Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren maiden ja Euroopan unionin (AKT-EU) välillä solmitun yleissopimuksen nojalla järjestettävä yhteiskokous - Päätöslauselma AKT-valtioiden alueellinen yhteistyö (AKT-EU 2484/99/A/lop.)



Virallinen lehti nro 271 , 24/09/1999 s. 0021 - 0029



PÄÄTÖSLAUSELMA(1) AKT-valtioiden alueellinen yhteistyö Yhteinen edustajakokous, joka - kokoontui Strasbourgissa (Ranska) 29. maaliskuuta - 1. huhtikuuta 1999, - ottaa huomioon AKT-maiden alueellista yhteistyötä käsitelleen työryhmän raportin, A. katsoo, että alueellinen ulottuvuus vahvistaa AKT-valtioiden ja EU:n suhteita ja on epäilemättä Lomén yleissopimusten keskeinen piirre, B. ottaa huomioon, että alueellista yhteistyötä ja integraatiota on pidetty ensisijaisena asiana AKT-valtioiden ja EU:n yhteistyön alusta lähtien, C. ottaa huomioon, että eri puolilla maailmaa on viime aikoina tehty useita alueellisia sopimuksia, jotka ovat hyvin eri muotoisia ja jotka on allekirjoitettu lukuisista eri syistä; ottaa huomioon, että tätä yleistä suuntausta kohti alueellista integraatiota ei voida selittää pelkästään taloudellisesti ja kaupallisesti, D. ottaa huomioon AKT-valtioiden alueellisen yhteistyön ja integraation nykytilan ja tulevaisuudennäkymät, 1. vahvistaa alueellisen yhteistyön ja integraation merkityksen AKT-valtioille, koska ne ovat keinoja globalisaation synnyttämien haasteiden voittamiseen (erityisesti vähiten kehittyneissä maissa) ja avaintekijä kasvun ja kestävän kehityksen aikaansaamisessa ja köyhyyden poistamisessa sekä väline AKT-valtioiden marginalisoinnin lopettamiseksi; 2. korostaa, että alueellisen yhteistyön ja integraation taustalla olevat syyt sekä tavoitteet ja keinot näiden aikaansaamiseksi eroavat huomattavasti alueittain ja ala-alueittain AKT-valtioiden ryhmässä ja että kullakin maalla on omat syynsä saavuttaa nämä tavoitteet; 3. katsoo eri alueiden saavuttamien tulosten valossa, että poliittinen ja turvallisuuteen liittyvä ulottuvuus on elintärkeä alueellisten integraatioprosessien menestystä ajatellen ja että rauha on alueellisen kehityksen ennakkoehto; 4. toteaa, että ei ole olemassa vakiomallia alueelliselle yhteistyölle ja integraatiolle ja että paikalliset tarpeet ja mahdollisuudet on otettava aiheellisesti huomioon; 5. tunnustaa, että AKT-ryhmän on jatkettava nykyisessä muodossaan, mutta on otettava huomioon sen eri alueiden ja ala-alueiden tarpeet ja erityisluonne; 6. on täysin tietoinen asiassa ilmenneistä vaikeuksista ja siitä, että saavutetut tulokset ovat olleet riittämättömiä asetettuihin tavoitteisiin nähden, mutta pitää myönteisenä viime aikoina saavutettua edistystä; 7. katsoo, että Euroopan unionin rooli on rajoitettava tukeen eri alueilla päätettyjen toimien toteuttamiseksi ja että alueellinen yhteistyö ja integraatio riippuvat ennen kaikkea asiassa mukana olevien ihmisten tahdosta; 8. katsoo, että alueellinen integraatio ei ole millään tavalla ristiriidassa kaikkialla maailmassa meneillään olevan liberalisoitumisen kanssa, vaan tarjoaa sen sijaan maille keinoja tällaisen integraation valmistelemiseksi ja helpottamiseksi; 9. korostaa, että taloudellinen integraatio on kestävä vain, jos taloudelliset ja poliittiset perusedellytykset ovat suotuisat ja jos integraatioprosessiin sitoudutaan pitkällä aikavälillä; katsoo, että yhteinen etu ja poliittinen tahto ovat kaksi avaintekijää, jotka ovat onnistumisen edellytyksiä; katsoo lisäksi, että ratkaisevia ovat myös muut tekijät, kuten rauhan ja vakauden ilmapiiri, oikeusvaltioperiaate, hyvä hallinto ja makrotaloudellinen vakaus; 10. uskoo, että AKT:n ja EU:n alueellinen yhteistyö voi olla tehokasta vain, jos siinä otetaan huomioon nämä tekijät; 11. katsoo, että taloudellisen integraation tulee olla alueellisen yhteistyön lähtökohta ja sen tärkein painopiste; 12. palauttaa mieleen, että vaikka alueellinen yhteistyö ja integraatio