Vuoden 2001 kansainvälinen yleissopimus aluksen polttoaineen aiheuttamasta pilaantumisvahingosta johtuvasta siviilioikeudellisesta vastuusta (bunkkeriyleissopimus)



Virallinen lehti nro L 256 , 25/09/2002 s. 0009 - 0016



ALUKSEN POLTTOAINEEN AIHEUTTAMASTA PILAANTUMISVAHINGOSTA JOHTUVAA SIVIILIOIKEUDELLISTA VASTUUTA KOSKEVA KANSAINVÄLINEN YLEISSOPIMUS, 2001 Konferenssissa hyväksytty teksti TÄMÄN YLEISSOPIMUKSEN SOPIMUSVALTIOT, jotka PALAUTTAVAT MIELIIN Yhdistyneiden Kansakuntien vuoden 1982 merioikeusyleissopimuksen 194 artiklan, jonka mukaan valtiot ryhtyvät kaikkiin toimiin, joita meriympäristön pilaantumisen ehkäiseminen, vähentäminen ja valvominen edellyttää, PALAUTTAVAT MIELIIN MYÖS mainitun yleissopimuksen 235 artiklan, jonka mukaan varmistaakseen pikaisen ja riittävän korvauksen suorittamisen meriympäristön pilaantumisesta johtuvista vahingoista valtiot toimivat yhteistyössä vastuuta ja vahingonkorvausvelvollisuutta koskevan kansainvälisen oikeuden kehittämiseksi, PANEVAT MERKILLE, että vuoden 1992 kansainvälisellä yleissopimuksella öljyn aiheuttamasta pilaantumisvahingosta johtuvasta siviilioikeudellisesta vastuusta ja vuoden 1992 kansainvälisellä yleissopimuksella öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston perustamisesta on onnistuttu varmistamaan, että henkilöillä, joille aiheutuu vahinkoa alusten irtolastina kuljettaman öljyn päästöistä johtuvasta pilaantumisesta, on mahdollisuus vahingonkorvaukseen, PANEVAT MYÖS MERKILLE vahingonkorvausvastuusta vaarallisten ja haitallisten aineiden merikuljetusten yhteydessä vuonna 1996 tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen hyväksymisen, jonka tarkoituksena on riittävän, nopean ja tehokkaan korvauksen suorittamisen varmistaminen vaarallisten ja haitallisten aineiden merikuljetusten yhteydessä aiheutuvista vahingoista, OVAT TIETOISIA SIITÄ, että on tärkeää ottaa käyttöön ankara korvausvastuu kaikesta öljyn aiheuttamasta pilaantumisesta ja samalla rajoittaa vastuun tasoa asianmukaisesti, KATSOVAT, että lisätoimenpiteitä tarvitaan riittävän, nopean ja tehokkaan korvauksen varmistamiseksi alusten polttoaineena käytetyn öljyn päästöistä johtuvasta pilaantumisesta aiheutuvasta vahingosta, HALUAVAT hyväksyä yhdenmukaiset kansainväliset säännöt ja menettelytavat vastuun määrittelemiseksi ja asianmukaisen korvauksen suorittamiseksi tällaisissa tapauksissa, OVAT SOPINEET seuraavaa: 1 artikla Määritelmät Tässä yleissopimuksessa: 1) "Aluksella" tarkoitetaan mitä tahansa mertakulkevaa alusta tyypistä riippumatta. 2) "Henkilöllä" tarkoitetaan yksilöä, yhteisöä tai julkista tai yksityistä laitosta, yhteisön muodosta riippumatta, sekä valtiota tai sen osaa. 3) "Aluksen omistajalla" tarkoitetaan aluksen omistajaa, mukaan lukien rekisteröity omistaja, ilman miehistöä rahdatun aluksen rahdinantajaa ("bareboat-rahtaaja") sekä aluksen laivanisäntää (operator) ja henkilöä, joka laivanisännän sijasta on vastuussa aluksen käytöstä (manager). 4) "Rekisteröidyllä omistajalla" tarkoitetaan aluksen omistajaksi rekisteröityä henkilöä tai henkilöitä tai, rekisteröinnin puuttuessa, aluksen omistavaa henkilöä tai henkilöitä. Jos aluksen kuitenkin omistaa valtio ja sitä käyttää yhtiö, joka kyseisessä valtiossa on rekisteröity aluksen käyttäjäksi, "rekisteröidyllä omistajalla" tarkoitetaan tällaista yhtiötä. 