Uruguayn kierroksen monenväliset kauppaneuvottelut (1986-1994) - Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen tuloksia koskeva päätöasiakirja - Marrakesh, 15 päivänä huhtikuuta 1994 (WTO)



Virallinen lehti nro L 336 , 23/12/1994 s. 0253 - 0272

Suomenk. erityispainos Alue 11 Nide 38 s. 0255

Ruotsink. erityispainos Alue 11 Nide 38 s. 0255



PÄÄTÖSASIAKIRJA Uruguayn kierroksen monenkeskisten kauppaneuvottelujen tuloksia koskeva päätösasiakirja Marrakeshissä, 15 päivänä huhtikuuta 1994 1. Kokoonnuttuaan päättääkseen Uruguayn kierroksen monenkeskiset kauppaneuvottelut hallitusten ja Euroopan yhteisöjen edustajat, kauppaneuvottelukomitean jäsenet sopivat, että Maailman kauppajärjestön perustamissopimus (tässä päätösasiakirjassa "WTO-sopimus"), ministerikokouksen julkilausumat ja päätökset ja sopimus rahoituspalvelusitoumuksista, jotka ovat oheisina liitteinä, ovat heidän neuvottelujensa tulokset ja muodostavat erottamattoman osan tätä päätösasiakirjaa. 2. Allekirjoittamalla tämän päätösasiakirjan edustajat sopivat a) toimittavansa tarkoituksenmukaisella tavalla WTO-sopimuksen asianomaisten viranomaistensa harkittavaksi pyrkimyksenään pyytää sopimuksen hyväksymistä heidän menettelytapojensa mukaisesti; ja b) hyväksyvänsä ministerikokouksen julkilausumat ja päätökset. 3. Edustajat sopivat siitä, että kaikkien Uruguayn kierroksen monenkeskisten kauppaneuvotteluihin osallistuneiden olisi suositeltavaa hyväksyä WTO-sopimus tarkoituksenaan saattaa voimaan 1. tammikuuta 1995 tai sen jälkeen niin pian kuin mahdollista. Ministerit tapaavat viimeistään loppuvuodesta 1994 Punta del Esten julkilausuman viimeisen kappaleen mukaisesti päättääkseen tulosten kansainvälisestä täytäntöönpanosta, mukaan lukien voimaantuloajankohta. 4. Edustajat sopivat, että WTO-sopimus on avoinna hyväksyttäväksi kokonaisuudessaan joko allekirjoittamalla tai muutoin kaikille osanottajille XIV artiklan mukaisesti. WTO-sopimuksen 4 liitteeseen sisältyvän useammankeskisen kauppasopimuksen hyväksyminen ja voimaantulo määräytyvät useammankeskisen kauppasopimuksen määräysten perusteella. 5. Ennen WTO-sopimuksen hyväksymistä osanottajien, jotka eivät ole Tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen sopimuspuolia, täytyy ensin päättää liittymisneuvottelunsa yleissopimukseen ja tulla siten sopimuspuoliksi. Niiden osanottajien, jotka eivät ole yleissopimuksen sopimuspuolia päätösasiakirjan hyväksymispäivämääränä, myönnytysluettelot eivät ole lopullisia, ja niitä voidaan myöhemmin täydentää yleissopimukseen liittymisen ja WTO-sopimuksen hyväksymisen yhteydessä. 6. Tämä päätösasiakirja ja siihen liitetyt asiakirjat talletetaan tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen SOPIMUSPUOLTEN pääjohtajan huostaan, joka viipymättä toimittaa oikeaksi todistetun jäljennöksen jokaiselle osanottajalle. Tehty Marrakeshissa huhtikuun viidentenätoista päivänä tuhatyhdeksänsataa yhdeksänkymmentä neljä yhtenä englannin-, ranskan- ja espanjankielisenä kappaleena, jokaisen tekstin ollessa todistusvoimainen. [Luettelo allekirjoituksista liitetään päätösasiakirjaan.] PÄÄTÖS TOIMENPITEISTÄ VÄHITEN KEHITTYNEIDEN MAIDEN EDUKSI MINISTERIT, JOTKA tunnustavat vähiten kehittyneiden maiden ahdingon ja tarpeen varmistaa heidän täysipainoinen osallistuminen maailman kauppajärjestelmään sekä tarpeen ryhtyä toimenpiteisiin heidän mahdollisuuksiensa parantamiseksi kaupassa; tunnustavat vähiten kehittyneiden maiden erityistarpeet markkinoillepääsyssä. Etuoikeutettu asema markkinoillepääsyssä on tärkeä keino parantaa heidän mahdollisuuksia kaupassa; vakuuttavat sitoutuvansa toteuttamaan vähiten kehittyneitä maita koskevat määräykset, jotka sisältyvät 28, marraskuuta 1979 tehdyn päätöksen 2 d), 6 ja 8 kohtiin kehitysmaiden erityis- ja suosituimmuuskohtelusta, vastavuoroisuudesta sekä kehitysmaiden täysimääräisemmästä osallistumisesta; ottavat huomioon osanottajien sitoutumisen, joka on tuotu julki Punta del Esten ministerijulistuksen I osan B (vii) jaksossa; 1. PÄÄTTÄVÄT, ETTÄ, mikäli Uruguayn kierroksen aikana neuvotelluissa sopimuksissa ei ole ryhdytty toimenpiteisiin siitäkin huolimatta, että sopimukset on hyväksytty, vähiten kehittyneitä maita tarvitaan niin kauan kuin ne pysyvät siinä kategoriassa huolehtimaan vain niistä sitoumuksista ja myönnytyksistä, jotka vastaavat heidän yksilöllistä kehitystään, raha- ja kauppapoliittisia tarpeitaan tai hallinnollisia ja institutionaalisia mahdollisuuksia. Vähiten kehittyneille maille annetaan yhden vuoden lisäaika 15 huhtikuuta 1994 lähtien jättää Maailman kauppajärjestön perustamissopimuksen XI artiklassa vaadittavat myönnytysluettelot. 2. SOPIVAT, ETTÄ i) kaikkein vähiten kehittyneiden maiden eduksi tapahtuvien, mukaan lukien Uruguayn kierroksen neuvotteluiden piiriin kuuluvien, kaikkien erityis- ja erillistoimenpiteiden nopea voimaansaattaminen varmistetaan muun muassa säännöllisten tutkintojen avulla. ii) Uruguayn kierroksella sovitut MFN-pohjaiset tullimyönnytys- ja tullien ulkopuoliset myönnytysluettelot, jotka koskevat vähiten kehittyneiden maiden kannalta kiinnostavia vientituotteita, voidaan niin paljon kuin mahdollista saattaa voimaan automaattisesti joko etukäteen tai suoraan. GSP-järjestelmän ja vähiten kehittyneiden maiden kannalta kiinnostavia erityisille vientituotteille suunnitellun järjestelmän kehittämistä harkitaan. iii) Uruguayn kierroksen eri sopimuksissa ja siirtymäajan määräyksissä asetettuja sääntöjä pitäisi soveltaa tavalla, joka tukee vähiten kehittyneitä maita ja on niitä kohtaan joustava. Tämän seurauksena vähiten kehittyneiden maiden esille ottamia erityisiä ja perusteltuja huolen aiheita harkitaan myönteisesti asianomaisissa neuvostoissa ja komiteoissa. iv) GATT 1947 -sopimuksen XXXVII artiklan 3 c kohdassa ja vastaavat määräykset GATT 1994 -sopimuksessa, mainittua tuontia helpottavien toimenpiteiden ja muiden toimenpiteiden soveltamisessa kiinnitetään erityistä huomiota vähiten kehittyneitä maita kiinnostavaan vientiin. v) Vähiten kehittyneille maille annettavaa teknistä apua lisätään olennaisesti tuotannon, vientiteollisuuden, mukaan lukien palvelutuotannon, kehittämiseksi, vahvistamiseksi ja monipuolistamiseksi. Lisäksi apua annetaan kaupan edistämiseen vapaasta markkinoillepääsystä saatavien etujen maksimoimiseksi. 