Päätöslauselma [1]

luonnonkatastrofeista AKT-maissa: torjuntavalmiutta (EKR-rahastot) ja hätäapua (ECHO-rahastot) koskeva Euroopan unionin rahoitus

AKT:n ja EU:n yhteinen parlamentaarinen edustajakokous, joka

- kokoontui Kigalissa (Ruanda) 19.– 22. marraskuuta 2007,

- ottaa huomioon työjärjestyksen 17 artiklan 2 kohdan,

- ottaa huomioon Cotonoun sopimuksen ja erityisesti sen 30 artiklan (alueellinen yhteistyö) ja 32 artiklan (ympäristö ja luonnonvarat),

- ottaa huomioon Afrikan kehitystä edistävän uuden kumppanuusaloitteen (NEPAD, New Partnership for Africa's Development) ympäristöaloitteen,

- ottaa huomioon Afrikan unionin kokouksessa 29.– 30. tammikuuta 2007 tehdyn päätöksen ilmastonmuutoksesta ja kehityksestä sekä päätöksen Afrikan unionin "vihreä muuri Saharalle" -aloitteen (Green Wall for the Sahara) täytäntöönpanosta,

- ottaa huomioon Gaboronessa (Botswana) 4.– 5. toukokuuta 2004 pidetyssä AKT:n ministerineuvoston 79. kokouksessa tehdyn päätöksen N:o 3, jossa vahvistetaan tarve yhdenmukaistaa aavikoitumista koskeva politiikka ja kuivaa maaperää koskevat kysymykset, jotta puututtaisiin kriittisiin kestävää hallinnointia koskeviin ongelmiin, kuten kuivuuteen, metsien hävittämiseen ja vesivaroihin,

- ottaa huomioon AKT:n valtion- ja hallitustenpäämiesten 23.– 24. kesäkuuta 2004 Maputossa (Mosambik) pidetyssä neljännessä huippukokouksessa tehdyn päätöksen N:o 3/LXXIX/04, jossa korostetaan useiden AKT-maiden, alueiden ja kansojen suunnatonta alttiutta luonnonkatastrofeille ja niihin liittyville ympäristöongelmille ja jossa kannustetaan sitoutumaan ennakoivien aloitteiden tukemiseen tällaisten ongelmien torjumiseksi,

- ottaa huomioon 8.– 9. maaliskuuta 2007 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan päätelmät, joissa korostetaan sen strategisen tavoitteen saavuttamisen merkitystä, joka koskee maailmanlaajuisen keskilämpötilan rajoittamista enintään kahteen Celsius-asteeseen yli teollistumista edeltävän tason,

- ottaa huomioon Heiligendammissa kesäkuussa 2007 pidetyssä G8-maiden kokouksessa tehdyn EU:n, Kanadan ja Japanin välisen sopimuksen maailmanlaajuisten hiilidioksidipäästöjen tason laskemisesta vähintään puoleen vuoteen 2050 mennessä,

- ottaa huomioon vuoden 2007 Nobel-palkinnon saaneen kansainvälisen ilmastonmuutospaneelin (IPCC) raportit ja erityisesti IPCC:n työryhmän II neljännen arviointikertomuksen nimeltä Impacts, Adaptation and Vulnerability,

- ottaa huomioon vuosituhannen ekosysteemeistä vuonna 2005 tehdyn arviointikertomuksen, jossa tarkastellaan maailman useiden luonnonvarojen käyttöä ja vähenemistä,

- ottaa huomioon ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden kansakuntien puitesopimuksen (UNFCCC) ja sen Kioton pöytäkirjan,

- ottaa huomioon Agenda 21:n, ympäristöä ja kehitystä koskevan Rion julistuksen sekä kestävän metsänhoidon periaatteita koskevan julkilausuman, jotka yli 178 hallitusta hyväksyivät Rio de Janeirossa (Brasilia) 3.– 14. kesäkuuta 1992 pidetyssä Yhdistyneiden kansakuntien ympäristö- ja kehityskonferenssissa (UNCED) ja joiden periaatteita tuettiin vahvasti Johannesburgissa (Etelä-Afrikka) 26. elokuuta — 4. syyskuuta 2002 pidetyssä kestävää kehitystä koskevassa huippukokouksessa (WSSD),

