Valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevaan vuoden 1979 yleissopimukseen liittyvä pysyviä orgaanisia yhdisteitä koskeva pöytäkirja



Virallinen lehti nro L 081 , 19/03/2004 s. 0037 - 0071



Valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevaan vuoden 1979 yleissopimukseen liittyvä pysyviä orgaanisia yhdisteitä koskeva pöytäkirja Sopimuspuolet, jotka OVAT PÄÄTTÄNEET panna täytäntöön valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevan yleissopimuksen, TUNNUSTAVAT, että monet pysyvien orgaanisten yhdisteiden päästöt kulkeutuvat valtion rajojen yli ja laskeutuvat Eurooppaan, Pohjois-Amerikkaan ja arktisille alueille kauaksi lähtöpaikastaan ja että ilmakehä on näiden aineiden pääasiallinen kulkeutumisväylä, OVAT TIETOISIA siitä, että pysyvät orgaaniset yhdisteet hajoavat huonosti luonnollisissa olosuhteissa ja niillä on havaittu olevan haitallisia vaikutuksia ihmisten terveyteen ja ympäristöön, OVAT HUOLISSAAN siitä, että pysyvät orgaaniset yhdisteet voivat rikastua ravintoketjun yläpäässä pitoisuuksiksi, jotka voivat vaikuttaa niille altistuvien luonnonvaraisten eläinten ja ihmisten terveyteen, TUNNUSTAVAT, että arktiset ekosysteemit ja erityisesti niiden alkuperäisasukkaat, jotka saavat elantonsa arktisista kaloista ja nisäkkäistä, ovat erityisesti vaarassa pysyvien orgaanisten yhdisteiden kerääntymisen vuoksi, OVAT TIETOISIA siitä, että toimenpiteet pysyvien orgaanisten yhdisteiden päästöjen rajoittamiseksi edistäisivät ympäristönsuojelua ja ihmisten terveyttä myös Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission toiminta-alueen ulkopuolella, mukaan lukien arktiset ja kansainväliset vesialueet, OVAT PÄÄTTÄNEET toteuttaa toimenpiteitä ennakoidakseen, ehkäistäkseen tai vähentääkseen minimiin pysyvien orgaanisten yhdisteiden päästöt ottamalla huomioon ennaltaehkäisyn periaatteen ympäristöä ja kehitystä koskevan Rion julistuksen 15 periaatteen mukaisesti, VAHVISTAVAT uudelleen, että valtioilla on Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan ja kansainvälisen oikeuden periaatteiden mukaisesti täysivaltainen oikeus käyttää omia luonnonvarojaan ympäristö- ja kehityspolitiikkansa mukaisesti ja vastuu siitä, että niiden lainkäyttövallan tai valvonnan alaiset toimet eivät vahingoita ympäristöä toisen valtion alueella tai kansallisen lainkäyttövallan ulkopuolisilla alueilla, TOTEAVAT, että pysyvien orgaanisten yhdisteiden osalta tarvitaan maailmanlaajuisia toimia ja palauttavat mieliin Agenda 21:n 9 luvun, jossa ehdotetaan, että alueellisia sopimuksia käytettäisiin maailmanlaajuisten rajat ylittävien ilman epäpuhtauksien vähentämiseen, sekä erityisesti sen, että Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomissio antaisi alueellisen asiantuntemuksensa maailman muiden alueiden käyttöön, TUNNUSTAVAT, että voimassa on alueiden sisäisiä, alueellisia ja maailmanlaajuisia sopimuksia, mukaan lukien vaarallisten jätteiden hallintaa, niiden rajan ylittäviä siirtoja ja käsittelyä sääntelevät kansainväliset asiakirjat, erityisesti vaarallisten jätteiden maan rajan ylittävien siirtojen ja käsittelyn valvontaa koskeva Baselin yleissopimus, OTTAVAT HUOMIOON, että pääasiallisia ympäristöön kertyvien pysyvien orgaanisten yhdisteiden ilman epäpuhtauksia aiheuttavia lähteitä ovat tiettyjen torjunta-aineiden käyttö, tiettyjen kemikaalien valmistus ja käyttö sekä tiettyjen yhdisteiden tahaton muodostuminen jätteiden polton, palamisen ja metallintuotannon yhteydessä sekä liikkuvissa lähteissä, OVAT TIETOISIA siitä, että käytettävissä on tekniikoita ja käsittelytapoja, joilla pysyvien orgaanisten yhdisteiden päästöjä ilmakehään voidaan vähentää, OVAT TIETOISIA siitä, että on tarpeen ottaa käyttöön kustannustehokas alueellinen lähestymistapa ilman epäpuhtauksien torjumiseksi, PANEVAT MERKILLE yksityisen ja valtiosta riippumattoman sektorin merkittävän osallistumisen pysyvien orgaanisten yhdisteiden vaikutuksia, käytettävissä olevia vaihtoehtoja ja vähennystekniikoita koskevan tiedon lisäämiseen sekä näiden sektoreiden osallistumisen pysyvien orgaanisten yhdisteiden päästöjen vähentämiseen, PITÄVÄT MIELESSÄ, että pysyvien orgaanisten yhdisteiden päästöjen vähentämiseksi toteutetut toimenpiteet eivät saisi toimia mielivaltaisen tai epäoikeudenmukaisen syrjinnän välineinä eivätkä peiteltyinä kansainvälisen kilpailun tai kaupan rajoitteina, OTTAVAT HUOMIOON olemassa olevat tieteelliset ja tekniset tiedot pysyvien orgaanisten yhdisteiden päästöistä, niiden käyttäytymisestä ilmakehässä sekä niiden vaikutuksista ihmisten terveyteen ja ympäristöön sekä tiedot vähennysten aiheuttamista kustannuksista ja tunnustavat tarpeen jatkaa tieteellistä ja teknistä yhteistyötä näiden kysymysten ymmärtämiseksi entistä laajemmin, ovat tietoisia joidenkin sopimuspuolten kansallisella tasolla ja/tai muiden kansainvälisten yleissopimusten mukaisesti toteuttamista pysyviä orgaanisia yhdisteitä koskevista toimenpiteistä, OVAT SOPINEET SEURAAVAA: 1 artikla Määritelmät Tässä pöytäkirjassa tarkoitetaan: 1) "yleissopimuksella" Genevessä 13 päivänä marraskuuta 1979 hyväksyttyä valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevaa yleissopimusta, 2) "EMEP:llä" ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumisen tarkkailua ja arviointia koskevaa Euroopan yhteistyöohjelmaa, 3) "toimeenpanevalla elimellä" yleissopimuksen 10 artiklan 1 kappaleen nojalla perustettua yleissopimuksen toimeenpanevaa elintä, 4) "komissiolla" Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomissiota, 5) "sopimuspuolilla" tämän pöytäkirjan sopimuspuolia, ellei asiayhteydestä toisin ilmene, 6) "EMEP:n maantieteellisellä soveltamisalueella" vuoden 1979 valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevaan yleissopimukseen liittyvän Genevessä 28 päivänä syyskuuta 1984 hyväksytyn ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumisen tarkkailun ja arvioinnin Euroopan yhteistyöohjelman (EMEP) pitkän aikavälin rahoittamista koskevan pöytäkirjan 1 artiklan 4 kappaleessa määritettyä aluetta, 7) "pysyvillä orgaanisilla yhdisteillä" (POP) orgaanisia aineita, jotka i) ovat myrkyllisiä, ii) hajoavat hitaasti, iii) rikastuvat eliöihin, iv) kaukokulkeutuvat helposti ilmakehässä maan rajojen ylitse ja laskeutuvat helposti ja v) joiden voidaan olettaa aiheuttavan merkittävän haitallisia vaikutuksia ihmisten terveyteen ja ympäristöön päästöjen lähteiden lähellä sekä kaukana niistä, 8) "aineella" yksittäistä kemiallista ainetta tai sellaisia kemiallisia aineita, jotka muodostavat erityisen ryhmän, koska a) aineilla on samankaltaisia ominaisuuksia ja ne leviävät ympäristöön yhdessä, tai b) ne muodostavat seoksen, jota tavallisesti myydään yksittäisenä tuotteena, 9) "päästöllä" aineen leviämistä ilmakehään jostakin piste- tai hajakuormituslähteestä, 10) "kiinteällä lähteellä" mitä tahansa kiinteää rakennusta, rakennelmaa, laitosta, laitteistoa tai laitetta, joka päästää tai saattaa päästää mitä tahansa pysyvää orgaanista yhdistettä suoraan tai välillisesti ilmakehään, 11) "huomattavalla kiinteiden lähteiden ryhmällä" mitä tahansa liitteessä VIII lueteltua kiinteän lähteen luokkaa, 12) "uudella kiinteällä lähteellä" mitä tahansa kiinteää lähdettä, jota ryhdytään rakentamaan tai olennaisesti muuttamaan kahden vuoden kuluttua i) tämän pöytäkirjan voimaantulopäivästä tai ii) III tai VIII liitteen muutoksen voimaantulopäivästä siinä tapauksessa, että tämän pöytäkirjan määräykset koskevat kyseistä kiinteää lähdettä ainoastaan kyseisen muutoksen nojalla. Toimivaltaiset kansalliset viranomaiset päättävät siitä, onko muutos olennainen vai ei, ottaen huomioon sellaiset tekijät kuin tästä muutoksesta ympäristölle koituva hyöty. 2 artikla Tavoite Tämän pöytäkirjan tavoitteena on rajoittaa, vähentää tai poistaa pysyvien orgaanisten yhdisteiden vuotoja, päästöjä ja hävikkejä. 3 artikla Perusvelvoitteet 1. Lukuun ottamatta 4 artiklan mukaisesti myönnettyjä erityisiä vapautuksia, kukin sopimuspuoli toimii tehokkaasti: a) lopettaakseen liitteessä I lueteltujen aineiden tuotannon ja käytön kyseisessä liitteessä määritettyjen vaatimusten mukaisesti; b) i) varmistaakseen sen, että kun liitteessä I luetellut aineet tuhotaan tai käsitellään jätteenä, tällainen tuhoaminen tai käsittely tapahtuu ympäristön kannalta kestävällä tavalla siten, että otetaan huomioon olennaiset vaarallisten jätteiden hallintaa ja käsittelyä koskevat alueiden sisäiset, alueelliset ja maailmanlaajuiset sopimukset ja erityisesti vaarallisten jätteiden maan rajan ylittävien siirtojen ja käsittelyn valvontaa koskeva Baselin yleissopimus, ii) pyrkiäkseen varmistamaan sen, että liitteessä I lueteltujen aineiden käsittely jätteenä tapahtuu kotimaassa asiaan liittyvät ympäristönäkökohdat huomioon ottaen, iii) varmistaakseen sen, että liitteessä I lueteltujen aineiden maan rajan ylittävät siirrot toteutetaan ympäristön kannalta kestävällä tavalla voimassa olevat vaarallisten jätteiden maan rajan ylittäviä siirtoja koskevat alueiden sisäiset, alueelliset ja maailmanlaajuiset sopimukset ja erityisesti vaarallisten jätteiden maan rajan ylittävien siirtojen ja käsittelyn valvontaa koskeva Baselin yleissopimus huomioon ottaen: c) rajoittaakseen liitteessä II lueteltujen aineiden käytön liitteessä kuvattuihin käyttötarkoituksiin kyseisessä liitteessä määritettyjen vaatimusten mukaisesti. 2. Edellä 1 kappaleen b kohdassa määritetyt vaatimukset tulevat voimaan kunkin aineen osalta siitä päivästä alkaen, jolloin kyseisen aineen tuotanto tai käyttö lopetetaan, sen mukaan, kumpi näistä tapahtuu myöhemmin. 3. Liitteessä I, II tai III lueteltujen aineiden osalta kunkin sopimuspuolen tulisi kehittää asianmukaisia strategioita yhä käytössä olevien tuotteiden sekä näitä aineita sisältävien jätteiden määrittämiseksi ja toteuttaa asianmukaiset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tällaiset jätteet ja tuotteet tuhotaan tai käsitellään ympäristön kannalta kestävällä tavalla heti sen jälkeen, kun ne on luokiteltu jätteiksi. 4. Edellä 1 ja 3 kappaleen soveltamistarkoituksessa ilmaisut "jäte", "käsittely" ja "ympäristön kannalta kestävä" tulkitaan vaarallisten jätteiden maan rajan ylittävien siirtojen ja käsittelyn valvontaa koskevassa Baselin yleissopimuksessa käytettyjen määritelmien mukaisesti. 