/* Montego Bayn yleissopimus */



Virallinen lehti nro L 215 , 20/08/1994 s. 0010 - 0020

Suomenk. erityispainos Alue 11 Nide 32 s. 0129

Ruotsink. erityispainos Alue 11 Nide 32 s. 0129

L 179/98 23/06/98 P. 115



10 päivänä joulukuuta 1982 tehdyn Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen XI osan soveltamiseen liittyvä SOPIMUS TÄMÄN SOPIMUKSEN SOPIMUSVALTIOT, jotka TUNNUSTAVAT 10 päivänä joulukuuta 1982 tehdyn Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen (jäljempänä `yleissopimus`) huomattavan merkityksen kaikkien maailman kansojen välisen rauhan, oikeudenmukaisuuden ja edistyksen turvaamisen kannalta, VAHVISTAVAT, että kansallisen lainkäyttövallan ulkopuolella oleva merenpohja-alue ja sen sisusta (joista jäljempänä käytetään nimitystä `merenpohja-alue`) sekä merenpohja-alueen luonnonvarat ovat ihmiskunnan yhteistä perintöä, OVAT TIETOISIA yleissopimuksen tärkeydestä merellisen ympäristön suojelun ja säilyttämisen kannalta sekä maailman ympäristöön kohdistuvasta kasvavasta huolesta, OVAT KÄSITELLEET Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin selontekoa epävirallisista konsultaatioista, joita käytiin valtioiden kesken vuosina 1990-1994 kiistanalaisista yleissopimuksen XI osaan ja siihen liittyviin määräyksiin (jäljempänä `XI osa`) liittyvistä kysymyksistä, PANEVAT MERKILLE ne poliittiset ja taloudelliset muutokset, muun muassa markkinajohtoisen kehityksen, jotka vaikuttavat XI osan soveltamiseen, HALUAVAT HELPOTTAA yleismaailmallista yleissopimukseen osallistumista, OTTAVAT HUOMIOON, että XI osan soveltamiseen liittyvä sopimus parhaiten vastaisi tätä tavoitetta, OVAT SOPINEET seuraavasta: 1 artikla XI osan soveltaminen 1. Tämän sopimuksen sopimusvaltiot sitoutuvat soveltamaan XI osaa tämän sopimuksen mukaisesti. 2. Tämän sopimuksen liite on erottamaton osa sopimusta. 2 artikla Tämän sopimuksen ja XI osan välinen suhde 1. Tämän sopimuksen ja XI osan määräyksiä tulkitaan ja sovelletaan yhdessä yhtenä asiakirjana. Jos tämän sopimuksen ja XI osan välillä todetaan ristiriita, sovelletaan tämän sopimuksen määräyksiä. 2. Yleissopimuksen 309-319 artiklaa sovelletaan tähän sopimukseen samoin kuin niitä sovelletaan yleissopimukseen. 3 artikla Allekirjoittaminen Tämä sopimus on avoinna allekirjoittamista varten yleissopimuksen 305 artiklan 1 kappaleen a, c, d, e ja f kohdassa tarkoitetuille valtioille ja yhteisöille Yhdistyneiden Kansakuntien päämajassa 12 kuukauden ajan sen hyväksymispäivästä lukien. 4 artikla Suostumus sitoutumiseen 1. Tämän sopimuksen hyväksymisen jälkeen yleissopimuksen ratifioimis-, vahvistamis- tai liittymiskirja katsotaan myös sitoutumiseksi noudattamaan tätä sopimusta. 2. Mikään valtio tai yhteisö ei voi antaa suostumustaan sopimukseen sitoutumiseen ilman, että se sitä ennen tai samanaikaisesti sitoutuu noudattamaan yleissopimusta. 3. Edellä 3 artiklassa tarkoitettu valtio tai yhteisö voi ilmoittaa sitoumuksensa noudattaa tätä sopimusta a) allekirjoittamalla sen ilman ratifioimista, vahvistamista tai 5 artiklassa tarkoitettua menettelyä koskevaa varaumaa, b) allekirjoittamalla sen ratifioimis- tai vahvistamisvaraumin ja sen jälkeen ratifioimalla tai vahvistamalla sen, c) allekirjoittamalla 5 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, tai d) liittymällä siihen. 4. Yleissopimuksen 305 artiklan 1 kappaleen f kohdassa tarkoitettujen yhteisöjen vahvistaminen tapahtuu yleissopimuksen IX liitteen mukaisesti. 5. Ratifioimis-, vahvistamis- ja liittymiskirjat talletetaan Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin huostaan. 5 artikla Yksinkertaistettu menettely 1. Valtion tai yhteisön, joka on ennen tämän sopimuksen hyväksymispäivää tallettanut yleissopimusta koskevan ratifioimis-, vahvistamis- tai liittymiskirjan ja joka on allekirjoittanut tämän sopimuksen 4 artiklan 3 kappaleen c kohdan mukaisesti, katsotaan 12 kuukauden kuluttua tämän sopimuksen hyväksymisestä antaneen suostumuksensa siihen, että tämä sopimus sitoo sitä, jollei asianomainen valtio tai yhteisö ennen mainittua päivämäärää ole kirjallisesti ilmoittanut tallettajalle, ettei se käytä sanottua yksinkertaistettua menettelytapaa. 2. Mikäli valtio tai yhteisö tekee edellä tarkoitetun ilmoituksen, tähän sopimukseen sitoutuminen tapahtuu 4 artiklan 3 kappaleen b kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti. 6 artikla Voimaantulo 1. Tämä sopimus tulee voimaan 30 päivän kuluttua siitä päivästä, jona 40 valtiota on 4 ja 5 artiklan mukaisesti ilmoittanut sitoutuvansa noudattamaan tätä sopimusta edellyttäen, että mainittuihin valtioihin kuuluu vähintään seitsemän Yhdistyneiden Kansakuntien kolmannen merioikeuskonferenssin II päätöslauselman 1 kappaleen a kohdassa (jäljempänä `II päätöslauselma`) mainittua valtiota, ja että vähintään viisi näistä on kehittyneitä valtioita. Jos nämä voimaantuloedellytykset on täytetty ennen marraskuun 16 päivää 1994, tämä sopimus tulee voimaan 16 päivänä marraskuuta 1994. 2. Kunkin valtion tai yhteisön osalta, joka ilmoittaa sitoutuvansa noudattamaan tätä sopimusta sen jälkeen, kun 1 kappaleessa tarkoitetut edellytykset on täytetty, tämä sopimus tulee voimaan kolmantenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun ilmoitus sitoutumisesta on annettu. 7 artikla Väliaikainen soveltaminen 1. Jos tämä sopimus ei 16 päivänä marraskuuta 1994 ole tullut voimaan, sitä soveltavat väliaikaisesti a) valtiot, jotka ovat antaneet suostumuksensa sen hyväksymiseen Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksessa, lukuun ottamatta valtiota, joka ennen 16 päivää marraskuuta 1994 kirjallisesti ilmoittaa tallettajalle, että se ei mainitulla tavalla sovella tätä sopimusta tai että se suostuu mainittuun soveltamiseen vasta myöhemmin tapahtuvan allekirjoittamisen tai kirjallisen ilmoituksen jälkeen, b) valtiot ja yhteisöt, jotka allekirjoittavat tämän sopimuksen, lukuun ottamatta valtiota tai yhteisöä, joka sopimuksen allekirjoittaessaan kirjallisesti ilmoittaa tallettajalle, että se ei mainitulla tavalla sovella tätä sopimusta, c) valtiot ja yhteisöt, jotka antavat suostumuksensa sopimuksen väliaikaiseen soveltamiseen tallettajalle jätettävällä kirjallisella ilmoituksella, d) tähän sopimukseen liittyvät valtiot. 2. Kaikki edellä mainitut valtiot ja yhteisöt soveltavat tätä sopimusta väliaikaisesti kansallisten lakien ja määräystensä mukaisesti 16 päivästä marraskuuta 1994 alkaen tai siitä päivästä alkaen, jona asianomainen valtio tai yhteisö allekirjoittaa tämän sopimuksen, antaa suostumisilmoituksensa tai liittyy tähän sopimukseen, jos tämä tapahtuu myöhemmin. 3. Väliaikainen soveltaminen lakkaa päivänä, jona tämä sopimus tulee voimaan. Väliaikainen soveltaminen lakkaa joka tapauksessa 16 päivänä marraskuuta 1998, jos tuona päivänä 6 artiklan 1 kappaleen edellytys, että vähintään seitsemän II päätöslauselman 1 kappaleen a kohdassa mainittua valtiota (joista vähintään viisi on kehittyneitä valtioita) on ilmoittanut sitoumuksensa noudattaa tätä sopimusta, ei ole täytetty. 8 artikla Sopimusvaltiot 1. Tässä sopimuksessa `sopimusvaltiot` tarkoittaa valtioita, jotka ovat ilmoittaneet suostumuksensa noudattaa tätä sopimusta ja joiden osalta tämä sopimus on voimassa. 2. Tätä sopimusta sovelletaan vastaavasti yleissopimuksen 305 artiklan 1 kappaleen c, d, e ja f kohdassa tarkoitettuihin yhteisöihin, jotka tulevat tämän sopimuksen sopimuspuoliksi niitä kutakin koskevien edellytysten mukaisesti. `Sopimusvaltion` käsite tarkoittaa tällöin myös näitä yhteisöjä. 9 artikla Tallettaja Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteeri on tämän sopimuksen tallettaja. 10 artikla Todistusvoimaiset tekstit Tämän sopimuksen alkuperäiskappale, jonka arabian-, englannin-, espanjan-, kiinan-, ranskan- ja venäjänkieliset tekstit ovat yhtä todistusvoimaiset, talletetaan Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin huostaan. Tämän vakuudeksi allekirjoittaneet täysivaltaiset edustajat ovat asianmukaisesti valtuutettuina allekirjoittaneet tämän sopimuksen. Tehty New Yorkissa kahdentenakymmenentenäkahdeksantena päivänä heinäkuuta 1994. LIITE 1 OSASTO SOPIMUSVALTIOLLE KOITUVAT KUSTANNUKSET JA TOIMIELIMIÄ KOSKEVAT JÄRJESTELYT 1. Kansainvälinen merenpohjajärjestö (jäljempänä `merenpohjajärjestö`) on järjestö, jonka kautta yleissopimuksen sopimusvaltiot XI osassa ja tässä sopimuksessa merenpohja-alueelle perustetun järjestelyn mukaisesti järjestävät ja valvovat merenpohja-alueella harjoitettavaa toimintaa ja erityisesti merenpohja-alueen luonnonvarojen hallintoa. Järjestön tehtävät ja valtuudet ovat ne, jotka sille yleissopimuksessa nimenomaisesti annetaan. Järjestöllä on sellaiset yleissopimuksen mukaiset lisävaltuudet, joita merenpohja-alueella harjoitettavaan toimintaan liittyvien valtuuksien käyttö ja tehtävien suorittaminen edellyttää. 