Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän jäsenten sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välillä tehdyn kumppanuussopimuksen mukaisesti järjestettävä yhteinen parlamentaarinen edustajakokous - Päätöslauselma ammattitaitoisten työntekijöiden siirtolaisuudesta ja sen vaikutuksesta kansalliseen kehitykseen



Virallinen lehti nro 254 , 26/10/2007 s. 0031 - 0039



20070628 Päätöslauselma [1] AKT-maiden pienviljelijöiden köyhyyden vähentämisestä — Erityisesti hedelmä, vihannes- ja kukka-alalla AKT:n ja EU:n yhteinen parlamentaarinen edustajakokous, joka - kokoontui 25.– 28. kesäkuuta 2007 Wiesbadenissa, Saksassa, - ottaa huomioon työjärjestyksen 17 artiklan 1 kohdan, - ottaa huomioon Cotonoussa 23. kesäkuuta 2000 allekirjoitetun AKT–EU-kumppanuussopimuksen kauppaa ja köyhyyden vähentämistä koskevat tavoitteet, - ottaa huomioon YK:n erityisraportoijan YK:n ihmisoikeustoimikunnalle maaliskuussa 2002 esittelemän YK:n raportin kehitysmaiden elintarviketurvallisuudesta [2], - ottaa huomioon Kapkaupungin julistuksen, joka koskee AKT-maiden ja Euroopan unionin välisiä tulevia kauppaneuvotteluja uusien kauppasopimusten solmimista varten, - ottaa huomioon vuonna 1996 järjestetyssä maailman ruokahuippukokouksessa annetun aliravittujen ihmisten määrän puolittamista vuoteen 2015 mennessä koskevan sitoumuksen, jota ei ole läheskään saavutettu [3], - ottaa huomioon YK:n julistuksen vuosituhannen kehitystavoitteista ja sen sitoumuksesta köyhyyden poistamiseen [4], - ottaa huomioon Yhdistyneiden Kansakuntien kehitysohjelmassa laaditut peräkkäiset inhimillisen kehityksen raportit, - ottaa huomioon 10. joulukuuta 2006 julkaistun AKT:n viljelijäjärjestöjen alueverkostojen väliarvioinnin talouskumppanuussopimuksista [5] ja käynnissä olevat neuvottelut talouskumppanuussopimuksista, A. ottaa huomioon, että YK:n kauppa- ja kehityskonferenssin (UNCTAD) laatiman vähiten kehittyneitä maita koskevan vuoden 2006 selvityksen mukaan äärimmäisessä köyhyydessä elävien ihmisten määrä on yli kaksinkertaistunut viimeisten kolmenkymmenen vuoden aikana ja kasvanut 1960-luvun 138 miljoonasta 334 miljoonaan vuonna 2000 ja että jos nykyinen suuntaus jatkuu, alle dollarilla päivässä elävien ihmisten määrä lisääntyy 334 miljoonasta 471 miljoonaan vuoteen 2010 mennessä, B. ottaa huomioon, että nälkä, aliravitsemus ja miljoonien ihmisten jääminen ilman ruokaa johtuvat muun muassa hallitusten talous-, maatalous- ja kauppapolitiikasta sekä kehitys- että teollisuusmaissa, C. ottaa huomioon, että maatalous on useimmille AKT-maiden kansalaisille tärkein talousala; ottaa huomioon, että heidän elantonsa riippuu maataloustuotannosta ja siihen liittyvistä toimista ja että noin 60 prosenttia kaikkien AKT-maiden työssä käyvästä väestöstä työllistyy tällä alalla; ottaa huomioon, että 73 prosenttia Afrikan maaseutuväestöstä on omavaraisia pienviljelijöitä, joille elintarviketurvallisuus on ensisijainen tavoite, D. ottaa huomioon, että biologinen monimuotoisuus, kestävä maatalous ja elintarviketurvallisuus ovat ehdottomasti riippuvaisia siitä, tunnustetaanko AKT-maiden elintarvikeriippumattomuus ja poliittinen liikkumavara, joita tarvitaan suojelemaan AKT-maiden herkkiä taloussektoreja ja siementen varastointia, jakelua ja parantamista koskevia viljelijöiden yksilöllisiä ja kollektiivisia oikeuksia elintarviketuotannon parantamiseksi, E. ottaa huomioon, että suurimmasta osasta AKT-maiden maataloustuotantoa ja vientitoimia vastaavat pääasiassa pienet perheviljelmät, jotka ovat hyvin herkkiä hintojen vaihtelulle, F. ottaa huomioon, että AKT-maiden maataloustuotteiden vienti on useimmiten riippuvaista yhdestä tai kahdesta jalostamattomasta tuotteesta, millä on vain vähän lisäarvoa taloudelle ja mikä tekee maiden talouksista yhä haavoittuvaisempia, G. ottaa huomioon, että 15:n viime vuoden aikana maatalouden perinteisten vientituotteiden, kuten kahvin, kaakaon ja nahkojen kasvuluvut ovat olleet EU:n markkinoilla vaatimattomia, kun taas uusien tuotteiden, kuten kukkien viennin kasvu on ollut silmiinpistävää (kuusinkertaista) ja