ovat AKT-maille ensisijainen asia, ne voidaan saada aikaan ainoastaan puitteissa, jotka edistävät rauhaa, demokratiaa ja ihmisoikeuksien kunnioittamista, eikä etniseltä pohjalta, joka lietsoo vihamielisyyttä ja aiheuttaa aseellisia konflikteja; Afrikka 13. huomauttaa, että alueellisen integraation juuret juontavat kolonialismia edeltäneeseen aikaan; 14. toteaa, että entisten siirtomaarajojen puitteissa pääasiassa kansallisiin tarpeisiin sovitettu kehitysmalli on 60-luvulta lähtien vaikuttanut Afrikan haluun vahvistaa identiteettiään ja varmistaa kehitystään; 15. korostaa sitä, miten tärkeä on Afrikan Abujan sopimuksen puitteissa tekemä strateginen päätös Afrikan talous- ja tulliyhteisön luomisesta; 16. katsoo, että Euroopan unionilla on osana Afrikan suhteitaan velvollisuus edistää Abujan sopimuksessa asetettujen tavoitteiden täytäntöönpanoa; 17. vahvistaa alueellisen yhteistyön ja integraation merkityksen Afrikassa muun muassa seuraavista syistä: - koska Afrikka jakaantuu 54 eri maahan, useimmissa näistä maista on ollut mahdotonta kehittää sellaisia taloudellisia olosuhteita, jotka ovat elinkelpoisten kansallisten markkinoiden ja kannattavan teollisen perustan edellytyksiä; - useilla nykyisistä valtioista on siirtomaavaltojen piirtämät keinotekoiset rajat, mikä vaikeuttaa tavaroiden, palvelujen, pääomien ja henkilöiden vapaata liikkuvuutta; - alueellisesta integraatiosta saatava mahdollinen hyöty voidaan arvioida epävirallisen talouden ja epävirallisten tavaravirtojen asteikolla; - liiketoimien suhteelliset kustannukset ovat suuret, koska väestötiheys ei yleisestä väestön kasvusta huolimatta kasva; - talouden ja kaupan rakenteet suosivat perinteisiä markkinoita alueiden välisten suhteiden kustannuksella; 18. katsoo sen vuoksi, että Afrikan olosuhteet huomioon ottaen pyrkimys alueelliseen integraatioon on olennainen askel kohti mantereen tasapainoista integroitumista maailmantalouteen; 19. katsoo, että tähän mennessä kohdatut vaikeudet pikemminkin korostavat alueellisen yhteistyön ja integraation merkitystä; 20. pitää myönteisenä sitä, että nyt on selvästi tunnistettu nämä esteet, joita ovat: - suuret erot maiden koossa, kehitystasossa, sijainnissa (syrjäiset alueet ja saaret) ja niiden poliittisessa painoarvossa, mikä erityisesti vaikeuttaa koheesion aikaansaamista; - useiden valtioiden institutionaalinen heikkous; - julkisen talouden riippuvuus tullimaksuista saatavista tuloista; - Afrikan markkinoiden lokeroituminen, mitä pahentaa joidenkin valuuttojen vaihtokelvottomuus; - konfliktit, jotka haittaavat kehitystä kohti taloudellista integraatiota, ja epätyydyttävä tilanne oikeusvaltioperiaatteen, demokratian, hyvän hallinnon ja makrotaloudellisen vakauden toteutumisessa, jotka kaikki ovat sekä kansallisen kehityksen että alueellisen integraation perusedellytyksiä; 21. pitää myönteisenä sitä, että kohentunut taloudellinen tilanne edistää taloudellista integraatiota, jota on erityisen vaikea saavuttaa lama-aikana, ja sitä, että tasapainoisempien makrotaloudellisten toimintalinjojen toteuttaminen on parantanut näkymiä tällaisten toimintalinjojen johdonmukaisuuden saavuttamiseksi alueellisella tasolla; 22. pitää erittäin myönteisenä sitä, että sen pitkän jakson jälkeen, jolloin edellä mainittuja vaikeuksia ei voitu voittaa, viime aikoina on saatu aikaan huomattavaa, joskin epätasaista edistymistä kohti alueellista yhteistyötä ja integraatiota; toteaa, että joissakin tapauksissa muutamassa vuodessa saavutettu edistyminen on ollut yhtä merkittävää tai jopa merkittävämpää kuin viimeisten kahden vuosikymmenen aikana; 23. toteaa, että Afrikan edistyminen kohti alueellista yhteistyötä ja integraatiota on linjassa talouselämässä ja politiikassa saavutetun edistymisen kanssa, mikä vahvistaa - mikäli tällainen vahvistus on tarpeen - tavoitteena olevan Afrikan talousyhteisön luomisen; 24. kiinnittää huomiota