3. SOPIVAT tarkastelevansa vähiten kehittyneiden maiden erityistarpeita ja jatkavansa positiivisten toimenpiteiden etsimistä, jotka helpottavat kaupan mahdollisuuksien laajenemista näiden maiden eduksi. JULKILAUSUMA MAAILMAN KAUPPAJÄRJESTÖN OSUUDESTA SUUREMMAN YHTENÄISYYDEN SAAVUTTAMISESSA MAAILMANLAAJUISESSA TALOUSPOLITIIKASSA 1. Ministerit tunnustavat, että maailmantalouden kansainvälistyminen on johtanut jatkuvasti kasvavaan talouspoliittiseen vuorovaikutukseen yksittäisten valtioiden välillä, mukaan lukien vuorovaikutukseen talouspolitiikan rakenteeseen, makrotalouteen, kauppaan, rahaan ja kehitykseen liittyvien näkökohtien välillä. Sopusoinnun aikaansaaminen näiden näkökohtien välillä on pääasiassa kansallisten hallitusten tehtävä, mutta niiden kansainvälinen yhtenäisyytensä on tärkeätä ja arvokasta, parannettaessa näiden näkökohtien tehokkuutta kansallisesti. Uruguayn kierroksella neuvotellut sopimukset osoittavat, että kaikki osallistuvat hallitukset tunnustavat sen osuuden, jonka liberalistinen kauppapolitiikka voi tehdä heidän oman taloutensa ja yleensä maailmantalouden terveelle kasvulle ja kehitykselle. 2. Menestyksellinen yhteistyö talouspolitiikassa edistää kehitystä muilla alueilla. Vakaampiin talous- ja rahapoliittisiin oloihin perustuvan vakaamman valuuttakurssikehityksen pitäisi edistää kaupan laajenemista, pysyvää kasvua ja kehitystä sekä ulkoisten tasapainottomuuksien korjaamista. On olemassa myös tarve kehitysmaille tarkoitetuille riittäville ja oikein ajoitetuille pehmeä- ja normaaliehtoisille rahoitus- ja sijoituspääomavirroille ja sen lisäksi tarve kohdistaa velkaongelmat, jotta pystyttäisiin varmistamaan taloudellinen kasvu ja kehitys. Kaupan vapauttaminen muodostaa yhä suuremmassa määrin tärkeän osatekijän sopeuttamisohjelmien onnistumisessa. Monet maat ovat läpikäymässä näitä ohjelmia, joihin sisältyy huomattavia siirtymäajan sosiaalisia kustannuksia. Tässä yhteydessä ministerit toteavat Maailmanpankin ja IMF:n roolin, jotka tukevat kaupan vapautumiseen sopeutumista, mukaan lukien elintarvikkeiden nettomääräisesti maahantuontia harjoittavien kehitysmaiden tukemista, joilla on maatalouden kauppaan liittyvistä uudistuksista johtuvia lyhytaikaisia kustannuksia. 3. Uruguayn kierroksen positiivinen tulos on osaltaan myötävaikuttanut yhtenäisemmän ja valmiimman kansainvälisen talouspolitiikan kehittymiseen. Uruguayn kierroksen tulokset varmistavat markkinoillepääsyn laajentumisen hyödyttävän kaikkia maita sekä vahvaa kaupan monenkeskisten periaatteiden rakennetta. Ne takaavat myös sen, että kauppapolitiikkaa johdetaan avoimemmin ja tietoisempana avoimen kauppaympäristön kotimaisen kilpailukyvyn eduista. Kierroksen seurauksena syntynyt vahva monenkeskinen kauppajärjestelmä pystyy luomaan paremman lähtökohdan liberalisoimiselle, edistämään tehokkaampaa valvontaa ja varmistamaan monenkeskisesti sovittujen sääntöjen ja periaatteiden tiukan noudattamisen. Nämä parannukset merkitsevät sitä, että kauppapolitiikka voi tulevaisuudessa näytellä merkittävämpää roolia vahvistaessaan maailmanlaajuisen talouspolitiikan yhtenäisyyttä. 4. Ministerit tunnustavat kuitenkin, että kaupan ulkopuolelta lähtöisin olevia vaikeuksia ei voi poistaa yksistään kaupanalalla toteutettujen toimenpiteiden avulla. Tämä korostaa ponnistelujen tärkeyttä kansainvälisen taloudellisen päätöksenteon muiden edellytysten parantamiseksi ja Uruguayn kierroksella saavutettujen tulosten voimaansaattamisen loppuun viemiseksi. 5. Yhteydet talouspolitiikan eri aspektien välillä vaativat, että näistä alueista vastuussa olevat kansainväliset instituutiot harjoittavat yhdenmukaista ja vastavuoroista politiikkaa. Maailman kauppajärjestön tulisi sen tähden pyrkiä kehittämään yhteistyötä monetaari- ja rahoituskysymyksistä vastuussa olevien kansainvälisten järjestöjen kanssa, samalla kun se kunnioittaa neuvotteluvaltuutusta, luottamuksellisuusvaatimusta ja eri instituutioiden päätöksenteon riittävää itsenäisyyttä ja välttää ristikkäis- ja lisäehtojen määräämistä hallituksille. Silmälläpitäen suuremman yhtenäisyyden saavuttamista kansainvälisessä talouspoliittisessa päätöksenteossa ministerit kutsuvat myös WTO:n pääjohtajan tarkastelemaan yhdessä Kansainvälisen valuuttarahaston pääjohtajan ja Maailmanpankin presidentin kanssa WTO:n ja Bretton Woods -instituutioiden välisen yhteistyön seurauksia ja yhteistyön muotoja. PÄÄTÖS ILMOITTAMISMENETTELYISTÄ Ministerit päättävät suositella jäljempänä mainittujen ilmoittamismenettelyjen kehittämistä ja tarkastusta ministerikokouksen hyväksyttäväksi. JÄSENET, JOTKA haluavat parantaa Maailman kauppajärjestön perustamissopimuksen (myöhemmin WTO-sopimus) mukaisten ilmoittamismenettelyjen toimivuutta ja siten edistää jäsenten kauppapolitiikan avoimuutta ja tässä tarkoituksessa perustettujen valvontajärjestelyjen tehokkuutta; muistavat WTO-sopimuksen mukaisen julkaisemis- ja ilmoittamisvelvollisuuden, mukaan lukien erityisten liittymispöytäkirjojen ehtojen perusteella hyväksytyt velvollisuudet, poikkeusluvat ja jäsenten solmimat muut sopimukset, SOPIVAT SEURAAVAA: I. Yleinen ilmoittamisvelvollisuus Jäsenet vahvistavat sitoumuksensa monenkeskisten kauppasopimusten ja soveltuvin osin useammankeskisten kauppasopimusten julkaisemista ja ilmoittamista koskeviin velvoitteisiin. Jäsenet muistavat ilmoittamista, neuvottelemista, riitojen ratkaisemista ja valvontaa koskevasta sopimuksessa mainitut sitoumuksensa, jotka hyväksyttiin 28. marraskuuta 1979 (BISD-julkaisusarja 26S/210). Mitä tulee heidän sitoumukseensa ilmoittaa mahdollisimman suuressa laajuudessa hyväksymistään kauppatoimenpiteistä, jotka vaikuttavat GATT 1994 -sopimuksen toimintaan, tällaisen ilmoituksen itsessään estämättä käsityksiä toimenpiteiden yhtäpitävyydestä tai merkityksellisyydestä monenkeskisten kauppasopimusten ja soveltuvin osin useammankeskisten kauppasopimusten mukaisiin oikeuksiin ja velvollisuuksiin nähden, jäsenet sopivat noudattavansa asianmukaisesti liitteenä olevaa toimenpideluetteloa. Sen tähden jäsenet sopivat, että tällaisten toimenpiteiden käyttöönottamista tai niiden muuttamista koskee vuoden 1979 sopimuksen ilmoittamisvaatimukset. II. Ilmoitusten keskusrekisteri Sihteeristön alaisuuteen perustetaan ilmoitusten keskusrekisteri. Samalla kun jäsenet jatkavat voimassa olevien ilmoittamismenettelyjen noudattamista, sihteeristön on varmistettava, että rekisteri tallentaa sille toimitetun jäsenen toimenpiteitä koskevasta tiedosta sellaiset osat, kuten toimenpiteen tarkoitus, sen soveltamisalan kaupassa ja vaatimukset, joiden täyttämiseksi se on ilmoitettu. Keskusrekisteri tekee jäsen- ja velvoitekohtaisia ristiviittauksia ilmoituksia koskeviin asiakirjoihin. Keskusrekisteri ilmoittaa vuosittain jokaiselle jäsenelle säännönmukaisista ilmoittamisvelvollisuuksista, joihin tämän oletetaan vastaavan seuraavan vuoden kuluessa.{Keskusrekisteri kiinnittää yksittäisten jäsenten huomion täyttämättä jääviin säännönmukaisiin ilmoittamisvaatimuksiin.{Keskusrekisterin yksittäisiä ilmoituksia koskeva tieto on pyynnöstä annettava jokaiselle jäsenelle, joka on oikeutettu saamaan kyseistä tietoa.