5) "Aluksen polttoaineella" tarkoitetaan mitä tahansa hiilivetymineraaliöljyä, mukaan lukien voiteluöljy, jota käytetään tai jota on tarkoitus käyttää aluksen voimanlähteenä, sekä tällaisen öljyn jäämiä. 6) "Siviilioikeudellista vastuuta koskevalla yleissopimuksella" tarkoitetaan vuoden 1992 kansainvälistä yleissopimusta öljyn aiheuttamasta pilaantumisvahingosta johtuvasta siviilioikeudellisesta vastuusta, muutoksineen. 7) "Torjuntatoimenpiteillä" tarkoitetaan sellaisia kohtuullisia toimenpiteitä, joihin kuka tahansa henkilö ryhtyy vahinkotapahtuman ilmenemisen jälkeen pilaantumisvahingon estämiseksi tai minimoimiseksi. 8) "Vahinkotapahtumalla" tarkoitetaan sellaista tapahtumaa tai samaa alkuperää olevaa tapahtumasarjaa, joka aiheuttaa pilaantumisvahingon tai muodostaa tällaisen vahingon vakavan ja välittömän uhan. 9) "Pilaantumisvahingolla" tarkoitetaan a) aluksen ulkopuolella aiheutunutta menetystä tai vahinkoa, joka johtuu aluksesta päässeen tai päästetyn polttoaineen pilaavasta vaikutuksesta päästön tapahtumapaikasta riippumatta, edellyttäen, että muu ympäristön pilaantumisesta suoritettava korvaus kuin ympäristön pilaantumisen aiheuttama ansionmenetys rajoitetaan kohtuullisten ja todellisuudessa tehtyjen tai tehtävien ennallistamistoimien kustannuksiin; ja b) torjuntatoimenpiteiden kustannuksia ja torjuntatoimenpiteiden aiheuttamia lisämenetyksiä tai -vahinkoja. 10) "Aluksen rekisteröintivaltiolla" tarkoitetaan rekisteröidyn aluksen osalta aluksen rekisteröintivaltiota ja rekisteröimättömän aluksen osalta valtiota, jonka lipun alla alus purjehtii. 11) "Bruttovetoisuudella" tarkoitetaan vuoden 1969 kansainvälisen aluksenmittausyleissopimuksen liitteessä 1 olevien vetoisuuden mittaamissääntöjen mukaisesti laskettua bruttovetoisuutta. 12) "Järjestöllä" tarkoitetaan Kansainvälistä merenkulkujärjestöä. 13) "Pääsihteerillä" tarkoitetaan järjestön pääsihteeriä. 2 artikla Soveltamisala Tätä yleissopimusta sovelletaan yksinomaan: a) pilaantumisvahinkoon, joka on aiheutunut i) sopimusvaltion alueella, mukaan luettuna sen aluemeri; ja ii) kansainvälisen oikeuden mukaisesti perustetulla sopimusvaltion talousvyöhykkeellä tai, jos sopimusvaltio ei ole perustanut talousvyöhykettä, välittömästi asianomaisen sopimusvaltion aluemeren ulkopuolella olevalla ja siihen rajoittuvalla alueella, jonka kyseinen valtio on määrännyt kansainvälisen oikeuden mukaisesti ulottumaan enintään 200 meripeninkulman päähän niistä perusviivoista, joista sen aluemeren leveys mitataan; b) torjuntatoimenpiteisiin vahingon estämiseksi tai minimoimiseksi, riippumatta siitä, missä näihin toimenpiteisiin ryhdytään. 3 artikla Aluksen omistajan vastuu 1. Jollei 3 ja 4 kohdan määräyksistä muuta johdu, vahinkotapahtuman aikainen aluksen omistaja on vastuussa aluksessa olevan tai aluksesta peräisin olevan polttoaineen aiheuttamasta pilaantumisvahingosta, kuitenkin niin, että jos vahinkotapahtuma muodostuu samaa alkuperää olevasta tapahtumasarjasta, vahingosta vastaa ensimmäisen tapahtuman aikainen omistaja. 2. Jos useampi kuin yksi henkilö on 1 kohdan mukaisesti vastuussa vahingosta, he ovat yhteisvastuullisia. 