2. Jotta sopimusvaltioille koituvat kustannukset pysyisivät mahdollisimman alhaisina, kaikkien yleissopimuksen ja tämän sopimuksen nojalla perustettavien toimielinten ja niiden alaisten lisäelinten tulee olla kustannustehokkaita. Tätä periaatetta tulee noudattaa myös kokousten tiheydestä, kestosta ja aikatauluista päätettäessä. 3. Merenpohjajärjestön toimielinten ja lisäelinten perustamisen ja toiminnan tulee perustua asteittaiseen kehitykseen siten, että asianomaiset toimielimet ja lisäelimet voivat tehokkaasti suorittaa tehtävänsä ja velvollisuutensa merenpohja-alueella harjoitettavan toiminnan eri kehitysvaiheissa. 4. Merenpohjajärjestön ensitehtävistä yleissopimuksen voimaantultua vastaavat yleiskokous, neuvosto, sihteeristö, oikeudellisten ja teknisten asioiden toimikunta ja rahoitusasiaintoimikunta. Taloudellisen suunnittelutoimikunnan tehtäviä hoitaa oikeudellisten ja teknisten asioiden toimikunta, kunnes neuvosto toisin päättää tai kunnes ensimmäinen tuotantosuunnitelma on hyväksytty. 5. Yleissopimuksen voimaantulon ja ensimmäisen tuotantosuunnitelman hyväksymisen välisenä aikana merenpohjajärjestö keskittyy a) tutkimusta koskevien toimintasuunnitelmien hyväksymistä koskevien hakemusten käsittelyyn yleissopimuksen XI osan ja tämän sopimuksen mukaisesti, b) Kansainvälisen merenpohjajärjestön ja Kansainvälisen merioikeustuomioistuimen perustamista valmistelevan toimikunnan (jäljempänä `valmistelutoimikunta`) sellaisten päätösten toteuttamiseen, jotka koskevat rekisteröityjä alkusijoittajia ja näiden takaajina toimivia valtioita, mukaan lukien yleissopimuksen 308 artiklan 5 kappaleen ja II päätöslauselman 13 kappaleen mukaiset oikeudet ja velvollisuudet, c) seuraamaan sopimuksen muodossa hyväksyttyjen tutkimusta koskevien toimintasuunnitelmien noudattamista, d) seuraamaan ja tarkistamaan syvänmerenpohjan kaivostoiminnan kehitystä, mukaan luettuna maailman metallimarkkinoiden tilan sekä metallin hintatason kehityssuuntausten ja -näkymien säännöllinen analyysi, e) tutkimaan merenpohja-alueen mineraalituotannon mahdollista vaikutusta sellaisten samojen mineraalien maaperätuottajien talouselämään, jotka todennäköisesti kärsivät vakavimmin, jotta niille aiheutuvia vaikeuksia voitaisiin minimoida ja niiden taloudellista sopeutumista auttaa ottaen huomioon valmistelutoimikunnan tällä alalla suorittama työ, f) hyväksymään merenpohja-alueella harjoitettavan toiminnan edellyttämiä sääntöjä, määräyksiä ja menettelytapoja; yleissopimuksen III liitteen 17 artiklan 2 kappaleen b ja c kohdan estämättä mainituissa säännöissä, määräyksissä ja menettelytavoissa tulee ottaa huomioon tämän sopimuksen määräykset, syvänmerenpohjan kaupallisen kaivostoiminnan alkamisen viivästyminen ja merenpohja-alueella harjoitettavan toiminnan todennäköinen etenemisvauhti, g) sellaisten sääntöjen, määräysten ja menettelytapojen hyväksymiseen, jotka koskevat meriympäristön suojelua ja säilyttämistä, h) merenpohja-alueella harjoitettavaa toimintaa koskevan meritieteellisen tutkimuksen edistämiseen ja rohkaisemiseen sekä saatavana olevien tutkimus- ja analyysitulosten kokoamiseen ja levittämiseen painottaen erityisesti merenpohja-alueella harjoitettavan toiminnan ympäristövaikutuksiin liittyvää tutkimusta, i) sellaisen tieteellisen tiedon saamiseen ja meriteknologian kehityksen seuraamiseen, joka liittyy merenpohja-alueella harjoitettavaan toimintaan, erityisesti meriympäristön suojelua ja säilyttämistä koskevaan teknologiaan, j) mineraalien etsinnästä ja tutkimuksesta saatavana olevien tietojen arvioimiseen, k) hyödyntämistä koskevien, muun muassa meriympäristön suojelua ja säilyttämistä käsittelevien sääntöjen, määräysten ja menettelytapojen laatimiseen. 6. a) Neuvosto käsittelee hyväksyttäväksi jätetyn tutkimusta koskevan toimintasuunnitelmahakemuksen oikeudellisten ja teknisten asioiden toimikunnan suosituksen pohjalta. Mainittu toimintasuunnitelmahakemus käsitellään yleissopimuksen ja sen III liitteen sekä tämän sopimuksen määräysten mukaisesti sekä seuraavat seikat huomioon ottaen: i) tutkimusta koskeva toimintasuunnitelma, joka jätetään II päätöslauselman 1 kappaleen a kohdan ii tai iii alakohdassa tarkoitetun sellaisen valtion tai muun toimijan taikka sen osan puolesta, joka ei ole rekisteröity alkusijoittaja ja joka on jo harjoittanut huomattavaa toimintaa merenpohja-alueella ennen yleissopimuksen voimaantuloa, tai sen oikeudenomistajan puolesta, katsotaan toimintasuunnitelman hyväksymisen edellyttämien rahoituksellisten ja teknisten vaatimusten mukaiseksi, jos takaajana toimiva valtio tai valtiot vakuuttavat, että hakija on käyttänyt vähintään 30 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria vastaavan määrän tutkimukseen ja vähintään 10 prosenttia tästä toimintasuunnitelmassa mainitun alueen mittaukseen ja arviointiin. Jos toimintasuunnitelma muilta osin vastaa yleissopimuksen määräyksiä ja sen nojalla hyväksyttyjä sääntöjä, määräyksiä ja menettelytapoja, neuvosto hyväksyy sen sopimuksen muodossa. Tämän liitteen 3 osaston 11 kappaleen määräyksiä tulkitaan ja sovelletaan tämän alakohdan mukaisesti, ii) rekisteröity alkusijoittaja voi II päätöslauselman 8 kappaleen a kohdan määräysten estämättä jättää tutkimusta koskevan toimintasuunnitelman hyväksyttäväksi kolmenkymmenenkuuden kuukauden kuluessa yleissopimuksen voimaantulosta. Toimintasuunnitelman tulee sisältää valmistelutoimikunnalle sekä ennen että jälkeen rekisteröintiä jätetyt asiakirjat, selonteot ja muut tiedot, ja siihen tulee liittää valmistelutoimikunnan II päätöslauselman 11 kappaleen a kohdan mukaisesti antama todistus, jossa selostetaan alkusijoittajia koskevista säännöistä johtuvien velvoitteiden täyttämistä. Tällainen toimintasuunnitelma katsotaan hyväksytyksi. Hyväksytyn toimintasuunnitelman tulee olla XI osan ja tämän sopimuksen mukaisesti merenpohjajärjestön ja rekisteröidyn alkusijoittajan välillä tehdyn sopimuksen muodossa. II päätöslauselman 7 kappaleen a kohdan mukaisesti suoritettava 250 000 Yhdysvaltain dollarin maksu katsotaan tämän liitteen 8 osaston 3 kappaleessa tarkoitetuksi tutkimusvaiheen maksuksi. Tämän liitteen 3 osaston 11 kappaleen määräyksiä tulkitaan ja sovelletaan edellä sanotun mukaisesti, iii) syrjimättömyysperiaatteen mukaisesti a kohdan i alakohdassa mainitun toimintasopimuksen valtion, muun toimijan tai sen osan kanssa tulee sisältää samat tai vähintään yhtä suotuisat järjestelyt kuin ne, joista on sovittu a kohdan ii alakohdassa mainitun rekisteröidyn alkusijoittajan kanssa. Jos jollekin a kohdan i alakohdassa mainitulle valtiolle tai muulle toimijalle tai sen osalle myönnetään suotuisammat järjestelyt, neuvosto myöntää a kohdan ii alakohdassa mainitulle rekisteröidylle alkusijoittajalle samat tai vähintään yhtä suotuisat järjestelyt sikäli kuin ne eivät muuta tai heikennä järjestön etuja, iv) valtio, joka a kohdan i tai ii alakohdan määräysten nojalla takaa toimintasuunnitelmahakemuksen, voi olla sopimusvaltio tai valtio, joka väliaikaisesti soveltaa tätä sopimusta siten kuin 7 artiklassa määrätään, tai valtio, joka on väliaikaisesti järjestön jäsen siten kuin 12 kappaleessa määrätään, v) II päätöslauselman 8 kappaleen c kohtaa tulkitaan ja sovelletaan a kohdan iv alakohdan mukaisesti. b) tutkimusta koskeva toimintasuunnitelma hyväksytään yleissopimuksen 153 artiklan 3 kappaleen mukaisesti. 7. Hyväksyttäväksi jätetyssä toimintasuunnitelmahakemuksessa on oltava liitteenä arvio esitetyn toiminnan mahdollisista ympäristövaikutuksista sekä luonnos valtameritutkimusta ja perustutkimusta koskevaksi ohjelmaksi merenpohjajärjestön hyväksymien sääntöjen, määräysten ja menettelytapojen mukaisesti. 8. Hyväksyttäväksi jätetty tutkimusta koskeva toimintasuunnitelmahakemus käsitellään, jollei 6 kappaleen a kohdan i tai ii alakohdan määräyksistä muuta johdu, tämän liitteen 3 osaston 11 kappaleen mukaisia menettelytapoja käyttäen. 9. Tutkimusta koskeva toimintasuunnitelmahakemus hyväksytään 15 vuodeksi. Toimintasuunnitelman umpeutuessa yrittäjä jättää uuden toimintasuunnitelmahakemuksen, ellei yrittäjä ole sitä jo tehnyt tai saanut jatkoaikaa toimintasuunnitelmalle. Yrittäjä voi hakea jatkoaikaa enintään viideksi vuodeksi kerrallaan. Mainittu jatkoaika myönnetään, jos yrittäjä on vilpittömässä mielessä pyrkinyt noudattamaan toimintasuunnitelman vaatimuksia, mutta ei ole itsestään riippumattomista syistä pystynyt saattamaan päätökseen tuotantovaiheeseen siirtymisen edellyttämää valmistelutyötä, tai jos tuotantovaiheeseen siirtymistä ei vallitsevissa taloudellisissa olosuhteissa voida perustella. 10. Merenpohjajärjestölle varatun alueen määrittäminen yleissopimuksen III liitteen 8 artiklan mukaisesti tapahtuu tutkimusta koskevan toimintasuunnitelmahakemuksen tai tutkimusta ja tuotantoa koskevan toimintasuunnitelmahakemuksen hyväksymisen yhteydessä. 11. 