- ottaa huomioon aavikoitumisen estämiseksi tehdyn Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksen, joka hyväksyttiin Pariisissa 17. kesäkuuta 1994 ja joka tuli voimaan 26. joulukuuta 1996,

- ottaa huomioon 18.– 22. tammikuuta 2005 kokoontuneen katastrofiriskin vähentämistä käsittelevän maailmankonferenssin loppuraportin ja erityisesti Hyogon toimintaohjelman vuosiksi 2005–2015 (Hyogo Framework for Action 2005–2015: Building the Resilience of Nations and Communities to Disasters),

- ottaa huomioon YK:n yleiskokouksen 20. joulukuuta 2002 antaman päätöslauselman 57/256 Yokohaman strategiasta ja toimintasuunnitelmasta turvallisempaa maailmaa varten — suuntaviivat luonnonkatastrofien estämiselle, niihin valmistautumiselle ja niiden vaikutusten lieventämiselle, sekä Mauritiuksella tammikuussa 2005 pidetyn pieniä saarikehitysvaltioita käsittelevän YK:n kansainvälisen kokouksen (Barbados + 10),

- ottaa huomioon 1. huhtikuuta 1999 Strasbourgissa antamansa päätöslauselman ilmastonmuutoksesta ja pienistä saarivaltioista AKT:n ja EU:n yhteistyön puitteissa [2], 19. helmikuuta 2004 Addis Abebassa antamansa päätöslauselman pyörremyrskyjen Tyynellämerellä, Intian valtamerellä ja Karibialla aiheuttamista vahingoista ja tarpeesta reagoida nopeasti luonnonmullistuksiin [3], 25. marraskuuta 2004 Haagissa antamansa päätöslauselman pyörremyrskyjen aiheuttamista vahingoista Karibian alueella [4] ja 24. marraskuuta 2005 Edinburghissa antamansa päätöslauselman luonnonmullistusten syistä ja seurauksista [5],

- ottaa huomioon sosiaali- ja ympäristöasioiden valiokunnan mietinnön (APP/3802/05),

A. ottaa huomioon, että luonnonkatastrofit ja luonnonvarojen kuluttaminen loppuun ovat vakavana uhkana köyhyyden vähentämiselle ja vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamiselle,

B. ottaa huomioon, että AKT-maiden merkitys ilmastonmuutoksen aiheuttajina on vähäinen, mutta että ne joutuvat kärsimään eniten sen seurauksista; ottaa huomioon, että ilmastonmuutos voi hidastaa kestävän kehityksen etenemistä joko suoraan lisäämällä altistumista kielteisille vaikutuksille tai välillisesti heikentämällä valmiuksia mukautua muuttuviin oloihin,

C. ottaa huomioon, että luonnonkatastrofit vaikuttavat erityisen tuhoisasti kehitysmaihin ja että ne kumoavat kehitysyhteistyön hyödylliset vaikutukset, hidastavat kasvua ja köyhyyden torjumista ja vahingoittavat suuresti luonnon monimuotoisuutta,

D. katsoo, että AKT-maiden keskeisenä haasteena on puuttua tehokkaasti luonnonkatastrofien pitkän aikavälin vaikutuksiin kehittämällä ja vahvistamalla katastrofiriskin vähentämistä, katastrofeista toipumista ja riskien hallinnointia koskevia kansallisia ja alueellisia toimia,

E. ottaa huomioon, että AKT-maat tarjoavat maailmalle useita ekosysteemipalveluja ilman asianmukaista korvausta,

F. ottaa huomioon, että uudet tutkimukset vahvistavat, että Afrikka on yksi ilmaston vaihtelulle herkimmistä maanosista, koska siihen kohdistuu lukuisia paineita ja sen mukautumiskyky on heikko; ottaa huomioon, että vuoteen 2020 mennessä 75–250 miljoonan afrikkalaisen ennustetaan kärsivän veden puutteen pahenemisesta ilmastonmuutoksen takia; ottaa huomioon, että maataloustuotannon, kalastuksen ja elintarvikkeiden saatavuuden ennustetaan myös heikentyvän suuresti,