siihen, että rauha ja turvallisuus ovat alueellisten järjestöjen tärkeimpiä tavoitteita; 25. korostaa, että on edistytty alueellisella tasolla tehtyjen päätösten täytäntöönpanossa kansallisella tasolla; 26. korostaa, että on otettu paremmin huomioon tarve varmistaa talouselämän toimijoiden ja kansalaisyhteiskunnan osallistuminen integraatioprosessiin; 27. panee merkille eri alueellisten integraatioprosessien monimuotoisuuden; 28. korostaa, että viime aikoina on ollut nähtävissä yhä enemmän poliittista tahtoa alueellisen integraation edistämiseksi, jotta Afrikasta tulisi kansainvälisesti näkyvä ja kuuluva tekijä ja jotta se kykenisi vähitellen vahvistamaan identiteettiään ja saavuttamaan kestävän kehityksen; 29. yhtyy Afrikan johtajiin siinä, että Afrikkaa on kehitettävä alueellisesti tai sitten ei lainkaan; Länsi-Afrikka 30. toteaa, että Länsi-Afrikka on suhteellisen homogeeninen ala-alue, jolla on pitkäaikaisia kokemuksia alueellisesta integraatiosta jo 900- ja 1400-lukujen väliseltä ajalta; 31. toteaa, että Länsi-Afrikan valtioiden talousyhteisö (ECOWAS), joka on tämän 17 valtiosta koostuvan ala-alueen alueellinen pääjärjestö, on saavuttanut myönteisiä tuloksia henkilöiden vapaan liikkuvuuden alalla, mutta ei kovin paljon taloudellisen yhteistyön ja kaupan vapauttamisen aloilla; 32. kiinnittää huomiota Länsi-Afrikan talous- ja rahaliiton (WAEMU) saavuttamiin nopeisiin ja merkittäviin edistysaskeliin tulliunionin toteuttamisessa ja makrotaloudellisten toimintalinjojen koordinoinnissa; pitää myönteisenä maaliskuussa 1998 perustettua WAEMU:n parlamenttien välistä komiteaa ja kehottaa perustamaan lähitulevaisuudessa WAEMU:n parlamentin; 33. korostaa erittäin myönteisiä tuloksia, joihin on päässyt Sahelin alueen kuivuuden torjumista käsittelevä valtioiden välinen komitea (CILSS), joka on alueelliseen solidaarisuuteen perustuen omistautunut täysin kuivuuden ja aavikoitumisen torjuntaan; 34. panee erityisesti merkille CILSS:n seuraavat johtopäätökset: - ollakseen menestyksellistä alueellinen yhteistyö edellyttää paikallisten ihmisten aktiivista osallistumista tavoitteiden asettamiseen ja toimien toteuttamiseen; - kapasiteetin luominen ja inhimillisten voimavarojen kehittäminen ovat olennaisen tärkeä asia; - elintarviketurvallisuudessa ja aavikoitumisen torjunnassa saavutettu edistyminen on kestävää ainoastaan ala-aluekohtaisissa puitteissa; 35. panee merkille, että suurimmat vaikeudet on kohdattu Länsi-Afrikan alueellisessa integraatiossa; erityisesti voidaan mainita seuraavat: - 1980-luvun kriisi pakotti hallitukset antamaan etusijan maiden sisäisille asioille; - ruohonjuuritason tuen puute (integraatioprosessi muotoiltiin ilman alueen asukkaiden osallistumista, mikä on haitannut prosessin kestävyyttä ja ohjelmien täytäntöönpanoa); - Länsi-Afrikan alueellisten järjestöjen suuri lukumäärä (noin 40); 36. pitää myönteisenä sitä, että useat hyvät syyt antavat olettaa, että nyt on erityisen suotuisa ajankohta Länsi-Afrikan alueelliselle integraatiolle ja että on siksi tullut aika elävöittää prosessia; 37. toteaa erityisesti, että Euroopan unionin ponnistelujen ansiosta rahoittajat, erityisesti Bretton Woodsin instituutiot, ottavat nyt huomioon alueellisen ulottuvuuden; 38. toteaa, että ECOWAS:in ja WAEMU:n tavoitteet ovat yhtäläiset, mikä antaa niille mahdollisuuden tehdä yhteistyötä, ja pitää myönteisenä, että näiden kahden järjestön vastuuhenkilöt ovat päättäneet toimia näin; 39. korostaa, että ECOWAS:in jäsenvaltiot ovat allekirjoittaneet hyökkäämättömyyssopimuksen ja perustaneet välityskomitean ja tarkkailijaryhmän, ja että ECOWAS:in ensimmäinen interventio Liberiassa on tuottanut myönteisiä tuloksia; Keski-Afrikka 40. toteaa, että Keski-Afrikka on Afrikan alue, jolla alueellinen integraatio on osoittautunut kaikkein vaikeimmaksi, erityisesti poliittisista syistä; 41. toteaa, että Keski-Afrikan valtioiden