3. Aluksen omistaja ei ole vastuussa pilaantumisvahingosta, jos hän osoittaa, että a) vahinko on aiheutunut sotaan, vihollisuuteen, sisällissotaan tai kapinaan liittyneestä teosta tai poikkeuksellisesta, väistämättömästä ja ylivoimaisesta luonnonilmiöstä; tai b) vahinko on kokonaan aiheutunut kolmannen osapuolen teosta tai laiminlyönnistä, jonka tarkoituksena on ollut vahingon aiheuttaminen; tai c) vahinko on kokonaan aiheutunut merkkivalojen tai muiden merenkulun opasteiden hoidosta vastaavan valtion tai muun viranomaisen tämän tehtävän suorittamisessa tekemästä laiminlyönnistä tai muusta virheestä. 4. Jos aluksen omistaja osoittaa, että pilaantumisvahinko on kokonaan tai osittain aiheutunut vahingon kärsineen henkilön teosta tai laiminlyönnistä, jonka tarkoituksena on ollut vahingon aiheuttaminen, tai hänen huolimattomuudestaan, aluksen omistaja voidaan kokonaan tai osittain vapauttaa vastuusta kyseistä henkilöä kohtaan. 5. Aluksen omistajaa vastaan saa esittää korvausvaatimuksen pilaantumisvahingon johdosta ainoastaan tämän yleissopimuksen mukaisesti. 6. Tämän yleissopimuksen määräykset eivät rajoita aluksen omistajan olemassa olevaa, tästä yleissopimuksesta riippumatonta takautumisoikeutta. 4 artikla Soveltamisalan rajoittaminen 1. Tätä yleissopimusta ei sovelleta siviilioikeudellista vastuuta koskevassa yleissopimuksessa määriteltyyn pilaantumisvahinkoon riippumatta siitä, onko vahingosta kyseisen yleissopimuksen mukaan maksettava korvauksia. 2. Lukuun ottamatta 3 kohdassa tarkoitettua tapausta tämän yleissopimuksen määräyksiä ei sovelleta sota-aluksiin, laivaston apualuksiin eikä muihin aluksiin, joita valtio omistaa tai käyttää ja joita käytetään kyseisenä ajankohtana yksinomaan muuhun kuin kaupalliseen tarkoitukseen. 3. Sopimusvaltio voi päättää soveltaa tätä yleissopimusta sota-aluksiinsa tai muihin 2 kohdassa tarkoitettuihin aluksiin, jolloin se ilmoittaa siitä pääsihteerille ja täsmentää samalla soveltamista koskevat ehdot. 4. Sopimusvaltion omistamien, kaupalliseen tarkoitukseen käytettävien alusten osalta kutakin valtiota vastaan voidaan nostaa kanne 9 artiklan mukaisesti toimivaltaisessa tuomioistuimessa eikä valtio voi puolustuksenaan vedota suvereniteettiinsa. 5 artikla Vahinkotapahtumat, joissa on osallisina kaksi tai useampia aluksia Jos vahinkotapahtumassa on osallisina kaksi tai useampia aluksia, ja jos vahinkotapahtumasta aiheutuu pilaantumisvahinko, kaikkien alusten omistajat ovat yhteisesti vastuussa vahingoista, joita ei voida kohtuudella erottaa toisistaan, jollei omistajia vapauteta vastuusta 3 artiklan nojalla. 6 artikla Vastuun rajoittaminen Tämän yleissopimuksen määräykset eivät vaikuta aluksen omistajan ja vakuutuksen tai muita rahavakuuksia antavan henkilön tai henkilöiden oikeuteen rajoittaa vastuutaan sovellettavien kansallisten tai kansainvälisten järjestelmien, esimerkiksi merioikeudellisia vaateita koskevan vastuun rajoittamisesta tehdyn vuoden 1976 yleissopimuksen mukaisesti, siihen tehtyine muutoksineen. 