9 kappaleen määräyksistä riippumatta sellainen hyväksytty tutkimusta koskeva toimintasuunnitelma, jonka takaajana on vähintään yksi sellainen valtio, joka väliaikaisesti soveltaa tätä sopimusta, lakkaa olemasta voimassa, jos asianomainen valtio lakkaa soveltamasta tätä sopimusta väliaikaisesti eikä ole tullut väliaikaiseksi jäseneksi siten kuin 12 kappaleessa määrätään eikä myöskään sopimusvaltioksi. 12. Tämän sopimuksen voimaan tullessa valtiot ja tämän sopimuksen 3 artiklassa tarkoitetut yhteisöt, jotka ovat soveltaneet tätä sopimusta väliaikaisesti 7 artiklan mukaisesti ja joiden osalta se ei ole voimassa, voivat edelleen väliaikaisesti olla merenpohjajärjestön jäseniä sopimuksen voimaantuloon saakka asianomaisten valtioiden ja yhteisöjen osalta seuraavissa kohdissa annettujen määräysten mukaisesti: a) jos tämä sopimus tulee voimaan ennen marraskuun 16 päivää 1996, asianomaiset valtiot ja yhteisöt voivat jatkaa osallistumista merenpohjajärjestön väliaikaisina jäseninä ilmoitettuaan sitä koskevista aikomuksistaan sopimuksen tallettajalle. Mainittu väliaikainen jäsenyys päättyy joko 16 päivänä marraskuuta 1996 tai tämän sopimuksen ja yleissopimuksen tullessa voimaan asianomaisen jäsenen osalta, jos tämä tapahtuu aiemmin. Neuvosto voi asianomaisen valtion tai yhteisön pyynnöstä jatkaa väliaikaista jäsenyyttä myös marraskuun 16 päivän 1996 jälkeen ajanjaksoiksi, jotka eivät yhteensä ylitä kahta vuotta edellyttäen, että neuvosto on varmistautunut siitä, että asianomainen valtio tai yhteisö on vilpittömässä mielessä kaikin tavoin pyrkinyt tämän sopimuksen ja yleissopimuksen sopimuspuoleksi; b) jos tämä sopimus tulee voimaan marraskuun 15 päivän 1996 jälkeen, mainitut valtiot ja yhteisöt voivat pyytää neuvostoa jatkamaan niiden väliaikaista jäsenyyttä merenpohjajärjestössä ajanjaksoiksi, jotka päättyvät viimeistään 16 päivänä marraskuuta 1998. Varmistauduttuaan siitä, että asianomainen valtio tai yhteisö on vilpittömässä mielessä kaikin tavoin pyrkinyt tämän sopimuksen ja yleissopimuksen sopimuspuoleksi, neuvosto myöntää väliaikaisen jäsenyyden sen hakupäivästä lukien; c) valtiot ja yhteisöt, jotka ovat merenpohjajärjestön väliaikaisia jäseniä siten kuin a ja b kohdassa määrätään, soveltavat XI osan ja tämän sopimuksen ehtoja kansallisten tai sisäisten lakiensa ja määräystensä sekä vuotuisen tulo- ja menoarvionsa määräysten mukaisesti, ja niillä on samat oikeudet ja velvollisuudet kuin muilla jäsenillä, mukaan luettuna i) velvoite osallistua järjestön hallintomenoihin maksutaulukon mukaisesti, ii) oikeus hyväksyttäväksi jätettävän, tutkimusta koskevan toimintasuunnitelmahakemuksen takaamiseen. Sellaisten toimijoiden osalta, jotka koostuvat yhtä useampaa kansallisuutta olevista luonnollisista henkilöistä tai oikeushenkilöistä, tutkimusta koskevaa toimintasuunnitelmaa ei hyväksytä, jolleivät kaikki valtiot, joiden kansallisuutta olevista luonnollisista henkilöistä tai oikeushenkilöistä asianomaiset toimijat muodostuvat, ole sopimusvaltioita tai väliaikaisia jäseniä; d) 9 kappaleen määräysten estämättä tutkimusta koskeva, sopimuksen muodossa hyväksytty toimintasuunnitelma, jonka väliaikaisena jäsenenä oleva valtio on taannut siten kuin c kohdan ii alakohdassa määrätään, lakkaa olemasta voimassa, jos mainitun valtion jäsenyys lakkaa eikä asianomainen valtio tai yhteisö ole tullut sopimusvaltioksi, e) jos mainittu jäsen on laiminlyönyt sille määrätyn maksun suorituksen tai muutoin jättänyt noudattamatta tämän kappaleen mukaiset velvoitteensa, sen väliaikainen jäsenyys lakkaa. 13. Yleissopimuksen III liitteen 10 artiklan viittausta epätyydyttävään toimintaan tulkitaan siten, että yrittäjä ei ole noudattanut hyväksytyn toimintasuunnitelman mukaisia velvoitteitaan siitä huolimatta, että merenpohjajärjestö on vähintään yhdellä kirjallisella varoituksella kehottanut niin tekemään. 14. Merenpohjajärjestöllä on oma tulo- ja menoarvionsa. Sitä seuraavan vuoden loppuun saakka, jona tämä sopimus tulee voimaan, järjestön hallintomenot suoritetaan Yhdistyneiden Kansakuntien tulo- ja menoarviosta. Sen jälkeen järjestön hallintomenot katetaan jäsenten maksuosuuksilla, jonka suorittavat myös väliaikaiset jäsenet, siten kuin yleissopimuksen 171 artiklan a kohdassa ja 173 artiklassa sekä tässä sopimuksessa määrätään, kunnes järjestölle on kertynyt riittävästi varoja muista lähteistä, jotta se voi suoriutua mainituista menoista. Merenpohjajärjestö ei käytä yleissopimuksen 174 artiklan 1 kappaleessa mainittuja lainanottovaltuuksia hallintomenojensa kattamiseksi. 15. Järjestö laatii ja hyväksyy yleissopimuksen 162 artiklan 2 kappaleen o kohdan ii alakohdan mukaisesti tämän liitteen 2, 5, 6, 7 ja 8 osastoon sisältyvien periaatteiden mukaiset säännöt, määräykset ja menettelytavat sekä tarvittavat lisäsäännöt, -määräykset ja -menettelytavat helpottaakseen tutkimusta tai tuotantoa koskevan toimintasuunnitelman hyväksymistä seuraavien kohtien mukaisesti: a) neuvosto voi ryhtyä mainittujen sääntöjen, määräysten ja menettelytapojen laatimiseen katsoessaan sen tarpeelliseksi merenpohja-alueella harjoitettavan toiminnan kannalta, arvioidessaan, että kaupallinen tuotanto on alkamassa tai sellaisen valtion pyynnöstä, jonka kansalainen aikoo hakea tuotantosuunnitelman hyväksymistä, b) jos a kohdassa tarkoitettu valtion pyyntö esitetään, neuvoston on yleissopimuksen 162 artiklan 2 kappaleen o kohdan mukaisesti saatava mainitut säännöt, määräykset ja menettelytavat hyväksyttyä kahden vuoden kuluessa siitä, kun pyyntö on esitetty, c) jos neuvosto ei annetun määräajan kuluessa ole saanut tuotantoon liittyvien sääntöjen, määräysten ja menettelytapojen laadintaa päätökseen ja tuotantosuunnitelmahakemus on vireillä, neuvoston tulee kuitenkin käsitellä hakemus ja hyväksyä se väliaikaisesti yleissopimuksen määräysten ja sellaisten sääntöjen, määräysten ja menettelytapojen mukaisesti, jotka se on väliaikaisesti hyväksynyt, tai yleissopimuksen sisältämien normien perusteella sekä tämän liitteen sisältämien periaatteiden pohjalta mitään yrittäjää syrjimättä. 16. Hyväksyessään XI osan ja tämän sopimuksen mukaisesti sääntöjä, määräyksiä ja menettelytapoja, merenpohjajärjestö ottaa huomioon ne XI osan määräyksiin liittyvät sääntö-, määräys- ja menettelytapaluonnokset sekä muut suositukset, jotka sisältyvät valmistelutoimikunnan selontekoihin ja suosituksiin. 17. Yleissopimuksen XI osan 4 osaston asianomaisia määräyksiä tulkitaan ja sovelletaan tämän sopimuksen mukaisesti. 2 OSASTO Merenpohjajärjestön yritys 1. Merenpohjajärjestön sihteeristö suorittaa merenpohjajärjestön yrityksen tehtävät, kunnes yritys aloittaa toimintansa erillään sihteeristöstä. Merenpohjajärjestön pääsihteeri nimittää järjestön henkilöstön keskuudesta väliaikaisen pääjohtajan valvomaan mainittuja sihteeristön tehtäviä. Mainitut tehtävät ovat seuraavat: a) syvänmerenpohjan kaivostoiminnan kehityksen seuranta ja tarkastus, muun muassa analysoimalla säännöllisesti maailman metallimarkkinoiden tilaa ja metallin hintatason kehityssuuntauksia ja -näkymiä, b) merenpohja-alueella harjoitettavaa toimintaa koskevista meritieteellisistä tutkimuksista saatujen tulosten arviointi, erityisesti painottaen merenpohja-alueella harjoitettavan toiminnan ympäristövaikutuksia koskevaa tutkimusta, c) saatavana olevien luonnonvarojen etsintää ja tutkimusta, muun muassa toiminnan aloittamisperusteita, koskevien tietojen arviointi, d) merenpohja-alueella harjoitettavan toiminnan kannalta merkityksellisen teknisen kehityksen arviointi, erityisesti ottaen huomioon meriympäristön suojeluun ja säilyttämiseen liittyvä teknologia, e) merenpohjajärjestölle varattuja alueita koskevien tietojen arviointi, f) yhteishankkeita koskevien ehdotusten arviointi, g) koulutetun henkilöstön saantia koskevien tietojen kokoaminen, h) merenpohjajärjestön yrityksen hallinnon johtamiseen toiminnan eri vaiheissa liittyvien toimintavaihtoehtojen tutkiminen. 2. Aluksi merenpohjajärjestön yritys suorittaa syvänmerenpohjan kaivostoimintansa yhteishankkeiden avulla. Kun muun toimijan kuin yrityksen jättämä tuotantosuunnitelma on hyväksytty tai kun neuvosto on vastaanottanut yrityksen kanssa suoritettavan yhteishankehakemuksen, neuvosto ryhtyy käsittelemään kysymystä yrityksen toiminnasta erillään merenpohjajärjestön sihteeristöstä. Jos yhteishankkeet yrityksen kanssa ovat käypien kaupallisten periaatteiden mukaisia, neuvosto antaa yleissopimuksen 170 artiklan 2 kappaleen mukaisen määräyksen erillisestä toiminnasta. 3. Yleissopimuksen IV liitteen 11 artiklan 3 kappaleessa määrättyä sopimusvaltioiden velvollisuutta rahoittaa merenpohjajärjestön yrityksen yksi kaivospaikka ei sovelleta, eikä sopimusvaltioilla ole velvollisuutta rahoittaa yrityksen tai sen yhteishankkeiden kaivospaikkoja koskevia järjestelyjä. 4. Yrittäjiä koskevia velvoitteita sovelletaan myös merenpohjajärjestön yritykseen. Yleissopimuksen 153 artiklan 3 kappaleen ja III liitteen 3 artiklan 5 kappaleen estämättä yrityksen toimintasuunnitelma on hyväksytyksi tullessaan merenpohjajärjestön ja yrityksen välinen sopimus. 