa tai tullialueilla viranomaisten harkittavissa ja että tulli on pienempi kuin polkumyyntimarginaali, mikäli sellainen vähempi tulli olisi riittävä poistamaan kotimaiselle tuotannonalalle aiheutetun vahingon.

b) Milloin polkumyyntitulli määrätään jonkin tuotteen osalta, sellaista polkumyyntitullia tulee kantaa sanotun tuotteen osalta, kussakin tapauksessa sopivan määräisenä, ei-diskriminoivalla pohjalla ja riippumatta, mistä lähteestä tuote on peräisin, kaikesta tuonnista, jonka on todettu tapahtuvan polkumyynnillä ja aiheuttavan vahinkoa. Viranomaisten tulee nimetä kyseessä olevan tuotteen toimittaja tai toimittajat. Mikäli kuitenkin samasta maasta olevat useammat toimittajat ovat kysymyksessä ja on epäkäytännöllistä nimetä kaikkia näitä toimittajia, viranomaiset voivat nimetä kysymyksessä olevan toimittajamaan. Mikäli kysymyksessä on useampia toimittajia useammasta kuin yhdestä maasta, viranomaiset voivat nimetä joko kaikki kysymyksessä olevat toimittajat tai, mikäli tämä on epäkäytännöllistä, kaikki kysymyksessä olevat toimittajamaat.

c) Polkumyyntitullin määrä ei saa ylittää 2 artiklassa määriteltyä polkumyyntimarginaalia. Mikäli sen vuoksi polkumyyntitullin soveltamisen jälkeen huomataan, että näin kannettu tulli ylittää todellisen polkumyyntimarginaalin, marginaalin ylittävä määrä tulee palauttaa niin pian kuin mahdollista.

d) Perushintajärjestelmän puitteissa soveltuvat seuraavat säännöt, edellyttäen että niiden soveltaminen on sopusoinnussa tämän koodin muiden määräysten kanssa:

Mikäli kysymyksessä on useampia toimittajia yhdestä tai useammasta maasta, polkumyyntitulli voidaan määrätä kysymyksessä olevan tuotteen tuonnista, jonka on todettu tapahtuneen polkumyynnillä ja aiheuttaneen vahinkoa, silloin kun se tapahtuu asianomaisesta maasta tai maista. Tulli on tällöin yhtä suuri kuin se määrä, jolla vientihinta alittaa tätä tarkoitusta varten lasketun perushinnan, ja se ei saa ylittää alinta normaalihintaa sellaisessa toimittajamaassa tai -maissa, joissa vallitsee normaalit kilpailuolosuhteet. Tällöin lähdetään siitä, että niiden tuotteiden osalta, mitkä myydään tämän jo määrätyn perushinnan alittavaan hintaan, tulee suorittaa uusi polkumyyntitutkimus kussakin yksityistapauksessa, milloin asianomaiset osapuolet sitä pyytävät ja pyynnön tueksi on esitetty asiaanvaikuttavaa todistusaineistoa. Niissä tapauksissa, missä havaitaan, että polkumyyntiä ei ole tapahtunut, kannettu polkumyyntitulli tulee palauttaa niin pian kuin mahdollista. Mikäli edelleen havaitaan, että tällä tavalla kannettu tulli ylittää tosiasiallisen polkumyyntimarginaalin, marginaalin ylittävä määrä tulee palauttaa niin pian kuin mahdollista.

e) Milloin tuotannonalan on tulkittu tarkoittavan tietyn alueen tuottajia, toisin sanoen 4 artiklan a ii kohdassa määritellyn markkina-alueen tuottajia, polkumyyntitullia tulee kantaa lopullisesti vain niiden kysymyksessä olevien tuotteiden osalta, jotka on lähetetty lopullista kulutusta varten tuolle alueelle, lukuun ottamatta tapauksia, joissa viejälle tulee ennen polkumyyntitullin määräämistä antaa tilaisuus lopettaa polkumyynti kysymyksessä olevalle alueelle. Sellaisissa tapauksissa, mikäli tätä tarkoittava asianmukainen vakuutus heti annetaan, polkumyyntitullia ei tule määrätä, edellyttäen kuitenkin, että mikäli vakuutusta ei anneta tai sitä ei noudateta, tulli voidaan määrätä rajoittamatta sitä määrätyn alueen osalle.