7 artikla Pakollinen vakuutus tai rahavakuus 1. Sopimusvaltiossa rekisteröidyn aluksen, jonka bruttovetoisuus on yli 1000, rekisteröidyllä omistajalla on oltava vakuutus tai muu rahavakuus, esimerkiksi pankin tai vastaavan rahoituslaitoksen takaus, joka kattaa rekisteröidyn omistajan vastuun pilaantumisvahingosta sellaiseen määrään saakka, joka vastaa sovellettavan kansallisen tai kansainvälisen, vastuun rajoittamista koskevan järjestelmän mukaisia rajoja, mutta joka tapauksessa enintään merioikeudellisia vaateita koskevan vastuun rajoittamisesta vuonna 1976 tehdyn yleissopimuksen mukaisesti laskettuun määrään saakka siihen tehtyine muutoksineen. 2. Jokaiselle alukselle on myönnettävä todistus, jolla osoitetaan, että vakuutus tai muu rahavakuus on voimassa tämän yleissopimuksen määräysten mukaisesti, sen jälkeen, kun sopimusvaltion toimivaltainen viranomainen on todennut, että 1 kohdan vaatimuksia on noudatettu. Sopimusvaltiossa rekisteröidylle alukselle tällaisen todistuksen myöntää tai vahvistaa rekisterivaltion toimivaltainen viranomainen. Alukselle, jota ei ole rekisteröity missään sopimusvaltiossa, todistuksen voi myöntää tai vahvistaa minkä tahansa sopimusvaltion toimivaltainen viranomainen. Todistuksen on oltava tämän yleissopimuksen liitteessä olevan mallin mukainen, ja siinä on oltava seuraavat tiedot: a) aluksen nimi, numero- tai kirjaintunnus ja rekisteröintisatama; b) rekisteröidyn omistajan nimi ja päätoimipaikka; c) aluksen IMO-tunnistenumero; d) vakuuden tyyppi ja kesto; e) vakuutuksenantajan tai muun vakuuden antajan nimi ja päätoimipaikka sekä tarvittaessa se toimipaikka, jossa vakuutus tai vakuus annetaan; f) todistuksen voimassaoloaika, joka ei saa ylittää vakuutuksen tai muun vakuuden voimassaoloaikaa. 3. a) Sopimusvaltio voi valtuuttaa tunnustamansa laitoksen tai elimen myöntämän 2 kohdassa tarkoitetun todistuksen. Kyseisen laitoksen tai elimen on ilmoitettava tälle sopimusvaltiolle todistusten antamisesta. Sopimusvaltio takaa kaikissa tapauksissa täysin näin myönnetyn todistuksen täydellisyyden ja oikeellisuuden ja sitoutuu varmistamaan velvoitteen täyttämisen edellyttämät järjestelyt. b) Sopimusvaltion on ilmoitettava pääsihteerille i) tunnustamalleen laitokselle tai elimelle siirrettyyn toimivaltaan liittyvistä erityisistä velvoitteista ja ehdoista; ii) tällaisen toimivallan peruuttamisesta; ja iii) päivä, jona toimivallan siirtäminen tai peruuttaminen tulee voimaan. Toimivallan siirtäminen tulee voimaan aikaisintaan kolme kuukautta sen jälkeen, kun asiaa koskeva ilmoitus on annettu pääsihteerille. c) Laitos tai elin, joka on tämän kappaleen mukaisesti valtuutettu myöntämään todistuksia, on vähintään valtuutettava peruuttamaan todistukset, kun niiden myöntämisehdot eivät enää täyty. Laitoksen tai elimen on kaikissa tapauksissa ilmoitettava todistuksen peruuttamisesta valtiolle, jonka puolesta todistus on myönnetty. 4. Todistus on kirjoitettava sen myöntävän valtion virallisella kielellä tai kielillä. Jos käytettävä kieli ei ole englanti, ranska tai espanja, tekstiin on liitettävä käännös jollekin näistä kielistä, ja valtion niin päättäessä valtion virallinen kieli voidaan jättää pois. 5. Todistusta on säilytettävä aluksella, ja sen jäljennös talletetaan aluksen rekisteröineen viranomaisen huostaan tai, jos alusta ei ole rekisteröity sopimusvaltiossa, sen viranomaisen huostaan, joka myöntää tai vahvistaa todistuksen. 