talousyhteisö (ECCAS) on luultavasti paras esimerkki epäonnistuneesta alueellisesta järjestöstä, joka on perustettu Lagosin toimintasuunnitelman ja Abujan sopimuksen puitteissa, koska siltä puuttuivat välttämättömät poliittiset edellytykset: - aluetta koettelivat konfliktit ja humanitaariset katastrofit; - alueellisen integraation edellyttämä pitkän aikavälin lähestymistapa ei sopinut tilanteeseen, josta kansalliset toimintalinjat puuttuivat täysin tai jossa ne olivat riittämättömiä; - järjestöllä ei ollut toimintaan tarvittavia resursseja, koska se sai maksuosuuksia niin epäsäännöllisesti; 42. toteaa, että suurten järvien maiden talousyhteisön (ECGL) epäonnistuminen johtui humanitaarista katastrofeista ja siitä, että sen toiminta oli päällekkäistä alueellisten järjestöjen kanssa; 43. toteaa, että alueella on merkittäviä resursseja ja paljon potentiaalia ja että alueen kehittäminen ja integraatio edellyttävät, että konfliktit ratkaistaan ja saavutetaan suurempi poliittinen ja taloudellinen vakaus; 44. panee merkille, että ala-aluekohtaisella tasolla on perustettu Keski-Afrikan maiden talous- ja rahayhteisö (EMCCA), joka korvaa Keski-Afrikan tulli- ja talousunionin (CEUCA) ja jonka tarkoituksena on harmonisoida toimintalinjat ja luoda oikeudelliset ja taloudelliset puitteet, jotka suosivat investointien käynnistämistä uudelleen ja yhteismarkkinoiden perustamista; Itä-Afrikka ja Afrikan sarvi 45. toteaa, että Itä-Afrikalla ei ole alueena kovin selkeää taloudellista ja maantieteellistä identiteettiä, mikä selittää sen, miksi sinne on syntynyt useita alueellisia järjestöjä; 46. kiinnittää huomiota Itä- ja eteläisen Afrikan etuoikeutetun talousvyöhykkeen (PTA, sittemmin COMESA) merkittäviin saavutuksiin alueiden välisen kaupan vapauttamisessa; korostaa kuitenkin, että poliittiset ja turvallisuuteen liittyvät ongelmat useissa järjestön jäsenmaissa ovat heikentäneet sen menestystä; 47. korostaa, että vuonna 1996 elvytetty Itä-Afrikan yhteistyöelin on joukko maita, joilla on sama kieli, kulttuuri ja infrastruktuuri; tämä on tekijä, joka edistää kumppanuutta ja alueellista integraatiota; 48. korostaa, että jos kehityksestä kohti alueellista integraatiota halutaan tehdä kestävä, eri alueellisten yhteisöjen rajat on määriteltävä tarkemmin keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä; 49. korostaa, että hallitusten välisestä kehitysviranomaisesta (IGAD), jonka alkuperäinen tarkoitus oli kuivuuden ja aavikoitumisen torjuminen, on tullut alueellinen talousyhteisö, jonka ensisijaiset tehtävät ovat elintarviketurvallisuus, ympäristönsuojelu, taloudellinen yhteistyö ja konfliktien ehkäiseminen; Eteläinen Afrikka ja Intian valtameri 50. toteaa, että tämän alueen alueellisen integraation päätavoite ei ole keskinäisen riippuvuuden saavuttaminen, koska se on ollut olemassa jo kauan ja ilmenee muun muassa pääomavirtojen määrässä, huomattavassa alueiden välisessä muuttoliikkeessä ja alueellisten infrastruktuurien rakentamisessa, mitä tarvitaan helpottamaan pääsyä ilman meriyhteyttä oleviin maihin ja rannikkovaltioihin; 51. toteaa, että alueen teollinen elinvoima ja alueelliset markkinat luotiin protektionistisilla toimilla, jotka mahdollistivat aidon teollistumisen, ja että näiden toimien lopettamisella olisi ainakin lyhyellä aikavälillä huomattavia vaikutuksia työllisyyteen; 52. panee merkille alueen maiden välisen epätasapainon ja siitä johtuvat epävakaiset suhteet ja kiinnittää huomiota vaikeuksiin, joita havaittiin käsiteltäessä kysymystä integraation kustannuksista ja eduista; 53. toteaa, että kehitysnäkymät suurissa hankkeissa luonnonvarojen hyödyntämiseksi ja kuljettamiseksi ovat tehokas kannustin integraatiolle; 54. toteaa, että eteläisen Afrikan tulliliitto (SACU), joka on Afrikan vanhin alueellinen järjestö, on poistanut tulliesteet ja kaupan tekniset esteet, luonut yhteisen ulkoisen tariffin, varmistanut