9 artikla

Polkumyyntitullien kestoaika

a) Polkumyyntitullin tulee pysyä voimassa vain niin kauan kuin se on välttämätön vahinkoa aiheuttavan polkumyynnin estämiseksi.

b) Asianomaisten viranomaisten tulee uudestaan harkita tullin jatkuvan määräämisen tarpeellisuus, silloin kun se on perusteltua, omasta aloitteestaan tai mikäli asianomaiset tuotteen toimittajat tai maahantuojat sitä pyytävät ja esittävät tosiasioita uudelleen harkitsemisen tarpeellisuuden perusteluksi.

10 artikla

Väliaikaiset toimenpiteet

a) Väliaikaisiin toimenpiteisiin voidaan ryhtyä vain silloin, kun on tehty alustava päätös siitä, että polkumyynti on olemassa, ja kun on olemassa riittävästi näyttöä vahingosta.

b) Väliaikaisena toimenpiteenä voi tulla kysymykseen väliaikainen tulli tai mieluimmin vakuus - talletuksena tai arvopaperina - joka suuruudeltaan vastaa alustavasti arvioidun polkumyyntitullin määrää, mutta joka ei ole suurempi kuin alustavasti arvioitu polkumyyntimarginaali. Tullausarvon määräämisen lykkääminen on sopiva väliaikainen toimenpide edellyttäen, että normaali tulli ja polkumyyntitullin arvioitu määrä ilmoitetaan ja että tullausarvon määräämisen lykkääminen on samojen ehtojen alainen kuin muut väliaikaiset toimenpiteet.

c) Asianomaisten viranomaisten tulee ilmoittaa vientimaan edustajille ja niille asianosaisille, joita asia välittömästi koskee, väliaikaisten toimenpiteiden määräämistä koskevista päätöksistään ja samalla ilmoittaa sellaisten päätösten syyt ja sovelletut perusteet sekä, ellei ole erikoisia syitä olla niin tekemättä, julkaista sellaiset päätökset.

d) Väliaikaisten toimenpiteiden soveltaminen tulee rajoittaa niin lyhyeksi ajaksi kuin mahdollista. Erityisesti on huomattava, ettei väliaikaisia toimenpiteitä tule määrätä kolmea kuukautta pitemmäksi ajaksi tai, mikäli asianomaiset viranomaiset viejän ja tuojan pyynnöstä niin päättävät, kuutta kuukautta pitemmäksi ajaksi.

e) Edellä olevan 8 artiklan soveltuvia määräyksiä tulee noudattaa väliaikaisten toimenpiteiden soveltamisessa.

11 artikla

Taannehtivuus

Polkumyyntitulleja sekä väliaikaisia toimenpiteitä tulee soveltaa ainoastaan tuotteisiin, jotka tulevat kulutukseen sen ajankohdan jälkeen, jolloin 8 artiklan a kohdan ja vastaavasti 10 artiklan a kohdan mukaisesti tehty päätös tulee voimaan, paitsi että tapauksissa:

i) Joissa oleellista vahinkoa koskeva määrittely (mutta ei oleellisen vahingon uhkaa tai teollisuuden perustamisen oleellista hidastumista koskeva määrittely) tehdään tai missä väliaikaisena toimenpiteenä käytetään väliaikaisia tulleja ja polkumyynnin alainen tuonti, jota on jatkettu näiden soveltamisen aikana, olisi näiden väliaikaisten toimenpiteiden puuttuessa aiheuttanut oleellista vahinkoa, polkumyyntitulleja voidaan kantaa taannehtivasti siltä ajalta, jona väliaikaisia toimenpiteitä on sovellettu, mikäli sellaisia on käytetty.