G. ottaa huomioon, että ilmastonmuutoksen ennustetaan vähentävän vesivaroja vuoteen 2050 mennessä niin, että ne eivät enää vastaa kysyntää esimerkiksi Karibian, Intian valtameren ja Tyynenmeren pienissä saarivaltioissa, jotka ovat erityisen alttiita merenpinnan kohoamiselle ja luonnonkatastrofeille,

H. ottaa huomioon että merenpinnan ennustettu kohoaminen 2000-luvun loppuun mennessä vaikuttaa runsasväestöisiin alaviin rannikkoalueisiin ja että sen odotetaan pahentavan tulvia, lisäävän myrskyjä, eroosiota ja muita luonnonuhkia rannikolla, vaikuttavan paikallisiin resursseihin ja matkailuun sekä uhkaavan asutusalueita, rakennuksia ja keskeistä infrastruktuuria,

I. ottaa huomioon, että muuhun kuin ilmastoon liittyvät tekijät voivat lisätä alttiutta ilmastonmuutokseen ja luonnonkatastrofeihin vähentämällä sietokykyä ja että ne voivat myös heikentää mukautumiskykyä ja torjunta- ja lieventämispolitiikan vaikutusta, koska resursseja osoitetaan kilpaileviin tarpeisiin,

J. ottaa huomioon, että harvoissa suunnitelmissa, joilla edistetään kestävyyttä ja vähennetään alttiutta ilmastonmuutokselle ja luonnonkatastrofeille, edistetään samalla mukautumisvalmiuksia,

K. ottaa huomioon, että katastrofiriskin vähentäminen kuuluu ensisijaisesti kansalliseen vastuualaan, ja katsoo, että yhteistyötä ja kumppanuuksia on vahvistettava alueellisella ja kansainvälisellä tasolla,

L. ottaa huomioon, että ympäristökysymyksiä, luonnonkatastrofeihin valmistautumista ja niiden estämistä tai ilmastonmuutoksen hillitsemistä ei ole otettu huomioon kaikissa EY:n avustusohjelmissa ja vastaavissa välineissä, vaikka ne ovat tärkeitä kaikkien valtioiden osalta,

M. katsoo, että energiahuollon varmuutta ja muita lieventämiseen tähtääviä toimia koskeva politiikka vaikuttaa tulevien vuosikymmenien aikana merkittävästi mahdollisuuksiin vakauttaa kasvihuonekaasupäästöt alhaisemmalle tasolle,

N. ottaa huomioon, että puhtaan kehityksen mekanismin, maailmanlaajuisen ympäristörahaston ja teknologian siirtoon myönnettävän kehitysavun välityksellä kehitysmaille osoitettavat taloudelliset varat ovat tähän asti olleet rajallisia ja että ne ovat jakautuneet epätasaisesti eri alueiden välillä,

O. katsoo, että jos kehityksestä tehtäisiin kestävämpää muuttamalla kehityskeinoja, se voisi edistää merkittävästi ilmastonmuutoksen hillitsemistä, mutta että täytäntöönpano voi vaatia resursseja moninaisten esteiden poistamiseksi,

1. korostaa luonnonkatastrofien ja ilmastonmuutoksen aiheuttamaa uhkaa kestävän kehityksen, köyhyyden torjumisen ja vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamisen osalta; korostaa myös vuosituhannen seitsemännen kehitystavoitteen merkitystä ympäristön kestävän kehityksen turvaamisessa;

2. panee merkille luonnonkatastrofien määrän kasvamisen ja niiden yleistymisen sekä niiden tuhoisan vaikutuksen ja köyhien ihmisten erityisen haavoittuvaisuuden kyseisissä tilanteissa; korostaa, että on entistä vaikeampaa erottaa luonnonkatastrofit ihmisten aiheuttamista katastrofeista, sillä riskit aiheutuvat luonnonkatastrofien lisäksi myös ihmisten toiminnasta ja suunnittelun puutteesta;

3. korostaa, että tarvitaan tehokasta maailmanlaajuista ratkaisua ongelmaan, jonka luonnonkatastrofit muodostavat AKT-maissa, ja että teollistuneiden maiden olisi kannettava vastuunsa ja oltava esimerkkinä ilmastonmuutosta kiihdyttävien kasvihuonekaasujen vaikutusten torjumisessa;