{III. Ilmoitusvelvollisuuksien ja -menettelyjen tarkastus Tavarakauppaneuvosto tarkistaa WTO-sopimuksen 1 A liitteessä mainittujen sopimusten mukaiset ilmoittamisvelvollisuudet ja -menettelyt. Tarkastuksen toteuttaa työryhmä, jonka jäsenyys on kaikille jäsenille avoin. Ryhmä perustetaan välittömästi WTO-sopimuksen tultua voimaan. Työryhmän tehtäväkenttään kuuluu tarkistaa huolellisesti kaikki jäsenten WTO-sopimuksen 1 A liitteessä mainittujen sopimusten mukaiset voimassa olevat ilmoitusvelvollisuudet tarkoituksena yksinkertaistaa, normittaa ja yhdistää velvollisuudet mahdollisimman laajasti sekä tehostaa näiden velvoitteiden noudattamista, pitäen mielessä yleisen tavoitteen lisätä jäsenten kauppapolitiikan avoimuutta ja tässä tarkoituksessa perustettujen valvontajärjestelmien tehokkuutta ja pitäen mielessä myös joidenkin kehitysmaajäsenten mahdollisen tarpeen saada apua ilmoittamisvelvollisuuksien täyttämiseksi; tehdä tavarakauppaneuvostolle suosituksia viimeistään kahden vuoden kuluttua WTO-sopimuksen voimaantulon jälkeen. LIITE OHJEELLINEN LUETTELO () ILMOITETTAVISTA TOIMENPITEISTÄ Tariffit (käsittäen sitoumusten valikoiman ja katteen, GSP-kehitysmaapreferenssejä koskevat määräykset, vapaakauppa-alueiden/tulliliittojen jäseniin sovellettavat tullit, muut etuudet) Tariffikiintiöt ja lisätullit Määrälliset rajoitukset, mukaan lukien vapaaehtoiset viennin rajoitukset ja tuontiin vaikuttavat säännönmukaiset markkinajärjestelyt Ei-tariffääriset toimenpiteet, kuten lisensiointi ja koostumusvaatimukset, muuttuvat maksut Tullausarvo Alkuperäsäännöt Julkiset hankinnat Tekniset esteet Suojatoimenpiteet Polkumyyntitoimenpiteet Vastatoimenpiteet Vientiverot Vientituet, verovapautukset, luvanvarainen vientirahoitus Vapaakauppavyöhykkeet, mukaan lukien tullivalvonnassa Vientirajoitukset, mukaan lukien vapaaehtoiset vienninrajoitukset ja säännönmukaiset markkinajärjestelyt Muu valtionapu, mukana lukien valtiontuet ja verovapautukset Valtion kaupallisten yritysten rooli Tuontiin ja vientiin liittyvä valuuttavalvonta Valtion hyväksymä vastakauppa Muut WTO-sopimuksen 1 A liitteessä olevien monenkeskisten kauppasopimusten kattamat toimenpiteet (1) Tämä luettelo ei muuta WTO-sopimuksen 1 A liitteessä olevien monenkeskisten kauppasopimusten tai soveltuvin osin WTO-sopimuksen 4 liitteessä olevien useammankeskisten kauppasopimusten voimassaolevia ilmoittamisvaatimuksia. JULISTUS KANSAINVÄLISEN VALUUTTARAHASTON JA MAAILMAN KAUPPAJÄRJESTÖN VÄLISESTÄ SUHTEESTA MINISTERIT, JOTKA toteavat GATT 1947 -sopimuksen SOPIMUSPUOLTEN ja Kansainvälisen valuuttarahaston läheisen suhteen ja GATT 1947 -sopimuksen määräysten, erityisesti GATT 1947 -sopimuksen XV artiklan, hallinnoivan kyseistä suhdetta; tunnustavat osanottajien halun perustaa Maailman kauppajärjestön ja Kansainvälisen valuuttarahaston välisen suhteen WTO-sopimuksen 1 A liitteen monenkeskisten kauppasopimusten kattamien alueiden osalta määräyksiin, jotka ovat hallinnoineet GATT 1947 -sopimuksen SOPIMUSPUOLTEN ja Kansainvälisen valuuttarahaston välistä suhdetta; vahvistavat täten, että ellei toisin edellytetä päätösasiakirjassa, WTO:n ja Kansainvälisen valuuttarahaston välinen suhde perustuu WTO-sopimuksen 1 A liitteen monenkeskisten kauppasopimusten kattamien alueiden osalta määräyksiin, jotka ovat hallinnoinneet GATT 1947 -sopimuksen SOPIMUSPUOLTEN ja Kansainvälisen valuuttarahaston välistä suhdetta. PÄÄTÖS TOIMENPITEISTÄ, JOTKA KOSKEVAT UUDISTUSOHJELMAN MAHDOLLISIA KIELTEISIÄ VAIKUTUKSIA VÄHITEN KEHITTYNEISIIN JA NETTOMÄÄRÄISESTI ELINTARVIKKEITA MAAHANTUOVIIN KEHITYSMAIHIN 1. Ministerit tunnustavat, että Uruguayn kierroksen tulosten asteittainen voimaansaattaminen saa aikaan kokonaisuudessaan lisääntyviä kaupan laajenemiseen ja talouskasvuun liittyviä mahdollisuuksia kaikkien osanottajien eduksi. 2. Ministerit tunnustavat, että maataloudessa tapahtuvan kaupan vapauttamiseen johtavan uudistusohjelman aikana vähiten kehittyneet ja nettomääräisesti ruokaa maahantuovat kehitysmaat voivat kokea negatiivisiä vaikutuksia ulkomaisista varoista kohtuuehdoin saatavien peruselintarvikkeiden riittävien toimitusten saatavuuden muodossa, mukaan lukien lyhyen aikavälin vaikeudet peruselintarvikkeiden normaalin tuonnin rahoituksessa. 3. Ministerit sopivat sen tähden luovansa asianmukaiset järjestelyt varmistaakseen, että Uruguayn kierroksen maatalouden kauppaa koskevien tulosten täytäntöönpano ei vaikuta haitallisesti sen tasoisen ruoka-avun saatavuuteen, joka riittää auttamaan kohtaamaan kehitysmaiden, erityisesti vähiten kehittyneiden ja nettomääräisesti ruokaa maahantuovien kehitysmaiden ruokatarpeita. Tätä tarkoitusta varten ministerit sopivat i) tarkastelevansa vuoden 1986 ruoka-apusopimuksen mukaisen ruoka-apukomitean perustaman ruoka-avun tasoa ja aloittavansa neuvottelut asianmukaisessa paikassa perustaakseen sellaisen ruoka-apua koskevien sitoumusten tason, joka riittää kohtaamaan kehitysmaiden oikeutetut tarpeet uudistusohjelman aikana; ii) hyväksyvänsä ohjesäännöt varmistaakseen, että entistä huomattavampi osuus elintarvikkeista toimitetaan vähiten kehittyneille ja nettomääräisesti ruokaa maahantuoville kehitysmaille täyden avustuksen muodossa ja/tai sopivin lyhytehtoisin lainoin vuoden 1986 ruoka-apusopimuksen IV artiklan mukaisesti; iii) harkitakseen apuohjelmien yhteydessä teknistä ja rahallista apua koskevia pyyntöjä vähiten kehittyneille ja nettomääräisesti ruokaa maahantuoville kehitysmaille parantaakseen heidän maataloutensa tuottavuutta ja infrastruktuuria. 4. Ministerit sopivat edelleen varmistavansa, että missä tahansa maatalouden vientiluottoihin liittyvässä sopimuksessa on erityiskohtelua koskeva määräys vähiten kehittyneiden ja ruokaa maahantuovien kehitysmaiden eduksi. 5. Ministerit tunnustavat, että tietyt kehitysmaat voivat Uruguayn kierroksen tuloksena käydä läpi lyhyen aikavälin vaikeuksia tuotteiden normaalin tuonnin rahoituksessa ja että nämä maat voivat olla kelpoisia turvautumaan kansainvälisten rahalaitosten varoihin nykyisten edellytysten vallitessa tai mainitut edellytykset voidaan sopeuttamisohjelmien yhteydessä luoda kohdistumaan mainittuihin rahoitusongelmiin. Tässä suhteessa ministerit ottavat huomioon GATT 1947 -sopimuksen SOPIMUSPUOLTEN pääjohtajan raportin 37 kohdan neuvotteluista Kansainvälisen valuuttarahaston pääjohtajan ja Maailman pankin presidentin kanssa (MTN.GNG/NG14/W/35). 