5. Kukin sopimuspuoli: a) vähentää kunkin liitteessä III luetellun aineen vuotuisia kokonaispäästöjään kyseisen liitteen mukaisesti määritetyn vertailuvuoden päästöjen tasolta toteuttamalla tehokkaita, sopimuspuolen erityisolosuhteiden kannalta asianmukaisia toimenpiteitä; b) soveltaa viimeistään liitteessä VI määritettyjen määräaikojen mukaisesti: i) parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa, ottaen huomioon liite V, kaikissa uusissa kiinteissä lähteissä, jotka kuuluvat johonkin sellaiseen huomattavien kiinteiden lähteiden ryhmään, jonka osalta parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa on määritetty liitteessä V, ii) vähintään yhtä tiukkoja raja-arvoja kuin liitteessä IV on määritetty kaikille liitteessä IV lueteltuihin luokkiin kuuluville uusille kiinteille lähteille, ottaen huomioon liite V. Vaihtoehtoisesti sopimuspuoli voi soveltaa erilaisia päästöjen vähennysstrategioita, joiden avulla saavutetaan vastaava päästöjen kokonaisvähennys, iii) parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa, ottaen huomioon liite V ja siinä määrin kuin se on teknisesti ja taloudellisesti toteutettavissa, kaikissa nykyisissä kiinteissä lähteissä, jotka kuuluvat johonkin sellaiseen huomattavien kiinteiden lähteiden ryhmään, jonka osalta parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa on kuvattu liitteessä V. Vaihtoehtoisesti sopimuspuoli voi soveltaa erilaisia päästöjen vähennysstrategioita, joiden avulla saavutetaan vastaava päästöjen kokonaisvähennys, iv) vähintään yhtä tiukkoja raja-arvoja kuin liitteessä IV on määritetty kaikille liitteessä IV lueteltuihin luokkiin kuuluville nykyisille kiinteille lähteille, ottaen huomioon liite V ja siinä määrin kuin se on teknisesti ja taloudellisesti toteutettavissa. Vaihtoehtoisesti sopimuspuoli voi soveltaa erilaisia päästöjen vähennysstrategioita, joiden avulla saavutetaan vastaava päästöjen kokonaisvähennys, v) tehokkaita toimenpiteitä liikkuvien lähteiden päästöjen valvomiseksi ottaen huomioon liite VII. 6. Edellä 5 kappaleen b kohdan i ja iii alakohdan vaatimuksia sovelletaan pienpolton osalta kaikkiin tähän luokkaan kuuluviin kiinteisiin lähteisiin. 7. Jos sopimuspuoli ei edellä olevaa 5 kappaleen b kohtaa sovellettuaan voi täyttää edellä 5 kappaleen a kohdan vaatimuksia liitteessä III määritetyn aineen osalta, kyseinen sopimuspuoli vapautetaan tämän aineen osalta edellä olevan 5 kappaleen a kohdassa mainituista velvoitteista. 8. Kukin sopimuspuoli kehittää ja ylläpitää päästökartoituksia liitteessä III lueteltujen aineiden osalta ja kokoaa liitteessä I ja II lueteltujen aineiden tuotantoa ja myyntiä koskevat käytettävissä olevat tiedot. EMEP:n maantieteelliseen soveltamisalueeseen kuuluvat sopimuspuolet käyttävät vähintään EMEP:n johtoelimen määrittämiä menetelmiä ja ajan ja paikan erottelutarkkuutta; EMEP:n maantieteellisen soveltamisalueen ulkopuolella olevat sopimuspuolet käyttävät ohjeena toimeenpanevan elimen laatimassa työohjelmassa kehitettyjä menetelmiä. Sopimuspuolet toimittavat nämä tiedot jäljempänä 9 artiklassa määritettyjen, kertomusten laatimista koskevien vaatimusten mukaisesti. 4 artikla Vapautukset 1. Edellä 3 artiklan 1 kappaletta ei sovelleta laboratoriotutkimuksiin tarkoitettuihin tai vertailustandardeina käytettäviin ainemääriin. 2. Sopimuspuoli voi myöntää 3 artiklan 1 kappaleen a ja c kohdasta vapautuksen tietyn aineen osalta edellyttäen, että vapautusta ei myönnetä tai käytetä sellaisella tavalla, joka haittaisi tämän pöytäkirjan tavoitteiden toteutumista, sekä ainoastaan seuraavia tarkoituksia varten ja seuraavien ehtojen mukaisesti: a) muuhun kuin edellä 1 kappaleessa tarkoitettuun tutkimukseen edellyttäen, että: i) merkittävien ainemäärien ei voida olettaa pääsevän ympäristöön aineen ehdotetun käytön ja käytön jälkeisen jätteenä käsittelyn aikana, ii) sopimuspuoli arvioi ja hyväksyy tällaisen tutkimuksen tavoitteet ja parametrit, iii) jos huomattava määrä ainetta vapautuu ympäristöön, vapautuksen voimassaolo päättyy välittömästi, asianmukaiset toimenpiteet toteutetaan aineen leviämisen aiheuttamien vaikutusten lieventämiseksi ja turvatoimenpiteet arvioidaan ennen tutkimuksen jatkamista; b) kansanterveydellisen hätätilanteen hallitsemiseksi tarvittavalla tavalla, jos: i) sopimuspuolella ei ole käytettävissään mitään soveltuvia vaihtoehtoisia toimenpiteitä tilanteen ratkaisemiseksi, ii) toteutetut toimenpiteet on suhteutettu hätätilanteen laajuuteen ja vakavuuteen, iii) asianmukaiset varotoimet toteutetaan ihmisten terveyden ja ympäristön suojelemiseksi sekä sen varmistamiseksi, että ainetta ei käytetä sen alueen ulkopuolella, jossa hätätilanne vallitsee, iv) vapautus myönnetään ajanjaksoksi, jonka kesto ei ylitä hätätilanteen kestoa, ja v) hätätilanteen päätyttyä jäljellä olevaan aineeseen sovelletaan 3 artiklan 1 kappaleen b kohdan määräyksiä; c) merkitykseltään vähäiseen sopimuspuolen olennaiseksi katsomaan käyttöön, jos: i) vapautus myönnetään enintään viideksi vuodeksi, ii) sopimuspuoli ei ole aikaisemmin myöntänyt vapautusta tämän artiklan nojalla, iii) ehdotetulle käytölle ei ole sopivia vaihtoehtoja, iv) sopimuspuoli on arvioinut vapautuksesta aiheutuvat aineen päästöt sekä niiden vaikutuksen arvioidessaan sopimuspuolten päästöjen kokonaismäärää kyseisen aineen osalta, v) riittävät varotoimet toteutetaan sen varmistamiseksi, että päästöt ympäristöön ovat mahdollisimman vähäiset, vi) vapautuksen voimassaolon päätyttyä jäljellä olevaan aineeseen sovelletaan 3 artiklan 1 kappaleen b kohdan määräyksiä. 3. Kukin sopimuspuoli toimittaa sihteeristölle enintään yhdeksänkymmentä päivää edellä 2 kappaleessa mainitun vapautuksen myöntämisen jälkeen vähintään seuraavat tiedot: a) vapautuksen saaneen aineen kemiallinen nimi; b) käyttötarkoitus, jota varten vapautus on myönnetty; c) vapautuksen myöntämistä koskevat ehdot; d) vapautuksen kesto; e) niiden henkilöiden tai järjestöjen nimet, joihin vapautusta sovelletaan; ja f) edellä 2 kappaleen a ja c kohdan nojalla myönnetyn vapautuksen osalta vapautuksen vuoksi aiheutuvien aineen päästöjen arvioitu määrä sekä arvio niiden vaikutuksesta sopimuspuolten päästöjen kokonaismäärään kyseisen aineen osalta. 4. Sihteeristö antaa edellä 3 kappaleen mukaisesti vastaanottamansa tiedot kaikkien sopimuspuolten käyttöön. 5 artikla Tietojen ja teknologian vaihto Sopimuspuolet luovat omien lakiensa, määräystensä ja käytäntöjensä mukaisesti suotuisat olosuhteet, joiden avulla edistetään pysyvien orgaanisten yhdisteiden syntymisen ehkäisemistä ja päästöjen vähentämistä koskevien tietojen ja tekniikan vaihtoa ja joissa voidaan kehittää kustannustehokkaita vaihtoehtoja edistämällä muun muassa: a) teknologia-, suunnittelu- ja teknisiä palveluja, laitetoimitus- tai rahoituspalveluja tarjoavien yksityisen ja julkisen sektorin ja soveltuvien järjestöjen välisiä yhteyksiä ja yhteistyötä; b) pysyvien orgaanisten yhdisteiden vaihtoehtojen kehittämistä ja käyttöä koskevan tiedon, kyseisten vaihtoehtojen ihmisten terveydelle ja ympäristölle aiheuttamien riskien arviointia koskevan tiedon sekä kyseisten vaihtoehtojen sosiaalis-taloudellisia kustannuksia koskevan tiedon vaihtoa ja saatavuutta; c) sopimuspuolten nimeämiä muuhun samankaltaiseen kansainväliseen toimintaan osallistuvia viranomaisia koskevien luetteloiden laatimista sekä näiden luetteloiden säännöllistä ajantasaistamista; d) muuta kansainvälistä toimintaa koskevan tiedon vaihtoa. 6 artikla Yleinen tietoisuus Sopimuspuolet edistävät omien lakiensa, asetustensa ja käytäntöjensä mukaisesti kansalaisille, mukaan lukien pysyviä orgaanisia yhdisteitä välittömästi käyttävät henkilöt, suunnatun tiedon levittämistä. Nämä tiedot voivat sisältää muun muassa: a) riskien arviointia ja vaarallisuutta koskevia tietoja, mukaan lukien merkintöjä koskevat tiedot; b) riskien vähentämistä koskevia tietoja; c) tietoja, joilla edistetään pysyvien orgaanisten yhdisteiden käytön lopettamista tai vähentämistä, mukaan lukien, tarvittaessa, tiedot tuholaisten monitorjuntamenetelmistä, integroidusta viljelystä sekä käytön lopettamisen tai vähentämisen aiheuttamista sosiaalis-taloudellisista vaikutuksista; d) tietoja vaihtoehdoista pysyville orgaanisille yhdisteille sekä arvio kyseisten vaihtoehtojen ihmisten terveydelle ja ympäristölle aiheuttamista riskeistä sekä tietoja tällaisten vaihtoehtojen sosiaalis-taloudellisista vaikutuksista. 7 artikla Strategiat, toimintasuunnitelmat, ohjelmat, toimenpiteet ja tiedottaminen 1. Kukin sopimuspuoli kehittää viimeistään kuuden kuukauden kuluessa tämän pöytäkirjan voimaantulopäivästä strategioita, toimintasuunnitelmia ja ohjelmia täyttääkseen tämän pöytäkirjan mukaiset velvoitteensa. 2. Kukin sopimuspuoli: a) kannustaa taloudellisesti toteuttamiskelpoisten, ympäristön kannalta kestävien käsittelytekniikoiden käyttöä, mukaan lukien ympäristön kannalta parhaat käytännöt, tässä pöytäkirjassa mainittujen aineiden sekä näitä aineita sisältävien teollisesti valmistettujen tuotteiden, seosten tai liuosten käyttöä, tuotantoa, levittämistä, jalostusta, jakelua, käsittelyä, kuljetusta ja jatkojalostusta koskevien näkökohtien osalta; b) edistää pysyvien orgaanisten yhdisteiden päästöjä rajoittavien muiden ohjelmien, mukaan lukien vapaaehtoisohjelmat ja taloudelliset ohjauskeinot, käyttöönottoa; c) harkitsee sopimuspuolen erityisolosuhteiden kannalta soveltuvien lisäpolitiikkojen ja -toimenpiteiden, joihin voi sisältyä muita kuin hallinnollisia ohjauskeinoja, toteuttamista; d) pyrkii päättäväisesti toteuttamaan taloudellisesti toteuttamiskelpoisia toimia sellaisten tämän pöytäkirjan soveltamisalaan kuuluvien aineiden pitoisuuksien vähentämiseksi, jotka sisältyvät epäpuhtauksina muihin aineisiin, kemiallisiin tai teollisesti valmistettuihin tuotteisiin, välittömästi sen jälkeen, kun kyseisen lähteen merkittävyys asian kannalta on vahvistettu; e) ottaa aineiden arviointia koskevissa ohjelmissaan huomioon toimeenpanevan elimen tekemän päätöksen 1998/2 1 kohdan, joka koskee aineiden lisäämiseksi liitteeseen I, II tai III toimitettavia tietoja ja toteutettavia menettelyitä, sekä missä tahansa kyseisen päätöksen muutoksessa määritetyt ominaisuudet. 3. Sopimuspuolet voivat toteuttaa tiukempia toimia kuin mitä tässä pöytäkirjassa edellytetään. 8 artikla Tutkimus, kehittäminen ja seuranta Sopimuspuolet kannustavat tutkimusta, kehittämistä, seurantaa ja yhteistyötä, jotka liittyvät seuraaviin aloihin mutta joita ei rajoiteta niihin: a) päästöt, kaukokulkeutuminen ja laskeumatasot ja niiden mallintaminen, vallitsevat tasot elollisessa ja elottomassa ympäristössä, asianmukaisten menetelmien yhdenmukaistamista koskevien menettelytapojen kehittäminen; b) epäpuhtauksien kulkeutumisväylät ja kartoitukset edustavissa ekosysteemeissä; c) ihmisten terveyden ja ympäristön kannalta merkitykselliset vaikutukset, mukaan lukien näiden vaikutusten kvantitatiivinen määrittely; d) paras käytettävissä oleva tekniikka ja parhaat käytännöt, mukaan lukien maanviljelyskäytännöt, sekä sopimuspuolten tällä hetkellä käyttämät tai kehitteillä olevat päästöjen vähennystekniikat ja -käytännöt; e) vaihtoehtoisten vähentämisstrategioiden arvioinnissa käytettävät sosiaalis-taloudellisten tekijöiden huomioon ottamisen mahdollistavat menetelmät; f) vaikutuskeskeinen lähestymistapa, jossa integroidaan soveltuvat tiedot, mukaan lukien edellä a-e kohdan mukaisesti saadut tiedot, mitatut tai mallinnetut ympäristötasot, kulkeutumisväylät ja ihmisten terveydelle ja ympäristölle aiheutuvat vaikutukset sellaisten tulevien vähentämisstrategioiden laatimiseksi, joissa otetaan huomioon myös taloudelliset ja teknologiset tekijät; g) menetelmät yksittäisten pysyvien orgaanisten yhdisteiden kansallisten päästöjen arvioimiseksi ja tulevien päästöjen ennustamiseksi sekä sen arvioimiseksi, miten tällaisia arvioita ja ennusteita voidaan käyttää tulevien velvoitteiden määrittelyssä; h) tämän pöytäkirjan soveltamisalaan kuuluvien, muissa aineissa, kemiallisissa tai teollisesti valmistetuissa tuotteissa epäpuhtauksina esiintyvien aineiden pitoisuudet sekä näiden pitoisuuksien merkittävyys kaukokulkeutumisen kannalta, sekä tekniikat näiden epäpuhtauksien pitoisuuksien ja lisäksi pentakloorifenolilla käsitellyn puutavaran elinkaaren aikana syntyvien pysyvien orgaanisten yhdisteiden pitoisuuksien alentamiseksi. Etusijalle olisi asetettava niiden aineiden tutkimus, joiden lisääminen pöytäkirjaan 14 artiklan 6 kappaleessa määritettyjen menettelyjen mukaisesti näyttää todennäköisimmältä. 