6. Vakuutus tai muu rahavakuus ei täytä tämän artiklan vaatimuksia, jos sen voimassaolo voi muista syistä kuin vakuutuksen tai tämän artiklan 2 kohdan mukaisessa todistuksessa määritetyn muun vakuuden voimassaoloajan päättymisen vuoksi päättyä ennen kuin kolme kuukautta on kulunut siitä päivästä, jona sen päättymisestä ilmoitetaan tämän artiklan 5 kohdassa tarkoitetuille viranomaisille, ellei todistusta ole toimitettu kyseisille viranomaisille tai ellei uutta todistusta ole myönnetty kyseisen ajanjakson kuluessa. Edellä olevia määräyksiä sovelletaan myös sellaiseen vakuutuksen tai vakuuden muutokseen, jonka seurauksena tämän artiklan vaatimukset eivät enää täyty. 7. Aluksen rekisterivaltio päättää todistuksen myöntämisehdoista ja voimassaolosta tämän artiklan määräysten mukaisesti. 8. Tämän yleissopimuksen määräysten ei katsota estävän sopimusvaltiota käyttämästä muilta valtioilta tai järjestöltä tai muilta kansainvälisiltä järjestöiltä tämän yleissopimuksen soveltamista varten saatuja tietoja, jotka koskevat vakuutuksen tai rahavakuuden antajien taloudellista asemaa. Tällaisessa tapauksessa sopimusvaltio, joka käyttää kyseisiä tietoja, ei vapaudu vastuusta, joka sillä on 2 kohdan edellyttämän todistuksen myöntävänä valtiona. 9. Sopimusvaltiot hyväksyvät toisen sopimusvaltion viranomaisten myöntämät tai vahvistamat todistukset tämän yleissopimuksen soveltamistarkoituksessa ja katsovat ne yhtä päteviksi kuin niiden itsensä myöntämät tai vahvistamat todistukset, vaikka ne olisi myönnetty tai vahvistettu aluksille, joita ei ole rekisteröity sopimusvaltiossa. Sopimusvaltio voi milloin tahansa pyytää neuvotteluja todistuksen myöntävän tai vahvistavan valtion kanssa, jos se uskoo, että vakuutustodistuksessa mainittu vakuutuksenantaja tai takuun antaja ei pysty taloudellisesti täyttämään tämän yleissopimuksen velvoitteita. 10. Pilaantumisvahinkoja koskevat korvausvaatimukset voidaan esittää suoraan vakuutuksenantajalle tai muulle henkilölle, joka on antanut rahavakuuden rekisteröidyn omistajan vastuusta pilaantumisvahingon korvaamisesta. Tällaisessa tapauksessa vastaaja voi vedota niihin seikkoihin, joihin myös aluksen omistaja olisi voinut vedota (ei kuitenkaan aluksen omistajan vararikkoon tai toiminnan lopettamiseen), mukaan luettuna 6 artiklan mukainen vastuun rajoittaminen. Vastaaja voi tämän lisäksi, vaikka aluksen omistajalla ei olisi oikeutta 6 artiklan mukaiseen vastuun rajoittamiseen, rajoittaa vastuunsa määrään, joka vastaa 1 kohdan mukaisesti ylläpidettävän vakuutuksen tai muun rahavakuuden määrää. Lisäksi vastaaja voi vedota siihen, että pilaantumisvahinko on johtunut aluksen omistajan tahallisesta teosta, mutta hän ei voi vedota muihin sellaisiin seikkoihin, joihin hän olisi voinut vedota aluksen omistajan häntä vastaan aloittamassa oikeudenkäynnissä. Vastaajalla on kaikissa tapauksissa oikeus vaatia aluksen omistajan osallistumista oikeudenkäyntiin. 11. Sopimusvaltio ei saa sallia sen lipun alla purjehtivan aluksen liikennöintiä, ellei sille ole myönnetty 2 tai 14 kohdan mukaista todistusta. 12. Jollei tämän artiklan määräyksistä muuta johdu, kunkin sopimusvaltion on kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti varmistettava, että 1 kohdan vaatimusten mukainen vakuutus tai muu vakuus on voimassa sellaisilla aluksilla, joiden bruttovetoisuus on yli 1000 ja jotka tulevat sen alueella olevaan satamaan tai sen aluemerellä sijaitsevaan avomerilaitokseen tai lähtevät sieltä, riippumatta siitä, missä alukset on rekisteröity. 