Mikäli lopullisessa päätöksessä määrätty polkumyyntitulli on korkeampi kuin väliaikaisesti maksettu tulli, erotusta ei tule kantaa. Mikäli lopullisessa päätöksessä määrätty tulli on alempi kuin väliaikaisesti maksettu tulli tai vakuutta varten arvioitu määrä, erotus tulee palauttaa tai tulli laskea uudestaan riippuen siitä, kummasta tapauksesta on kysymys.

ii) Mikäli kysymyksessä olevan tuotteen tullausarvon määräämistä on lykätty sellaisten syiden johdosta, jotka olivat olemassa ennen polkumyyntijutun vireille panoa ja jotka eivät liity polkumyyntiä koskevaan kysymykseen, polkumyyntitullien taannehtiva soveltaminen voi ulottua ajalle, joka alkaa enintään 120 päivää ennen valituksen esittämistä.

iii) Milloin kysymyksessä olevan polkumyynnillä tuodun tuotteen osalta viranomaiset harkitsevat

a) joko että on olemassa aikaisempaa polkumyyntiä, joka aiheutti oleellista vahinkoa taikka että maahantuoja oli tai hänen olisi pitänyt olla tietoinen siitä, että viejä harjoittaa polkumyyntiä ja että sellainen polkumyynti aiheuttaisi oleellista vahinkoa, ja

b) että oleellisen vahingon aiheuttaa satunnainen polkumyynti (tavaran tuonti polkuhinnoilla suuressa määrässä suhteellisen lyhyenä aikana), joka on tapahtunut siinä laajuudessa, että sen uudelleen tapahtumisen estämiseksi on välttämätöntä määrätä polkumyyntitulli taannehtivasti tuolle tuonnille,

tulli voidaan määrätä tuotteille, jotka tulivat kulutukseen enintään 90 päivää ennen sitä päivää jolloin väliaikaisia toimenpiteitä alettiin soveltaa.

E. POLKUMYYNNIN EHKÄISEMISTÄ TARKOITTAVA TOIMINTA KOLMANNEN MAAN PUOLESTA

12 artikla

a) Pyynnön polkumyyntiä ehkäisevään toimenpiteeseen ryhtymisestä kolmannen maan puolesta tulee olla lähtöisin toimenpidettä pyytävän kolmannen maan viranomaisen taholta.

b) Sellaisen pyynnön tueksi on esitettävä hintaa koskevia tietoja, jotka osoittavat, että tuonti tapahtuu polkumyynnillä, sekä yksityiskohtaisia tietoja siitä, että väitetty polkumyynti aiheuttaa vahinkoa asianomaiselle kotimaiselle tuotannonalalle kolmannessa maassa. Kolmannen maan hallituksen tulee myöntää tuontimaan viranomaisille kaikkea apua sellaisten lisätietojen saamiseksi, joita nämä saattavat pyytää.

c) Tuontimaan viranomaisten tulee, harkitessaan sellaista pyyntöä, kiinnittää huomiota väitetyn polkumyynnin vaikutuksiin kolmannessa maassa olevaan asianomaiseen tuotannonalaan kokonaisuutena; toisin sanoen vahinkoa ei tule arvioida ottaen huomioon ainoastaan väitetyn polkumyynnin vaikutuksen kysymyksessä olevan tuotannonalan tuontimaahan suun tautuneeseen vientiin tai edes tuotannonalan kokonaisvientiin.

d) Päätös siitä, onko juttua jatkettava vai ei, on tuontimaan asia. Mikäli tuontimaa päättää, että se on valmis ryhtymään toimenpiteisiin, on sen asiana kääntyä sopimuspuolten puoleen näiden hyväksymisen saamiseksi sellaiseen toimenpiteeseen ryhtymiselle.