4. pyytää AKT-maiden ja EU:n jäsenvaltioiden hallituksia ja parlamentteja varmistamaan, että luonnonvarojen hyödyntäminen ei aiheuta suurta ekologista epätasapainoa; panee tässä yhteydessä huolestuneena merkille, että liialliset ja laittomat hakkuut voivat johtaa aavikoitumiseen ja ilmaston muihin muutoksiin, joita olisi torjuttava vastuullisella ja tehokkaalla metsätalouspolitiikalla, asianmukaisilla metsitystoimilla ja kestävillä maatalouskäytännöillä; kehottaa luonnonvaroja hyödyntäviä yhtiöitä noudattamaan ympäristönormeja ja -asetuksia;

5. panee merkille ilmastonmuutoksen seuraukset ja sen aiheuttamat haasteet, varsinkin äärimmäiset sääolot ja luonnonvarojen vähenemisen, joilla on vakavia vaikutuksia kehitykseen ja turvallisuuteen, sillä ne lisäävät esimerkiksi haavoittuvaisuutta, luonnonvaroihin liittyviä konflikteja ja katastrofien aiheuttamaa muuttoliikettä; korostaa siksi, että katastrofiriskin vähentämisessä on kiinnitettävä huomiota ilmastonmuutoksen vaikutusten lieventämiseen ja ilmastonmuutokseen mukautumiseen;

6. panee merkille, että luonnonkatastrofit voivat johtaa väestön suurimittaiseen siirtymiseen, ja tunnustaa, että vaikka katastrofiriskin vähentäminen kuuluu ensisijaisesti kansalliseen vastuualaan, AKT-maiden ja EU:n jäsenvaltioiden on osoitettava solidaarisuutta luonnonkatastrofeista kärsineille kansoille;

7. korostaa maailman terveysjärjestön varoittaneen suuresta vaarasta, jonka ilmaston lämpeneminen aiheuttaa eteläisten valtioiden kansalaisten terveydelle, erityisesti malarian ja näkökyvyn osalta, ja kehottaa toteuttamaan toimenpiteitä, joilla tuetaan näiden vaikeutuneiden terveysongelmien ehkäisemistä, lieventämistä ja hallintaa koskevia toimia;

8. kehottaa laatimaan tietyssä ajassa toteutettavan kattavan strategian katastrofiriskin vähentämistä, katastrofeihin valmistautumista ja ilmastonmuutosta koskevien strategioiden huomioonottamiseksi kaikissa kansallisissa kehityssuunnitelmissa, EU:n kehitysyhteistyöpolitiikassa ja humanitaarisessa avussa; korostaa, että näillä strategioilla olisi tuettava kansalaisyhteiskunnan, paikallisten yhteisöjen ja viranomaisten toimia, joilla pyritään vähentämään pitkällä aikavälillä alttiutta luonnonkatastrofeille;

9. kehottaa EU:n jäsenvaltioita tukemaan AKT-maita sellaisten katastrofiriskin vähentämistä ja ilmastonmuutosta koskevien ja kriisiä edeltävien suunnitelmien laatimisessa, joissa keskitytään kansalaisiin ja joiden olisi sisällettävä vaikutusten lieventämistä ja niihin mukautumista koskevia strategioita, ennakkovaroitusjärjestelmiä ja evakuointistrategioita, hätätilan aikana sovellettavia turva-alueita, vakuutusjärjestelmiä sekä rahoitusta humanitaaristen resurssien nopeaa jakamista varten; pyytää myös AKT-maita varmistamaan, että nämä toimet ovat kansallisena ja paikallisena painopistealana, että instituutiot tukevat niiden täytäntöönpanoa ja että niissä otetaan huomioon haavoittuvassa asemassa olevien ryhmien tarpeet;

10. kehottaa EU:ta osoittamaan vähintään 10 prosenttia lisärahoitusta katastrofiriskin vähentämiseen käytettävään humanitaariseen apuun ja lisäämään merkittävästi varoja katastrofiriskien vähentämiseen ja ilmastonmuutoksen vaikutusten lieventämiseen ja niihin mukautumiseen kehitysapua koskevassa talousarviossa ilman, että tämä vaarantaa muita toimia, varsinkaan perusterveydenhuollon ja koulutuksen alalla;