13. Tämän artiklan 5 kohdan määräyksistä riippumatta sopimusvaltio voi ilmoittaa pääsihteerille, että 12 kohdan soveltamistarkoituksessa aluksilta ei vaadita 2 kohdan edellyttämän todistuksen säilyttämistä aluksella eikä sen esittämistä aluksen tullessa jäsenvaltion alueella sijaitsevaan satamaan tai avomerilaitokseen tai lähtiessä sieltä, jos 2 kohdan edellyttämän todistuksen myöntävä sopimusvaltio on ilmoittanut pääsihteerille pitävänsä yllä todistuksen olemassaolon osoittavaa sähköistä rekisteriä, johon kaikilla sopimusvaltioilla on pääsy ja jonka avulla sopimusvaltiot voivat täyttää 12 kohdan mukaiset velvoitteensa. 14. Tämän artiklan määräyksiä ei sovelleta sopimusvaltion omistamaan alukseen, jonka osalta ei ole voimassa vakuutusta tai rahavakuutta, mutta aluksella on oltava todistus, jonka aluksen rekisterivaltion toimivaltainen viranomainen on myöntänyt ja jonka mukaan aluksen omistaa kyseinen valtio ja aluksen vastuu on katettu 1 kohdan mukaisesti määrättyyn rajaan saakka. Todistuksen on oltava mahdollisimman suuressa määrin 2 kohdassa määrätyn mallin mukainen. 15. Valtio voi tätä yleissopimusta ratifioidessaan, hyväksyessään tai siihen liittyessään tai milloin tahansa sen jälkeen antaa selityksen, jonka mukaan tätä artiklaa ei sovelleta aluksiin, joilla liikennöidään yksinomaan 2 artiklan a alakohdan i alakohdassa tarkoitetulla tämän valtion alueella. 8 artikla Määräajat Oikeus tämän yleissopimuksen mukaisiin korvauksiin lakkaa, jollei kannetta ole nostettu kolmen vuoden kuluessa siitä päivästä, jona vahinko tapahtui. Kannetta ei kuitenkaan missään tapauksessa voida nostaa, jos vahinkotapahtumasta on kulunut yli kuusi vuotta. Jos vahinkotapahtuma muodostuu tapahtumasarjasta, kuuden vuoden aika lasketaan ensimmäisen tapahtuman ajankohdasta. 9 artikla Tuomioistuinten toimivalta 1. Jos vahinkotapahtuma on aiheuttanut pilaantumisvahingon yhden tai useamman sopimusvaltion alueella, mukaan luettuna aluemeri, tai 2 artiklan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitetulla alueella taikka jos torjuntatoimenpiteisiin on ryhdytty pilaantumisvahingon torjumiseksi tai mahdollisimman vähiin saattamiseksi sopimusvaltion alueella, mukaan luettuna aluemeri, tai edellä mainitussa alakohdassa tarkoitetulla alueella, vahingonkorvausvaatimus aluksen omistajaa, vakuutuksenantajaa tai muuta aluksen omistajan vastuun takaavaa henkilöä vastaan voidaan esittää vain kyseisten sopimusvaltioiden tuomioistuimissa. 2. Kullekin vastaajalle on kohtuullisessa ajassa ilmoitettava 1 kohdan mukaisesti esitetystä vahingonkorvausvaatimuksesta. 3. Kunkin sopimusvaltion on varmistettava, että sen tuomioistuimet ovat toimivaltaisia käsittelemään vahingonkorvausvaatimuksia tämän yleissopimuksen mukaisesti. 10 artikla Tuomioiden tunnustaminen ja täytäntöönpano 1. Tuomio, joka on 9 artiklan mukaisesti toimivaltaisen tuomioistuimen antama ja täytäntöönpanokelpoinen alkuperämaassa, jossa siihen ei enää voida hakea muutosta varsinaisin muutoksenhakukeinoin, on tunnustettava jokaisessa sopimusvaltiossa, paitsi jos a) tuomio on saatu petollisin keinoin; tai b) vastaajalle ei ole annettu kohtuullista aikaa ja oikeudenmukaista mahdollisuutta valmistautua vastaamaan asiassa. 