5. Yrittäjällä, jonka hakemuksen perusteella tietty alue on osoitettu merenpohjajärjestölle tälle varattuna alueena, on mainitun alueen tutkimisen ja hyödyntämisen osalta etuoikeus yhteishankkeeseen merenpohjajärjestön yrityksen kanssa. Jos yritys ei jätä toimintasuunnitelmahakemusta mainitun alueen osalta 15 vuoden kuluessa siitä, kun se on aloittanut toimintansa erillään merenpohjajärjestön sihteeristöstä, tai 15 vuoden kuluessa päivästä, jona mainittu alue varattiin merenpohjajärjestölle, jos tämä tapahtuu myöhemmin, kyseisellä yrittäjällä on oikeus jättää aluetta koskeva toimintasuunnitelmahakemus edellyttäen, että se vilpittömässä mielessä tarjoaa yritykselle mahdollisuuden osallistua toimitaan yhteishankkeen muodossa. 6. Yleissopimuksen 170 artiklan 4 kappaletta, IV liitettä sekä muita merenpohjajärjestön yritykseen liittyviä määräyksiä tulkitaan ja sovelletaan tämän osaston määräysten mukaisesti. 3 OSASTO Päätöksenteko 1. Yleiskokous määrää yhdessä neuvoston kanssa yleiset toimintaperiaatteet merenpohjajärjestölle. 2. Merenpohjajärjestön elinten tulee pääsääntöisesti tehdä päätöksensä konsensuksella. 3. Mikäli kaikista yrityksistä huolimatta päätöksenteossa ei saavuteta konsensusta, yleiskokouksen on menettelytapakysymyksissä tehtävä päätöksensä läsnä olevien ja äänestävien jäsenten ääntenenemmistöllä. Asiakysymyksissä päätökset tehdään läsnä olevien ja äänestävien jäsenten kahden kolmanneksen ääntenenemmistöllä, kuten määrätään yleissopimuksen 159 artiklan 8 kappaleessa. 4. Yleiskokouksen sellaisten päätösten, jotka koskevat asiaa, jossa myös neuvostolla on toimivalta tai jotka koskevat hallintoon, talousarvioon tai talouteen liittyvää asiaa, tulee perustua neuvoston antamiin suosituksiin. Mikäli yleiskokous ei hyväksy neuvoston suositusta jossakin asiassa, sen tulee palauttaa asia neuvostolle uudelleen harkittavaksi. Neuvoston tulee harkita asiaa uudelleen yleiskokouksen esittämien näkemysten pohjalta. 5. Mikäli kaikista yrityksistä huolimatta päätöksenteossa ei saavuteta konsensusta, neuvoston on menettelytapakysymyksissä tehtävä päätöksensä läsnä olevien ja äänestävien jäsenten ääntenenemmistöllä. Sellaisia asioita lukuun ottamatta, joissa yleissopimus määrää neuvoston tekemään päätökset konsensuksella, asiakysymyksiä koskevat päätökset tehdään läsnä olevien ja äänestävien jäsenten kahden kolmanneksen ääntenenemmistöllä edellyttäen, että kyseisiä päätöksiä ei vastusta jonkin 9 kappaleessa mainitun jaoston enemmistö. Päätöksiä tehdessään neuvoston tulee pyrkiä ajamaan merenpohjajärjestön kaikkien jäsenten etuja. 6. Neuvosto voi lykätä päätöksen tekemistä jatkoneuvottelujen käymiseksi silloin, kun kaikkia keinoja konsensukseen pääsemiseksi ei jossakin asiassa ilmeisesti ole vielä käytetty. 7. Yleiskokouksen tai neuvoston sellaisten päätösten, jotka vaikuttavat talouteen tai talousarvioon, tulee perustua rahoitusasiaintoimikunnan antamiin suosituksiin. 8. Yleissopimuksen 161 artiklan 8 kappaleen b ja c kohdan määräyksiä ei sovelleta. 9. a) Jokaisen 15 kappaleen a-c kohdan mukaisesti valitun valtioryhmän katsotaan muodostavan oman jaostonsa neuvostossa tapahtuvassa äänestyksessä. 15 kappaleen d ja e kohtien mukaisesti valittujen kehitysmaiden katsotaan muodostavan yhden jaoston neuvostossa tapahtuvassa äänestyksessä. b) Ennen neuvoston jäsenten valintaa yleiskokouksen on laadittava luettelot jäsenyyden kriteerit täyttävistä maista 15 kappaleen a-d kohdissa mainituissa valtioryhmissä. Jos valtio täyttää jäsenyyskriteerit useammassa kuin yhdessä ryhmässä, vain yksi ryhmä saa asettaa sen ehdolle neuvostoon valittavaksi ja se saa edustaa vain tätä ryhmää neuvostossa tapahtuvissa äänestyksissä. 10. Jokaista 15 kappaleen a-d kohdassa mainittua valtioryhmää edustavat neuvostossa kyseisen ryhmän nimeämät jäsenet. Kukin ryhmä nimeää yhtä monta ehdokasta kuin ryhmällä on jäsenpaikkoja täytettävänä. Milloin 15 kappaleen a-e kohdassa mainitussa ryhmässä mahdollisten ehdokkaiden lukumäärä ylittää kyseisessä ryhmässä vapaina olevien paikkojen lukumäärän, tulee pääsääntöisesti noudattaa vuorotteluperiaatetta. Kunkin ryhmän valtiojäsenten tulee päättää, miten tätä periaatetta noudatetaan kyseisessä ryhmässä. 11. a) Neuvoston tulee hyväksyä oikeudellisten ja teknisten asioiden toimikunnan antama suositus, joka koskee toimintasuunnitelman hyväksymistä, ellei sen läsnä olevien ja äänestävien jäsenten kahden kolmanneksen enemmistö, mukaan lukien neuvoston kunkin jaoston läsnä olevien ja äänestävien jäsenten enemmistöt, päätä olla hyväksymättä toimintasuunnitelmaa. Mikäli neuvosto ei tee päätöstä toimintasuunnitelman hyväksymistä koskevan suosituksen pohjalta määräajassa, katsotaan, että neuvosto on hyväksynyt kyseisen suosituksen mainitun ajan päättyessä. Kyseinen määräaika on tavallisesti 60 päivää, ellei neuvosto tee päätöstä pitemmän ajan määräämisestä. Jos toimikunta suosittaa jonkin toimintasuunnitelman hylkäämistä tai ei anna suositusta, neuvosto voi silti hyväksyä toimintasuunnitelman noudattaen menettelytapasääntöjään, jotka koskevat päätöksentekoa asiakysymyksissä. b) Yleissopimuksen 162 artiklan 2 kappaleen j kohdan määräyksiä ei sovelleta. 12. Milloin toimintasuunnitelman hylkäämisestä syntyy erimielisyyttä, se on alistettava yleissopimuksen tarkoittamaan riitojenratkaisumenettelyyn. 13. Oikeudellisten ja teknisten asioiden toimikunnan äänestämällä tehtävät päätökset tulee tehdä läsnä olevien ja äänestävien jäsenten muodostamalla enemmistöllä. 14. Yleissopimuksen XI osan 4 osaston B ja C alaosastoja on tulkittava ja sovellettava tämän osaston mukaisesti. 15. Neuvostossa tulee olla kolmekymmentäkuusi merenpohjajärjestön jäsentä, jotka yleiskokous valitsee seuraavassa järjestyksessä: a) neljä jäsentä niiden sopimusvaltioiden keskuudesta, jotka ovat viiden edellisen tilastointivuoden aikana joko kuluttaneet yli kaksi prosenttia merenpohja-alueelta saatavia mineraalilajeja koskevasta maailman kokonaiskulutuksesta tai joiden nettotuonti on ollut yli kaksi prosenttia merenpohja-alueelta saatavista mineraalilajeista tuotettujen hyödykkeiden kokonaistuonnista ja joista yksi aina on Itä-Euroopan alueen bruttokansantuotteeltaan suurin valtio ja yksi valtio, jolla yleissopimuksen voimaantullessa on suurin bruttokansantuote, mikäli nämä valtiot tahtovat olla edustettuina tässä ryhmässä; b) neljä jäsentä niiden kahdeksan sopimusvaltion keskuudesta, jotka ovat sijoittaneet eniten merenpohja-alueella harjoitettavan toiminnan valmisteluihin ja itse toimintaan joko suoraan tai kansalaistensa välityksellä; c) neljä jäsentä niiden sopimusvaltioiden keskuudesta, jotka ovat niiden lainkäyttövaltaan kuuluvilla alueilla tapahtuvan tuotannon perusteella merenpohja-alueelta saatavien mineraalilajien suurimpia nettoviejiä, mukaan lukien vähintään kaksi kehitysmaata, joiden talouselämälle kyseisten mineraalien viennillä on huomattava merkitys; d) kuusi jäsentä erityisetuja edustavista kehitysmaihin kuuluvista sopimusvaltioista. Kysymykseen tulevat muun muassa asukasluvultaan suurien valtioiden, sisämaavaltioiden tai epäedullisessa maantieteellisessä asemassa olevien valtioiden, saarivaltioiden, merenpohja-alueelta saatavien mineraalilajien huomattavien tuojavaltioiden, mahdollisten tuottajavaltioiden ja vähiten kehittyneiden valtioiden erityisedut; e) kahdeksantoista jäsentä, jotka valitaan siten, että neuvoston paikkojen jakautumisessa varmistetaan tasapuolinen maantieteellinen jakautuminen. Kultakin maantieteelliseltä alueelta valitaan tämän kohdan perusteella vähintään yksi jäsen. Maantieteellisillä alueilla tarkoitetaan tässä Afrikkaa, Aasiaa, Itä-Eurooppaa, Latinalaista Amerikkaa ja Karibiaa sekä Länsi-Eurooppaa ja muita valtioita. 16. Yleissopimuksen 161 artiklan 1 kappaleen määräyksiä ei sovelleta. 4 OSASTO Tarkistuskonferenssi Yleissopimuksen 155 artiklan 1, 3 ja 4 kappaleen tarkistuskonferenssia koskevia määräyksiä ei sovelleta. Yleissopimuksen 314 artiklan 2 kappaleen määräysten estämättä yleiskokous voi neuvoston suosituksesta milloin tahansa tarkistaa yleissopimuksen 155 artiklan 1 kappaleessa mainittuja asioita. Tätä sopimusta samoin kuin XI osaa koskeviin muutoksiin sovelletaan yleissopimuksen 314, 315 ja 316 artiklan mukaisia menettelyä. Yleissopimuksen 155 artiklan 2 kappaleen periaatteet, järjestelmä ja muut ehdot on pidettävä voimassa, eikä artiklan 5 kappaleessa mainittuja oikeuksia saa loukata. 