Etelä-Afrikan randiin sidottujen valuuttojen vaihdettavuuden ja törmää nyt ongelmiin korvausjärjestelyissä, ja että sen vuoksi on välttämätöntä saada aikaan suuri ja kestävä kasvu antamalla etusija pitkän aikavälin alueellisille taloudellisille intresseille; 55. tunnustaa eteläisen Afrikan kehitysyhteistyön koordinointia käsittelevän konferenssin (SADCC) myönteiset tulokset toiminnallisessa yhteistyössä, erityisesti liikennekäytävien parantamisessa Etelä-Afrikan naapurimaiden välisessä yhteistyössä apartheidin aikana; panee merkille SADCC:n saavuttamat myönteiset tulokset alakohtaisissa toimintalinjoissa (liikenne, tietoliikenne, energia-ala); toteaa, että sen saavutukset kaupan ja investointien aloilla olivat vähäisemmät, koska oli vaikea saada aikaan harmoninen alueellinen tasapaino jäsenmaiden intressien välille; 56. korostaa, että SADCC:n korvanneen eteläisen Afrikan kehitysyhteisön (SADC) tavoitteena on luoda kehitysyhteisö, joka olisi enemmän kuin pelkkä talousyhteisö ja joka siis samalla kun se käsittää sellaisia elementtejä kuten yhteismarkkinat ja talous- ja rahapolitiikan harmonisointi käsittelee myös yhteisiä taloudellisia, poliittisia ja yhteiskunnallisia arvoja, mukaan lukien hyvä hallinto, väestön osallistuminen ja toimet köyhyyden torjumiseksi; 57. korostaa lisäksi, että myös alueellisen solidaarisuuden, rauhan ja turvallisuuden lujittaminen on sopimuksen tärkeä osatekijä ja että SADC:n parlamentaarinen foorumi, joka koostuu jäsenmaiden edustajista, käsittelee ihmisoikeuksiin ja demokraattisiin periaatteisiin liittyviä asioita; 58. korostaa, että useat alueen valtiot ovat sekä SADC:n että COMESA:n jäseniä, että näiden kahden järjestön kokoonpano on muuttumassa nopeasti ja että niiden välillä vallitsee tietyn asteinen kilpailu; katsoo, että tämä tilanne johtaa voimavarojen vähenemiseen ja että tilanne on selkiytettävä kaikkien asianosaisten eduksi; 59. korostaa, että Intian valtameren komissioon (IOC) kuuluvat AKT-maat ovat kaikki COMESA:n jäseniä (jotkut myös SADC:n jäseniä), että toiset ovat Intian valtameren alueellisen yhteistyöjärjestön jäseniä, että IOC:n tavoitteita ovat poliittinen yhteistyö, sosiaalinen ja taloudellinen yhteistyö sekä toiminnallinen yhteistyö ja että näiden valtioiden taloudellinen yhteistyö ei ole ollut erityisen menestyksekästä, kun taas toiminnallinen yhteistyö pienille saarivaltioille tärkeissä kysymyksissä (erityisesti ympäristö ja matkailu) on osoittautunut erittäin tyydyttäväksi; 60. korostaa IOC:n ponnisteluja alueen saarivaltioiden alueellisen yhteistyön kehittämiseksi; toteaa, että institutionaalisten rakenteiden kehityksen tulisi mahdollistaa tavoitteiden saavuttaminen tehokkaammin ja tähän saakka vallinneiden esteiden voittaminen; Rajat ylittävä aloite 61. korostaa rajat ylittävän aloitteen arvoa ja omaperäisyyttä; aloitteessa on mukana muutamia Itä-Afrikan, eteläisen Afrikan ja Intian valtameren maita, ja se eroaa Afrikan alueellisessa integraatiossa tähän asti vallinneista menettelytavoista useissa kohdissa, joita ovat muun muassa: - suuntautuminen ulospäin ja vähemmän protektionistinen asenne; - yksityisen sektorin suora osallistuminen kansallisesti muodostettujen teknisten työryhmien puitteissa; - alueellisten ja kansallisten toimintalinjojen keskinäinen täydentävyys; - joustava useamman nopeuden lähestymistapa; 62. katsoo, että alueelliset talousyhteisöt voivat hyötyä rajat ylittävän aloitteen menestyksestä erityisesti siinä, mitä tulee rahoittajien tukeen, yksityisen sektorin asemaan, integraation siirtymäkustannusten kattamiseen, tekniseen apuun ja kapasiteetin luomiseen; Karibian alue 63. korostaa Karibian alueen talouksien haurautta ja haavoittuvaisuutta ja niiden riippuvuutta perustuotteiden, erityisesti banaanin, sokerin ja rommin, viennistä; 64. pitää myönteisenä alueen yhteistyössä ja alueellisessa integraatiossa tapahtunutta