9 artikla Kertomusten antaminen 1. Kaupallisten tietojen luottamuksellisuutta koskevien lakiensa mukaisesti: a) kukin sopimuspuoli antaa komission toimeenpanevan sihteerin välityksellä toimeenpanevalle elimelle toimeenpanevassa elimessä kokoontuneiden sopimuspuolten määrittämin säännöllisin väliajoin kertomuksen niistä toimista, joita ne ovat toteuttaneet saattaakseen tämän pöytäkirjan voimaan; b) kukin EMEP:n maantieteelliseen soveltamisalueeseen kuuluva sopimuspuoli antaa EMEP:n johtoelimen määrittämin sekä toimeenpanevan elimen kokouksessa kokoontuneiden sopimuspuolten hyväksymin säännöllisin väliajoin komission toimeenpanevan sihteerin välityksellä EMEP:lle kertomuksen pysyvien orgaanisten yhdisteiden päästötasoista, joka on laadittu vähintään sellaisia menetelmiä käyttäen sekä sellaisella ajan ja tilan erottelutarkkuudella, jotka EMEP:n johtoelin on määrittänyt. EMEP:n maantieteellisen soveltamisalueen ulkopuolella olevat sopimuspuolet antavat pyydettäessä samankaltaisen kertomuksen toimeenpanevalle elimelle. Lisäksi kukin sopimuspuoli antaa tietoja liitteessä III lueteltujen aineiden päästötasoista kyseisessä liitteessä määritettyjen vertailuvuosien osalta. 2. Edellä 1 kohdan a kohdan mukaisesti annettavat kertomukset ovat toimeenpanevan elimen kokouksessa kokoontuneiden sopimuspuolten tekemän kertomusten muotoa ja sisältöä koskevan päätöksen mukaisia. Tämän päätöksen yksityiskohtia tarkastellaan tarvittaessa uudelleen kertomukseen sisällytettävien tietojen muotoa ja sisältöä koskevien lisäysten määrittämiseksi. 3. EMEP antaa tietoja pysyvien orgaanisten yhdisteiden kaukokulkeutumisesta ja laskeumista hyvissä ajoin ennen toimeenpanevan elimen vuosikokousta. 10 artikla Toimeenpanevan elimen kokouksessa tehtävät tarkastelut 1. Sopimuspuolet arvioivat toimeenpanevan elimen kokouksissa yleissopimuksen 10 artiklan 2 kappaleen a kohdan mukaisesti sopimuspuolten, EMEP:n ja muiden yleissopimuksen alaisten elinten toimittamia tietoja sekä tämän pöytäkirjan 11 artiklassa tarkoitetun täytäntöönpanokomitean laatimia kertomuksia. 2. Sopimuspuolet arvioivat toimeenpanevan elimen kokouksissa säännöllisesti tämän pöytäkirjan velvoitteiden täyttämisessä saavutettua edistystä. 3. Sopimuspuolet tarkastelevat uudelleen toimeenpanevan elimen kokouksissa tämän pöytäkirjan velvoitteiden riittävyyttä ja tehokkuutta. Kyseisissä uudelleen tarkasteluissa on otettava huomioon paras käytettävissä oleva tieteellinen tieto pysyvien orgaanisten yhdisteiden laskeumien vaikutuksista, teknologista kehitystä koskevat arviot, muuttuvat taloudelliset olosuhteet sekä päästötasoja koskevien velvoitteiden täyttyminen. Sopimuspuolet määrittävät kyseisiä uudelleen tarkasteluja koskevat menettelyt, menetelmät ja aikataulun toimeenpanevan elimen kokouksessa. Ensimmäinen tällainen uudelleen tarkastelu on saatettava päätökseen viimeistään kolmen vuoden kuluttua tämän pöytäkirjan voimaantulosta. 11 artikla Pöytäkirjan määräysten noudattaminen Tämän pöytäkirjan velvoitteiden noudattamista tarkastellaan uudelleen kunkin sopimuspuolen osalta säännöllisesti. Toimeenpanevan elimen viidennessätoista kokouksessaan päätöksellä 1997/2 perustama täytäntöönpanokomitea toteuttaa kyseiset uudelleen tarkastelut ja antaa sopimuspuolille toimeenpanevan elimen kokouksessa kertomuksen kyseisen päätöksen liitteessä vahvistettujen ehtojen mukaisesti, kaikki liitteeseen tehdyt muutokset mukaan lukien. 12 artikla Riitojen ratkaisu 1. Jos kahden tai useamman sopimuspuolen välille syntyy riita tämän pöytäkirjan tulkinnasta tai soveltamisesta, asianomaiset sopimuspuolet pyrkivät ratkaisemaan riidan neuvottelemalla tai jollakin muulla valitsemallaan rauhanomaisella keinolla. Riidan sopimuspuolet ilmoittavat toimeenpanevalle elimelle riidastaan. 2. Sopimuspuoli, joka ei ole alueellinen taloudellisen yhdentymisen järjestö, voi tämän pöytäkirjan ratifioidessaan, hyväksyessään tai siihen liittyessään tai milloin tahansa tämän jälkeen toimittaa tallettajalle kirjallisen selityksen, jonka mukaan se tunnustaa minkä tahansa tämän pöytäkirjan tulkintaa tai soveltamista koskevan riidan osalta toisen tai molemmat seuraavista riitojen ratkaisumenettelyistä pakolliseksi ipso facto ja ilman eri sopimusta ja suhteessa mihin tahansa saman velvoitteen hyväksyvään sopimuspuoleen: a) riidan alistaminen Kansainvälisen tuomioistuimen ratkaistavaksi; b) välimiesmenettely sellaisten sopimuspuolten välimiesmenettelyä koskevaan liitteeseen sisältyvien menettelyiden mukaisesti, jotka sopimuspuolet hyväksyvät niin pian kuin mahdollista toimeenpanevan elimen kokouksessa. Alueellinen taloudellisen yhdentymisen järjestö voi antaa vaikutuksiltaan vastaavan välimiesmenettelyä koskevan selityksen edellä b kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti. 3. Tämän artiklan 2 kappaleen mukaisesti annettu selitys on voimassa kunnes sen voimassaolo päättyy sen ehtojen mukaisesti tai kolmen kuukauden ajan siitä, kun kirjallinen ilmoitus ilmoituksen peruuttamisesta on talletettu tallettajan huostaan. 4. Uusi selitys, selityksen peruuttamisilmoitus tai selityksen voimassaolon päättyminen eivät vaikuta millään tavalla Kansainvälisessä tuomioistuimessa vireillä olevaan oikeudenkäyntiin tai välimiesoikeudessa vireillä olevaan välimiesmenettelyyn, elleivät riidan sopimuspuolet toisin sovi. 5. Mikäli asianomaiset sopimuspuolet eivät ole onnistuneet ratkaisemaan riitaansa edellä 1 kappaleessa tarkoitettujen menettelyjen avulla viimeistään kahdentoista kuukauden kuluttua siitä, kun sopimuspuoli on ilmoittanut niiden välillä olevasta riidasta toiselle sopimuspuolelle, riita alistetaan sovittelumenettelyyn minkä tahansa riidan sopimuspuolen pyynnöstä, lukuun ottamatta tapausta, jossa riidan sopimuspuolet ovat hyväksyneet samat riitojen ratkaisumenettelyt 2 kappaleen mukaisesti. 6. Edellä 5 kappaleen tarkoituksessa perustetaan sovittelukomissio. Komissio koostuu yhtä monesta kunkin asianomaisen sopimuspuolen nimittämästä jäsenestä, tai milloin on kyseessä sovittelun sopimuspuolten yhteinen etu, samaa etua ajavan ryhmän nimeämistä edustajista, sekä tähän tehtävään valittujen jäsenten yhteisesti valitsemasta puheenjohtajasta. Komissio esittää riidan ratkaisuehdotuksen, jota sopimuspuolet harkitsevat vilpittömässä mielessä. 13 artikla Liitteet Tämän pöytäkirjan liitteet ovat erottamaton osa tätä pöytäkirjaa. Liitteet V ja VII ovat suosituksia. 14 artikla Muutokset 1. Jokainen sopimuspuoli voi esittää muutoksia tähän pöytäkirjaan. 2. Muutosehdotukset toimitetaan kirjallisina komission toimeenpanevalle sihteerille, joka toimittaa ne tiedoksi kaikille sopimuspuolille. Toimeenpanevassa elimessä kokoontuvat sopimuspuolet keskustelevat muutosehdotuksista toimeenpanevan elimen seuraavassa kokouksessa sillä edellytyksellä, että toimeenpaneva sihteeri on toimittanut nämä esitykset sopimuspuolille vähintään yhdeksänkymmentä päivää ennen kokousta. 3. Toimeenpanevan elimen kokouksessa läsnäolevat sopimuspuolet hyväksyvät tämän pöytäkirjan ja sen liitteiden I-IV, VI ja VIII muutokset yksimielisesti, ja muutokset tulevat voimaan ne hyväksyneiden sopimuspuolten osalta yhdeksäntenäkymmenentenä päivänä siitä päivästä, jona kaksi kolmasosaa sopimuspuolista on tallettanut muutosta koskevat hyväksymiskirjat tallettajan huostaan. Muutokset tulevat kaikkien muiden sopimuspuolten osalta voimaan yhdeksäntenäkymmenentenä päivänä siitä päivästä, jona asianomainen sopimuspuoli on tallettanut muutosta koskevan hyväksymiskirjansa. 4. Toimeenpanevan elimen kokouksessa läsnäolevat sopimuspuolet hyväksyvät liitteiden V ja VII muutokset yksimielisesti. Kun yhdeksänkymmentä päivää on kulunut siitä päivästä, jona komission toimeenpaneva sihteeri on toimittanut muutokset tiedoksi kaikille sopimuspuolille, tällaisen liitteen muutos tulee voimaan niiden sopimuspuolten osalta, jotka eivät ole antaneet ilmoitusta tallettajalle tämän artiklan 5 kappaleen määräysten mukaisesti, edellyttäen, että vähintään kuusitoista sopimuspuolta ei ole antanut tällaista ilmoitusta. 5. Sopimuspuoli, joka ei voi hyväksyä liitteisiin V tai VII tehtyä muutosta, ilmoittaa tästä kirjallisesti tallettajalle yhdeksänkymmenen päivän kuluessa siitä päivästä, jona muutoksen hyväksyminen on toimitettu tiedoksi. Tallettaja ilmoittaa välittömästi kaikille sopimuspuolille jokaisesta vastaanottamastaan ilmoituksesta. Sopimuspuoli voi milloin tahansa korvata aikaisemman ilmoituksensa hyväksynnällä, ja kyseisen liitteen muutos tulee asianomaisen sopimuspuolen osalta voimaan sen tallettaessa hyväksymiskirjansa tallettajan huostaan. 6. Jos ehdotetaan liitteiden I, II tai III muuttamista niin, että jokin aine lisätään pöytäkirjaan: a) muutosta ehdottanut osapuoli toimittaa toimeenpanevalle elimelle toimeenpanevan elimen päätöksessä 1998/2, mukaan lukien kaikki sen muutokset, määritetyt tiedot; b) sopimuspuolet arvioivat muutosehdotusta toimeenpanevan elimen päätöksessä 1998/2, mukaan lukien kaikki sen muutokset, määritettyjen menettelyiden mukaisesti. 7. Sopimuspuolet tekevät kaikki toimeenpanevan elimen päätöksen 1998/2 muuttamista koskevat päätökset toimeenpanevan elimen kokouksessa yksimielisesti, ja asianomainen päätös tulee voimaan kuudenkymmenen päivän kuluttua sen hyväksymispäivästä. 15 artikla Allekirjoittaminen 1. Tämä pöytäkirja on avoinna allekirjoittamista varten Århusissa (Tanska) 24 päivästä 25 päivään kesäkuuta 1998 ja tämän jälkeen Yhdistyneiden Kansakuntien päämajassa New Yorkissa 21 päivään joulukuuta 1998 asti komission jäsenvaltioille, sellaisille valtioille, joilla on Yhdistyneiden Kansakuntien talous- ja sosiaalineuvoston 28 päivänä maaliskuuta 1947 hyväksymän päätöslauselman 36 (IV) 8 kappaleen mukaisesti neuvoa-antava asema komissiossa, sekä alueellisille taloudellisen yhdentymisen järjestöille, jotka koostuvat toimivaltaisista komission jäsenvaltioista ja joilla on toimivalta neuvotella kansainvälisistä sopimuksista sekä tehdä ja soveltaa kansainvälisiä sopimuksia tämän pöytäkirjan alaan kuuluvissa asioissa, kuitenkin sillä edellytyksellä, että asianomaiset valtiot ja järjestöt ovat yleissopimuksen sopimuspuolia. 2. Toimivaltaansa kuuluvissa asioissa kyseiset alueelliset taloudellisen yhdentymisen järjestöt käyttävät niitä oikeuksia ja täyttävät ne velvollisuudet, jotka tämän pöytäkirjan nojalla kuuluvat niiden jäsenvaltioille. Tällaisissa tapauksissa näiden järjestöjen jäsenvaltiot eivät saa erikseen käyttää näitä oikeuksia. 16 artikla Ratifiointi, hyväksyminen ja liittyminen 1. Allekirjoittajat ratifioivat tai hyväksyvät tämän pöytäkirjan. 2. Tämä pöytäkirja on avoinna liittymistä varten 21 päivän joulukuuta 1998 jälkeen 15 artiklan 1 kohdan vaatimukset täyttäville valtioille ja järjestöille. 17 artikla Tallettaja Ratifioimis-, hyväksymis- ja liittymiskirjat on talletetaan Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin huostaan, joka toimii tallettajana. 18 artikla Voimaantulo 1. Tämä pöytäkirja tulee voimaan yhdeksäntenäkymmenentenä päivänä siitä päivästä, jona kuudestoista ratifioimis-, hyväksymis- tai liittymiskirja on talletettu tallettajan huostaan. 