2. Tuomio, joka on tunnustettu 1 kohdan mukaisesti, on täytäntöönpanokelpoinen jokaisessa sopimusvaltiossa heti kun sopimusvaltion vaatimat muodollisuudet on täytetty. Muodollisuuksiin ei saa kuulua asian aineellisen ratkaisun uusi tutkiminen. 11 artikla Korvaamista koskeva lauseke Tämä yleissopimus korvaa voimassa olevat tai allekirjoittamista, ratifioimista tai liittymistä varten avoinna olevat yleissopimukset sinä päivänä, jona tämä yleissopimus avataan allekirjoittamista varten, mutta ainoastaan siltä osin kuin kyseiset yleissopimukset ovat ristiriidassa sen kanssa. Tämän artiklan määräykset eivät kuitenkaan vaikuta sopimusvaltioiden velvoitteisiin, joita niillä on tämän yleissopimuksen ulkopuolisia valtioita kohtaan muiden yleissopimusten perusteella. 12 artikla Allekirjoittaminen, ratifiointi, hyväksyminen ja liittyminen 1. Tämä yleissopimus on avoinna allekirjoittamista varten järjestön päämajassa 1 päivästä lokakuuta 2001 lähtien 30 päivään syyskuuta 2002 saakka, ja se on sen jälkeen avoinna liittymistä varten. 2. Valtiot voivat ilmaista suostumuksensa tulla tämän yleissopimuksen sitomiksi: a) allekirjoittamalla sen ilman ratifioimis- tai hyväksymisvaraumaa; tai b) allekirjoittamalla sen ratifioimis- tai hyväksymisvaraumin, mitä seuraa ratifioiminen tai hyväksyminen; tai c) liittymällä siihen. 3. Ratifioiminen, hyväksyminen tai liittyminen tapahtuu tallettamalla sitä koskeva asiakirja pääsihteerin huostaan. 4. Ratifioimis-, hyväksymis- tai liittymiskirjan, joka talletetaan tähän yleissopimukseen tehdyn, kaikkia sopimusvaltioita koskevan muutoksen voimaantulon jälkeen tai kyseisiä sopimusvaltioita koskevan muutoksen voimaantulon edellyttämien kaikkien toimenpiteiden jälkeen, katsotaan koskevan tätä yleissopimusta muutoksineen. 13 artikla Valtiot, joissa on useampi kuin yksi oikeusjärjestelmä 1. Jos valtioon kuuluu kaksi tai useampia alueita, joilla sovelletaan eri oikeusjärjestelmiä tämän yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvissa asioissa, se voi tämän yleissopimuksen allekirjoittaessaan, ratifioidessaan tai hyväksyessään tai siihen liittyessään antaa selityksen, jonka mukaan tätä yleissopimusta sovelletaan kaikkiin sen alueisiin tai vain yhteen tai useampaan niistä, ja selitystä voidaan muuttaa antamalla milloin tahansa toinen selitys. 2. Tällaiset selitykset on ilmoitettava pääsihteerille, ja niissä on nimenomaisesti mainittava alueet, joihin tätä yleissopimusta sovelletaan. 3. Selityksen antaneen sopimusvaltion osalta: a) tämän yleissopimuksen 1 artiklan 4 kohdan "rekisteröidyn omistajan" määritelmän sisältämien valtiota koskevien viittausten katsotaan olevan viittauksia edellä tarkoitettuihin alueisiin; b) pakolliseen vakuutustodistukseen liittyviä aluksen rekisteröintivaltiota ja todistuksen myöntävää tai vahvistavaa valtiota koskevien viittausten katsotaan olevan viittauksia alueeseen, jolla alus on rekisteröity ja joka myöntää tai vahvistaa todistuksen; c) tämän yleissopimuksen sisältämien kansallisen lainsäädännön vaatimuksia koskevien viittausten katsotaan olevan viittauksia edellä tarkoitettujen alueiden lainsäädännön vaatimuksiin; ja d) tämän yleissopimuksen 9 ja 10 artiklan sisältämiä tuomioistuimia ja sopimusvaltioissa tunnustettavia tuomioita koskevien viittausten katsotaan olevan viittauksia edellä tarkoitettujen alueiden tuomioistuimiin ja kyseisillä alueilla tunnustettaviin tuomioihin. 