6. Ministerikokous tutkii säännöllisesti tämän päätöksen määräykset, ja maatalouskomitea valvoo tarvittaessa tämän päätöksen jälkikäsittelyä. PÄÄTÖS SOPIMUKSEN TEKSTIILI- JA VAATETUSTUOTTEISTA 2.6 ARTIKLAN MUKAISESTA ENSIMMÄISESTÄ ILMOITUKSESTA Ministerit sopivat, että osanottajat, jotka huolehtivat sopimuksen tekstiili- ja vaatetustuotteista 2 artiklan 1 kohtaan kuuluvien rajoituksista, ilmoittavat viimeistään 1. lokakuuta 1994 GATT-sihteeristölle yksityiskohdat niistä toimenpiteistä, joihin he ryhtyvät mainitun sopimuksen 2 artiklan 6 kohdan mukaan. GATT-sihteeristö jakaa viipymättä kyseiset ilmoitukset tiedoksi muille osanottajille. Nämä ilmoitukset tehdään tekstiilitarkkailuelimelle, sitten kun se on perustettu, niitä tarkoituksia varten, jotka mainitaan sopimuksen tekstiili- ja vaatetustuotteista 2 artiklan 21 kohdassa. SOPIMUSEHDOTUS WTO:N JA ISON VÄLISESTÄ STANDARDIEN TIETOJENVAIHTOJÄRJESTELMÄSTÄ Ministerit päättävät suosittelevansa, että Maailman kauppajärjestön sihteeristö tekee sopimuksen Kansainvälisen standardisoimisjärjestön (ISO) kanssa sellaisen tietojenvaihtojärjestelmän luomisesta, jonka pohjalta 1. ISONETin jäsenten tulee toimittaa ISO/IEC:n informaatiokeskukseen Geneveen ne ilmoitukset, joihin viitataan kaupan teknisiä esteitä koskevan sopimuksen liitteen 3 standardien valmistelua, hyväksymistä ja soveltamista koskevien menettelyohjeiden kohdissa C ja J, niissä esitetyllä tavalla; 2. Työohjelmissa, joihin viitataan kohdassa J, tulee käyttää seuraavanlaista (aakkos-) numeerista luokitusjärjestelmää: a) standardien luokitusjärjestelmä, joka mahdollistaisi standardisoivat elimet antamaan kullekin työohjelmassa mainitulle standardille sisällönmukaisen (aakkos-)numeerisen tunnuksen; b) käsittelyvaiheen koodijärjestelmä, joka mahdollistaisi standardisoivat elimet antamaan kullekin työohjelmassa mainitulle standardille käsittelyvaiheen osoittavan (aakkos-)numeerisen tunnuksen; tätä varten tulisi erottaa vähintään viisi kehitysvaihetta: 1) vaihe, jossa päätös standardin laatimisesta on tehty, mutta tekninen työ ei ole vielä alkanut; 2) vaihe, jossa tekninen työ on alkanut, mutta kommentointiaika ei ole vielä alkanut; 3) vaihe, jossa kommentointiaika on alkanut, mutta se ei ole vielä päättynyt; 4) vaihe, jossa kommentointiaika on päättynyt, mutta standardia ei vielä ole hyväksytty; ja 5) vaihe, jossa standardi on hyväksytty; c) tunnistamisjärjestelmä, joka kattaa kaikki kansainväliset standardit ja joka mahdollistaisi standardisoivat elimet antamaan kullekin työohjelmassa mainitulle standardille (aakkos-) numeerisen tunnuksen, joka ilmaisee sen pohjana käytetyn kansainvälisen standardin (käytetyt kansainväliset standardit); 3. ISO/IEC:n informaatiokeskuksen tulee viivytyksettä toimittaa WTO-sihteeristölle kopiot ilmoituksista, joihin on viitattu menettelyohjeiden kohdassa C; 4. ISO/IEC:n informaatiokeskuksen tulee säännöllisesti julkaista tietoja ilmoituksista, jotka on vastaanotettu menettelyohjeiden kohtien C ja J mukaisesti; tämän julkaisun, josta voidaan periä kohtuullinen korvaus, tulee olla ISONETin jäsenten ja WTO-sihteeristön välityksellä WTO:n jäsenten saatavilla. PÄÄTÖS ISO/IEC:N INFORMAATIOKESKUKSEN JULKAISUN TARKASTELUSTA Ministerit päättävät, että Maailman kauppajärjestön perustamissopimuksen 1 A liitteeseen sisältyvän kaupan teknisiä esteitä koskevan sopimuksen 13 artiklan 1 kohdan mukaisesti kaupan teknisten esteiden komitean tulee sanotun vaikuttamatta neuvottelua ja riitojenratkaisua koskeviin määräyksiin, vähintään kerran vuodessa tarkastella ISO/IEC informaatiokeskuksen tuottama julkaisu, tiedoista, jotka on saatu sopimuksen liitteen 3 standardien laatimista, hyväksymistä ja soveltamista koskevien menettelyohjeiden mukaisesti, jotta jäsenille annetaan mahdollisuus keskustella mistä tahansa näiden menettelyohjeiden toimintaan liittyvistä asioista. Tämän keskustelun helpottamiseksi WTO-sihteeristön tulee toimittaa jäsenittäin luettelo kaikista standardisoivista elimistä, jotka ovat hyväksyneet menettelyohjeet, sekä myös luettelon niistä standardisoivista elimistä, jotka ovat hyväksyneet tai sanoutuneet irti menettelyohjeista edellisen tarkastelun jälkeen. WTO-sihteeristön tulee myös viivytyksettä jakaa jäsenille ISO/IEC:n informaatiokeskukselta saamiensa ilmoitusten kopiot. PÄÄTÖS TOIMENPITEIDEN KIERTÄMISEN EHKÄISEMISESTÄ MINISTERIT, JOTKA toteavat, että sillä aikaa kun GATT 1994 -sopimuksen VI artiklan täytäntöönpanoa koskevaa sopimusta edeltäneissä neuvotteluissa käsiteltiin polkumyyntitullien kiertämistä koskevaa ongelmaa, neuvottelijat eivät päässeet yksimielisyyteen nimenomaisesta tekstistä; pitävät mielessä, että on suotavaa, että tällä alueella niin pian kuin mahdollista sovelletaan yhdenmukaisia määräyksiä; päättävät siirtää tämän asian mainitun sopimuksen mukaisesti perustetun polkumyyntikomitean ratkaistavaksi. PÄÄTÖS SOPIMUKSEN TULLITARIFFEJA JA KAUPPAA KOSKEVAN YLEISSOPIMUKSEN 1994 VI ARTIKLAN SOVELTAMISESTA 17.6 ARTIKLAN TARKASTELUSTA Ministerit päättävät seuraavaa:GATT 1994 -sopimuksen VI artiklan täytäntöönpanoa koskevan sopimuksen 17 artiklan 6 kohdassa mainitun tarkistuksen taso tarkastetaan kolmen vuoden kuluttua sen tutkimiseksi, onko se yleisesti soveltuva. JULKILAUSUMA RIITOJEN RATKAISEMISESTA TULLITARIFFEJA JA KAUPPAA KOSKEVAN YLEISSOPIMUKSEN 1994 VI ARTIKLAN SOVELTAMISTA KOSKEVAN SOPIMUKSEN TAI TUKIA JA TASOITUSTULLEJA KOSKEVAN SOPIMUKSEN V OSAN MUKAISESTI Ministerit tunnustavat, mitä tulee riitojen ratkaisuun GATT 1994:n VI artiklan soveltamista koskevan sopimuksen tai tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen V osan mukaisesti, että on tarve ratkaista polkumyynnistä ja tasoitustullitoimenpiteistä johtuvat riidat johdonmukaisesti. PÄÄTÖS TAPAUKSISSA, JOISSA TULLIHALLINNOILLA ON SYYTÄ EPÄILLÄ ILMOITETUN ARVON TODENPERÄISYYTTÄ TAI TÄSMÄLLISYYTTÄ Ministerit kehottavat GATT 1994 -sopimuksen VII artiklan täytäntöönpanoa koskevassa sopimuksessa perustettua tullausarvokomiteaa päättämään seuraavasti: TULLAUSARVOKOMITEA, JOKA vahvistaa, että kauppa-arvo on GATT 1994 -sopimuksen VII artiklan soveltamista koskevan sopimuksen (myöhemmin "sopimus") mukaan ensisijainen arvonmääritysmenetelmä; tunnustaa, että tullihallinto voi joutua kohtaamaan tapauksia, joissa sillä on syytä epäillä niiden tietojen tai asiakirjojen oikeellisuutta tai täsmällisyyttä, jotka kaupanharjoittajat esittävät ilmoitetun arvon tueksi; korostaa, että näin tehdessään tullihallinnon ei tulisi saattaa kyseenalaiseksi kaupanharjoittajien lainmukaisia etuja; ottaa huomioon sopimuksen 17 artiklan, sopimuksen III liitteen 6 kohdan ja teknisen tullausarvokomitean asiaan liittyvät päätökset PÄÄTTÄÄ SEURAAVAA: 1. Kun tullausarvoilmoitus on annettu ja kun tulliviranomaisella on syytä epäillä siinä esitettyjen tietojen tai tämän ilmoituksen tueksi esitettyjen asiakirjojen oikeellisuutta tai täsmällisyyttä, tulliviranomainen voi pyytää maahantuojaa esittämään lisäselvitystä, mukaan lukien asiakirjat ja muuta näyttöä siitä, että ilmoitettu arvo on maahantuoduista tavaroista tosiasiassa maksettu tai maksettava kokonaishinta, jota on oikaistu 8 artiklan määräysten mukaisesti. Mikäli tulliviranomaisella on vielä lisätiedot saatuaan kohtuullisin perustein epäilyjä ilmoitetun arvon oikeellisuudesta tai täsmällisyydestä tai mikäli vastausta ei lainkaan saada, voidaan, 11 artiklan määräykset huomioon ottaen, katsoa, että maahantuotujen tavaroiden tullausarvoa ei voida määrittää 1 artiklan mukaisesti. Ennen lopullisen päätöksen tekemistä tullihallinnon tulee pyydettäessä ilmoittaa kirjallisesti maahantuojalle, millä perusteella se epäilee tietojen tai esitettyjen asiakirjojen oikeellisuutta tai täsmällisyyttä, ja maahantuojalle tulee antaa mahdollisuus esittää vastine. Kun lopullinen päätös on tehty, tullihallinnon tulee ilmoittaa maahantuojalle päätöksensä sekä sen perustelut. 