5 OSASTO Teknologian siirtäminen 1. Yleissopimuksen 144 artiklassa olevien määräysten ohella säätelevät seuraavat periaatteet teknologian siirtämistä XI osassa mainittuja tarkoituksia varten: a) merenpohjajärjestön yrityksen samoin kuin syvänmerenpohjan kaivosteknologiaa haluavien kehitysmaiden tulee pyrkiä saamaan tällaista teknologiaa avoimilta markkinoilta tasapuolisilla ja kohtuullisilla kaupallisilla ehdoilla tai yhteisyrityshankkeiden kautta; b) jos merenpohjajärjestön yritys tai kehitysmaat eivät voi hankkia syvänmerenpohjan kaivostoimintaan tarvittavaa teknologiaa, järjestö voi pyytää mitä tahansa yrittäjää tai kaikkia yrittäjiä samoin kuin takaajana toimivaa valtiota tai valtioita yhteistyössä kanssaan helpottamaan tällaisen teknologian hankkimista yritykselle tai sen yhteisyrityksille tai asianomaiselle kehitysmaalle tai kehitysmaille, jotka pyrkivät saamaan sitä tasapuolisilla ja kohtuullisilla ehdoilla, varmistaen samalla immateriaalioikeuksien tehokkaan suojan. Tätä varten sopimusvaltiot sitoutuvat toimimaan varauksetta ja tehokkaasti yhteistyössä järjestön kanssa ja varmistamaan, että myös niiden takaamat yrittäjät toimivat varauksetta yhteistyössä järjestön kanssa; c) sopimusvaltioiden tulee yleensäkin edistää merenpohja-alueella harjoitettavaa toimintaa koskevaa kansainvälistä teknistä ja tieteellistä yhteistyötä joko asianomaisten osapuolten kesken tai kehittämällä meritieteen ja meritekniikan koulutusta, teknistä apua ja tieteellisiä yhteistyöohjelmia sekä meriympäristön suojelua ja säilyttämistä. 2. Yleissopimuksen III liitteen 5 artiklan määräyksiä ei sovelleta. 6 OSASTO Tuotanto-ohjelma 1. Merenpohjajärjestön tuotanto-ohjelman tulee perustua seuraaville periaatteille: a) merenpohja-alueen luonnonvarojen kehittämisen tulee tapahtua terveiden kaupallisten periaatteiden mukaisesti; b) tullitariffeja koskevan GATT-sopimuksen määräyksiä ja niiden tilalle tulevia sopimuksia sovelletaan merenpohja-alueella harjoitettavaan toimintaan; c) etenkään valtiontukea ei saa myöntää merenpohja-alueella harjoitettavaan toimintaan paitsi milloin se on mahdollisesti sallittu niiden sopimusten mukaisesti, jotka mainitaan b kohdassa. Valtion tuella tarkoitetaan tässä samanlaista tukea kuin b kohdassa mainituissa sopimuksissa; d) merenpohja-alueelta ja muista lähteistä saatavien mineraalien välillä ei saa esiintyä syrjintää. Mineraaleille ei pidä myöntää etuoikeutettua pääsyä markkinoille eikä liioin etuoikeutta näistä mineraaleista valmistettavien hyödykkeiden maahantuonnille, varsinkaan: i) käyttämällä tulleja tai muita kaupan esteitä; tai ii) sopimusvaltioiden toimesta mineraaleille tai hyödykkeille, joiden valmistajia ovat niiden valtionyritykset tai niiden kansallisuutta olevat tai niiden tai niiden kansalaisten valvonnassa olevat luonnolliset tai oikeushenkilöt; e) tuotantosuunnitelmassa, joka koskee merenpohjajärjestön hyväksymää hyödyntämistä kullakin kaivosalueella, on oltava mukana alustava tuotantoaikataulu, jonka tulee sisältää ennakoidut suurimmat mineraalimäärät, jotka kyseisen tuotantosuunnitelman perusteella tuotettaisiin vuodessa; f) seuraavat säännöt koskevat sellaisten riitojen ratkaisemista, jotka liittyvät b kohdassa mainituissa sopimuksissa oleviin määräyksiin: i) milloin asianomaiset sopimusvaltiot ovat osapuolina tällaisissa sopimuksissa, niiden on voitava käyttää kyseisten sopimusten mukaisia menettelyjä riitojen ratkaisemiseksi; ii) milloin yksi tai useampi asianomainen sopimusvaltio ei ole tällaisten sopimusten osapuolena, sen tai niiden on voitava käyttää yleissopimuksessa määriteltyjä riitojenratkaisumenettelyjä; g) olosuhteissa, joissa b kohdassa mainittujen sopimusten mukaisesti on todettu, että sopimusvaltio on myöntänyt sellaista tukea, joka on kielletty tai josta on ollut haitallisia vaikutuksia toisen sopimusvaltion etuihin eivätkä kyseinen sopimusvaltio tai kyseiset sopimusvaltiot ole ryhtyneet asianmukaisiin toimenpiteisiin, sopimusvaltio voi pyytää neuvostoa ryhtymään asianmukaisiin toimenpiteisiin. 2. Edellä 1 kappaleessa olevat periaatteet eivät vaikuta oikeuksiin tai velvollisuuksiin, joista on määrätty jossakin 1 kappaleen b kohdassa mainitussa sopimuksessa tai asianomaisissa vapaakauppa- ja tulliliittosopimuksissa niiden sopimusvaltioiden välisissä suhteissa, jotka ovat kyseisten sopimusten osapuolia. 3. Jos yrittäjä hyväksyy muita tukia kuin sellaisia, jotka mahdollisesti ovat sallittuja 1 kappaleen b kohdassa mainittujen sopimusten mukaisesti, se rikkoo sen sopimuksen perusehtoja vastaan, joka muodostaa merenpohja-alueella harjoitettavaa toimintaa koskevan toimintasuunnitelman. 4. Jos sopimusvaltiolla on aihetta uskoa, että 1 kappaleen b-d kohdassa tai 3 kappaleessa olevia vaatimuksia on rikottu, se voi panna alulle riitojenratkaisumenettelyn 1 kappaleen f tai g kohdan mukaisesti. 5. Sopimusvaltio voi milloin tahansa ilmoittaa neuvostolle toiminnasta, jonka se katsoo loukkaavan 1 kappaleen b-d kohdan vaatimuksia. 6. Merenpohjajärjestön tulee laatia muun muassa tuotantosuunnitelmien hyväksymistä koskevia sääntöjä, määräyksiä ja menettelytapoja, joilla varmistetaan tämän osaston määräysten täytäntöönpano. 7. Yleissopimuksen 151 artiklan 1-7 ja 9 kappaleen, 162 artiklan 2 kappaleen g kohdan, 165 artiklan 2 kappaleen n kohdan samoin kuin III liitteen 6 artiklan 5 kappaleen ja 7 artiklan määräyksiä ei sovelleta. 7 OSASTO Taloudellinen apu 1. Merenpohjajärjestön taloudellisen avun niille kehitysmaille, joiden vientitulot tai talouselämä kärsivät vakavasti jonkin mineraalin hinnan halpenemisesta tai kyseisen mineraalin viennin vähenemisestä, sikäli kuin tällainen halpeneminen tai väheneminen johtuisi merenpohja-alueella harjoitettavasta toiminnasta, tulee perustua seuraaviin periaatteisiin: a) merenpohjajärjestö perustaa taloudellista apua varten rahaston merenpohjajärjestön varojen siitä osasta, joka ylittää merenpohjajärjestön hallintomenojen kattamiseksi tarvittavat varat. Neuvosto määrää kulloinkin tätä tarkoitusta varten varattavan rahamäärän rahoitusasiaintoimikunnan suosituksesta. Talousapurahaston perustamiseksi on käytettävä vain varoja, jotka saadaan yrittäjien, merenpohjajärjestön yritys mukaan lukien, suorittamista maksuista sekä vapaaehtoisista avustuksista; b) merenpohjajärjestön talousapurahastosta avustetaan sellaisia syvänmerenpohjan mineraalilajien maaperätuottajiin kuuluvia kehitysmaita, joiden talouselämän katsotaan kärsineen vakavasti mineraalien merenpohja-alueelta tapahtuvasta tuotannosta; c) avustaessaan mainittuja maaperätuottajiin kuuluvia kehitysmaita merenpohjajärjestö on soveltuvilta osin yhteistyössä sellaisten olemassa olevien yleismaailmallisten tai alueellisten kehitysyhteistyölaitosten kanssa, joilla on tarvittava perusrakenne ja asiantuntemus tällaisten avustusohjelmien toteuttamiseksi; d) avustuksen laajuus ja kesto määritellään tapauskohtaisesti ottaen asianmukaisesti huomioon kyseisille maaperätuottajiin kuuluville kehitysmaille aiheutuneiden haittojen luonne ja vakavuus. 2. Yleissopimuksen 151 artiklan 10 kappale pannaan täytäntöön 1 kappaleessa mainittujen taloudellisten avustustoimien avulla. Yleissopimuksen 160 artiklan 2 kappaleen 1 kohtaa, 162 artiklan 2 kappaleen n kohtaa, 164 artiklan 2 kappaleen d kohtaa, 171 artiklan f kohtaa ja 173 artiklan 2 kappaleen c kohtaa tulkitaan vastaavasti. 8 OSASTO Toimintasopimusten taloudelliset ehdot 1. Toimintasopimusten taloudellisia ehtoja koskevat säännöt, määräykset ja menettelytavat laaditaan seuraavien periaatteiden mukaisesti: a) merenpohjajärjestölle suoritettavissa maksuissa noudatettavan järjestelmän tulee olla oikeudenmukainen sekä yrittäjän että merenpohjajärjestön kannalta ja sen tulee tarjota riittävät keinot sen arvioimiseksi noudattaako yrittäjä tätä järjestelmää; b) järjestelmän mukaisten maksujen tulee vastata niitä, joita sovelletaan samojen tai samanlaisten mineraalien maa-alueilla tapahtuvassa kaivostoiminnassa, jotta syvänmerenpohjan kaivostoiminnan harjoittajat eivät saisi keinotekoista kilpailuetua eikä heille aiheutuisi haittaa kilpailussa; c) järjestelmä ei saa olla monimutkainen eikä siitä saa aiheutua huomattavia hallintomenoja merenpohjajärjestölle tai yrittäjälle. Rojaltijärjestelmän tai yhdistetyn rojalti- ja voitto-osuusjärjestelmän käyttöönottoa tulee tutkia. Jos päätetään käyttää vaihtoehtoisia järjestelmiä, yrittäjällä on oikeus valita toimintasopimukseensa sovellettava järjestelmä. Järjestelmän myöhemmästä muutoksesta on kuitenkin sovittava merenpohjajärjestön ja yrittäjän kesken; d) kaupallisen tuotannon alkamispäivästä lähtien on suoritettava kiinteä vuosimaksu. Tämä maksu voidaan hyvittää muita sellaisia maksuja vastaan, jotka on suoritettava c kohdan mukaisen järjestelmän nojalla. Neuvosto määrää maksun suuruuden; e) maksujärjestelmää voidaan ajoittain tarkistaa muuttuvien olosuhteiden valossa. Mahdollisia muutoksia on sovellettava syrjimättä ketään. Tällaisia muutoksia voidaan soveltaa olemassa oleviin toimintasopimuksiin vain yrittäjän pyynnöstä. Järjestelmän myöhemmästä muutoksesta on sovittava merenpohjajärjestön ja yrittäjän kesken; f) näihin periaatteisiin perustuvien sääntöjen ja määräysten tulkintaa tai soveltamista koskeviin riitoihin sovelletaan yleissopimuksessa määriteltyjä riitojenratkaisumenettelyjä. 