kehitystä; 65. panee erittäin suurella mielenkiinnolla merkille Dominikaanisen tasavallan tekemän ehdotuksen Karibian ja Keski-Amerikan strategisen liittoutuman perustamiseksi; liittoutuma voisi vaikuttaa kokonaiskehitysstrategiaan lisäämällä kilpailukykyä ja talouskasvua, vahvistamalla alueen tuottavuutta ja teknologista kapasiteettia, houkuttelemalla ulkomaisia investointeja ja auttamalla koordinoimaan kauppapolitiikkaa eri kansainvälisillä foorumeilla, joihin alueen valtiot osallistuvat; 66. kiinnittää lisäksi huomiota päätökseen, jonka Caricom-maiden johtajat tekivät 30. kesäkuuta - 4. heinäkuuta 1998 Saint Luciassa pitämässään kokouksessa ja jossa vahvistetaan niiden sitoutuminen yhtenäismarkkinoiden perustamiseen vuoden 1999 loppuun mennessä; 67. katsoo sen vuoksi, että Euroopan unionin on lisättävä Karibian alueen yhteistyöhön ja alueelliseen integraatioon antamaansa tukea; 68. kannattaa erityisjärjestelmän luomista heikkojen ja haavoittuvaisten saarivaltioiden auttamiseksi ja kiinnittää tässä suhteessa huomiota tarpeeseen tunnustaa haavoittuvuuskertoimen arvo arvioitaessa haavoittuvaisten pienten saarivaltioiden tarpeita ja kehitysastetta; Tyynenmeren alue 69. toteaa, että vaikka alueen AKT-valtiot levittäytyvät valtavan laajalle alueelle, ne muodostavat kokonaisuuden, jonka yhteenkuuluvuus perustuu perinteisiin arvioihin, - sitoutumiseen rauhaan, demokratiaan ja oikeusvaltioperiaatteeseen, - haluun turvata yhdessä maiden kehitys siirtomaakauden aikaisen erilaisuuden jälkeen; 70. pitää myönteisenä sitä, että kahdeksan eteläisen Tyynenmeren alueen AKT-valtiota haluaa säilyttää siteensä sekä AKT-ryhmään että EU:hun ja lujittaa niitä; 71. toteaa, että Tyynenmeren alueen AKT-valtiot ovat vahvistaneet aikomuksensa tehdä yhteistyötä AKT-ryhmän ja AKT-EU-yhteistyön puitteissa erityisesti niiden esteiden voittamiseksi, jotka liittyvät niiden pieniin, eristyksissä oleviin talouksiin, ja pitkän aikavälin taloudellisen ja yhteiskunnallisen kehityksen edistämiseksi; 72. katsoo, että Tyynenmeren alueen maat voivat alueelliselta pohjalta toimimalla hyötyä suurtuotannon eduista, neuvotella tehokkaammin kansainvälisiä sopimuksia, rohkaista markkinoille pääsyä ja saada tukea kansallisille toimintalinjoilleen; 73. kehottaa sen vuoksi kiinnittämään erityistä huomiota Tyynenmeren alueen AKT-valtioiden haurauteen, pienuuteen ja näistä johtuvaan haavoittuvaisuuteen; 74. korostaa eteläisen Tyynenmeren alueen foorumin merkitystä sekä taloudellisen yhteistyön kannalta että välineenä alueen rauhan ja turvallisuuden varmistamisessa ja korostaa Melanesian Spearhead-ryhmän (MSG) merkitystä; Alueellinen yhteistyö AKT:n ja EU:n puitteissa 75. katsoo, että huolimatta suurista summista, jotka on myönnetty AKT:n ja EU:n puitteissa tehtävälle alueelliselle yhteistyölle, työ ei ole tähän mennessä osoittautunut menestykselliseksi; toteaa esimerkiksi, että tilintarkastustuomioistuin, joka on arvioinut alueellisen yhteistyöohjelman kokonaisvaikutukset, tuli siihen johtopäätökseen, että työ ei ole juurikaan edistänyt alueellisen yhteistyön tärkeimpien tavoitteiden toteuttamista; 76. pitää myönteisenä sitä, että nyt on otettu oppia menneistä ja tunnistettu kunnolla esteet, mikä luo hyvät edellytykset esteiden voittamiselle; 77. korostaa alueellisen integraation lisäksi myös muiden yhteistyömuotojen merkitystä, koska ne voivat lisätä ymmärrystä ja alueellista solidaarisuutta; 78. vahvistaa, että nyt on sekä mahdollista että tarpeen antaa lisää vauhtia ja luoda uusia tavoitteita alueellisen yhteistyön ja integraation edistämiseksi AKT:n ja EU:n puitteissa; katsoo erityisesti, että on syytä tukeutua myönteisiin kokemuksiin; 79. korostaa, että taloudellista yhteistyötä ei saa koskaan erottaa sen inhimillisistä näkökohdista, mikä tarkoittaa, että talouden on palveltava kansaa, ja erityisesti, että talouselämän ja rahoitusalan toimet eivät