2. Kunkin 15 artiklan 1 kappaleessa tarkoitetun valtion ja järjestön osalta, joka ratifioi tai hyväksyy tämän pöytäkirjan tai liittyy siihen sen jälkeen, kun kuudestoista ratifioimis-, hyväksymis- tai liittymiskirja on talletettu, tämä pöytäkirja tulee voimaan yhdeksäntenäkymmenentenä päivänä siitä päivästä, jona asianomainen sopimuspuoli on tallettanut ratifioimis-, hyväksymis- tai liittymiskirjansa. 19 artikla Irtisanominen Sopimuspuoli voi milloin tahansa viiden vuoden kuluttua siitä päivästä, jona tämä pöytäkirja on sen osalta tullut voimaan, irtisanoa pöytäkirjan ilmoittamalla siitä kirjallisesti tallettajalle. Irtisanominen tulee voimaan yhdeksäntenäkymmenentenä päivänä siitä päivästä, jona tallettaja on vastaanottanut kyseisen ilmoituksen, tai irtisanomisilmoituksessa mainittuna myöhempänä ajankohtana. 20 artikla Todistusvoimaiset tekstit Tämän pöytäkirjan alkuperäiskappale, jonka englannin-, ranskan- ja venäjänkieliset tekstit ovat yhtä todistusvoimaiset, talletetaan Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin huostaan. TÄMÄN VAKUUDEKSI allekirjoittaneet ovat, siihen asianmukaisesti valtuutettuina, allekirjoittaneet tämän pöytäkirjan. Tehty Århusissa (Tanska) 24 päivänä kesäkuuta 1998. LIITE I AINEET, JOIDEN KÄYTTÖ JA TUOTANTO LOPETETAAN Ellei tässä pöytäkirjassa toisin määritetä, tätä liitettä ei sovelleta jäljempänä lueteltuihin aineisiin siinä tapauksessa, että nämä aineet ovat: i) tuotteiden sisältämiä epäpuhtauksia, tai ii) voimaansaattamispäivämääränä teollisesti valmistettavissa tai käytössä olevissa tuotteissa, tai iii) yhden tai useamman aineen valmistuksen aikana esiintyviä kemiallisia välituotteita, jotka näin muunnetaan kemiallisesti. Ellei toisin määritetä, jokainen jäljempänä esitetty velvoite on voimassa pöytäkirjan voimaantulopäivästä alkaen. >TAULUKON PAIKKA> a/: Sopimuspuolet ovat sopineet arvioivansa uudelleen polykloorattujen terfenyylien ja Ugilec-aineiden tuotantoa ja käyttöä pöytäkirjan nojalla 31 päivään joulukuuta 2004 mennessä. LIITE II AINEET, JOIDEN KÄYTTÖÄ RAJOITETAAN Ellei tässä pöytäkirjassa toisin määritetä, tätä liitettä ei sovelleta jäljempänä lueteltuihin aineisiin siinä tapauksessa, että nämä aineet ovat: i) tuotteiden sisältämiä epäpuhtauksia, tai ii) voimaansaattamispäivämääränä teollisesti valmistettavissa tai käytössä olevissa tuotteissa, tai iii) yhden tai useamman aineen valmistuksen aikana esiintyviä kemiallisia välituotteita, jotka näin muunnetaan kemiallisesti. Ellei toisin määritetä, jokainen jäljempänä esitetty velvoite on voimassa pöytäkirjan voimaantulopäivästä alkaen. >TAULUKON PAIKKA> a/: Sopimuspuolet ovat sopineet arvioivansa polykloorattujen terfenyylien ja Ugilec-aineiden tuotantoa ja käyttöä uudelleen pöytäkirjan nojalla 31 päivään joulukuuta 2004 mennessä. LIITE III AINEET, JOIHIN VIITATAAN 3 ARTIKLAN 5 KAPPALEEN A ALAKOHDASSA SEKÄ VELVOITETTA KOSKEVA VERTAILUVUOSI >TAULUKON PAIKKA> a/ Polysykliset aromaattiset hiilivedyt (PAH): Päästöarviointeja varten käytetään seuraavaa neljää indikaattoriyhdistettä: bentso(a)pyreeni, bentso(b)fluoranteeni, bentso(k)fluoranteeni ja indeno(1,2,3-cd)pyreeni. b/ Dioksiinit ja furaanit (PCDD/F): Polyklooratut dibentso-p-dioksiinit (PCDD) ja polyklooratut dibentsofuraanit (PCDF) ovat trisyklisiä, aromaattisia yhdisteitä, jotka muodostuvat kahdesta bentseenirenkaasta, joita PCDD:n tapauksessa sitoo kaksi happiatomia ja PCDF:n tapauksessa yksi happiatomi; bentseenirenkaan vetyatomit voidaan korvata enintään kahdeksalla klooriatomilla. LIITE IV PCDD/F-YHDISTEITÄ KOSKEVAT RAJA-ARVOT HUOMATTAVIEN KIINTEIDEN LÄHTEIDEN OSALTA I Johdanto 1. Dioksiinien ja furaanien (PCDD/F) määritelmä on tämän pöytäkirjan liitteessä III. 2. Raja-arvot ilmaistaan yksikköinä ng/m3 tai mg/m3 ja normaaliolosuhteissa (273,15 K, 101,3 kPa, kuiva kaasu). 3. Raja-arvot koskevat tavallista käyttötilannetta käynnistys ja pysäytys mukaan lukien, ellei kyseisiä tilanteita varten ole määritetty erityisiä raja-arvoja. 4. Kaikkia epäpuhtauksia koskevat näytteenotot ja analyysit toteutetaan Euroopan standardointikomitean (CEN), kansainvälisen standardointijärjestön (ISO) tai vastaavien Yhdysvaltojen tai Kanadan vertailumenetelmien mukaisesti. CEN- tai ISO-standardien kehittymistä odotettaessa sovelletaan kansallisia standardeja. 5. Todentamistarkoituksia varten raja-arvoihin liittyvien mittaustulosten tulkinnassa on otettava huomioon myös mittausmenetelmän epätarkkuus. Mittaustulos katsotaan raja-arvon mukaiseksi, jos mittauksen tulos, jossa on otettu huomioon mittausmenetelmän aiheuttama epätarkkuus, ei ylitä raja-arvoa. 6. Samankaltaisten eri PCDD/F-yhdisteiden päästöt ilmoitetaan toksisuusekvivalentteina (TE) käyttäen vertailukohteena 2,3,7,8-TCDD:tä nykyaikaisen yhteiskunnan haasteita käsittelevän NATOn komitean (Committee on the Challenges of Modern Society, NATO-CCMS) vuonna 1988 esittämän järjestelmän avulla. II Merkittävien kiinteiden lähteiden raja-arvot 7. Seuraavia raja-arvoja (savukaasun happipitoisuuden ollessa 11 prosenttia) sovelletaan seuraaviin polttolaitoksiin: - kiinteä yhdyskuntajäte (poltetaan yli kolme tonnia jätettä/tunti) 0,1 ng TE/m3 - kiinteä sairaalajäte (poltetaan yli tonni jätettä/tunti) 0,5 ng TE/m3 - vaarallinen jäte (poltetaan yli tonni jätettä/tunti) 0,2 ng TE/m3 LIITE V PARAS KÄYTETTÄVISSÄ OLEVA TEKNIIKKA HUOMATTAVISTA KIINTEISTÄ LÄHTEISTÄ PERÄISIN OLEVIEN PYSYVIEN ORGAANISTEN YHDISTEIDEN PÄÄSTÖJEN VÄHENTÄMISEKSI I Johdanto 1. Tämän liitteen tarkoituksena on opastaa yleissopimuksen sopimuspuolia tunnistamaan paras käytettävissä oleva tekniikka pöytäkirjan 3 artiklan 5 kohdassa tarkoitettujen velvoitteiden täyttämiseksi. 2. "Parhaalla käytettävissä olevalla tekniikalla" tarkoitetaan sellaista toiminnan ja sen käyttömenetelmien kehityksen tehokkainta ja edistyneintä tasoa, jossa osoitetaan erityisten tekniikoiden käytännön soveltuvuus niiden päästöjen raja-arvojen saavuttamiseksi, joiden tarkoituksena on ehkäistä - ja milloin tämä ei ole mahdollista - yleensä vähentää päästöjä ja päästöjen kokonaisvaikutusta ympäristöön: - "tekniikka" sisältää sekä käytetyn teknologian että laitteiston suunnittelun, rakentamisen, huollon, käytön ja purkamisen, - "käytettävissä oleva" tarkoittaa tekniikkaa, joka on kehitetty sellaisessa laajuudessa, että se voidaan ottaa käyttöön asian kannalta merkityksellisellä teollisuudenalalla, ja joka on taloudellisesti ja teknisesti toteutettavissa, ottaen huomioon kustannukset ja hyödyt riippumatta siitä, käytetäänkö sitä tai onko se tuotettu kyseisen sopimuspuolen alueella, edellyttäen, että tekniikka on suhteellisen helposti käyttäjän saatavilla, - "parhaalla" tarkoitetaan tekniikkaa, jonka avulla voidaan saavuttaa tehokkaimmin koko ympäristön kattava korkea suojelun yleistaso. Parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa määriteltäessä olisi yleensä tai erityistapauksissa kiinnitettävä erityisesti huomiota jäljempänä esitettyihin tekijöihin pitäen samalla mielessä kustakin toimenpiteestä todennäköisesti aiheutuvat kustannukset ja saatava hyöty sekä varovaisuutta ja ennaltaehkäisyä koskevat periaatteet: - vähän jätettä muodostavan tekniikan käyttö, - entistä vaarattomampien yhdisteiden käyttö, - prosesseissa muodostuvien ja niissä käytettyjen yhdisteiden sekä jätteiden entistä tehokkaampi talteenotto ja kierrätys, - vertailukelpoiset prosessit, järjestelmät ja toimintamenetelmät, joita on testattu teollisessa laajuudessa hyvin kokemuksin, - tieteellisen tiedon ja ymmärryksen lisääntyminen sekä tekniset edistysaskeleet, - kyseisten päästöjen laatu, vaikutukset ja määrä, - käyttöönottopäivämäärät sekä uusien että nykyisten laitosten osalta, - parhaan käytettävissä olevan tekniikan käyttöönottoon tarvittava aika, - prosessissa käytettävien raaka-aineiden (vesi mukaan lukien) kulutus ja ominaisuudet ja prosessin energiatehokkuus, - tarve ehkäistä tai minimoida päästöjen kokonaisvaikutukset ympäristöön sekä niiden aiheuttamat ympäristöriskit, - tarve ehkäistä onnettomuudet ja minimoida niiden ympäristövaikutukset. Parhaan käytettävissä olevan tekniikan käsitteen tarkoituksena ei ole määrätä käytettäväksi mitään tiettyä tekniikkaa tai teknologiaa vaan ottaa huomioon kyseisen laitoksen tekniset ominaisuudet, sen maantieteellinen sijainti sekä paikalliset ympäristöolosuhteet. 3. Vähennystoimenpiteiden tehokkuutta ja kustannuksia koskeva tieto perustuu pysyvien orgaanisten yhdisteiden teknisen työryhmän ja valmistelevan työryhmän vastaanottamiin ja tarkistamiin asiakirjoihin. Ellei toisin ilmoiteta, mainitun tekniikan katsotaan olevan vakiintunutta ja perustuvan käyttökokemukseen. 4. Päästöjä vähentävän tekniikan soveltamisesta sekä tällaisen tekniikan jälkiasennuksesta nykyisiin laitoksiin saatu kokemus lisääntyy jatkuvasti. Tämän vuoksi liitteen säännöllinen kehittäminen ja muuttaminen on tulevaisuudessa välttämätöntä. Uusia teollisuuslaitoksia varten määriteltyä parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa voidaan tavallisesti soveltaa olemassa oleviin teollisuuslaitoksiin edellyttäen, että tätä varten varataan asianmukainen siirtymävaihe ja että tekniikka mukautetaan. 5. Liitteessä luetellaan joukko vähentämistoimenpiteitä, joiden kustannukset ja tehokkuus eroavat toisistaan huomattavasti. Toimenpiteiden valinta kussakin erityistapauksessa riippuu monesta tekijästä, mukaan lukien taloudelliset tilanteet, tekninen infrastruktuuri ja kapasiteetti sekä kaikki nykyiset ilman saastumista vähentävät toimenpiteet. 6. Kiinteistä lähteistä peräisin olevista pysyvistä orgaanisista yhdisteistä tärkeimmät ovat: a) polyklooratut dibentso-p-dioksiinit/furaanit (PCDD/F); b) heksaklooribentseeni (HCB); c) polysykliset aromaattiset hiilivedyt (PAH). Näiden yhdisteiden määritelmät on annettu tämän pöytäkirjan liitteessä III. II Pysyvien orgaanisten yhdisteiden päästöjen huomattavimmat kiinteät lähteet 7. PCDD/F-yhdisteet ovat peräisin lämpöprosesseista, joissa on osallisena orgaanista ainesta ja joissa syntyy klooria epätäydellisen palamisen tai kemiallisten reaktioiden tuloksena. Huomattavimpina PCDD/F-yhdisteiden kiinteinä lähteinä voidaan mainita: a) jätteiden poltto, mukaan lukien rinnakkaispoltto; b) metallurgiset lämpöprosessit, kuten alumiinin ja muiden rautaa sisältämättömien metallien, raudan ja teräksen tuotanto; c) energiaa tuottavat polttovoimalat; d) pienpoltto; e) erityiset kemialliset tuotantoprosessit, joissa vapautuu väliaineita ja sivutuotteita. 8. PAH-yhdisteiden huomattavimpina kiinteinä lähteinä voidaan pitää seuraavia: a) puu- ja hiililämmitys pienpolton yhteydessä; b) ulkoilmassa tapahtuva palaminen, kuten jätteiden poltto, metsäpalot ja kulotus; c) koksin ja anodien tuotanto; d) alumiinin tuotanto (Söderbergin prosessilla); e) puunsuojausta harjoittavat laitokset, paitsi jos nämä laitokset eivät muodosta merkittävää osaa osapuolen PAH-yhdisteiden kokonaispäästöistä (kuten liitteessä III on määritetty). 