11. korostaa, että AKT-maat ja -alueet tarvitsevat kansainvälisen yhteisön tukea, joka on tarpeen, jotta ne voisivat parantaa katastrofien vaikutusten lieventämistä, niihin valmistautumista ja ennakkovaroitusvalmiuksia ja lisätä tiedotusta katastrofien vähentämisestä ja ennustamisesta ja vastata hätätilanteisiin kansallisella ja alueellisella tasolla;

12. pahoittelee, että AKT:n ja EU:n luonnonmullistusten torjuntajärjestelmälle osoitetaan erittäin vähän varoja, vaikka niitä tarvittaisiin koko ajan enemmän, mutta on kuitenkin tyytyväinen järjestelmän luomiseen; kehottaa EU:ta osoittamaan järjestelmälle lisää varoja 10. EKR:n puitteissa ja EU:n muissa budjettikohdissa, jotta AKT-maita ja -alueita avustettaisiin asianmukaisesti katastrofiriskin vähentämistä sekä hätäapua, jälleenrakentamista ja kehitystä koskevien valmiuksien lisäämisessä ja parempien ennakkovaroitusjärjestelmien ja valmiustoimia koskevien järjestelmien rahoittamisessa;

13. kehottaa siksi Euroopan komissiota jatkamaan 10. EKR:n nojalla AKT:n ja EU:n luonnonmullistusten torjuntajärjestelmän tukemista ja laajentamaan sen soveltamisalaa osoittamalla kaikkiin AKT-maihin liittyvän luonnonkatastrofeihin valmistautumista ja hallintaa koskevan ohjelman ja katastrofien jälkeen toteutettavan pitkän aikavälin jälleenrakentamisen täytäntöönpanoon vähintään 250 miljoonaa euroa AKT:n sisäiseen yhteistyöhön osoitetuista varoista ja käyttämällä siihen myös osan ehdotetusta varoista, jotka on varattu AKT-alueiden ja -maiden, erityisesti AKT:n pienten saarivaltioiden avustamiseen;

14. katsoo, että Euroopan kehitysrahastolle on osoitettava riittävää rahoitusta, jotta sillä voitaisiin auttaa kehitysmaita mukautumaan ilmastonmuutoksen vaikutuksiin ja lieventämään niitä; korostaa tässä yhteydessä valmiuksien kehittämisen, katastrofien torjunnan, koulutuksen, työinfrastruktuurien ja lääkkeiden saatavuuden merkitystä ja huomauttaa, että on kehitettävä valmiuksia tieteen, vaikutusten ja mukautumisen arvioinnin ja riskien ennustamisen alalla ja valmisteltava puhtaan kehityksen mekanismia koskevia hankkeita;

15. korostaa, että on lisättävä rahoitusta sellaisen asianmukaisen henkilöstön kehittämiseksi, joka vastaa katastrofien ehkäisemisestä, niihin valmistautumisesta ja niiden vaikutusten lieventämisestä ja hallinnasta, ja että rahoitusta on lisättävä myös etelä–etelä-yhteistyön vahvistamiseksi näillä aloilla;

16. pyytää Euroopan komissiota ja EU:n jäsenvaltioita toteuttamaan kaikki tarvittavat toimet, jotta hätäapuun ja humanitaariseen apuun voitaisiin osoittaa mahdollisimman nopeasti asianmukaisia varoja;

17. korostaa, että AKT-maiden ympäristöprofiilia on päivitettävä jatkuvasti ja että ympäristökysymykset olisi otettava huomioon maakohtaisissa strategia-asiakirjoissa, aluekohtaisissa strategia-asiakirjoissa ja aihekohtaisissa ohjelmissa; korostaa, että kansalliset parlamentit ja kansalaisyhteiskunta on otettava mukaan tähän prosessiin;

18. katsoo, että kehitysyhteistyöpolitiikkaa ei voida erottaa ympäristöpolitiikasta tai muusta politiikasta, ja kehottaa luomaan kokonaisvaltaisen kestävää kehitystä koskevan poliittisen toimintatavan, jonka avulla AKT-maiden maa- ja aluekohtaisten strategia-asiakirjojen ympäristönäkökulma otetaan huomioon kaikissa kehitysohjelmissa ja -hankkeissa;