2. On täysin asianmukaista, että sopimusta sovellettaessa jäsen avustaa toista keskenään sovittujen ehtojen mukaan. PÄÄTÖS TEKSTEISTÄ, JOTKA KOSKEVAT VÄHIMMÄISARVOJA JA YKSINEDUSTAJIEN, YKSINMYYJIEN JA TOIMILUVAN YKSINHALTIJOIDEN MAAHANTUONTEJA Ministerit päättävät siirtää seuraavat tekstit GATT 1994-sopimuksen VII artiklan täytäntöönpanoa koskevassa sopimuksessa perustetun tullausarvokomitean hyväksyttäväksi: I Mikäli kehitysmaa tekee varauman virallisesti vahvistettujen vähimmäisarvojen säilyttämisestä III liitteen 2 kohdan ehtojen mukaisesti ja osoittaa siihen olevat hyvät syyt, komitean tulee suhtautua ymmärtäväisesti varaumapyyntöön. Mikäli varaumaan suostutaan, III liitteen 2 kohdassa mainituissa ehdoissa tulee ottaa täysipainoisesti huomioon kyseisen jäsenen kehitykseen, rahoitukseen ja kauppaan liittyvät tarpeet. II 1. Joukko sopimukseen liittymistä harkitsevia kehitysmaita on ilmaissut huolensa siitä, että yksinedustajien, yksinmyyjien ja toimiluvan yksinhaltijoiden maahantuomien tavaroiden arvon-määrityksessä voi olla ongelmia. Kehitysmaajäsenet voivat sopimuksen 20 artiklan 2 kohdan perusteella lykätä sopimuksen soveltamista viidellä vuodella. Jäsenet, jotka käyttävät hyväkseen tätä säädöstä, voivat hyödyntää tämän ajan suorittamalla asian vaatimia tutkimuksia ja ryhtymällä muihin toimiin, jotka ovat välttämättömiä sopimuksen soveltamisen helpottamiseksi. 2. Ottaen tämän huomioon komitea suosittaa, että Tulliyhteistyö-neuvosto avustaa kehitysmaajäseniä II liitteen säännösten mukaisesti suunnittelemaan ja tekemään tutkimuksia aloilla, jotka on yksilöity mahdollisiksi ongelma-alueiksi, mukaan lukien yksinedustajien, yksinmyyjien ja toimiluvan yksinhaltijoiden tuonnit. PÄÄTÖS PALVELUKAUPAN YLEISSOPIMUKSEN RAKENTEELLISISTA JÄRJESTELYISTÄ Ministerit päättävät suositella, että palvelukauppaneuvosto hyväksyy ensimmäisessä kokouksessaan seuraavan päätöksen apuelimistä. PALVELUKAUPPANEUVOSTO, toimien artiklan XXIV mukaisesti, tarkoituksenaan helpottaa palvelukaupan yleissopimuksen soveltamista ja tavoitteiden edistämistä, PÄÄTTÄÄ SEURAAVAA 1. Kaikki apuelimet, jotka neuvosto voi perustaa, raportoivat vuosittain tai tarpeen vaatiessa useammin neuvostolle. Jokainen elin laatii omat menettelysäännöt ja voi tarvittaessa perustaa omia apuelimiä. 2. Jokainen palvelualakomitea toteuttaa neuvoston sille määräämiä velvoitteita ja antaa jäsenille mahdollisuuden neuvotella kaikista kyseisen alan palvelukauppaan liittyvistä asioista ja palvelualan liitteeseen mahdollisesti kuuluvasta toiminnasta. Sellaiset velvoitteet sisältävät: a) tarkastella ja valvoa jatkuvasti sopimuksen soveltamista kyseisen alan osalta; b) laatia neuvoston harkittavaksi ehdotuksia tai suosituksia minkä tahansa kyseisen alan kauppaan liittyvän asian yhteydessä; c) jos on olemassa palvelualaa koskeva liite, harkita muutosehdotuksia tähän palvelualan liitteeseen ja tehdä tarvittavia suosituksia neuvostolle; d) järjestää paikka teknisille keskusteluille, johtaa tutkimuksia jäsenten toimenpiteistä ja johtaa kyseisen alan palvelukauppaan vaikuttavien muiden teknisten kysymysten tutkimuksia; e) antaa teknistä apua kehitysmaajäsenille ja WTO:n perustamissopimuksen jäsenyydestä neuvotteleville kehitysmaille kyseisen alan palvelukauppaan vaikuttavien velvoitteiden ja muiden kysymysten soveltamisen suhteen; ja f) tehdä yhteistyötä minkä tahansa muiden palvelukaupan yleissopimuksen nojalla perustettujen apuelinten ja minkä tahansa muiden millä tahansa kyseisistä alueista toimivien kansainvälisten järjestöjen kanssa. 3. Täten perustetaan rahoituspalvelukomitea, jonka vastuulla ovat 2 kohdassa luetellut asiat. PÄÄTÖS PALVELUKAUPAN YLEISSOPIMUKSEN TIETYISTÄ RIITOJENRATKAISUMENETTELYISTÄ Ministerit päättävät suositella, että palvelukauppaneuvosto hyväksyy ensimmäisessä kokouksessaan seuraavan päätöksen. PALVELUKAUPPANEUVOSTO, JOKA ottaa huomioon sopimusta ja palveluja koskevien velvoitteiden ja erityisten sitoumusten erityisluonteen XXII ja XXIII artikloissa esitetyn riitojen ratkaisun osalta, PÄÄTTÄÄ SEURAAVAA: 1. Panelistien luettelo laaditaan auttamaan panelistien valinnassa. 2. Tätä tarkoitusta varten jäsenet voivat ehdottaa allaolevassa 3 kohdassa mainitut pätevyysvaatimukset täyttäviä henkilöitä sisällytettäväksi luetteloon, ja oheistavat ansioluettelon heidän pätevyydestään, mukaan lukien mikäli mahdollista viittauksen sopivasta palvelualakohtaisesta asiantuntemuksesta. 3. Paneelit tulee koota hyvin pätevistä hallituksen ja/tai hallituksen ulkopuolisista henkilöistä, joilla on kokemusta palvelukauppasopimukseen ja/tai palvelukauppaan liittyvistä kysymyksistä, mukaan lukien liitännäiset sääntelykysymykset. Panelistit palvelevat henkilökohtaisessa ominaisuudessaan, eivät minkään valtion tai järjestön edustajina. 4. Palvelualakohtaisia kysymyksiä hoitavilla riitapaneeleilla tulee olla riittävä asiantuntemus, joka on tarpeen asianomaisilla palvelualoilla, joita riita koskee.5. Sihteeristö säilyttää luetteloa ja kehittää hallintomenettelyjä yhdessä neuvoston puheenjohtajan kanssa neuvotellen. PÄÄTÖS PALVELUKAUPASTA JA YMPÄRISTÖSTÄ Ministerit päättävät suositella, että palvelukauppaneuvosto ensimmäisessä kokouksessaan hyväksyy seuraavan päätöksen. PALVELUKAUPPANEUVOSTO, JOKA tunnustaa, että ympäristön suojelemiseksi tarpeelliset toimenpiteet voivat olla ristiriidassa tämän sopimuksen määräysten kanssa ja toteaa, että kun ympäristön suojelemiseksi tarpeellisten määräysten tarkoituksena on tyypillisesti inhimillisen, eläinten tai kasvien elämän tai terveyden suojeleminen, ei ole selvää, että on tarpeen määrätä enemmästä kuin XIV artiklan (b) kohta sisältää. PÄÄTTÄÄ SEURAAVAA: 1. Määritelläkseen onko yleissopimuksen XIV artiklan muuttaminen tarpeen edellä mainittujen toimenpiteiden huomioonottamiseksi pyytää kauppa- ja ympäristökomiteaa tutkimaan ja raportoimaan sekä tekemään mahdolliset suositukset palvelukaupan ja ympäristön välisestä suhteesta, mukaan lukien kestävä kehitys. Komitean tulee myöskin tutkia hallitustenvälisten ympäristösopimusten merkitys ja niiden suhde tähän sopimukseen. 