9. HCB-yhdisteiden päästöt ovat peräisin samantyyppisistä lämpöprosesseista ja kemiallisista prosesseista kuin PCDD/F-yhdisteiden kohdalla, ja HCB-yhdisteet muodostuvat saman mekanismin mukaisesti. HCB-yhdisteiden päästöjen huomattavimpina kiinteinä lähteinä voidaan pitää seuraavia: a) jätteenpolttolaitokset, mukaan lukien rinnakkaispoltto; b) metalliteollisuuden lämpölähteet; c) kloorattujen polttoaineiden käyttö polttouuneissa. III Pysyvien orgaanisten yhdisteiden päästöjen vähentämistä koskevia yleisiä lähestymistapoja 10. Kiinteistä lähteistä peräisin olevien pysyvien orgaanisten yhdisteiden päästöjen vähentämisessä tai ehkäisemisessä voidaan soveltaa useita lähestymistapoja. Näihin kuuluu asian kannalta merkityksellisten syöttöaineiden korvaaminen, prosessien muuntaminen (mukaan lukien huolto ja käytön ohjaus) sekä laitteiden jälkiasennus nykyisiin laitoksiin. Seuraavassa luettelossa on esitetty yleisluonteisesti ne käytettävissä olevat toimenpiteet, jotka voidaan ottaa käyttöön joko erikseen tai yhdistelmänä: a) sellaisten syöttöaineiden korvaaminen, jotka ovat pysyviä orgaanisia yhdisteitä tai siinä tapauksessa, että syöttöaineiden ja lähteestä peräisin olevien pysyvien orgaanisten yhdisteiden päästöjen välillä todetaan suora yhteys; b) ympäristön kannalta parhaat käytännöt, kuten järkevä taloudenhoito, ehkäisevät huolto-ohjelmat tai prosessimuutokset, kuten prosessien muuttaminen suljetuiksi järjestelmiksi (esimerkiksi koksaamoiden muuttaminen suljetuiksi tai inerttien elektrodien käyttö elektrolyysissa); c) Pposessisuunnittelun muuttaminen täydellisen palamisen varmistamiseksi ja tämän avulla pysyvien orgaanisten yhdisteiden muodostumisen estämiseksi sellaisten muuttujien kuin polttolämpötilan tai viipymäajan säätelyn avulla; d) savukaasujen puhdistusmenetelmät, kuten terminen tai katalyyttinen poltto tai hapetus, hiukkasten saostaminen, adsorptio; e) jäämien, jätteiden ja jätevesilietteen käsittely esimerkiksi lämpökäsittelyn avulla tai muuttamalla edellä mainitut kohteet inerteiksi. 11. Eri toimenpiteitä varten taulukoissa 1, 2, 4, 5, 6, 8 ja 9 annetut päästötasot ovat yleisesti ottaen tapauskohtaisia. Arvot tai rajat ilmaisevat päästöjen tasot prosenttiosuuksina niistä päästötasoista, jotka syntyvät tavanomaista tekniikkaa käytettäessä. 12. Kustannustehokkuus voidaan määrittää käyttäen perusteena vuosittaisia kokonaiskustannuksia vähennysyksikköä kohden (mukaan lukien pääoma- ja käyttökustannukset). Pysyvien orgaanisten yhdisteiden päästöjen vähentämisestä aiheutuvia kustannuksia olisi tarkasteltava myös prosessitalouden kokonaiskehyksessä; tähän kuuluvat muun muassa vähentämistoimenpiteiden vaikutus ja tuotantokustannukset. Vaikuttavien tekijöiden suuren lukumäärän vuoksi investointeja ja käyttökustannuksia koskevat luvut ovat erittäin tapauskohtaisia. IV PCDD/F-yhdisteiden päästöjä vähentävä tekniikka A. Jätteiden poltto 13. Jätteiden polttoon kuuluu yhdyskuntajätteen, vaarallisen jätteen, sairaalajätteen ja jätevesilietteen poltto. 14. Tärkeimmät jätteidenpolttolaitoksista peräisin olevien PCDD/F-yhdisteiden päästöjen vähentämistekniikat ovat: a) poltettuja jätteitä koskevat esitoimenpiteet; b) prosessitekniikkaa koskevat esitoimenpiteet; c) polttoprosessien ja jätekaasujen fysikaalisia muuttujia (kuten lämpötilaa, jäähtymisnopeutta ja happipitoisuutta) säätelevät toimenpiteet; d) savukaasujen puhdistaminen; e) puhdistusprosesseista peräisin olevien jäämien käsittely. 15. Poltettua jätettä koskevat esitoimenpiteet, joihin kuuluu syöttöaineiden käsittely vähentämällä halogenoituja aineita ja korvaamalla ne halogenoimattomilla vaihtoehdoilla, eivät sovellu käytettäviksi yhdyskuntajätteen tai vaarallisen jätteen polton yhteydessä. On tehokkaampaa muuntaa polttoprosessia ja suorittaa savukaasuja puhdistavia jälkitoimenpiteitä. Syöttöaineiden käsittely on hyödyllinen esitoimenpide jätteiden vähentämiseksi, ja siihen saattaa liittyä kierrätyksen mukanaan tuomaa lisähyötyä. Tämän tuloksena PCDD/F-päästöt saattavat vähentyä, kun poltettavan jätteen määrä vähenee. 16. Prosessitekniikan muuntaminen poltto-olosuhteiden optimoimiseksi on tärkeä ja tehokas PCDD/F-yhdisteiden päästöjä vähentävä toimenpide (lämpötila tavallisesti yli 850 °C, hapentarpeen arviointi lämpöarvon ja jätteiden koostumuksen mukaisesti, riittävä viipymäaika (850 °C:ssa noin 2 sekuntia) ja kaasun turbulenssi, kylmien kaasujen alueiden välttäminen polttouunissa). Leijukerrospolttolaitoksissa lämpötila pysyy alle 850 °C:ssa, ja päästötasot ovat kohtuulliset. Käytössä olevien polttouunien osalta tämä vaihtoehto tarkoittaisi tavallisesti laitoksen suunnittelemista uudelleen ja/tai sen korvaamista; tämä vaihtoehto ei ole välttämättä kaikissa maissa taloudellisesti mahdollinen. Tuhkan sisältämä hiilipitoisuus olisi saatava mahdollisimman pieneksi. 17. Savukaasuja koskevat toimenpiteet. Seuraavien toimenpiteiden avulla savukaasujen sisältämiä PCDD/F-yhdisteiden pitoisuuksia voidaan vähentää melko tehokkaasti. Jälleensynteesi tapahtuu noin 250-450 °C:ssa. Seuraavat toimenpiteet ovat välttämätön edellytys sille, että päästöjen lisävähennys (poistopiipun päästä mitattuna) saadaan laskettua halutulle tasolle: a) savukaasujen nopea jäähdytys (erittäin tehokas ja melko edullinen tapa); b) trietanoliamiinin tai trietyyliamiinin kaltaisten inhibiittoreiden lisääminen (näin voidaan vähentää myös typen oksideja); turvallisuussyiden vuoksi sivureaktiot on otettava huomioon; c) hiukkastenkeruujärjestelmien, kuten keraamisten suodattimien ja syklonien käyttö 800-1000 °C:n lämpötiloissa; d) matalalämpötilaisten sähköisten purkausjärjestelmien käyttö; e) lentotuhkan laskeuman välttäminen savukaasujen poistojärjestelmissä. 18. Savukaasujen puhdistusmenetelmiä ovat: a) tavanomaiset pölysuodattimet hiukkasiin sitoutuneiden PCDD/F-yhidsteiden vähentämiseksi; b) selektiivinen katalyyttinen pelkistys (SCR) tai selektiivinen ei-katalyyttinen pelkistys (SNCR); c) adsorbointi aktiivihiilen tai koksin avulla kiinteissä järjestelmissä taikka leijujärjestelmissä; d) erilaiset adsorptiomenetelmät ja tehostetut puhdistusjärjestelmät, joissa käytetään aktiivihiilen, arinahiilen, kalkkikiven ja kalkkiliuosten yhdistelmiä kiintokerros-, liikkuvakerros- ja leijukerrosreaktoreissa. Kaasumaisten PCDD/F-yhdisteiden talteenottotehokkuutta voidaan parantaa käyttämällä sopivaa suodattavaa aktiivihiilikerrosta pussisuodattimen pinnalla; e) H2O2-hapetus; ja f) katalyyttiset polttomenetelmät, joissa käytetään erilaisia katalyytteja (esimerkiksi Pt/Al2O3- tai kupari-kromiittikatalyytit erilaisilla pinta-aluetta stabiloivilla sekä katalyyttien kulumista hidastavilla kiihdytteillä varustettuina). 19. Edellä mainittujen toimenpiteiden avulla voidaan saavuttaa savukaasujen PCDD/F-yhdisteiden päästötaso, joka vastaa arvoa 0,1 ng TE/m3. Aktiivihiiltä tai koksiadsorbereita/suodattimia hyödyntäviä järjestelmiä käytettäessä on varmistettava huolellisesti, että vapautuvan kaasun hiilihiukkaset eivät vastaavasti lisää PCDD/F-yhdisteiden päästöjen tasoa. Lisäksi olisi pidettävä mielessä, että katalyytteja edeltävät (SCR-tekniikka) adsorberit ja pölynpoistolaitteistot saavat aikaan PCDD/F-pitoisia jäämiä, jotka on käsiteltävä uudelleen tai jotka on hävitettävä asianmukaisesti. 20. Vertailu savukaasujen sisältämien PCDD/F-yhdisteiden vähentämiseen liittyvien eri toimenpiteiden välillä on hyvin mutkikasta. Vertailun perusteella syntyvä taulukko sisältää kattavan joukon teollisuuslaitoksia, joilla kaikilla on erilainen kapasiteetti ja erilaiset laitteistot. Kustannusmuuttujat sisältävät myös muiden epäpuhtauksien, kuten raskasmetallien (hiukkasiin sitoutuneiden tai sitoutumattomien) vähentämistä koskevat toimenpiteet. Suoraa yhteyttä PCDD/F-yhdisteiden vähentämiseen ei tämän vuoksi voida useimmissa tapauksissa määrittää. Käytettävissä olevat tiedot eri vähennystoimenpiteistä esitetään lyhyesti taulukossa 1. Taulukko 1 Savukaasujen puhdistustoimenpiteet sekä jätteenpolttolaitosten prosessimuutokset PCDD/F-yhdisteiden päästöjen vähentämiseksi - vertailu >TAULUKON PAIKKA> a/: Jäljellä olevat päästöjen tasot verrattuna vähentämättömiin päästöihin. 21. Monissa maissa sairaalajätteen polttouunit saattavat olla merkittävä PCDD/F-yhdisteiden lähde. Erilaisia sairaalajätteitä, kuten ihmisen anatomisia osia, taudinaiheuttajia sisältävää jätettä, neuloja, verta, plasmaa ja solumyrkkyjä käsitellään vaarallisten jätteiden erityisenä muotona, kun taas muut sairaalajätteet poltetaan usein paikan päällä panosprosesseilla. Panosprosesseilla toimivat polttolaitokset voivat täyttää samat vaatimukset PCDD/F-yhdisteiden vähentämisen osalta kuin muut jätteenpolttouunit. 22. Sopimuspuolet voivat halutessaan tutkia mahdollisuutta hyväksyä menettelyjä, joilla voidaan kannustaa yhdyskuntajätteen ja sairaalajätteen polttamiseen suurissa alueellisissa laitoksissa pienempien laitosten sijasta. Tämä lähestymistapa saattaa tehdä parhaan käytettävissä olevan tekniikan soveltamisesta entistä kustannustehokkaampaa. 23. Savukaasujen puhdistusprosesseista peräisin olevien jäämien käsittely. Toisin kuin polttouuneista peräisin oleva tuhka, nämä jäämät sisältävät suhteellisen suuria pitoisuuksia raskasmetalleja, orgaanisia epäpuhtauksia (mukaan lukien PCDD/F-yhdisteet), klorideja ja sulfideja. Näiden aineiden hävittämismenetelmää on tämän vuoksi valvottava tarkasti. Erityisesti märkäpesujärjestelmät synnyttävät suuria määriä hapanta, epäpuhdasta nestemäistä jätettä. Käytettävissä on joitakin erikoiskäsittelymenetelmiä, kuten: a) kangassuodatuksessa syntyvien hiukkasten katalyysikäsittely lämpötilaltaan alhaisissa ja hapettomissa olosuhteissa; b) kangassuodatuksessa syntyvien hiukkasten erottelu 3-R-prosessin avulla (raskasmetallien uuttaminen happojen avulla ja poltto orgaanisen aineksen tuhoamiseksi); c) kangassuodatuksessa syntyvien hiukkasten lasitus; d) hiukkasten sitoutumista edistävät menetelmät; ja e) plasmatekniikan soveltaminen. B. Metalliteollisuuden lämpöprosessit 24. Myös metalliteollisuuden tietyt prosessit saattavat olla merkittäviä PCDD/F-yhdisteiden päästöjen lähteitä. Tällaisia prosesseja ovat: a) raudan ja teräksen tuotanto (esimerkiksi masuunit, sintrauslaitokset, raudan pelletointi); b) raudan ja teräksen jalostus; ja c) muiden kuin rautaa sisältävien metallien tuotanto ja jalostus (kuparintuotanto). Metalliteollisuuden PCDD/F-päästöjen vähentämistoimenpiteet esitetään lyhyesti taulukossa 2. Taulukko 2 PCDD/F-yhdisteiden päästöjen vähentäminen metalliteollisuudessa >TAULUKON PAIKKA> a/: Jäljellä olevat päästöjen tasot verrattuna vähentämättömiin päästöihin. 25. PCDD/F-päästöjä ympäristöön aiheuttavissa metallintuotanto- ja metallinkäsittelylaitoksissa voidaan vähennystoimenpiteiden avulla laskea päästöt enimmillään tasolle 0,1 ng TE/m3 (jos jätekaasun virtaustilavuus on alle 5000 m3/h). Sintrauslaitokset 26. Rauta- ja terästeollisuuden sintrauslaitoksissa toteutetut mittaukset ovat yleensä antaneet PCDD/F-päästöjen tasoksi noin 0,4-4 g TE/m3. Yksittäinen mittaus eräässä laitoksessa, jossa ei ollut käytössä mitään rajoittavia toimia, antoi päästöjen tasoksi 43 ng TE/m3. 27. Halogenoidut yhdisteet saattavat johtaa PCDD/F-yhdisteiden muodostumiseen, jos halogenoituja yhdisteitä pääsee sintrauslaitoksiin syöttöaineiden (koksimurskeen, malmien suolapitoisuuksien) ja käytettyjen kierrätettyjen materiaalien (kuten valssihilseen, masuunien kihtikaasuhiukkasten, suodatinhiukkasten sekä jätevedenkäsittelystä peräisin olevien lietteiden) mukana. Jätteidenpolton päästöjen tavoin ei syöttöaineiden klooripitoisuuden ja PCDD/F-päästöjen välillä näytä olevan suoraa yhteyttä. Asianmukainen toimenpide saattaa olla epäpuhtauksia sisältävien jäämien välttäminen ja valssihilseen sisältämän öljyn tai rasvan poistaminen ennen valssihilseen viemistä sintrauslaitokseen. 