19. kehottaa tekemään maailmanlaajuisesta ilmastonmuutosliittoumasta (Global Climate Change Alliance, GCCA) keskeisen tekijän katastrofien torjumisessa ja niihin valmistautumisessa sekä ilmastonmuutokseen mukautumisessa ja sen vaikutusten lieventämisessä;

20. kehottaa AKT-maiden hallituksia laatimaan kriisejä ennakoivat hätä- ja varautumissuunnitelmat, joihin olisi liitettävä evakuointisuunnitelmat, turva-alueet, vakuutusjärjestelmät ja humanitaaristen varojen rahoitusjärjestelmät nopeaa jakelua varten;

21. korostaa, että on luotava todella maailmanlaajuinen toimintatapa luonnonkatastrofien ja ilmastonmuutoksen osalta, ja kehottaa kansainvälistä yhteisöjä sitoutumaan kansainvälisiin edistyksellisiin ratkaisuihin; kehottaa siksi käynnistämään ilmastonmuutosta käsittelevässä YK:n kokouksessa neuvottelut maailmanlaajuisesta ja kattavasta vuoden 2012 jälkeen sovellettavasta sopimuksesta, jonka olisi perustuttava Kioton pöytäkirjaan, mutta laajennettava sen soveltamisalaa;

22. kehottaa kehittyneitä valtioita osoittamaan enemmän varoja käytössä oleville Kioton pöytäkirjan mukaisille rahoitusmekanismeille ja tekemään varojen osoittamisesta sitovan velvoitteen;

23. kehottaa vaihtamaan parhaita käytäntöjä, siirtämään teknologiaa ja lisäämään tiedotusta erityisesti maankäytön suunnittelun, riskialueille rakentamisen, turvallisen rakentamisen ja kriittisen infrastruktuurin suojelemisen osalta;

24. kehottaa tehostamaan alueellista ja kansainvälistä yhteistyötä tieto- ja viestintätekniikan jakamisen helpottamiseksi ja jatkamaan rahoitusta alhaiseen teknologiaan perustuville ratkaisuille, kuten radiolle maaseudulla ja syrjäisillä seuduilla;

25. kehottaa AKT-maita sopimaan alueellisesti vesistöalueiden hoidosta ja toteuttamaan koordinoituja toimia vesi- ja kalavarojen osalta;

26. huomauttaa, että uusiutuvien energialähteiden, kuten aurinko-, tuuli- ja biomassaenergian käyttö vähentäisi AKT-maiden riippuvuutta öljystä; kehottaa EU:ta ja sen jäsenvaltioita siirtämään asianmukaista teknologiaa ja tarjoamaan riittävää rahoitusta ja kehottaa Euroopan komissiota arvioimaan uudelleen perusteet, joiden nojalla 10. EKR:n energia- ja vesialan välineestä myönnetään varoja, jotta perusteeksi otettaisiin myös ympäristöystävällisyys, haavoittuvaisuus ja eristyneisyys;

27. kehottaa AKT-maita ja EU:n jäsenvaltioita asettamaan täsmällisiä tavoitteita uusiutuvan energian käytölle ja katsoo, että uusiutuvasta energiasta olisi tehtävä keskeinen osa Cotonoun sopimuksen nojalla toteutettavia AKT:n ja EU:n kehitysyhteistyöohjelmia;

28. kehottaa yhteispuheenjohtajiaan välittämään tämän päätöslauselman AKT–EU-ministerineuvostolle, Euroopan komissiolle, Afrikan unionille ja Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteerille.

[1] AKT:n ja EU:n yhteinen parlamentaarinen edustajakokous hyväksyi päätöslauselman 22. marraskuuta 2007 Kigalissa (Ruanda).

[2] EYVL C 271, 24.9.1999, s. 30.

[3] EUVL C 120, 30.4.2004, s. 44.

[4] EUVL C 80, 1.4.2005, s. 36.

[5] EUVL C 136, 9.6.2006, s. 22.

--------------------------------------------------