2. Komitean tulee raportoida työnsä tuloksista ensimmäiselle joka toinen vuosi kokoontuvalle ministerikokoukselle WTO:n perustamissopimuksen voimaantulon jälkeen. PÄÄTÖS LUONNOLLISTEN HENKILÖIDEN LIIKKUVUUTTA KOSKEVISTA NEUVOTTELUISTA MINISTERIT, JOTKA ottavat huomioon Uruguayn kierroksen neuvottelujen seurauksena olevat sitoumukset, jotka koskevat luonnollisten henkilöiden liikkuvuutta palvelujen tarjoamista varten, ovat tietoisia palvelukaupan yleissopimuksen tavoitteista, joihin kuuluu muun muassa kehitysmaiden kasvava osallistuminen palvelujen kauppaan ja niiden palvelujen viennin laajeneminen, tunnustavat luonnollisten henkilöiden liikkuvuutta koskevien laajempien sitoumusten aikaansaamisen tärkeyden, jotta saavutettaisiin palvelukaupan yleissopimuksen mukainen etujen tasapaino, PÄÄTTÄVÄT SEURAAVAA: 1. Neuvottelut luonnollisten henkilöiden liikkuvuuden laajemmasta vapauttamisesta palvelujen tarjoamista varten jatkuvat Uruguayn kierroksen päättämisen jälkeen, ja niiden tarkoituksena on se, että osanottajat voivat saada aikaan laajempia sitoumuksia palvelukaupan yleissopimuksen mukaisesti. 2. Neuvotteluja toteuttamaan perustetaan luonnollisten henkilöiden liikkuvuutta käsittelevä neuvotteluryhmä. Ryhmä luo omat menettelytapansa ja raportoi määräajoin palvelukauppaneuvostolle. 3. Neuvotteluryhmä pitää ensimmäisen neuvottelutilaisuutensa viimeistään 16. toukokuuta 1994. Sen on saatettava nämä neuvottelut päätökseen ja tehtävä loppuraportti viimeistään kuuden kuukauden kuluttua WTO:n perustamissopimuksen voimaantulosta. 4. Näistä neuvotteluista seurauksena olevat sitoumukset merkitään jäsenten erityisiä sitoumuksia koskeviin listoihin. PÄÄTÖS RAHOITUSPALVELUISTA MINISTERIT, JOTKA ottavat huomioon että osanottajien Uruguayn kierroksen lopuksi listaamat rahoituspalvelusitoumukset tulevat voimaan suosituimmuuskohtelun (MFN) mukaisesti samanaikaisesti WTO:n perustamissopimuksen (myöhemmin "WTO-sopimus") kanssa, PÄÄTTÄVÄT SEURAAVAA: 1. Viimeistään kuusi kuukautta WTO-sopimuksen voimaantulon jälkeen päättyvän kauden lopussa, jäsenet voivat vapaasti kokonaan tai osittain parantaa, muuttaa tai peruuttaa tämän palvelualan sitoumuksensa tarjoamatta hyvitystä, palvelukaupan yleissopimuksen XXI artiklan määräyksistä huolimatta. Samalla jäsenten tulee esittää lopullinen kantansa koskien poikkeuksia suosituimmuuskohtelusta (MFN) näillä sektoreilla, II artiklasta tehtäviä poikkeuksia koskevan liitteen määräyksistä huolimatta. WTO-sopimuksen voimaantulopäivästä yllä mainitun kauden loppuun saakka ei sovelleta II artiklasta tehtäviä poikkeuksia koskevassa liitteessä lueteltuja poikkeuksia, jotka ovat riippuvaisia muiden osanottajien sitoumustasosta tai muiden osanottajien tekemistä poikkeuksista. 2. Rahoituspalvelukomitean tulee valvoa kaikkia tämän sopimuksen mukaisten neuvottelujen edistymistä ja raportoida siitä palvelukauppaneuvostolle viimeistään neljä kuukautta WTO-sopimuksen voimaantulon jälkeen. PÄÄTÖS MERIKULJETUSPALVELUNEUVOTTELUISTA MINISTERIT, JOTKA ottavat huomioon, että merikuljetuspalveluja koskevat osanottajien tekemät sitoumukset Uruguayn kierroksen päättyessä tulevat voimaan MFN:n pohjalta samanaikaisesti WTO:n perustamissopimuksen kanssa (myöhemmin "WTO-sopimus"), PÄÄTTÄVÄT SEURAAVAA: 1. Neuvottelut merikuljetuspalvelualalla aloitetaan palvelukaupan yleissopimuksen puitteissa vapaaehtoiselta pohjalta. Neuvottelujen tulee olla laaja-alaisia ja niiden tavoitteena on saada aikaan sitoumuksia kansainvälisissä merikuljetuksissa, niihin liittyvissä oheispalveluissa ja satamapalvelujen saannissa ja käytössä, jotta rajoitukset voidaan poistaa määräajan puitteissa. 2. Merikuljetuspalvelujen neuvotteluryhmä (myöhemmin "NGMTS") on perustettu tämän toimeksiannon toteuttamiseksi. Ryhmän tulee raportoida määräajoin neuvottelujen edistymisestä. 3. NGMTS-neuvottelut ovat avoinna kaikille hallituksille ja Euroopan yhteisöille, jotka ilmoittavat aikomuksestaan osallistua neuvotteluihin. Tähän päivämäärään mennessä ovat ilmoittaneet aikomuksestaan osallistua neuvotteluihin: Argentiina, Kanada, Euroopan yhteisöt ja niiden jäsenvaltiot, Suomi, Hongkong, Islanti, Indonesia, Korea, Malesia, Meksiko, Puola, Uusi Seelanti, Norja, Filippiinit, Romania, Singapore, Ruotsi, Sveitsi, Thaimaa, Turkki, Yhdysvallat. Lisäilmoitukset aikomuksesta osallistua neuvotteluihin osoitetaan WTO-sopimuksen säilyttäjälle. 4. Ryhmä tulee pitämään ensimmäisen neuvotteluistuntonsa viimeistään 16. toukokuuta 1994. Sen tulee päättää neuvottelut ja laatia lopullinen raportti kesäkuuhun 1996 mennessä. Lopullisen raportin tulee sisältää näiden neuvottelutulosten toimeenpanopäivämäärä. 5. Ennen neuvottelujen loppuun saattamista II artiklaa ja II artiklan poikkeustapauksia koskevan liitteen 1 ja 2 kohtaa ei sovelleta merikuljetusalalla eikä MFN-poikkeuksia tarvitse listata. Neuvottelujen päättymisen yhteydessä jäsenillä on oikeus parantaa, muuttaa tai peruuttaa kaikkia tällä palvelualalla Uruguayn kierroksen aikana tehtyjä sitoumuksia tarjoamatta hyvitystä, sopimuksen XXI artiklan määräyksistä huolimatta. Samalla jäsenten tulee esittää lopullinen kantansa koskien poikkeuksia suosituimmuuskohtelusta (MFN) tällä sektorilla, II artiklasta tehtäviä poikkeuksia koskevan liitteen määräyksistä huolimatta. Mikäli neuvottelut eivät onnistu, palvelukauppaneuvosto päättää, jatketaanko neuvotteluja annetun valtuutuksen mukaisesti. 6. Neuvottelujen tuloksena syntyneet sitoumukset, mukaan lukien niiden voimaantulon päivämäärä, kirjataan palvelukaupan yleissopimukseen liitettyihin erityisiä sitoumuksia koskeviin listoihin ja ne ovat sopimuksen kaikkien määräysten alaisia. 7. Tästä hetkestä aina 4 kohdan mukaisesti päätettävään toimeenpanopäivämäärään asti on sovittu, että osanottajat eivät sovella mitään kansainvälisten merikuljetuspalvelujen kauppaan vaikuttavia toimenpiteitä lukuun ottamatta muiden maiden soveltamien toimenpiteiden vastineeksi tarkoitettuja toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on ylläpitää tai lisätä merikuljetuspalvelujen vapautta, ei myöskään siten, että niiden neuvotteluasema parantuisi ja vahvistuisi. 8. 7 kohdan täytäntöönpanon valvonta on alistettu merikuljetuspalvelujen neuvotteluryhmälle. Kuka tahansa osanottajista voi saattaa NGMTS:n tietoon minkä tahansa toimenpiteen tai laiminlyönnin, minkä se uskoo olennaisesti liittyvän 7 kohdan täytäntöönpanoon. Tällaiset tiedonannot katsotaan annetuiksi NGMTS:lle silloin, kun sihteeristö on ne vastaanottanut. PÄÄTÖS PERUSTELEVIESTINTÄNEUVOTTELUISTA MINISTERIT PÄÄTTÄVÄT SEURAAVAA: 1. Neuvottelut aloitetaan vapaaehtoiselta pohjalta silmällä pitäen televerkkojen ja -palvelujen (myöhemmin "perusteleviestintä") kaupan asteittaista vapauttamista palvelukaupan yleissopimuksen (GATS) puitteissa. 2. Mitenkään neuvottelutulokseen vaikuttamatta neuvottelujen on oltava laaja-alaisia sulkematta etukäteen mitään perusteleviestintäpalvelua niiden ulkopuolelle. 3. Perusteleviestinnän neuvotteluryhmä ("NGBT") perustetaan tämän toimeksiannon toteuttamiseksi. NGBT:n tulee raportoida määräajoin neuvottelujen etenemisestä. 4. NGBT:n neuvottelut ovat avoinna kaikille hallituksille ja Euroopan yhteisölle, jotka ovat ilmoittavat aikeistaan osallistua neuvotteluihin. Tähän päivämäärään mennessä ovat ilmoittaneet aikomuksestaan osallistua neuvotteluihin: Australia, Itävalta, Kanada, Chile, Kypros, Euroopan yhteisö ja sen jäsenvaltiot, Suomi, Hongkong, Unkari, Japani, Korea, Meksiko, Uusi Seelanti, Norja, Slovakian Tasavalta, Ruotsi, Sveitsi, Turkki, Yhdysvallat. Lisäilmoitukset aikomuksesta osallistua tulee osoittaa WTO:n perustamissopimuksen säilyttäjälle. 