saisi erottaa taloudellisia tekijöitä niistä vaikutuksista, joita niillä todellisuudessa on kansalaisiin asioissa, kuten ravinto, koulutus, asuminen, terveydenhuolto, kulttuuri ja kehitys kohti rauhaa; 80. kannattaa tässä suhteessa erityistoimia, joissa otetaan huomioon alueiden, ala-alueiden ja kehittyvien saarivaltioiden tarpeet, erityispiirteet, heikkous ja erilaiset kehitysasteet AKT:n ja EU:n sopimuksen kokonaispuitteissa; 81. katsoo, että kullakin alueella on omat rajoitteensa, voimansa ja mahdollisuutensa ja että AKT:n ja EU:n yhteistyön on lujitettava ja vahvistettava realistisia ja kestäviä alueellisia aloitteita; katsoo lisäksi, että aloitteiden on joka tapauksessa oltava lähtöisin itse alueilta; 82. katsoo kuitenkin, että ratkaistavana on useita yhteisiä ongelmia, mikä edellyttää käytännönläheistä ja joustavaa välinettä taloudellisten integraatiotoimien tukemiseksi; 83. katsoo, että tästä lähtien kaikkien alueellisten hankkeiden lähtökohtana on oltava kysymys siitä, onko jokin tietty hanke asianmukainen alueellinen lähestymistapa (ja jos on, niin miksi), ja että tässä yhteydessä on otettava huomioon pieniin kehittyviin saarivaltioihin liittyvät erityisongelmat ja esteet; 84. kannattaa kannustavaa mekanismia, joka mahdollistaa erityistuen alueille ja muille ala-alueille, jotka osoittavat aitoa kiinnostusta alueellista integraatiota kohtaan; katsoo, että tällainen mekanismi voisi olla talousarvioapua maksutaseeseen tai erityiskorvausjärjestelyjä; 85. pitää välttämättömänä sitä, että alueellisen integraation ennakkoehdot identifioidaan alussa selvästi; 86. katsoo, että tarkempi keskittäminen voitaisiin hyödyllisesti yhdistää ns. muuttuvan geometrian periaatteeseen siten, että mikään maa ei tuntisi itseään ulkopuoliseksi eikä muita jarrutettaisi; 87. katsoo, että alueellisista integraatio-ohjelmista tulisi tehdä kulmakivi, johon liitettäisiin yhteistyön ensisijaiset alat; 88. katsoo, että tehokkaiden ja asianmukaiset valtuudet omaavien alueellisten kumppaneiden tunnistaminen AKT-valtioissa on alueellisten ohjelmien tehokasta täytäntöönpanoa ajatellen elintärkeää, minkä vuoksi tämän tulee olla ensisijainen asia AKT-EU-yhteistyössä; 89. katsoo, että erityishuomiota on kiinnitettävä instituutioiden moninaisuuteen ja päällekkäisyyteen; 90. katsoo, että poliittinen sitoutuminen alueellisten toimintalinjojen täytäntöönpanoon kansallisella tasolla on ratkaisevan tärkeä asia; 91. kannattaa Euroopan unionin tukea alueellisille järjestöille niiden sitoutumisen mukaisesti; 92. katsoo, että ohjelmien ja hankkeiden valvontaa ja seurantaa on tehostettava huomattavasti; 93. kannattaa Euroopan unionin teknistä apua alueellisiin turvallisuusjärjestelyihin ja suosittelee, että perustettaisiin hajautettuja välitysrakenteita, jotta voidaan valvoa etnisiä, kielellisiä, yhteiskunnallisia, taloudellisia ja uskonnollisia jännitteitä; 94. katsoo, että alueelliset integraatioprosessit ovat tähän asti olleet erityisen byrokraattisia, ja että nyt on varmistettava kaikkien asianosaisten (kansalaisyhteiskunnan järjestöt, paikallishallinnon viranomaiset, kansalaisjärjestöt, yksityinen sektori jne.) tehokas osallistuminen; 95. katsoo, että Euroopan unionin ja AKT-valtioiden neljännen Lomén sopimuksen jälkeen käytävät neuvottelut uudesta sopimuksesta osuvat ajankohtaan, jolloin on edellytykset tehdä huomattavia uudistuksia alueelliselle yhteistyölle ja integraatiolle annettavaan tukeen; 96. katsoo sen vuoksi, että uuden sopimuksen on sekä kokonaisuudessaan että yksittäisiltä osiltaan, mukaan lukien kauppaa koskevat määräykset, oltava sellainen, että se rohkaisee antamaan tukea eikä missään nimessä toimi päin vastoin; 97. kannattaa tässä yhteydessä kokonaisvaltaista AKT:n ja EU:n puitesopimusta, jossa määritellään muun muassa tavoitteet, periaatteet ja käytännön järjestelyt, ja soveltuvin osin alueiden ja ala-alueiden kanssa