14 artikla Voimaantulo 1. Tämä yleissopimus tulee voimaan vuoden kuluttua siitä päivästä, jona kahdeksantoista valtiota, mukaan luettuina viisi valtiota, joista kunkin alusten yhteenlaskettu bruttovetoisuus on vähintään 1 miljoona, on joko allekirjoittanut sen ilman ratifioimis- tai hyväksymisvaraumaa tai on tallettanut ratifioimis-, hyväksymis- tai liittymisasiakirjansa pääsihteerin huostaan. 2. Sellaisen valtion osalta, joka ratifioi tai hyväksyy tämän yleissopimuksen tai liittyy siihen sen jälkeen, kun 1 kappaleen mukaiset edellytykset sen voimaantulolle ovat täyttyneet, yleissopimus tulee voimaan kolmen kuukauden kuluttua siitä päivästä, jona valtio on tallettanut ratifioimis-, hyväksymis- tai liittymiskirjansa. 15 artikla Irtisanominen 1. Sopimusvaltio voi irtisanoa tämän yleissopimuksen milloin tahansa sen jälkeen, kun yleissopimus on tullut voimaan kyseisen valtion osalta. 2. Irtisanominen tapahtuu tallettamalla sitä koskeva asiakirja pääsihteerin huostaan. 3. Irtisanominen tulee voimaan vuoden kuluttua irtisanomisasiakirjan tallettamisesta pääsihteerin huostaan tai irtisanomisasiakirjassa määritellyn pidemmän ajan kuluttua. 16 artikla Tarkistaminen ja muuttaminen 1. Järjestö voi kutsua koolle konferenssin tämän yleissopimuksen tarkistamista tai muuttamista varten. 2. Järjestön on kutsuttava koolle sopimusvaltioiden konferenssi tämän yleissopimuksen tarkistamista tai muuttamista varten, jos vähintään yksi kolmasosa sopimusvaltioista sitä pyytää. 17 artikla Tallettaja 1. Tämä yleissopimus talletetaan pääsihteerin huostaan. 2. Pääsihteeri a) ilmoittaa kaikille tämän yleissopimuksen allekirjoittaneille tai siihen liittyneille valtioille i) jokaisesta uudesta allekirjoittamisesta tai asiakirjan tallettamisesta päivämäärineen; ii) tämän yleissopimuksen voimaantulopäivästä; iii) jokaisesta tämän yleissopimuksen irtisanomiskirjan tallettamisesta päivämäärineen sekä päivämäärästä, jona irtisanominen tulee voimaan; ja iv) muista tämän yleissopimuksen nojalla annetuista selityksistä ja ilmoituksista; b) toimittaa tämän yleissopimuksen oikeaksi todistetut jäljennökset kaikille sopimusvaltioille ja kaikille tähän yleissopimukseen liittyville valtioille. 18 artikla Toimittaminen Yhdistyneille Kansakunnille Tämän yleissopimuksen tultua voimaan pääsihteeri toimittaa sen tekstin Yhdistyneiden Kansakuntien sihteeristöön rekisteröintiä ja julkaisemista varten Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan 102 artiklan mukaisesti. 19 artikla Kielet Tämä yleissopimus on tehty yhtenä arabian-, englannin-, espanjan-, kiinan-, ranskan- ja venäjänkielisenä alkuperäiskappaleena, jonka jokainen teksti on yhtä todistusvoimainen. TEHTY LONTOOSSA 23 päivänä maaliskuuta vuonna kaksituhattayksi. TÄMÄN VAKUUDEKSI allekirjoittaneet hallitustensa siihen asianmukaisesti valtuuttamina ovat allekirjoittaneet tämän yleissopimuksen. Liitteen liite >PIC FILE= "L_2002256FI.001502.TIF"> >PIC FILE= "L_2002256FI.001601.TIF">