2. Yleissopimuksen III liitteen 13 artiklan 3-10 kappaleen määräyksiä ei sovelleta. 3. Yleissopimuksen III liitteen 13 artiklan 2 kappaleen mukainen maksu joko tutkimusvaiheeseen tai tuotantovaiheeseen rajoittuvan toimintasuunnitelman hyväksymistä koskevan hakemuksen käsittelystä on 250 000 Yhdysvaltain dollaria. 9 OSASTO Rahoitusasiaintoimikunta 1. Täten perustetaan rahoitusasiaintoimikunta. Toimikunnassa on 15 jäsentä, joilla tulee olla asianmukainen pätevyys talousasioissa. Sopimusvaltioiden nimeämien ehdokkaiden tulee täyttää mahdollisimman korkeat pätevyys- ja rehellisyysvaatimukset. 2. Rahoitusasiaintoimikunnassa ei saa olla kahta saman sopimusvaltion kansalaista. 3. Yleiskokous valitsee rahoitusasiaintoimikunnan jäsenet. Tällöin on otettava asianmukaisesti huomioon maantieteellisen tasapuolisuuden tarve ja erityisetujen edustus. Jokaisella tämän liitteen 3 osaston 15 kappaleen a, b, c ja d kohdassa mainitulla valtioryhmällä tulee olla vähintään yksi jäsen toimikunnassa. Siihen saakka kunnes merenpohjajärjestöllä on hallintomenojensa kattamiseksi riittävästi muita varoja kuin maksuosuudet, viidellä järjestön hallinnollisen tulo- ja menoarvion suurimmalla rahoittajalla tulee olla edustaja toimikunnassa. Tämän jälkeen kunkin ryhmän jäsenen valinnan tulee perustua kyseisen ryhmän jäsenten tekemään nimitykseen ilman, että tämä vaikuttaa mahdollisuuteen valita lisäjäseniä kustakin ryhmästä. 4. Rahoitusasiaintoimikunnan jäsenten toimikausi on viisi vuotta. Heidät voidaan valita uudelleen uudeksi toimikaudeksi. 5. Jos rahoitusasiaintoimikunnan jäsen kuolee, estyy hoitamasta tehtäviään tai eroaa ennen toimikautensa päättymistä, yleiskokous valitsee jäljellä olevaksi toimikaudeksi jäsenen samalta maantieteelliseltä alueelta tai samasta valtioryhmästä. 6. Rahoitusasiaintoimikunnan jäsenillä ei saa olla omaa taloudellista etua asioissa, joista toimikunnan tulee antaa suosituksia. He eivät saa paljastaa tehtäviensä päättymisen jälkeenkään sellaisia luottamuksellisia tietoja, jotka ovat tulleet heidän tietoonsa heidän suorittaessaan tehtäviä merenpohjajärjestön lukuun. 7. Yleiskokouksen ja neuvoston seuraavia asioita koskevissa päätöksissä on otettava huomioon rahoitusasiaintoimikunnan suositukset: a) merenpohjajärjestön elinten taloudellisia sääntöjä, määräyksiä ja menettelytapoja koskevat ehdotukset, merenpohjajärjestön taloudellinen johto ja sisäinen taloudellinen hallinto; b) niiden maksujen määrittäminen, joita jäsenet suorittavat merenpohjajärjestön hallinnolliseen tulo- ja menoarvioon yleissopimuksen 160 artiklan 2 kappaleen e kohdan mukaisesti; c) kaikki asiaankuuluvat taloudelliset asiat, mukaan lukien merenpohjajärjestön pääsihteerin vuosittain yleissopimuksen 172 artiklan mukaisesti laatima tulo- ja menoarvioehdotus ja sihteeristön työsuunnitelmien toteutukseen liittyvät taloudelliset näkökohdat; d) hallinnollinen tulo- ja menoarvio; e) Sopimusvaltioiden taloudelliset velvoitteet, jotka syntyvät tämän sopimuksen ja XI osan täytäntöönpanosta samoin kuin niiden ehdotusten ja suositusten hallinnolliset ja talousarviota koskevat seurausvaikutukset, joihin liittyy menoja merenpohjajärjestön varoista; f) säännöt, määräykset ja menettelytavat, jotka koskevat merenpohja-alueella harjoitettavasta toiminnasta saatavien rahallisten ja muiden taloudellisten etujen tasapuolista jakoa, ja niiden perusteella tehtävät päätökset. 8. Rahoitusasiaintoimikunta tekee menettelytapakysymyksiä koskevat päätöksensä läsnä olevien ja äänestävien jäsentensä ääntenenemmistöllä. Asiakysymyksiä koskevat päätökset on tehtävä yksimielisesti. 9. Yleissopimuksen 162 artiklan 2 kappaleen y kohdan määräyksen raha-asioita käsittelevän lisäelimen perustamisesta katsotaan tulleen täytetyksi tämän osaston mukaisella rahoitusasiaintoimikunnan perustamisella. LIITE II EUROOPAN YHTEISÖN VIRALLISTA VAHVISTAMISTA KOSKEVA ASIAKIRJA Euroopan yhteisö tervehtii kohteliaasti Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteeriä ja sillä on kunnia tallettaa 10 päivänä joulukuuta 1982 tehtyä Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimusta ja Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen 28 päivänä heinäkuuta 1994 hyväksymää 10 päivänä joulukuuta 1982 tehdyn Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen XI osan soveltamiseen liittyvää sopimusta koskeva virallista vahvistamista koskeva asiakirjansa. Tallettamalla kyseisen asiakirjan Euroopan yhteisöllä on kunnia ilmoittaa, että se hyväksyy yleissopimuksessa ja sopimuksessa valtioille määrätyt oikeudet ja velvoitteet sellaisten asioiden osalta, joissa sen yleissopimuksen sopimuspuolina olevat jäsenvaltiot ovat siirtäneet toimivaltansa sille. Yleissopimuksen liitteessä IX olevan 5 artiklan 1 kappaleessa määrätty toimivaltaa koskeva ilmoitus on tämän asiakirjan liitteenä. Euroopan yhteisö haluaa myös ilmoittaa yleissopimuksen 310 artiklan perusteella, että se vastustaa kaikkia ilmoituksia tai kannanottoja, joilla suljetaan pois Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen ja erityisesti sen kalastustoimintaan liittyvien määräysten oikeudellinen ulottuvuus, tai sitä muutetaan. Yhteisö ei katso, että yleissopimuksessa tunnustettaisiin rantavaltion oikeus tai lainkäyttövalta kalavarojen hyödyntämisen, säilyttämisen tai hoidon suhteen talousvyöhykkeen ulkopuolella muiden kuin pohjalajien osalta. Euroopan yhteisö pidättää oikeuden antaa muita yleissopimukseen ja sopimukseen liittyviä ilmoituksia sekä ilmoituksia vastauksena tuleviin ilmoituksiin ja kannanottoihin. Yhteisö käyttää tilaisuutta uudistaakseen Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerille esittämänsä korkeimman kunnioituksensa vakuutuksen. EUROOPAN YHTEISÖN TOIMIVALTAA KOSKEVA ILMOITUS 10 PÄIVÄNÄ JOULUKUUTA 1982 TEHDYN YHDISTYNEIDEN KANSAKUNTIEN MERIOIKEUSYLEISSOPIMUKSEN JA 28 PÄIVÄNÄ HEINÄKUUTA 1994 TEHDYN YLEISSOPIMUKSEN XI OSAN SOVELTAMISEEN LIITTYVÄN SOPIMUKSEN ALAAN KUULUVIEN ASIOIDEN OSALTA (Yleissopimuksen liitteessä IX olevan 5 artiklan 1 kappaleen ja sopimuksen 4 artiklan 4 kappaleen nojalla annettu ilmoitus) Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen liitteessä IX olevan 5 artiklan 1 kappaleessa määrätään, että kansainvälisen järjestön virallista vahvistamista koskevaan asiakirjaan on sisällyttävä ilmoitus, jossa eritellään yleissopimuksen alaan kuuluvat asiat, joiden osalta yleissopimuksen sopimuspuolina olevat järjestön jäsenvaltiot ovat siirtäneet toimivaltansa sille (1). 10 päivänä joulukuuta 1982 tehdyn Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen XI osan soveltamiseen liittyvän sopimuksen (2) 4 artiklan 4 kappaleessa määrätään, että kansainvälisen järjestön vahvistaminen tapahtuu yleissopimuksen liitteen IX mukaisesti. Euroopan yhteisöt perustettiin Pariisin sopimuksella (Euroopan hiili- ja teräsyhteisö) ja Rooman sopimuksilla (Euroopan talousyhteisö ja Euroopan atomienergiayhteisö), jotka allekirjoitettiin 18 päivänä huhtikuuta 1951 ja 25 päivänä maaliskuuta 1957. Allekirjoittajavaltioiden ratifioinnin jälkeen kyseiset perustamissopimukset tulivat voimaan 25 päivänä heinäkuuta 1952 ja 1 päivänä tammikuuta 1958. Perustamissopimukset muutettiin Euroopan unionista tehdyllä sopimuksella, joka allekirjoitettiin Maastrichtissa 7 päivänä helmikuuta 1992 ja joka tuli voimaan allekirjoittajavaltioiden ratifioinnin jälkeen 1 päivänä marraskuuta 1993, sekä viimeksi Korfussa 24 päivänä kesäkuuta 1994 allekirjoitetulla liittymissopimuksella, joka tuli voimaan 1 päivänä tammikuuta 1995 (3). Tällä hetkellä yhteisöjen jäsenvaltiot ovat: Belgian kuningaskunta, Tanskan kuningaskunta, Saksan liittotasavalta, Helleenien tasavalta, Espanjan kuningaskunta, Ranskan tasavalta, Irlanti, Italian tasavalta, Luxemburgin suurherttuakunta, Alankomaiden kuningaskunta, Itävallan tasavalta, Portugalin tasavalta, Suomen tasavalta, Ruotsin kuningaskunta sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta. Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimusta ja sen XI osan soveltamiseen liittyvää sopimusta sovelletaan Euroopan yhteisölle siirretyn toimivallan osalta alueisiin, joihin sovelletaan yhteisön perustamissopimusta siinä, erityisesti sen 227 artiklassa määrättyjen edellytysten mukaisesti. Tätä ilmoitusta ei sovelleta jäsenvaltioiden alueisiin, joihin mainittua perustamissopimusta ei sovelleta, eikä se rajoita asianomaisten jäsenvaltioiden mahdollisia toimia tai kannanottoja yleissopimuksen ja sopimuksen johdosta kyseisten alueiden puolesta ja niiden etujen suojelemiseksi. Edellä mainittujen määräysten mukaisesti tässä ilmoituksessa eritellään toimivalta, jonka jäsenvaltiot ovat siirtäneet yhteisölle perustamissopimusten nojalla yleissopimuksen ja sopimuksen alaan kuuluvissa asioissa. Yhteisön toimivallan ulottuvuutta ja käyttöä kehitetään niiden luonteen vuoksi jatkuvasti ja yhteisö täydentää tai muuttaa tätä ilmoitusta tarvittaessa yleissopimuksen liitteessä IX olevan 5 artiklan 4 kappaleen mukaisesti. Yhteisöllä on tietyissä asioissa yksinomainen toimivalta, kun taas toisissa asioissa se jakaa toimivallan jäsenvaltioidensa kanssa. 