tehtäviä erityissopimuksia, jotka täydentävät uutta AKT-EU-yleissopimusta; 98. katsoo, että AKT-maiden keskinäinen raha-asioihin liittyvä yhteistyö helpottaisi huomattavasti kaupankäyntiä ja alueellista yhteistyötä; katsoo tässä yhteydessä, että EU:n on tuettava tällaista yhteistyötä ja että euron käyttöönotto, mikä merkitsee suuren, rahapoliittisesti vakaan vyöhykkeen luomista, tarjoaa tilaisuuden tehdä sopimuksia, joiden tarkoituksena on edistää AKT-maiden valuuttojen vakautta; 99. katsoo, että tilastoasiat olisi otettava mukaan AKT:n ja EU:n yhteistyöhön, jotta voidaan - helpottaa kansallisten ja kehitysyhteistyöpolitiikkojen täytäntöönpanoa, - edistää investointeja ja taloudellista kehitystä ja - auttaa ehkäisemään taloudellisia kriisejä; 100. kannattaa edellä mainituin ehdoin sopimuksia, joissa otetaan huomioon kaikki asiaan liittyvät ulottuvuudet, so. taloudellinen ulottuvuus, mukaan lukien kauppa, sekä poliittinen ja turvallisuuteen liittyvä ulottuvuus; 101. kehottaa komissiota sopivalla hetkellä luomaan edistystä kuvaavia indikaattoreita eri alueille ja rajat ylittäville aloitteille ja ottamaan taloudellisen kehityksen lisäksi huomioon myös kulttuurisen ja sosiaalisen ulottuvuuden sekä tarpeen kohentaa elämisen laatua; kehottaa komissiota esittämään säännöllisiä kertomuksia näiden indikaattoreiden kehittymisestä ja kommentoimaan tätä kehitystä; 102. katsoo tässä yhteydessä, että AKT-EU-instituutioita olisi täydennettävä alue- ja ala-aluekohtaisesti, ja ehdottaa sen vuoksi, että neuvosto ja yhteinen edustajakokous pitäisivät kokouksia näillä tasoilla; katsoo erityisesti, että tällaiset kokoukset antaisivat yhteistyön eri osapuolille (yksityinen sektori, kansalaisyhteiskunta, kansalaisjärjestöt jne.) tilaisuuden olla tiiviimmin mukana asiassa; 103. korostaa mahdollisuuksia, jotka ovat syntyneet sitä kautta, että Karibianmeren, Intian valtameren, Atlantin valtameren ja Tyynenmeren alueella on yhteisön syrjäisiä alueita (UPR) ja EU:hun assosioituneita merentakaisia maita ja alueita (OCT) ja AKT-valtioita; 104. vahvistaa vahvan kumppanuuden ja dynaamisen yhteistyön merkityksen yhteisön syrjäisten alueiden, merentakaisten maiden ja alueiden ja AKT-valtioiden välisessä yhteistyössä, koska näin edistetään kaikkien osapuolten harmonista kehitystä ja niiden integroitumista asteittain maailmankauppaan ja otetaan samalla huomioon kunkin erityisluonne ja oikeutetut intressit; 105. toivoo sen vuoksi, että tulevat uudistukset unionin suhteissa AKT-valtioihin, merentakaisiin maihin ja alueisiin ja yhteisön syrjäisiin alueisiin antavat komissiolle ja neuvostolle tilaisuuden hyväksyä koordinoidun ja johdonmukaisen lähestymistavan, joka antaa kaikille näille kolmelle taholle mahdollisuuden luoda hajautettu kumppanuus tulevien hajautettujen AKT-EU-sopimusten puitteissa; 106. kehottaa komissiota ja neuvostoa ottamaan merentakaiset alueet ja maat tiivisti mukaan niiden alue- ja ala-aluekohtaisten poliittisten, taloudellisten ja kauppakumppanuuksien määrittelyyn, jotka unioni aikoo luoda Afrikassa, Karibian alueella ja Tyynenmeren alueella olevien kumppaneidensa kanssa vuoteen 2005 mennessä; 107. vaatii, että hajautettujen poliittisten kumppanuuksien puitteissa poliittisen vuoropuhelun rakenteet, erityisesti yhteinen edustajakokous, organisoidaan perusteellisesti uudelleen ja että niihin otetaan sopivalla tavalla mukaan yhteisön syrjäisten alueiden ja merentakaisten maiden ja alueiden lähialueiden edustajat; 108. kehottaa ottamaan kaikissa tulevissa AKT:n ja EU:n alueellisissa sopimuksissa huomioon sopimuksien kattamilla maantieteellisillä alueilla tai niiden lähellä olevat yhteisön syrjäiset alueet ja merentakaiset maat ja alueet; 109. kehottaa yhteispuheenjohtajiaan välittämään tämän päätöslauselman AKT-EU-neuvostolle ja komissiolle. (1) Yhteinen edustajakokous hyväksynyt 1. huhtikuuta 1999 Strasbourgissa (Ranska).