OSA II LOPPUMÄÄRÄYKSET

13 artikla

Tämän sopimuksen tulee olla avoinna yleissopimuksen osapuolille sekä Euroopan talousyhteisölle hyväksymistä varten, mikä voi tapahtua allekirjoittamalla sopimus tai muulla tavalla. Sopimus tulee voimaan heinäkuun 1 päivänä 1968 jokaisen osapuolen kohdalta, joka on sen hyväksynyt siihen päivämäärään mennessä. Jokaisen osapuolen osalta, joka hyväksyy sopimuksen sanotun päivämäärän jälkeen, sopimus tulee voimaan hyväksymispäivänä.

14 artikla

Tämän sopimuksen jokaisen osapuolen tulee ryhtyä kaikkiin välttämättömiin toimenpiteisiin, ovatpa ne luonteeltaan yleistä tai erityistä laatua, saattaakseen viimeistään sinä päivänä, jona sopimus sen osalta tulee voimaan, lakinsa, määräyksensä ja hallinnolliset menettelytapansa sopusointuun polkumyynnin ehkäisemistä koskevan koodin kanssa.

15 artikla

Kunkin tämän sopimuksen osapuolen tulee ilmoittaa yleissopimuksen sopimuspuolille kaikista sen polkumyyntiä koskevia lakeja ja määräyksiä sekä sellaisten lakien ja määräysten hallintoa koskevista muutoksista.

16 artikla

Kunkin tämän sopimuksen osapuolen tulee tehdä vuosittain sopimuspuolille kertomus polkumyyntilakiensa ja määräystensä hallinnosta sekä liittää sen yhteyteen yhteenveto jutuista, joissa polkumyyntitulli on lopullisesti määrätty.

17 artikla

Tämän sopimuksen osapuolten tulee pyytää sopimuspuolia perustamaan polkumyynnin ehkäisemistä tarkoittavia toimenpiteitä tutkivan komitean, jonka muodostavat tämän sopimuksen osapuolten edustajat. Komitean tulee säännönmukaisesti kokoontua kerran vuodessa suodakseen tämän sopimuksen osapuolille tilaisuuden neuvotella keskenään kysymyksistä, jotka koskevat minkä tahansa sopimukseen osallistuvan maan tai tullialueen polkumyynnin ehkäisemistä tarkoittavan järjestelmän hallintoa, siinä määrin kuin se saattaa vaikuttaa polkumyynnin ehkäisemistä koskevan koodin soveltamiseen tai sen tarkoitusperien saavuttamiseen. Sellaiset neuvottelut tapahtuvat riippumatta yleissopimuksen 22 ja 23 artikloista.

Tämä sopimus tulee tallettaa sopimuspuolten pääsihteerin haltuun, jonka tulee välittömästi toimittaa siitä oikeaksi todistettu jäljennös ja ilmoitus jokaisesta sopimuksen hyväksymisestä jokaiselle yleissopimuksen osapuolelle sekä Euroopan talousyhteisölle.

Tämä sopimus tulee kirjata Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan 102 artiklan määräysten mukaisesti.

Tehty Genevessä kesäkuun kolmantenakymmenentenä päivänä tuhat yhdeksänsataakuusikymmentäseitsemän, englannin- ja ranskan kielellä, joista molemmat tekstit ovat todistusvoimaiset.

(1) Milloin tässä koodissa käytetään sanontaa "viranomaiset", sen on tulkittava merkitsevän viranomaisia sopivalla vanhemmalla virkamies-tasolla

(2) Milloin tässä koodissa käytetään sanontaa "vahinko", se on, ellei toisin sanota, tulkittava käsittävän kotimaiselle teollisuudelle aiheutetun oleellisen vahingon syyn, kotimaiselle teollisuudelle aiheutetun oleellisen vahingon uhkan tai sellaisen teollisuuden perustamisen oleellisen viivästymisen

(3) Eräs joskaan ei ainoa esimerkki on se, että on olemassa vakuuttavia syitä uskoa, että välittömässä tulevaisuudessa tulee tapahtumaan tuotteen huomattavasti lisättyä tuontia polkuhinnoilla

(4) Siten määriteltynä kuin 4 artiklassa sanotaan