1. Asiat, joissa yhteisöllä on yksinomainen toimivalta: - yhteisö ilmoittaa, että sen jäsenvaltiot ovat siirtäneet sille toimivaltansa merien kalavarojen säilyttämisen ja hoidon osalta. Siten yhteisö päättää tällä alalla asiaankuuluvista säännöistä ja säännöksistä (joita jäsenvaltiot panevat täytäntöön) ja sopii toimivaltansa rajoissa ulkoisista sitoumuksista kolmansien valtioiden tai toimivaltaisten kansainvälisten järjestöjen kanssa. Tämä toimivalta koskee sekä kansalliseen kalastuslainkäyttövaltaan kuuluvia alueita sekä aavaa merta. Aluksia koskevaan lainkäyttövaltaan, jäsenvaltion lipun käytön myöntämiseen, alusten rekisteröintiin sekä rikosoikeudellisten ja hallinnollisten seuraamusten täytäntöönpanoon liittyvät toimenpiteet kuuluvat kuitenkin jäsenvaltioiden toimivaltaan yhteisön lainsäädäntöä noudattaen. Yhteisön lainsäädännössä säädetään myös hallinnollisista seuraamuksista, - kauppa- ja tullipolitiikkansa perusteella yhteisöllä on toimivalta yleissopimuksen X ja XI osan sekä 28 päivänä heinäkuuta 1994 tehdyn sopimuksen sisältämien kansainvälistä kauppaa koskevien määräysten osalta. 2. Asiat, joissa yhteisö jakaa toimivallan jäsenvaltioidensa kanssa: - kalastuksen osalta tietyt asiat, jotka eivät suoraan liity merien kalavarojen säilyttämiseen ja hoitoon, kuuluvat jaetun toimivallan piiriin, kuten esimerkiksi tutkimus, teknologinen kehitys ja kehitysyhteistyö, - muun muassa yleissopimuksen II, III, V, VII ja XII osaan kuuluvien merikuljetusta, meriliikenteen turvallisuutta ja merien pilaantumisen ehkäisemistä koskevien määräysten osalta yhteisöllä on yksinomainen toimivalta ainoastaan siinä määrin, kuin kyseiset yleissopimuksen määräykset tai niiden täytäntöönpanemiseksi käyttöön otetut oikeudelliset välineet vaikuttavat yhteisön päättämiin yhteisiin sääntöihin. Jos yhteisön sääntöjä on olemassa, mutta niihin ei vaikuteta, kuten vain vähimmäisvaatimuksia asettavien yhteisön sääntöjen kohdalla, jäsenvaltioilla on toimivalta sen vaikuttamatta kuitenkaan yhteisön toimivaltaan tällä alalla. Muissa tapauksissa toimivalta kuuluu jäsenvaltioille. Luettelo asiaan kuuluvista yhteisön säädöksistä on lisäyksessä. Niistä johtuvan yhteisön toimivallan ulottuvuus on arvioitava kunkin säädöksen täsmällisten säännösten mukaisesti ja erityisesti sen perusteella, missä määrin niissä säädetään yhteisistä säännöistä. - Yleissopimuksen XIII ja XIV osan määräysten osalta yhteisön toimivalta liittyy etupäässä tutkimusta ja teknologista kehitystä koskevan yhteistyön edistämiseen kolmansien maiden ja kansainvälisten järjestöjen kanssa. Yhteisön toiminta tällä alalla täydentää jäsenvaltioiden toimintaa. Tätä toimivaltaa toteutetaan lisäyksessä tarkoitettujen ohjelmien käyttöön otolla. 3. Muiden yhteisön politiikkojen mahdolliset vaikutukset - On syytä mainita myös yhteisön politiikat ja toimet kohtuuttomien taloudellisten käytäntöjen valvonnan, julkisten hankintojen ja teollisen kilpailukyvyn sekä kehitysavun aloilla. Kyseiset yhteisön politiikat voivat myös joiltain osin liittyä yleissopimuksen ja sopimuksen alaan, erityisesti tiettyjen yleissopimuksen VI ja XI osan määräysten osalta. (1) Liitteessä IX olevan 2 artiklan mukaisesti yhteisö on antanut yleissopimuksen allekirjoittamisen yhteydessä ilmoituksen, jossa eritellään yleissopimuksen alaan kuuluvat asiat, joiden osalta sen jäsenvaltiot ovat siirtäneet toimivaltansa sille. (2) Yhteisö on allekirjoittanut sopimuksen 29 päivänä heinäkuuta 1994 ja soveltanut sitä väliaikaisesti 16 päivästä marraskuuta 1994. (3) Pariisin sopimus, jolla perustettiin Euroopan hiili- ja teräsyhteisö (EHTY), rekisteröitiin Yhdistyneiden Kansakuntien sihteeristössä 15 päivänä maaliskuuta 1957 numerolla 3729; Rooman sopimukset, joilla perustettiin Euroopan talousyhteisö (ETY) ja Euroopan atomienergiayhteisö (Euratom), rekisteröitiin 21 ja 24 päivänä huhtikuuta 1958 numeroilla 4300 ja 4301. Sopimus Euroopan unionista rekisteröitiin 28 päivänä joulukuuta 1993 numerolla 30615. Liittymissopimus, joka tehtiin 24 päivänä kesäkuuta 1994, julkaistiin 29 päivänä elokuuta 1994 Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä C 241. Lisäys YLEISSOPIMUKSESSA JA SOPIMUKSESSA KÄSITELTYIHIN AIHEISIIN LIITTYVÄT YHTEISÖN SÄÄDÖKSET - Meriturvallisuuden ja merien pilaantumisen ehkäisemisen alalla Neuvoston päätös 92/143, tehty 25 päivänä helmikuuta 1992, Euroopassa käytettävistä radionavigointijärjestelmistä (EYVL L 59, 4.3.1992, s. 17). Neuvoston direktiivi 79/115/ETY, annettu 21 päivänä joulukuuta 1978, avomeriluotsien harjoittamasta alusten luotsauksesta Pohjanmerellä ja Englannin kanaalissa (EYVL L 33, 8.2.1979, s. 32). Neuvoston direktiivi 93/75/ETY, annettu 13 päivänä syyskuuta 1993, vaarallisia tai ympäristöä pilaavia aineita kuljettavia aluksia koskevista vähimmäisvaatimuksista niiden ollessa matkalla yhteisön merisatamiin tai poistuessa sieltä (EYVL L 247, 5.10.1993, s. 19). Neuvoston direktiivi 93/103/EY, 23 päivänä marraskuuta 1993, turvallisuutta ja terveyttä koskevista vähimmäisvaatimuksista kalastusaluksilla tehtävässä työssä (kolmastoista direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi) (EYVL L 307, 13.12.1993, s. 1). Neuvoston direktiivi 94/57/EY, 22 päivänä marraskuuta 1994, alusten tarkastamiseen ja katsastamiseen valtuutettuja laitoksia sekä merenkulun viranomaisten asiaan liittyviä toimia koskevista yhteisistä säännöistä ja standardeista (EYVL L 319, 12.12.1994, s. 20). Neuvoston direktiivi 94/58/EY, 22 päivänä marraskuuta 1994, merenkulkijoiden vähimmäiskoulutustasosta (EYVL L 319, 12.12.1994, s. 28). Neuvoston direktiivi 95/21/EY, annettu 19 päivänä kesäkuuta 1995, alusturvallisuutta, saastumisen ehkäisemistä ja alusten asumis- ja työskentelyolosuhteita koskevien kansainvälisten standardien soveltamisesta yhteisön satamia käyttäviin ja jäsenmaiden lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä purjehtiviin aluksiin (satamavaltioiden suorittama valvonta) (EYVL L 157, 7.7.1995, s. 1). Neuvoston direktiivi 96/98/EY laivavarusteista, annettu 20 päivänä joulukuuta 1996 (EYVL L 46, 17.2.1997, s. 25). Neuvoston asetus N:o 613/91/ETY, annettu 4 päivänä maaliskuuta 1991, laivojen siirtämisestä yhteisössä rekisteristä toiseen (EYVL L 67, 15.3.1991, s. 1) ja komission asetus N:o 2158/93/ETY, annettu 28 päivänä heinäkuuta 1993, ihmishengen turvallisuudesta merellä vuonna 1974 tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen ja alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä vuonna 1973 tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen muutosten soveltamisesta neuvoston asetuksen N:o 613/91/ETY osalta (EYVL L 194, 3.8.1993, s. 5). Neuvoston asetus N:o 2978/94/EY, annettu 21 päivänä marraskuuta 1994, erillisillä painolastisäiliöillä varustettujen öljysäiliöalusten painolastitilojen vetoisuuden mittaamisesta annetun kansainvälisen merenkulkujärjestön päätöslauselman A.747(18) täytäntöönpanosta (EYVL L 319, 12.12.1994, s. 1). Neuvoston asetus N:o 3051/95/EY, annettu 8 päivänä joulukuuta 1995, ro-ro-matkustaja-alusten turvallisuusjohtamisesta (EYVL L 320, 30.12.1995, s. 14). - Meriympäristön suojelun ja säilyttämisen alalla (Yleissopimuksen XII osa) Neuvoston päätös 81/971/ETY, tehty 3 päivänä joulukuuta 1981, yhteisön tietojärjestelmien perustamisesta hiilivetyjen mereen pääsemisestä aiheutuvan saastumisen valvomiseksi ja vähentämiseksi (EYVL L 355, 10.12.1981, s. 52). Neuvoston päätös 86/85/ETY, tehty 6 päivänä maaliskuuta 1986, yhteisön tietojärjestelmän perustamisesta hiilivetyjen ja muiden vaarallisten aineiden mereen pääsemisestä aiheutuvan saastumisen valvomiseksi ja vähentämiseksi (EYVL L 77, 22.3.1986, s. 33). Neuvoston direktiivi 75/439/ETY, annettu 16 päivänä kesäkuuta 1975, jäteöljyhuollosta (EYVL L 194, 25.7.1975, s. 23). Neuvoston direktiivi 75/442/ETY, annettu 15 päivänä heinäkuuta 1975, jätteistä (EYVL L 194, 25.7.1975, s. 39). Neuvoston direktiivi 76/160/ETY, annettu 8 päivänä joulukuuta 1975, uimaveden laadusta (EYVL L 31, 5.2.1976, s. 1). Neuvoston direktiivi 76/464/ETY, annettu 4 päivänä toukokuuta 1976, tiettyjen yhteisön vesiympäristöön päästettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamasta pilaantumisesta (EYVL L 129, 18.5.1976, s. 23). Neuvoston direktiivi 78/176/ETY, annettu 20 päivänä helmikuuta 1978, titaanidioksiditeollisuuden jätteistä (EYVL L 54, 25.2.1978, s. 19). Neuvoston direktiivi 79/923/ETY, annettu 30 päivänä lokakuuta 1979, simpukkavesiltä vaadittavasta laadusta (EYVL L 281, 10.11.1979, s. 47). Neuvoston direktiivi 80/779/ETY, annettu 15 päivänä heinäkuuta 1980, ilmanlaadun raja- ja ohjearvoista rikkidioksidille ja leijumalle (EYVL L 229, 30.8.1980, s. 30). Neuvoston direktiivi 82/176/ETY, annettu 22 