28. Tehokkaimmin PCDD/F-päästöjä voidaan vähentää ottamalla käyttöön erilaisista jälkitoimenpiteistä koostuvia yhdistelmiä seuraavasti: a) jätekaasujen uudelleenkierrätys vähentää PCDD/F-päästöjä merkittävästi. Lisäksi jätekaasuvirtaus vähenee huomattavasti, mikä taas pienentää poistopiippuihin asennettavien ylimääräisten rajoitusjärjestelmien asennuksesta aiheutuvia kustannuksia; b) kangassuodattimien (joissakin tapauksissa sähkösuodattimiin yhdistettyinä) tai aktiivihiiltä/arinahiiltä/kalkkikiviseosta jätekaasuun syöttävien sähkösuodattimien asennus; c) on kehitetty puhdistusmenetelmiä, joihin kuuluu jätekaasujen esijäähdytystä, kaasujen huuhtelua tehopesun avulla sekä pisaralaskeumien avulla tapahtuvaa erottelua. Tämän menetelmän avulla voidaan saavuttaa päästötaso 0,2-0,4 ng TE/m3. Soveltuvien adsorptioaineiden kuten ruskohiilikoksin/hiilimurskeen avulla voidaan saavuttaa päästötaso 0,1 ng TE/m3. Kuparin tuotanto ja kuparin jalostus 29. Olemassa olevissa kuparia tuottavissa ja jalostavissa laitoksissa voidaan PCDD/F-päästöissä saavuttaa savukaasujen puhdistuksen jälkeen arvo muutamasta pikogrammasta arvoon 2 ng TE/m3. Eräs yksittäinen kuparikuilu-uuni päästi ympäristöön lähes 29 ng TE/m3 PCDD/F-yhdisteitä ennen laitteiden optimointia. Yleensä näistä laitoksista peräisin olevien PCDD/F-yhdisteiden päästöjen arvot vaihtelevat huomattavasti erilaisissa laitteissa ja prosesseissa käytettyjen raaka-aineiden suurten erojen vuoksi. 30. Yleisesti ottaen PCDD/F-päästöjen vähentämiseen sopivat seuraavat toimenpiteet: a) romun esilajittelu; b) romun esikäsittely, esimerkiksi muovin tai PVC-pinnoitteiden poistaminen, kaapeliromun esikäsittely yksinomaan kylmämenetelmien tai mekaanisten menetelmien avulla; c) kuumien jätekaasujen nopea jäähdytys (ottaen samalla lämpö talteen) siten, että jätekaasujen viipymäaika jätekaasujärjestelmän kriittisellä lämpötila-alueella lyhenee; d) hapen tai hapella rikastetun ilman käyttäminen poltossa taikka hapen johtaminen kuilu-uuniin (millä varmistetaan täydellinen palaminen ja mahdollisimman pienien jätekaasumäärien syntyminen); e) jätekaasujen adsorptio kiintokerrosreaktorissa tai leijusuihkuvirtausreaktorissa aktiivihiilen tai arinahiilen avulla; ja f) katalyyttinen hapetus. Teräksen tuotanto 31. Teräksen tuotannossa käytettävistä konverttereista ja valuraudan sulatuksessa käytettävistä kuumailmakupoliuuneista, sähköuuneista ja sähköisistä valokaariuuneista peräisin olevat PCDD/F-päästöt ovat arvoltaan huomattavasti alle 0,1 ng TE/m3. Kylmäuuneista ja (valuraudan sulatuksessa käytettävistä) pyörivistä putkiuuneista peräisin olevat PCDD/F-päästöt ovat suurempia. 32. Teräksen jalostuksessa käytettävien sähkökäyttöisten valokaariuunien PCDD/F-päästöt voidaan laskea tasolle 0,1 ng TE/m3 seuraavien toimenpiteiden avulla: a) täyttämisen ja purkamisen yhteydessä tapahtuvien päästöjen erillinen talteenotto; ja b) kangassuodattimen tai sähkösuodattimen käyttö koksin syötön yhteydessä. 33. Sähkökäyttöisiin valokaariuuneihin syötettävä raaka-aine sisältää usein öljyä, emulsioita tai rasvoja. Yleiset PCDD/F-päästöjä vähentävät esitoimenpiteet voivat sisältää romun lajittelua sekä öljyn ja pinnoitteiden poistamista romusta, joka saattaa sisältää muoveja, kumia, maaleja, väriaineita ja vulkanointiaineita. Alumiinin jalostuksessa käytettävät sulatot 34. Alumiinin jalostuksessa käytettävistä sulatoista peräisin olevat PCDD/F-päästöt ovat tasoltaan yleensä noin 0,1-14 ng TE/m3. Päästötasot riippuvat sulatuslaitosten, käytettyjen materiaalien sekä käytettyjen jätekaasujen puhdistustekniikoiden ominaisuuksista. 35. Lyhyesti ilmaistuna yksi- ja monikerroksisten kangassuodattimien, joiden pinnalla on kalkkikivestä/aktiivihiilestä/arinahiilestä koostuva kerros, avulla päästötaso voidaan laskea arvoon 0,1 ng TE/m3, vähennystehokkuus on 99 prosenttia. 36. Myös seuraavia toimenpiteitä voidaan harkita: a) eri tavoin saastuneiden jätekaasuvirtausten minimoiminen ja kyseisten kaasujen poistaminen ja puhdistaminen erikseen; b) jätekaasujen sisältämien hiukkaslaskeumien välttäminen; c) kriittisen lämpötila-alueen nopea ohittaminen; d) alumiiniromun hajottimissa tapahtuvan esilajittelun parantaminen käyttämällä kellunta-upotuserottelua ja pyörrevirtauserottelua; e) alumiiniromun esipuhdistuksen parantaminen poistamalla pinnoitus lastuamalla ja kuivattamalla. 37. Vaihtoehdot d) ja e) ovat tärkeitä siksi, että on epätodennäköistä, että uudenaikaisilla vuottomilla sulatustekniikoilla (joissa vältetään halidisuolojen vuot) voitaisiin käsitellä huonolaatuista romua, jota taas voidaan käyttää pyörivissä uuneissa. 38. Koillis-Atlantin merellisen ympäristön suojelua koskevan yleissopimuksen puitteissa käytyjä keskusteluja jatketaan alumiiniteollisuudessa käytettävän heksakloorietaanin käytön lopettamista koskevan suosituksen tarkistamiseksi. 39. Sulaa voidaan käsitellä käyttämällä viimeisintä teknologiaa, esimerkiksi typpi/kloori-seoksia suhteessa 9:1 ja 8:2, hienodispergoivia kaasuinjektointilaitteita sekä typellä suoritettavaa esi- ja jälkihuuhtelua ja tyhjiörasvanpoistoa. Typpi/klooriseoksia käytettäessä PCDD/F-päästöjen pitoisuudeksi on mitattu noin 0,03 ng TE/m3 (verrattuna pelkästään kloorilla tapahtuneeseen käsittelyyn, jossa arvot olivat yli 1 ng TE/m3). Klooria tarvitaan magnesiumin ja muiden haitallisten ainesten poistamiseen. C. Fossiilisten polttoaineiden poltto hyötylämpökattiloissa ja teollisuuslämpökattiloissa 40. Hyötylämpökattiloissa ja teollisuuslämpökattiloissa tapahtuvassa fossiilisten polttoaineiden poltossa (yli 50 MW:n lämpökapasiteetti) parantunut energiatehokkuus ja energiansäästö vaikuttavat siten, että kaikkien epäpuhtauksien päästöt vähenevät vähentyneen polttoainetarpeen ansiosta. Tämän vuoksi myös PCDD/F-päästöt vähenevät. Kloorin poistaminen hiilestä tai öljystä ei olisi kustannustehokasta, mutta suuntaus kohti kaasukäyttöisten laitosten lisääntymistä auttaa kuitenkin vähentämään PCDD/F-päästöjä tällä alalla. 41. On pantava merkille, että PCDD/F-päästöt saattavat lisääntyä huomattavasti, jos polttoaineisiin lisätään jäteaineita (jätevesilietettä, jäteöljyä, kumijätteitä ja niin edespäin). Energiantuotantoon tarkoitettu jätteiden poltto olisi sallittava ainoastaan PSDD/F-päästöjä erittäin tehokkaasti vähentäviä jätekaasujen puhdistusjärjestelmiä (edellä A osassa kuvatulla tavalla) hyödyntävissä laitoksissa. 42. Typen oksidien ja rikkidioksidin päästöjä sekä savukaasujen sisältämiä hiukkasia vähentävät tekniikat vähentävät samalla myös PCDD/F-päästöjä. Näiden tekniikoiden PCDD/F-yhdisteitä vähentävät ominaisuudet vaihtelevat laitoksesta toiseen. PCDD/F-päästöjä vähentävän tekniikan kehittely jatkuu, mutta ennen kuin nämä tekniikat ovat teollisesti käytettävissä, mitään tekniikkaa ei pidetä parhaana käytettävissä olevana, erityisesti PCDD/F-päästöjä poistavana tekniikkana. D. Pienpoltto 43. Pienpolton osuus PCDD/F-yhdisteiden kokonaispäästöistä ei ole kovin merkittävä silloin, kun hyväksyttyjä polttoaineita käytetään asianmukaisesti. Lisäksi päästöissä saattaa ilmetä suuria alueellisia eroja polttoaineiden tyypin ja laadun, sovellusten maantieteellisen esiintymistiheyden ja käytön vuoksi. 44. Pienpolton tulisijojen polttoarvot polttoaineiden sisältämien hiilivetyjen ja jätekaasujen loppuunpalamisen osalta ovat huonommat kuin suurien teollisuuslaitosten vastaavat arvot. Näin on erityisesti silloin, kun kotitalouksissa käytetään kiinteitä polttoaineita, kuten puuta ja hiiltä; tällöin PCDD/F-päästöjen pitoisuudet ovat välillä 0,1-0,7 ng TE/m3. 45. Pakkausmateriaalien poltto yhdessä kiinteiden polttoaineiden kanssa lisää PCDD/F-päästöjä. Vaikka tämä on joissakin maissa kiellettyä, joissakin yksityistalouksissa saatetaan polttaa roskia ja pakkausmateriaalia. Lisääntyvien kaatopaikkamaksujen vuoksi kotitalouksien jätemateriaaleja poltetaan pienpolttojärjestelmissä. Puun poltto yhdessä jätepakkausmateriaalien kanssa saattaa johtaa siihen, että PCDD/F-päästöt kasvavat tasosta 0,06 ng TE/m3 (jolloin poltetaan ainoastaan puuta) tasoon 8 ng TE/m3 (hapen pitoisuuden ollessa 11 prosenttia). Monissa maissa tehdyt tutkimukset ovat vahvistaneet nämä tulokset; jätemateriaalien pienpolton aikana päästöjen arvoksi mitattiin 114 ng TE/m3 (hapen pitoisuuden ollessa 13 prosenttia). 46. Pienpolttolaitteista peräisin olevia päästöjä voidaan vähentää rajoittamalla syöttöaineet laadukkaisiin polttoaineisiin sekä välttämällä jätteiden, halogenoitujen muovien ja muiden materiaalien polttoa. Pienpolttolaitteiden hankkijoille/käyttäjille suunnatut yleiset tiedotusohjelmat voivat olla tehokas keino saavuttaa kyseinen tavoite. E. Puunpolttolaitokset (alle 50 MW:n kapasiteetti) 47. Puunpolttolaitoksissa toteutetut mittaukset osoittavat, että pitoisuudeltaan yli 0,1 ng TE/m3 olevia päästöjä esiintyy jätekaasuissa erityisesti epäedullisissa palamisolosuhteissa ja/tai kun poltettavat aineet sisältävät suurempia pitoisuuksia klooriyhdisteitä kuin tavallinen käsittelemätön puu. Heikon palamisen osoituksena on jätekaasun kokonaishiilipitoisuus. CO-päästöjen, palamislaadun ja PCDD/F-päästöjen välillä on osoitettu riippuvuussuhde. Taulukossa 3 esitetään joidenkin päästöjen pitoisuudet sekä tekijät puunpolttolaitosten osalta. Taulukko 3 Määrään liittyvät päästöjen pitoisuudet ja tekijät puunpolttolaitosten osalta >TAULUKON PAIKKA> 48. Yhdyskuntajätepuun (purkupuun) poltto liikkuvilla arinoilla aiheuttaa suhteellisen suuria PCDD/F-päästöjä muuta kuin jätepuuta käyttäviin lähteisiin verrattuna. Päästöjä vähentävänä esitoimenpiteenä on käsitellyn jätepuun käytön välttäminen puunpolttolaitoksissa. PCDD/F-päästöjen pitämiseksi mahdollisimman pieninä käsiteltyä puuta olisi poltettava ainoastaan laitoksissa, joissa on asianmukaiset savukaasuja puhdistavat laitteet. V PAH-yhdisteiden vähentämistä koskevat tekniikat A. Koksintuotanto 49. Koksintuotannon aikana PAH-yhdisteitä vapautuu ympäröivään ilmaan pääasiassa: a) kun uunia täytetään täyttöaukkojen kautta; b) vuotoina uunin luukusta, nousuputkista ja täyttöaukkojen kansista; c) koksin ulostyönnön ja koksin jäähdytyksen aikana. 50. Bentso(a)pyreenin (BaP) pitoisuudet vaihtelevat suuresti koksilaitteiston yksittäisten lähteiden välillä. Suurimmat BaP-pitoisuudet on havaittu laitteiston yläosassa ja aivan luukkujen läheisyydessä. 51. Koksintuotannossa syntyvien PAH-yhdisteiden määrää voidaan vähentää parantamalla nykyisten yhdistettyjen rauta- ja teräslaitosten tekniikkaa. Tämä saattaa edellyttää vanhojen koksilaitteistojen poistamista käytöstä ja niiden korvaamista uusilla sekä koksintuotannon kokonaistason vähentämistä esimerkiksi käyttämällä enemmän hyvälaatuista hiiltä terästuotannossa. 