5. NGBT tulee pitämään ensimmäisen neuvotteluistuntonsa viimeistään kuukauden kuluttua tämän päätöksen päivämäärästä. Se tulee päättämään nämä neuvottelut ja laatimaan loppuraporttinsa viimeistään 30. päivänä huhtikuuta 1996. NGBT:n loppuraportin tulee sisältää näiden neuvottelutulosten toimeenpanopäivämäärä. 6. Kaikki neuvottelujen tuloksena syntyneet sitoumukset, mukaan lukien niiden voimaantulon päivämäärä, kirjataan palvelukaupan yleissopimukseen liitettyihin erityisiä sitoumuksia koskeviin listoihin, ja ne ovat sopimuksen kaikkien määräystenalaisia. 7. Tästä hetkestä aina neuvottelutulosten toimeenpanon 5 kohdassa viitattuun ajankohtaan asti on sovittu, että osanottajat eivät sovella perusteleviestinnän kaupassa mitään toimenpidettä, niin että sen neuvotteluasema parantuisi ja vahvistuisi. On sovittu, että tämä ehto ei saa estää perustelepalvelujen tarjontaa koskevien kaupallisten ja valtiollisten järjestelyjen pyrkimyksiä. 8. 7 kohdan täytäntöönpanon valvonta on alistettu NGBT:lle. Kuka tahansa osanottajista voi saattaa NGBT:n tietoon minkä tahansa toimenpiteen tai laiminlyönnin, minkä se uskoo olennaisesti liittyvän 7 kohdan täytäntöönpanoon. Tällaiset tiedonannot katsotaan annetuiksi NGBT:lle silloin kun sihteeristö on ne vastaanottanut. PÄÄTÖS KOSKIEN ASIANTUNTIJAPALVELUJA Ministerit päättävät suositella, että palvelukauppaneuvosto hyväksyy ensimmäisessä kokouksessaan seuraavan päätöksen PALVELUKAUPPANEUVOSTO, JOKA tunnustaa sääntelytoimenpiteiden vaikutuksen asiantuntijapalvelujen kaupan laajenemiseen, kun nämä toimenpiteet liittyvät ammattipätevyyteen, teknisiin standardeihin ja lupamenettelyyn, haluaa luoda monenkeskiset säännöt, joilla varmistetaan, että erityisiä sitoumuksia tehtäessä, kyseiset sääntelytoimenpiteet eivät muodosta tarpeettomia esteitä asiantuntijapalvelujen tarjonnalle. PÄÄTTÄÄ SEURAAVAA: 1. VI artiklan 4 kohdassa esitetty kotimaisia säännöksiä koskeva työohjelma tulisi toteuttaa välittömästi. Tätä tarkoitusta varten perustetaan asiantuntijapalveluja käsittelevä työryhmätutkimaan ja raportoimaan suosituksin niistä säännöistä, joilla varmistetaan, että pätevyysvaatimuksiin ja pätevöitymiseen, teknisiin standardeihin ja lupavaatimuksiin asiantuntijapalveluiden alalla liittyvät toimenpiteet eivät muodosta tarpeettomia kaupan esteitä. 2. Ensisijaisesti työryhmän tulee antaa suositukset monenkeskisten sääntöjen laatimiseksi kirjanpito- ja tilintarkastuspalveluille, antaakseen toiminnallisen merkityksen erityisille sitoumuksille. Antaessaan suosituksensa työryhmän tulee keskittyä: a) markkinoille pääsyyn liittyvien monenkeskisten sääntöjen kehittämiseen, jotta varmistetaan, että kotimaiset sääntelyvaatimukset: i) perustuvat objektiivisiin ja avoimiin kriteereihin, kuten pätevyyteen ja kykyyn toimittaa kyseinen palvelu; ii) eivät ole vaativampia kuin on tarpeen palvelun laadun takaamiseksi ja siten helpottaa kirjanpito- ja tilintarkastuspalvelujen tehokasta vapautumista; b) kansainvälisten standardien käyttöön ja näin tehden edistää yhteistyötä asiaankuuluvien kansainvälisten järjestöjen kanssa, jotka on määritelty VI artiklan 5 b kohdassa, saattaakseen täysin voimaan VII artiklan 5 kohdan; c) helpottamaan sopimuksen VI artiklan 6 kohdan tehokasta soveltamista luomalla ohjeet pätevyysvaatimusten tunnustamiselle. Edellä tarkoitettuja sääntöjä laatiessaan työryhmän tulee ottaa huomioon asiantuntijapalveluita sääntelevien hallituksen ja hallituksen ulkopuolisten elinten tärkeys. PÄÄTÖS RIITOJEN RATKAISUSTA ANNETTUJA SÄÄNTÖJÄ JA MENETTELYJÄ KOSKEVAN SOPIMUKSEN SOVELTAMISESTA JA TARKASTELUSTA MINISTERIT, JOTKA MUISTUTTAVAT MIELIIN 22. helmikuuta 1994 tehdyn päätöksen, jossa GATT 1947 -sopimuksen riitojen ratkaisusäännöt ja -menettelyt pysyvät voimassa Maailman kauppajärjestön perustamissopimuksen voimaantulopäivään saakka, KEHOTTAVAT asianomaiset neuvostot ja komiteat päättämään, että he jatkavat niiden riitojen sovittelua, joiden suhteen neuvottelupyyntö tehtiin ennen voimaantulopäivää; KUTSUVAT ministerikokousta saattamaan loppuun Maailman kauppajärjestön riitojen ratkaisemisesta annettujen sääntöjen ja menettelyjen tarkastelu neljän vuoden kuluessa Maailman kauppajärjestön perustamissopimuksen voimaantulon jälkeen ja päättämään riitojen ratkaisemisesta annettujen sääntöjen ja menettelyjen jatkamisesta, muuttamisesta tai lopettamisesta ensimmäisessä tarkastelun jälkeen pidettävässä tilaisuudessa. SOPIMUS RAHOITUSPALVELUSITOUMUKSISTA Uruguayn kierrokselle osallistujat ovat voineet tehdä erityisiä rahoituspalveluja koskevia sitoumuksia palvelukaupan yleissopimuksen (myöhemmin "sopimus") mukaan, vaihtoehtona sopimuksen III osan määräysten mukaiselle lähestymistavalle. Sovittiin, että tätä lähestymistapaa voidaan soveltaa seuraavan sopimuksen mukaisesti: i) se ei ole ristiriidassa sopimuksen määräysten kanssa; ii) se ei vähennä minkään jäsenen oikeutta luetella omat sitoumuksensa sopimuksen III osan mukaisesti; iii) sen tuloksena syntyviä erityisiä sitoumuksia sovelletaan suosituimmuuskohtelun mukaisesti, iv) jäsenen ei sopimuksen mukaan oleteta sitoutuvan tiettyyn vapauttamisen asteeseen. Kiinnostuneet jäsenet ovat neuvottelujen pohjalta ja mahdollisin mainituin ehdoin ja varauksin sisällyttäneet erityisiä sitoumuksia koskevaan listaan erityisiä sitoumuksia allaolevan lähestymistavan mukaisesti. A. Uusien rajoitusten asettamiskielto Kaikkien alla mainittuihin sitoumuksiin liittyvien ehtojen, rajoitusten ja varausten soveltamista on rajoitettava vain voimassa oleviin toimenpiteisiin. B. Markkinoillepääsy Monopolioikeudet 1. Sopimuksen VIII artiklan lisäksi sovelletaan seuraavaa: Jokainen jäsen esittää rahoituspalveluja koskevassa erityisten sitoumusten listassaan voimassa olevat monopolioikeudet ja pyrkii niiden poistamiseen tai soveltamisalan vähentämiseen. Rahoituspalveluja koskevan liitteen 1 b alakohdan määräyksistä huolimatta tätä kohtaa sovelletaan liitteen 1 b (iii) alakohdassa tarkoitettuihin toimintamuotoihin. Julkisten elinten ostamat rahoituspalvelut 2. Sopimuksen XIII artiklan määräyksistä huolimatta jokainen jäsen varmistaa, että sen alueella toimiville muiden jäsenten rahoituspalvelujen tarjoajille myönnetään suosituimmuuskohtelu ja kansallinen kohtelu sen julkisten elinten ostaessa tai hankkiessa rahoituspalveluja sen alueella. Rajan ylittävä kauppa 3. Jokaisen jäsenen tulee sallia ulkomaisten rahoituspalvelujen tarjoajien tarjota seuraavia palveluja päämiehenä, välittäjän kautta tai välittäjänä kansallista kohtelun takaavien ehtojen mukaisesti: a) seuraavia riskejä koskevat vakuutukset: i) merenkulku ja kaupallinen lentoliikenne sekä avaruusalusten laukaisut ja kuljetukset (mukaan lukien satelliitit), jossa vakuutus kokonaan tai osittain kattaa kuljetettavan tavaran, kulkuvälineen sekä siitä mahdollisesti syntyvät vastuut; sekä ii) kansainvälinen kauttakulkutavara; b) jälleen- ja edelleenvakuutus ja vakuutukseen liittyvät palvelut liitteen 5 (a) (iv) alakohdan mukaisesti: c) rahoitustiedon hankinta ja siirto sekä rahoituspalveluihin liittyvät atk-palvelut liitteen 5 (a) (xv) alakohdan mukaisesti, sekä neuvonta ja muut liitännäispalvelut, ei kuitenkaan pankkitoimintaan ja muihin rahoituspalveluihin liittyvä välitystoiminta liitteen 5 (a) (xvi) alakohdan mukaisesti. 