päivänä maaliskuuta 1982, kloorialkalielektrolyysiteollisuuden elohopeapäästöjen raja-arvoista ja laatutavoitteista (EYVL L 81, 27.3.1982, s. 29). Neuvoston direktiivi 82/501/ETY, annettu 24 päivänä kesäkuuta 1982, tietyn teollisen toiminnan suuronnettomuuden vaarasta (EYVL L 230, 5.8.1982, s. 1). Neuvoston direktiivi 82/883/ETY, annettu 3 päivänä joulukuuta 1982, menettelytavoista titaanidioksiditeollisuuden jätteiden vaikutuksen alaisena olevien ympäristöjen valvomiseksi ja tarkkailemiseksi (EYVL L 378, 31.12.1982, s. 1). Neuvoston direktiivi 82/884/ETY, annettu 3 päivänä joulukuuta 1982, ilmassa olevan lyijyn raja-arvosta (EYVL L 378, 31.12.1982, s. 15). Neuvoston direktiivi 83/513/ETY, annettu 26 päivänä syyskuuta 1983, kadmiumpäästöjen raja-arvoista ja laatutavoitteista (EYVL L 291, 24.10.1983, s. 1). Neuvoston direktiivi 84/156/ETY, annettu 8 päivänä maaliskuuta 1984, muiden alojen kuin kloorialkalielektrolyysiteollisuuden elohopeapäästöjen raja-arvoista ja laatutavoitteista (EYVL L 74, 17.3.1984, s. 49). Neuvoston direktiivi 84/360/ETY, annettu 28 päivänä kesäkuuta 1984, teollisuuslaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen estämisestä (EYVL L 188, 16.7.1984, s. 20). Neuvoston direktiivi 84/491/ETY, annettu 9 päivänä lokakuuta 1984, heksakloorisykloheksaanipäästöjen raja-arvoista ja laatutavoitteista (EYVL L 274, 17.10.1984, s. 11). Neuvoston direktiivi 85/203/ETY, annettu 7 päivänä maaliskuuta 1985, ilmanlaatustandardeista typpidioksidille (EYVL L 87, 27.3.1985, s. 1). Neuvoston direktiivi 85/337/ETY, annettu 27 päivänä kesäkuuta 1985, tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista (EYVL L 175, 5.7.1985, s. 40). Neuvoston direktiivi 86/280/ETY, annettu 12 päivän kesäkuuta 1986, direktiivin 76/464/ETY liitteen luetteloon I sisältyvien tiettyjen vaarallisten aineiden päästöjen raja-arvoista ja laatutavoitteista (EYVL L 181, 4.7.1986, s. 16). Neuvoston direktiivi 88/609/ETY, annettu 24 päivänä marraskuuta 1988, tiettyjen suurista polttolaitoksista ilmaan pääsevien epäpuhtauspäästöjen rajoittamisesta (EYVL L 336, 7.12.1988, s. 1). Neuvoston direktiivi 89/369/ETY, annettu 8 päivänä kesäkuuta 1989, yhdyskuntajätteiden uusien polttolaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen ehkäisemisestä (EYVL L 163, 14.6.1989, s. 32). Neuvoston direktiivi 89/429/ETY, annettu 21 päivänä kesäkuuta 1989, yhdyskuntajätteiden olemassa olevien polttolaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen ehkäisemisestä (EYVL L 203, 15.7.1989, s. 50). Neuvoston direktiivi 91/271/ETY, annettu 21 päivänä toukokuuta 1991, yhdyskuntajätevesien käsittelystä (EYVL L 135, 30.5.1991, s. 40). Neuvoston direktiivi 91/676/ETY, annettu 12 päivänä joulukuuta 1991, vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta (EYVL L 375, 31.12.1991, s. 1). Neuvoston direktiivi 91/689/ETY, annettu 12 päivänä joulukuuta 1991, vaarallisista jätteistä (EYVL L 377, 31.12.1991, s. 20). Neuvoston direktiivi 92/43/ETY, annettu 21 päivänä toukokuuta 1992, luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta (EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7). Neuvoston direktiivi 92/112/ETY, annettu 15 päivänä joulukuuta 1992, menettelytavoista titaanidioksiditeollisuuden jätteiden aiheuttaman pilaantumisen vähentämistä ja mahdollista poistamista koskevien ohjelmien yhdenmukaistamiseksi (EYVL L 409, 31.12.1992, s. 11). Neuvoston direktiivi 94/67/EC, annettu 16 päivänä joulukuuta 1994, vaarallisten jätteiden polttamisesta (EYVL L 365, 31.12.1994, s. 34). Neuvoston asetus N:o 259/93/ETY, annettu 1 päivänä helmikuuta 1993, Euroopan yhteisössä, Euroopan yhteisöön ja Euroopan yhteisöstä tapahtuvien jätteiden siirtojen valvonnasta ja tarkastamisesta (EYVL L 30, 6.2.1993, s. 1). - Meriympäristöä koskevan tutkimuksen sekä tieteellisen ja teknologisen yhteistyön alalla Meritieteiden ja teknologioiden alan ohjelma Ympäristö ja ilmasto -ohjelma Kolmansien maiden ja kansainvälisten järjestöjen kanssa tehtävän yhteistyön alalla: Tieteellinen ja teknologinen yhteistyö kehitysmaiden kanssa. - Yleissopimukset, joissa yhteisö on osapuolena Maalta peräisin olevan meren pilaantumisen ehkäisemistä koskeva yleissopimus, Pariisi, 4 päivänä kesäkuuta 1974 (neuvoston päätös 75/437/ETY, tehty 3 päivänä maaliskuuta 1975, julkaistu EYVL:ssä L 194, 25.7.1975, s. 5). Maalta peräisin olevan meren pilaantumisen ehkäisemistä koskevan yleissopimuksen muutospöytäkirja, Pariisi, 26 päivänä maaliskuuta 1986 (neuvoston päätös 87/57/ETY, tehty 28 päivänä joulukuuta 1986, julkaistu EYVL:ssä L 24, 27.1.1987, s. 47). Välimeren suojelemista maalta peräisin olevalta pilaantumiselta koskeva pöytäkirja, Ateena, 17 päivänä toukokuuta 1980 (neuvoston päätös 83/101/ETY, tehty 28 päivänä helmikuuta 1983, julkaistu EYVL:ssä L 67, 12.3.1983, s. 1). Välimeren suojelemista pilaantumiselta koskevan yleissopimuksen sekä aluksista ja ilma-aluksista tapahtuvan jätteen mereen laskemisen aiheuttaman Välimeren pilaantumisen ehkäisemistä koskeva pöytäkirja, Barcelona, 16 päivänä helmikuuta 1976 (neuvoston päätös 77/585/ETY, tehty 25 päivänä heinäkuuta 1977, julkaistu EYVL:ssä L 240, 19.9.1997, s. 1). Yhteistyötä öljyn ja muiden vahingollisten aineiden aiheuttaman Välimeren pilaantumisen torjumiseksi hätätilanteessa koskeva pöytäkirja, Barcelona, 16 päivänä helmikuuta 1976 (neuvoston päätös 81/420/ETY, tehty 19 päivänä toukokuuta 1981, julkaistu EYVL:ssä L 162, 19.6.1981, s. 4). Valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskeva yleissopimus, Geneve, 13 päivänä marraskuuta 1979 (neuvoston päätös 81/462/ETY, tehty 11 päivänä kesäkuuta 1981, julkaistu EYVL:ssä L 171, 27.6.1981, s. 11). 2 ja 3 päivänä huhtikuuta 1982 tehty Välimeren erityisessä suojelussa olevia alueita koskeva pöytäkirja, Geneve, 3 päivänä huhtikuuta 1982 (neuvoston päätös 84/132/ETY, julkaistu EYVL:ssä L 68, 10.3.1984, s. 36). Öljyn ja muiden vaarallisten aineiden aiheuttaman Pohjanmeren pilaantumisen torjuntayhteistyötä koskeva sopimus, Bonn, 13 päivänä syyskuuta 1983 (neuvoston päätös 84/358/ETY, tehty 28 päivänä kesäkuuta 1984, julkaistu EYVL:ssä L 188, 16.7.1984, s. 7). Atlantin valtameren luoteisosan rannikkojen ja vesien suojelemista saastumista vastaan koskeva yhteistyösopimus, Lissabon, 17 päivänä lokakuuta 1990 (neuvoston päätös 93/550/ETY, tehty 20 päivänä lokakuuta 1993, julkaistu EYVL:ssä L 267, 28.10.1993, s. 20). Vaarallisten jätteiden maan rajan ylittävien siirtojen ja käsittelyn valvontaa koskeva Baselin yleissopimus, Basel, 22 päivänä maaliskuuta 1989 (neuvoston päätös 93/98/ETY, tehty 1 päivänä helmikuuta 1993, julkaistu EYVL:ssä L 39, 16.2.1993, s. 1). LIITE III MERIOIKEUSTYÖRYHMÄN TOIMEKSIANTO Merioikeustyöryhmä tarkastelee 16 päivänä marraskuuta 1994 voimaan tulleen Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen alaan kuuluvia kysymyksiä. Se valmistelee neuvostossa käytäviä keskusteluja ja osallistuu siten merioikeuden alaan liittyvien yhteisön politiikkojen määrittelyyn. Neuvoston kokousten valmistelemiseksi se antaa lausuntoja pysyvien edustajien komitealle (ja tarvittaessa poliittiselle komitealle) tämän pyynnöstä tai omasta aloitteestaan kyseisten politiikkojen yhteensopivuudesta kansainvälisen oikeuden ja erityisesti Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen kanssa. Merioikeustyöryhmän toimeksianto käsittää: 1. Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen ja sen XI osan soveltamiseen liittyvän sopimuksen tekemisestä tehtävän neuvoston päätöksen valmistelun; 2. Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen liitteessä IX olevan 5 artiklan 1 ja 4 kappaleessa määrättyjen ilmoitusten valmistelun; 3. Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen 287 ja 310 artiklassa tarkoitettujen ilmoitusten valmistelun; 4. yleissopimuksessa perustettujen elinten päätettäviä asioita koskevien yhteisön kantojen luonnosten laatimisen sellaisten kysymysten osalta, jotka kuuluvat yhteisön toimivaltaan; 5. yhteisön ja sen jäsenvaltioiden toiminnan yhteensovittamisen Kansainvälisessä merenpohjajärjestössä ja sen elimissä sekä neuvottelut luonnosten laatimiseksi yhteisiksi kannoiksi yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan kuuluvissa ja yhteistä etua koskevissa kysymyksissä; 6. luonnosten laatiminen yhteisiksi kannoiksi merioikeuden kehitystä ja sen vaikutuksia Euroopan unionin ulkopolitiikkaan koskevissa yhteiseen etuun kuuluvissa ulkopoliittisissa kysymyksissä; 7. neuvostolle esitettyjen luonnosten ja ehdotusten sekä kansainvälisen merioikeuden ja erityisesti Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen välisen yhteensopivuuden tutkiminen. Yhteisön toimivaltaan kuuluvissa asioissa vahvistettavat kannat hyväksytään tavanomaista menettelyä noudattaen. Euroopan unionin ulkopolitiikkaan kuuluviin asioihin sovelletaan Euroopan unionista tehdyn sopimuksen V osaston määräyksiä.