52. PAH-yhdisteiden vähentämisstrategiaan koksilaitteistojen osalta olisi sisällytettävä seuraavat tekniset toimenpiteet: a) Koksiuunien täyttäminen: - hiukkaspäästöjen vähentäminen siirrettäessä koksia säiliöstä täyttövaunuihin, - suljetut koksinsiirtojärjestelmät käytettäessä koksin esilämmitystä, - syntyvien kaasujen poisto ja sen jälkeinen käsittely, joko ohjaamalla kaasut viereiseen uuniin tai kuljettamalla ne kokoomajohdon kautta polttouuniin ja siihen liitettyyn hiukkasten poistolaitteeseen. Joissakin tapauksissa syntyneet poistokaasut voidaan polttaa täyttövaunuissa, mutta ympäristön kannalta näiden täyttövaunuihin perustuvien järjestelmien suorituskyky ja turvallisuus on edellä mainittuja menetelmiä heikompi. Riittävä imu olisi saatava aikaan suihkuttamalla nousuputkiin höyryä tai vettä; b) Täyttöaukkojen kansista koksinvalmistuksen aikana vuotavat päästöt olisi vältettävä: - käyttämällä erittäin tehokkaasti tiivistettyjä täyttöaukkojen kansia, - tiivistämällä täyttöaukkojen kannet savella (tai muulla yhtä tehokkaalla materiaalilla) kunkin täyttökerran jälkeen, - puhdistamalla täyttöaukkojen kannet ja puitteet ennen täyttöaukon sulkemista, - pitämällä uunin kattopinnat puhtaina koksijäämistä; c) Nousuputkien kannet olisi varustettava vesilukoilla kaasu- ja tervapäästöjen välttämiseksi ja vesilukkojen asianmukainen toiminta olisi varmistettava puhdistamalla ne säännöllisesti; d) Koksiuunin luukkujen käsittelyssä käytettävät koneistot olisi varustettava järjestelmällä, jolla uunin luukkujen puitteissa ja uunin luukuissa olevat tiivisteet pidetään puhtaana; e) Koksiuunien luukut: - luukuissa olisi oltava erittäin tehokkaat tiivisteet (kuten jousikuormitteiset kalvo-ovet), - uunin luukuissa ja luukkujen puitteissa olevat tiivisteet olisi puhdistettava kunnolla kunkin käsittelykerran yhteydessä, - luukut olisi suunniteltava siten, että uuniin voidaan asentaa erityinen ulostyönnön yhteydessä käytettävä hiukkasten poistojärjestelmä, joka on (kokoomajohdon välityksellä) yhteydessä hiukkasten poistolaitteeseen; f) Koksinsiirtokone olisi varustettava siihen liitettävällä kuvulla, kiinteällä kanavalla ja kiinteällä kaasunpuhdistusjärjestelmällä (mieluiten kangassuodattimella); g) Koksin jäähdyttämisessä olisi sovellettava päästöjä vähentäviä menettelyitä, kuten koksin kuivajäähdytystä. Märkäsammutusprosessin korvaamista koksin kuivajäähdytysmenetelmällä olisi suosittava niin kauan kuin jäteveden syntyminen kyetään välttämään käyttämällä suljettua kiertojärjestelmää. Kuivasammutettua koksia käsiteltäessä syntyviä hiukkasia olisi pyrittävä vähentämään. 53. "Muuksi kuin talteenottavaksi koksinvalmistukseksi" nimitetty koksinvalmistusmenetelmä päästää ympäristöön huomattavasti vähemmän PAH-yhdisteitä kuin tavanomainen sivutuotteet talteenottava prosessi. Tämä johtuu siitä, että uunit toimivat negatiivisen paineen alaisina ja estävät koksiuunien luukuista pääsevät vuodot ilmakehään. Koksauksen aikana raakakoksista syntyvä uunikaasu poistuu uuneista luonnollisen vedon vaikutuksesta, minkä avulla negatiivinen paine uunissa säilyy. Näitä uuneja ei ole tarkoitettu raakakoksin uunikaasuista syntyvien kemiallisten sivutuotteiden talteenottoa varten. Sen sijaan koksauksessa syntyvät poistokaasut (mukaan lukien PAH-yhdisteet) poltetaan tehokkaasti korkeissa lämpötiloissa, ja niillä on pitkät viipymäajat. Tästä palamisesta syntyvä hukkalämpö käytetään koksaukseen energiana, ja ylimääräistä lämpöä voidaan käyttää höyrynkehitykseen. Ollakseen taloudellista tällainen koksaus saattaa edellyttää ylimääräisestä höyrystä sivutuotteena sähköä tuottavan yksikön käyttämistä. Tällä hetkellä Yhdysvalloissa on toiminnassa ainoastaan yksi muu kuin talteenottava koksilaitos; toinen tällainen laitos on toiminnassa Australiassa. Pääasiassa prosessiin kuuluu vaakatasossa oleva yksihorminen talteenottamaton koksiuuni sekä siihen liitetty kahden uunin polttokammio. Prosessin ansiosta kahta eri uunia voidaan käyttää vuorotellen niin, että toista täytettäessä toisessa valmistetaan koksia. Tämän ansiosta uunin polttokammiossa voi koko ajan polttaa koksikaasuja. Koksikaasun palaminen polttokammiossa toimii tarvittavana lämmönlähteenä. Polttokammio on suunniteltu niin, että viipymäaika on tarvittavan pitkä (noin 1 sekunti) ja lämpötila on korkea (vähintään 900 °C). 54. Koksiuunin tiivisteistä, nousuputkista ja täyttöaukkojen kansista peräisin olevien vuotojen varalta olisi käytettävä tehokasta seurantajärjestelmää. Tämä tarkoittaa vuotojen seurantaa ja rekisteröintiä sekä laitosten välitöntä korjausta ja huoltoa. Näin hajapäästöjä voidaan merkittävästi vähentää. 55. Nykyisten koksilaitteistojen jälkiasennus mistä tahansa kuormituslähteestä peräisin olevien savukaasujen tiivistämisen (johon sisältyy lämmön talteenotto) helpottamiseksi saa aikaan sen, että PAH-yhdisteiden päästöt vähenevät vähintään 86 prosenttia ja ilmassa jopa 90 prosenttia (lukuun ottamatta jäteveden käsittelyä). Investointikustannukset voidaan kuolettaa viidessä vuodessa, kun otetaan huomioon talteenotettu energia, lämmin vesi, synteesissä tarvittava kaasu ja säästetty jäähdytysvesi. 56. Koksiuunien kapasiteetin lisääminen aikaansaa uunien kokonaismäärän, uuninluukun päivittäisten avauskertojen sekä koksilaitteistoissa käytettävien tiivisteiden määrän vähenemisen ja tämän vaikutuksesta PAH-päästöjen vähenemisen. Samoin tuottavuus lisääntyy, kun käyttö- ja työvoimakustannukset vähenevät. 57. Koksin kuivajäähdytysjärjestelmät edellyttävät suurempia investointeja kuin märkämenetelmät. Suurempia käyttökustannuksia voidaan tasoittaa käyttämällä talteenotettu lämpö koksin esilämmitysprosessissa. Koksin kuivajäähdytyksen ja esilämmityksen yhdistävässä järjestelmässä energiatehokkuus on 65 prosenttia, kun se aikaisemmassa järjestelmässä on 38 prosenttia. Koksin esilämmitys lisää energiatehokkuutta 30 prosenttia. Edellistä koksausmenetelmää tasaisemman laadun ansiosta tehokkuus lisääntyy kokonaisuudessaan 40 prosenttia. 58. Kaikki kivihiilitervan ja kivihiilitervatuotteiden säilytykseen ja käsittelyyn tarkoitetut säiliöt ja laitteet on varustettava tehokkaalla höyrynkierrätys- ja/tai höyryntiivistysjärjestelmällä. Höyryntiivistysjärjestelmän aiheuttamia käyttökustannuksia voidaan pienentää autotermisellä jälkipoltolla, jos jätteen sisältämien hiiliyhdisteiden pitoisuus on tarpeeksi suuri. 59. Koksaamoissa käytettävät PAH-yhdisteiden päästöjä vähentävät toimenpiteet esitetään taulukossa 4. Taulukko 4 PAH-yhdisteiden päästöjen vähentäminen koksintuotannossa >TAULUKON PAIKKA> a/: Jäljellä olevat päästöjen tasot verrattuna vähentämättömiin päästöihin. B. Anodituotanto 60. Anodituotannosta peräisin olevia PAH-yhdisteiden päästöjä on käsiteltävä samalla tavoin kuin koksintuotannosta peräisin olevia päästöjä. 61. PAH-epäpuhtauksia sisältävien hiukkasten päästöjen vähentämiseksi käytetään seuraavia jälkitoimenpiteitä: a) tervan sähkösuodatus; b) tavanomaisen tervan sähkösuodattimen ja märkäsähkösuodattimen käyttö teknisen tason tehostamiseksi; c) jätekaasujen poltto jälkilämmössä; ja d) kuivapesu kalkkikiven/öljykoksin tai alumiinioksidin (Al2O3) avulla. 62. Jälkilämmössä tapahtuvan polton aiheuttamia käyttökustannuksia voidaan vähentää autotermisellä palamisella, mikäli hiiliyhdisteiden pitoisuus jätekaasuissa on riittävän suuri.Anodituotannosta peräisin olevien PAH-yhdisteiden päästöjen vähentämistoimenpiteet esitetään lyhyesti taulukossa 5. Taulukko 5 Anodituotannosta peräisin olevien PAH-päästöjen vähentämistoimenpiteet >TAULUKON PAIKKA> a/: Jäljellä olevat päästöjen tasot verrattuna vähentämättömiin päästöihin. C. Alumiiniteollisuus 63. Alumiinia tuotetaan alumiinioksidista (Al2O3) sähköisesti sarjaksi kytketyissä astioissa (kennoissa) elektrolyysin avulla. Astiat luokitellaan käytetyn anodityypin mukaan joko panosastioiksi tai Söderbergin astioiksi. 64. Panosastioissa on anodeja, jotka koostuvat vaihdettavista kalsinoiduista (käsitellyistä) hiilisauvoista. Söderbergin anodit käsitellään kennossa öljykoksin ja kivihiilipien muodostaman seoksen toimiessa sideaineena. 65. Söderbergin prosessissa vapautuu hyvin suuret määrät PAH-päästöjä. Päästöjä vähentävät esitoimenpiteet sisältävät nykyisten laitosten nykyaikaistamisen ja prosessioptimoinnin; toimenpiteiden avulla PAH-päästöjä voidaan vähentää 70-90 prosenttia. Päästöt voidaan laskea tasolle 0,015 kg bentso(a)pyreeniä/alumiinitonni. Nykyisten Söderbergin astioiden korvaaminen panosastioilla edellyttäisi nykyisten prosessien huomattavaa uudelleenjärjestämistä, mutta poistaisi PAH-päästöt lähes kokonaan. Kyseisestä korvaamisesta aiheutuvat pääomakustannukset ovat hyvin korkeat. 66. Alumiinituotannossa käytettävät PAH-päästöjen vähentämistoimenpiteet esitetään lyhyesti taulukossa 6. Taulukko 6 PAH-päästöjen vähentämistoimenpiteet Söderbergin prosessia käyttävässä alumiinituotannossa >TAULUKON PAIKKA> a/: Jäljellä olevat päästöjen tasot verrattuna vähentämättömiin päästöihin. D. Pienpoltto 67. Pienpolton yhteydessä PAH-yhdisteitä pääsee ympäristöön uuneista tai avotakoista erityisesti käytettäessä polttoaineena puuta tai hiiltä. Pienpoltto voi olla merkittävä PAH-päästöjen lähde. Tämä johtuu takkojen ja kiinteitä polttoaineita käyttävien pienikokoisten polttolaitteiden käytöstä pienpoltossa. Joissakin maissa takkojen tavanomaisena polttoaineena käytetään hiiltä. Hiilenpolttouunit päästävät puunpolttouuneja vähemmän PAH-yhdisteitä ympäristöön, koska hiilenpolttouuneissa polttolämpötila on suurempi ja polttoaineiden laatu on tasaisempi. 68. Tämän lisäksi optimoiduin käyttöominaisuuksin (esimerkiksi polttoaika) varustetut polttojärjestelmät vähentävät pienpoltosta peräisin olevia PAH-päästöjä tehokkaasti. Optimoidut poltto-ominaisuudet sisältävät optimoitujen polttokammioiden suunnittelun sekä optimoidun ilmansyötön. Käytettävissä on useita tekniikoita, joilla poltto-olosuhteet voidaan optimoida ja päästöjä vähentää. Erilaisten tekniikoiden synnyttämien päästöjen välillä on merkittäviä eroja. Nykyaikaisella parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa hyödyntävällä puulämmitteisellä lämmityskattilalla, jossa on kuumavesivaraaja, päästöjä voidaan vähentää 90 prosenttia verrattuna vanhentuneeseen, ilman kuumavesivaraajaa toimivaan lämmityskattilaan. Nykyaikaisessa lämmityskattilassa on kolme eri osaa: tulisija puun kaasuunnuttamista varten, keraamisia tai muita materiaaleja sisältävä kaasunpoltto-osa, joka kestää noin 1000 °C:n lämpötilan, sekä lämpöä johtava osa. Lämpöä johtavan osan, jossa vesi absorboi lämmön, olisi oltava riittävän pitkä ja tehokas, jotta kaasun lämpötila ehtisi laskea 1000:sta 250 °C:seen tai sen alle. Käytettävissä on myös useita tekniikoita, joilla vanhojen ja vanhentuneiden lämmityskattiloiden toimintaa voidaan tehostaa esimerkiksi kuumavesivaraajien, keraamisten syöttimien ja pelletinpolttimien avulla. 69. Palamisnopeuksien tehostaminen johtaa hiilimonoksidin (CO), hiilen kokonaispäästöjen ja PAH-päästöjen vähenemiseen. CO:n ja hiilen kokonaispäästöjä koskevien raja-arvojen (tyyppihyväksyntää koskevat asetukset) asettaminen vaikuttaa myös PAH-päästöihin. Määrältään vähäiset CO:n ja hiilen kokonaispäästöt aikaansaavat määrältään vähäisiä PAH-päästöjä. Koska PAH-päästöjen mittaaminen on huomattavasti kalliimpaa kuin CO-päästöjen mittaaminen, on kustannustehokkaampaa asettaa raja-arvot CO:n ja hiilen kokonaispäästöille. Työskentelyä enintään 300 kW:n hiili- ja puulämmitteisten lämmityskattiloiden CEN-standardia koskevan ehdotuksen laatimiseksi jatketaan (katso taulukko 7). Taulukko 7 Luonnokset CEN-standardeiksi vuonna 1997 >TAULUKON PAIKKA> Huomaa: Päästötasot mg/m3 happipitoisuuden ollessa 10 prosenttia. 