4. Jokaisen jäsenen tulee sallia maassa asuvien henkilöiden ostaa alla luetelluissa alakohdissa mainitut rahoituspalvelut minkä tahansa muun jäsenen alueelta: a) 3 (a) alakohta; b) 3 (b) alakohta; sekä c) liitteen 5 (a) (v) (xvi) alakohdat. Liiketoiminta 5. Jokaisen jäsenen tulee myöntää toisen jäsenen rahoituspalvelujen tarjoajille oikeus sijoittua tai laajentaa liiketoimintansa sen alueella, myös ostamalla toimivia yrityksiä. 6. Jäsen voi asettaa ehtoja ja vaatia menettelyjä liiketoiminnan perustamisen tai laajentamisen vahvistamiseksi niin kauan kuin näiden tarkoituksena ei ole kiertää jäsenen 5 kohdan mukaisia velvollisuuksia eivätkä ne ole ristiriidassa tämän sopimuksen muiden velvoitteiden kanssa. Uudet rahoituspalvelut 7. Jäsenen tulee sallia sen alueelle sijoittuneiden muiden jäsenten rahoituspalvelujen tarjoajien tarjota alueellaan uusia rahoituspalveluja niiden luonteesta riippumatta. Tietojen siirto ja tietojenkäsittely 8. Mikään jäsen ei saa ryhtyä toimenpiteisiin jotka estävät tietojen siirron tai rahoitustietojen käsittelyn, mukaan lukien elektronisen tietojen siirron, tai jotka ottaen huomioon kansainvälisten sopimusten mukaiset tuontimääräykset estävät laitteiden siirrot, jos tällainen tiedonsiirto, rahoitustietojenkäsittely tai laitteiden siirto on tarpeen rahoituspalvelujen tarjoajan tavanomaisessa liiketoiminnassa. Mikään tässä kohdassa ei rajoita jäsenen oikeutta suojata henkilötietoja, yksityisyyttä ja yksittäisten tiedostojen ja tilien luottamuksellisuutta, niin kauan kuin tätä oikeutta ei käytetä sopimuksen määräysten kiertämiseen. Henkilöstön väliaikainen maahantulo 9. a) Jokaisen jäsenen tulee sallia tilapäinen maahantulo toisen jäsenen rahoituspalvelujen tarjoajaa seuraaville henkilöstöryhmille, jos rahoituspalvelujen tarjoaja on sijoittautunut tai on sijoittautumassa tämän jäsenen alueelle: i) ylemmät johtohenkilöt joilla on omistusta koskevia tietoja jotka ovat oleellisia rahoituspalvelujen tarjoajalle tämän käynnistäessä, valvoessa ja hoitaessa palvelutarjontaa; sekä ii) rahoituspalvelujen tarjoajan liiketoiminnan asiantuntijat. b) Jokaisen jäsenen tulee, ottaen huomioon alueellaan vallitseva ammattitaitoisen henkilöstön tarjonta, sallia tilapäinen maahantulo seuraaville toisen jäsenen rahoituspalvelujen tarjoajan liiketoimintaan liittyville henkilöstökategorioille: i) tietokonepalvelujen, tietoliikenteen ja tilinpidon asiantuntijat; sekä ii) vakuutusmatematiikan ja lainopilliset asiantuntijat. Syrjimättömät toimenpiteet 10. Jokaisen jäsenen tulee pyrkiä poistamaan tai rajoittamaan kaikki seuraavista toimista syntyvät merkittävät haittavaikutukset toisen jäsenen rahoituspalvelujen tarjoajalle: a) syrjimättömistä toimenpiteistä, jotka estävät rahoituspalvelujen tarjoajia tarjoamasta jäsenen alueella, jäsenen määräämässä muodossa, kaikkia jäsenen sallimia rahoituspalveluja; b) syrjimättömistä toimenpiteistä, jotka rajoittavat rahoituspalvelujen tarjoajien mahdollisuuksia laajentaa toimintaansa jäsenen koko alueelle; c) jäsenen toimenpiteistä jos tämä jäsen soveltaa samoja toimenpiteitä sekä pankki- että arvopaperipalvelujen tarjontaan, ja toisen jäsenen rahoituspalvelujen tarjoaja keskittää toimintansa arvopaperipalvelujen tuottamiseen; sekä d) muista toimenpiteistä, jotka tämän sopimuksen määräykset huomioonottaenkin haittaavat toisen jäsenen rahoituspalvelujen tarjoajan mahdollisuuksia toimia tai kilpailla jäsenen markkinoilla tai sijoittua niille; edellyttäen, ettei mikään tämän kohdan mukainen toimenpide epäoikeudenmukaisesti syrjisi niihin ryhtyvän jäsenen rahoituspalvelujen tarjoajia. 11. 10 (a) ja (b) alakohdissa tarkoitettujen syrjimättömien toimenpiteiden osalta, jäsenen tulee pyrkiä siihen, ettei se rajoita tai vähennä nykyisiä markkinatilaisuuksia tai niitä etuja, joista jo ryhmänä nauttivat kaikkien muiden jäsenten rahoituspalvelujen tarjoajat sen alueella, edellyttäen että tämä sitoumus ei johda epäoikeudenmukaiseen syrjintään niitä rahoituspalvelujen tarjoajia kohtaan jotka tulevat näitä toimenpiteitä soveltavan jäsenen alueelta. C. Kansallinen kohtelu 1. Niillä ehdoilla, joilla myönnetään kansallinen kohtelu, jokaisen jäsenen tulee sallia alueelleen sijoittuneiden muiden jäsenten rahoituspalvelujen tarjoajien päästä osallisiksi julkisten elinten ylläpitämiin maksu- ja siirtojärjestelmiin sekä sellaisiin virallisiin rahoitus- ja jälleen rahoitusmahdollisuuksiin jotka yleensä ovat käytettävissä tavanomaisen liiketoiminnan yhteydessä. Tällä kappaleella ei ole tarkoitus päästää näitä rahoituspalvelujen tarjoajia osallisiksi jäsenten "lender of lastresort" -mahdollisuuksiin. 2. Jos jäsen vaatii jäsenyyttä tai osallistumista tai pääsyä johonkin itsesäätelevään elimeen, arvopaperi- tai futuuripörssiin tai markkinoihin, siirtotoimistoon tai muuhun järjestöön tai yhdistykseen, jotta toisen jäsenen rahoituspalvelujen tarjoaja saisi tarjota rahoituspalveluja samoista lähtökohdista kuin jäsenen omat rahoituspalvelujen tarjoajat, tai jos jäsen välittömästi tai välillisesti asettaa sellaisia elimiä, oikeuksia tai etuja käyttöön rahoituspalvelutarjonnassa, jäsenen on varmistuttava siitä että nämä elimet myöntävät kansallisen kohtelun kaikille sen alueelle sijoittuneille muiden jäsenten rahoituspalvelujen tarjoajille. D. Määritelmät Tässä lähestymistavassa 1. Ulkomaalainen rahoituspalvelujen tarjoaja on minkä tahansa jäsenen rahoituspalvelujen tarjoaja, joka tarjoaa rahoituspalvelua toisen jäsenen alueelle toisen jäsenen alueella sijaitsevasta laitoksesta, huolimatta siitä onko tällä rahoituspalvelujen tarjoajalla liiketoimintaa sen jäsenen alueella, jossa rahoituspalvelu tarjotaan. 2. "Liiketoiminnalla" tarkoitetaan jonkun jäsenen alueella olevaa rahoituspalveluja tuottavaa yritystä, mukaan lukien kokonaan tai osittain omistetut tytäryhtiöt, yhteisyritykset, avoimet yhtiöt, toiminimet, franchising-järjestelyt, sivukonttorit, agentuurit, edustustot tai muut toimipaikat. 3. Uusi rahoituspalvelu on palvelu, jonka luonteeseen kuuluu rahoitustoiminta, mukaan lukien olemassaoleviin tai uusiin tuotteisiin tai tuotteen toimitustapaan liittyvät palvelut, jota ei kukaan rahoituspalvelujen tarjoaja tarjoa tietyn jäsenen alueella, mutta jota tarjotaan toisen jäsenen alueella.