70. Pienpolton puunpolttouuneista peräisin olevia päästöjä voidaan vähentää: a) nykyisten uunien osalta asianmukaista uunien käyttöä, yksinomaan käsittelemättömän puun käyttöön kannustamista, polttoaineiden käsittelyjärjestelmiä sekä puun kosteudenpoistomenetelmiä koskevalla yleisellä tiedottamisella ja tietoisuutta lisäävillä ohjelmilla; b) uusien uunien osalta soveltamalla CEN-standardiluonnoksen (ja Yhdysvaltojen ja Kanadan vastaavien tuotestandardien) mukaisia tuotestandardeja. 71. PAH-päästöjä vähentäviä yleisiä toimenpiteitä ovat pienpolton keskuslämmitysjärjestelmien kehittämiseen sekä energiansäästöön liittyvät toimenpiteet, kuten tehostettu lämmöneristys energiankulutuksen vähentämiseksi. 72. Tiedot esitetään lyhyesti taulukossa 8. Taulukko 8 Pienpoltosta peräisin olevien PAH-päästöjen vähentämistä koskevat toimenpiteet >TAULUKON PAIKKA> a/: Jäljellä olevat päästöjen tasot verrattuna vähentämättömiin päästöihin. E. Puunsuojausta harjoittavat laitokset 73. Puunsuojaus, jossa käytetään PAH-yhdisteitä sisältäviä kivihiilitervatuotteita, on yksi merkittävä ilmakehään vapautuvien PAH-päästöjen lähde. Päästöt voivat aiheutua joko itse puun kyllästysprosessin tai ulkoilmassa tapahtuvan kyllästetyn puun varastoinnin, käsittelyn tai käytön aikana. 74. Laajimmin käytetyt PAH-yhdisteitä sisältävät kivihiilitervatuotteet ovat karbolineumi ja kreosootti. Molemmat aineet ovat PAH-yhdisteitä sisältäviä kivihiilitervatisleitä, joita käytetään puutavaran (puun) suojaamiseen luonnolliselta lahoamiselta. 75. Puunsuojaamisesta, puunsuojauslaitteistoista ja varastointitiloista vapautuvia PAH-päästöjä voidaan vähentää soveltamalla erilaisia lähestymistapoja joko erikseen tai yhdistelmänä, kuten: a) varastointiolosuhteita koskevat vaatimukset huuhtoutuneiden PAH-yhdisteiden sekä sadeveteen joutuneiden epäpuhtauksien aiheuttaman maa- ja pintavesien saastumisen ehkäisemiseksi (kuten sadeveden pitäminen poissa varastointitiloista, kattojen peittäminen, epäpuhtauksia sisältävän veden käyttäminen uudelleen kyllästysprosessissa, valmistettuja materiaaleja koskevat laatuvaatimukset); b) kyllästyslaitoksista ilmakehään vapautuvia päästöjä vähentävät toimenpiteet (esimerkiksi kuuma puutavara olisi jäähdytettävä 90 °C:sta vähintään 30 °C:seen ennen sen kuljettamista varastotiloihin). Kuitenkin parhaana käytettävissä olevana tekniikkana olisi suosittava vaihtoehtoista menetelmää, jossa painehöyryä käytetään tyhjiössä puun kyllästämiseen kreosootilla; c) puunsuoja-aineiden optimaalinen käyttö, jossa käsitellylle puutuotteelle annetaan asianmukainen suoja paikan päällä, voidaan pitää parhaana käytettävissä olevana tekniikkana, koska tämä tekniikka vähentää kuljetustarvetta ja puunsuojauslaitoksista peräisin olevia päästöjä; d) sellaisten puunsuojaustuotteiden käyttäminen, joissa on vähäinen määrä pysyviksi orgaanisiksi yhdisteiksi luokiteltavia PAH-yhdisteitä: - mahdollisesti käyttämällä muunnettua kreosoottia, jota voidaan pitää 270-355 °C:n lämpötilassa kiehuvana tislausjakeena, minkä avulla voidaan vähentää sekä helpommin haihtuvien että raskaampien ja myrkyllisempien PAH-yhdisteiden päästöjä, - myös karbolineumin käytön rajoittaminen vähentäisi PAH-päästöjä; e) PAH-pohjaisten tuotteiden käyttöä vähentävien, taulukossa 9 esitettyjen kaltaisten vaihtoehtojen arvioiminen ja tämän jälkeen niiden käyttäminen soveltuvin osin. 76. Kyllästetyn puun polttaminen lisää PAH-yhdisteiden päästöjä ja synnyttää muita haitallisia aineita. Mikäli kyseistä polttamista tapahtuu, sen olisi tapahduttava asianmukaisella vähennystekniikalla varustetuissa laitoksissa. Taulukko 9 PAH-pohjaisia tuotteita käsittävän puunsuojauksen vaihtoehdot >TAULUKON PAIKKA> LIITE VI RAJA-ARVOJEN SEKÄ PARHAAN KÄYTETTÄVISSÄ OLEVAN TEKNIIKAN KÄYTTÖÖNOTTOA KOSKEVA AIKATAULU UUSIEN JA NYKYISTEN KIINTEIDEN LÄHTEIDEN OSALTA Raja-arvojen ja parhaan käytettävissä olevan tekniikan käyttöottoa koskeva aikataulu on seuraava: a) uudet kiinteät lähteet: kaksi vuotta tämän pöytäkirjan voimaantulopäivästä, b) nykyiset kiinteät lähteet: kahdeksan vuotta tämän pöytäkirjan voimaantulopäivästä. Tarvittaessa tätä ajanjaksoa voidaan pidentää tiettyjen nykyisten kiinteiden lähteiden osalta kansallisessa lainsäädännössä säädetyn siirtymäjakson mukaisesti. LIITE VII LIIKKUVISTA LÄHTEISTÄ PERÄISIN OLEVIEN PYSYVIEN ORGAANISTEN YHDISTEIDEN PÄÄSTÖJÄ KOSKEVAT SUOSITELLUT VÄHENTÄMISTOIMENPITEET 1. Asian kannalta merkitykselliset määritelmät ovat tämän pöytäkirjan liitteessä III. I Uusia ajoneuvoja koskevat saavutettavissa olevat päästötasot sekä polttoaineita koskevat muuttujat A. Uusia ajoneuvoja koskevat saavutettavissa olevat päästötasot 2. Dieselkäyttöiset henkilöajoneuvot >TAULUKON PAIKKA> 3. Raskaat ajoneuvot >TAULUKON PAIKKA> 4. Muut kuin tieliikenneajoneuvot Vaihe 1 (viite: asetus (ETY) N:o..../.... (*)) >TAULUKON PAIKKA> Vaihe 2 >TAULUKON PAIKKA> B. Polttoaineita koskevat muuttujat 5. Dieselpolttoaine >TAULUKON PAIKKA> E. M Ei määritelty. II Polttoaineissa ja voiteluaineissa käytettävien halogenoitujen puhdistavien lisäaineiden käyttöä koskevat rajoitukset 6. Joissakin maissa 1,2-dibromimetaania käytetään yhdessä 1,2-dikloorimetaanin kanssa lyijypitoisen bensiinin puhdistavana lisäaineena. Tämän lisäksi PCDD/F-aineita muodostuu koneessa polttoprosessien aikana. Kolmitiekatalysaattoreiden käyttö autoissa edellyttää lyijyttömän polttoaineen käyttöä. Puhdistavien lisäaineiden ja muiden halogeeneja sisältävien yhdisteiden käyttöä lisäaineina bensiinissä ja muissa polttoaineissa olisi vältettävä mahdollisimman tehokkaasti. 7. Tieliikennemoottoriajoneuvojen pakokaasujen PCDD/F-aineiden päästöjen vähentämistoimenpiteet esitetään lyhyesti taulukossa 1. Taulukko 1 Tieliikennemoottoriajoneuvojen pakokaasujen PCDD/F-aineiden päästöjen vähentämistoimenpiteet >TAULUKON PAIKKA> III Liikkuvista lähteistä aiheutuvia pysyvien orgaanisten yhdisteiden päästöjä koskevat torjuntatoimenpiteet A. Moottoriajoneuvoista aiheutuvat pysyvien orgaanisten yhdisteiden päästöt 8. Moottoriajoneuvoista aiheutuvat pysyvien orgaanisten yhdisteiden päästöt ovat hiukkasiin sitoutuneita PAH-yhdisteitä, jotka vapautuvat ilmakehään dieselkäyttöisistä ajonevoista. PAH-yhdisteitä pääsee ilmakehään vähäisiä määriä myös bensiinikäyttöisistä ajoneuvoista. 9. Voiteluöljyt ja polttoaineet saattavat sisältää halogenoituja yhdisteitä öljyjen ja polttoaineiden lisäaineina tai tuotantoprosessien takia. Nämä yhdisteet saattavat muuntua palamisen yhteydessä PCDD/F-yhdisteiksi, ja tämän jälkeen ne saattavat vapautua ilmakehään pakokaasujen mukana. B. Tarkastus ja huolto 10. Dieselkäyttöisten liikkuvien lähteiden osalta PAH-yhdisteiden päästöjen vähentämisen tehokkuus voidaan varmistaa ohjelmilla, joissa liikkuvat lähteet testataan säännöllisesti mittaamalla hiukkaspäästöt, mittaamalla läpinäkymättömyys vapaan kiihdytyksen aikana tai käyttämällä muita vastaavia menetelmiä. 11. Bensiinikäyttöisten liikkuvien lähteiden osalta PAH-yhdisteiden (muiden pakokaasun ainesosien lisäksi) päästöjen vähentämisen tehokkuus voidaan varmistaa ohjelmilla, joissa polttoaineiden annostelu ja katalysaattorin tehokkuus testataan säännöllisesti. C. Diesel- ja bensiinikäyttöisistä moottoriajoneuvoista peräisin olevien PAH-yhdisteiden päästöjen vähentämistekniikat 1. Vähennysteknologiaa koskevat yleiset näkökohdat 12. On tärkeää varmistaa se, että ajoneuvojen suunnittelussa otetaan huomioon päästöjä koskevat standardit koko ajoneuvon käyttöiän osalta. Tämä voidaan toteuttaa varmistamalla tuotannon vaatimustenmukaisuus, koko kestävyys käyttöiän aikana, päästöjä vähentäviä rakenneosia koskeva takuu sekä viallisten ajoneuvojen kunnostus. Käytössä olevien ajoneuvojen osalta päästöjen vähentämisen jatkuvuus voidaan varmistaa tehokkaan tarkastus- ja huolto-ohjelman avulla. 2. Päästöjen vähentämistä koskevat tekniset toimenpiteet 13. Seuraavat PAH-päästöjen vähentämistoimenpiteet ovat tärkeitä: a) polttoaineiden laatuvaatimukset ja moottoreiden säätäminen päästöjen vähentämiseksi (esitoimenpiteet); b) pakokaasujen käsittelyjärjestelmien, kuten hapettavien katalysaattoreiden tai hiukkaserottimien asentaminen (jälkitoimenpiteet). 1) Dieselmoottorit 14. Dieselpolttoaineen muuntamisella voidaan saavuttaa kahdenlaista etua: pienentynyt rikkipitoisuus vähentää hiukkaspäästöjä ja lisää hapettavien katalyyttien muuntotehokkuutta, ja di- ja tri-aromaattisten yhdisteiden väheneminen vähentää PAH-yhdisteiden muodostumista ja päästöjä. 15. Yksi päästöjä vähentävä esitoimenpide on moottorin muuntaminen entistä täydellisemmän palamisen saavuttamiseksi. Käytössä on useita erilaisia muuntotapoja. Yleensä ajoneuvojen pakokaasujen koostumukseen vaikuttavat muutokset polttokammion suunnittelussa ja tavallista suurempi polttoaineen ruiskutuspaine. Tällä hetkellä useimmissa dieselmoottoreissa käytetään mekaanisia moottorin ohjausjärjestelmiä. Uusissa moottoreissa käytetään yhä enemmän tietokoneistettuja elektronisia ohjausjärjestelmiä, joiden avulla päästöjä on mahdollista vähentää entistä joustavammin. Toisessa päästöjä vähentävässä teknologiassa yhdistyvät turboahdin- ja välijäähdytystekniikka. Kyseinen järjestelmä vähentää tehokkaasti Nox-päästöjä sekä säästää polttoainetta ja lisää moottorin tehoa. Raskaiden ja kevyiden ajoneuvojen moottoreiden osalta yksi mahdollisuus on imusarjojen säätö. 16. Voiteluöljyn säätely on tärkeää hiukkasaineksen vähentämiseksi, koska 10-50 prosenttia hiukkasaineksesta muodostuu moottoriöljystä. Öljyn kulutusta voidaan vähentää tarkemmilla moottoreiden valmistusvaatimuksilla ja parannetuilla moottoritiivisteillä. 17. Päästöjen torjunnan jälkitoimenpiteet koskevat pakokaasujen käsittelyjärjestelmien lisäämistä. Yleensä dieselmoottoreiden osalta happikatalyyttien käyttö yhdessä hiukkassuodattimen kanssa on osoittautunut tehokkaaksi PAH-päästöjen vähentäjäksi. Tällä hetkellä arvioidaan hiukkasten hapetuserotinta. Kyseinen erotin sijoitetaan pakokaasujärjestelmään erottelemaan hiukkasaineksia, ja se mahdollistaa suodattimen osittaisen regeneroinnin, erotin polttaa kerätyt hiukkasainekset järjestelmän sähkölämmitystä tai jotakin muuta talteenottomenetelmää hyödyntäen. Passiivisten järjestelmäerottimien moitteettomasti toimiva regenerointi tavallisen käytön yhteydessä edellyttää polttimella tehostetun regenerointijärjestelmän tai lisäaineiden käyttöä. 2) Bensiinimoottorit 18. Bensiinikäyttöisten moottoreiden PAH-päästöjä vähentävät toimenpiteet perustuvat pääasiassa silmukaltaan suljettujen kolmitiekatalysaattoreiden käyttöön, katalysaattorin toimiessa PAH-yhdisteet vähentyvät osana hiilivetypäästöjä. 19. Parannettu kylmäkäynnistys vähentää orgaanisia päästöjä yleisesti ja erityisesti PAH-päästöjä (esimerkiksi käynnistyskatalyytit, tehostettu polttoaineen höyrystyminen/atomisointi, kuumakatalyytit). 20. Moottoroitujen tieliikenneajoneuvojen pakokaasujen sisältämiä PAH-päästöjä vähentävät toimenpiteet esitetään lyhyesti taulukossa 2. Taulukko 2 Moottoroitujen tieliikenneajoneuvojen pakokaasujen sisältämiä PAH-päästöjä vähentävät toimenpiteet >TAULUKON PAIKKA> LIITE VIII HUOMATTAVAT KIINTEIDEN LÄHTEIDEN LUOKAT I Johdanto Tämä luettelo ei kata uusia tuotteita koskevaan tutkimukseen, uusien tuotteiden kehittelyyn ja testaukseen käytettäviä laitoksia eikä näiden laitoksien osia. Tätä luetteloa yksityiskohtaisempi luokkien kuvaus on liitteessä V. II Luokat >TAULUKON PAIKKA>