reilun kaupan ja luonnonmukaisten tuotteiden täsmämarkkinoiden laajeneminen ovat tarjonneet valtavia mahdollisuuksia, Supistuva kansallinen tuki ja halpatuonnin lisääntyminen H. katsoo, että 1980-luvulta lähtien täytäntöönpannut rakenteellisen mukauttamisen ohjelmat ovat johtaneet pienviljelijöille ja elintarviketuotannolle tarkoitettujen valtiontukien vähenemiseen ja edistäneet paikallisen maatalouden heikkenemistä, I. ottaa huomioon, että AKT-maiden maatalousjärjestelmään tehdyt radikaalit poliittiset muutokset sisältävät maatilojen tuotantopanosten ja tuoton hintavalvonnan poistamisen, tuontitullien radikaalin vähentämisen, tuotannon laajentamiseen ja eläinlääkintäpalveluihin annetun valtiontuen supistamisen, valtionyritysten vetäytymisen maataloustuotteiden markkinoinnista ja kansallisten markkinoiden avaamisen ulkoiselle kilpailulle, J. katsoo, että AKT-maiden viljelijöiden asemaa heikennetään kotimaisen kulutuksen perustuotteiden, kuten viljan, maidon, lihan ja vihannesten sekä jalostettujen tuotteiden tuonnilla, Epäreilu kaupankäynti K. ottaa huomioon, että maantieteellisten ja ilmastollisten olosuhteiden sekä maaperän vääjäämättömästi sanelema vientiin suuntautuva maatalous on saattanut AKT-maiden väestön erittäin ristiriitaiseen tilanteeseen, jossa he joutuvat tuottamaan elintarvikkeita kansainvälisille markkinoille ja tuomaan maahan tuontitukea saavia peruselintarvikkeita rikkaista maista kattamaan paikalliset tarpeet, L. ottaa huomioon, että AKT-maiden vientitulot ovat viime vuosikymmeninä laskeneet huolimatta maiden ehdottomasta edusta trooppisissa tuotteissa, sillä perushyödykkeiden hintojen vaihtelu on johtanut trooppisten tuotteiden, kuten kahvin, kaakaon, palmuöljyn ja puuvillan hintojen romahtamiseen jopa 60 prosentilla, millä on ollut tuhoisa vaikutus AKT-maiden väestön yhteiskunnalliseen ja taloudelliseen tilanteeseen, M. katsoo, että käynnissä oleva talouskumppanuussopimuksia koskeva neuvotteluprosessi on sopimaton erityisesti maatalousalalla, koska kuuden AKT-alueen ja EU:n tuottavuudessa ja kilpailukyvyssä on valtavat erot, N. ottaa huomioon, että AKT–EU-kauppasuhteet juontavat juurensa entisten siirtomaavaltojen ja niiden entisten siirtomaiden välillä tehtyihin Yaoundén sopimuksiin, joilla pyrittiin turvaamaan Euroopalle tiettyjen raaka-aineiden turvallinen saanti ja tarjoamaan AKT-maille luotettavia myyntipisteitä ja arvokkaita vientituloja vakaalla ja ennustettavalla pohjalla, erityisesti perushyödykkeitä koskevien pöytäkirjojen nojalla, Ilmastonmuutoksen vaikutus O. ottaa huomioon, että maailman vesivarojen kehittämistä koskevan YK:n toisen raportin (2006) mukaan 75 prosenttia Afrikan väestöstä elää kuivilla tai puolikuivilla alueilla ja noin 20 prosenttia alueilla, joilla ilmasto vaihtelee vuosittain suuresti, P. ottaa huomioon, että vuosituhannen ekosysteemeistä tehdyn arviointikertomuksen mukaan noin 60 prosenttia maailman ekosysteemeistä, mukaan lukien puhdas vesi ja kalakanta, heikkenee tai niitä kulutetaan kestämättömästi; ottaa huomioon, että maailman köyhin väestö kärsii tästä eniten ja että erityisesti vaarassa olevia sektoreita ovat vesi, maatalous, ihmisten terveys, luonnon monimuotoisuus ja merenpinnan nousu, Q. ottaa huomioon, että tulvien ja kuivuuden odotetaan yleistyvän ja johtavan nälänhätään ja suuriin häiriöihin sosiaalis-taloudellisessa hyvinvoinnissa erityisesti Afrikassa, kun taas merenpinnan nousu uhkaa tiettyjen Tyynenmeren saarten elinkelpoisuutta, R. ottaa huomioon, että neljännen hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneelin (IPCC) vuoden 2007 arviointikertomuksen mukaan 50 seuraavan vuoden aikana tapahtuva ilmastonmuutos voi haitata vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamista, sillä joidenkin Afrikan maiden maatalouden sadot vähenevät todennäköisesti jopa 50 prosentilla vuoteen 2020 mennessä eikä juomavettä ole tarpeeksi tietyillä Karibian alueen, Afrikan ja Tyynenmeren saarilla, HIV/aidsin vaikutus S. ottaa huomioon, että FAO:n arvion mukaan 25:ssä aidsin eniten koettelemassa Afrikan maassa seitsemän miljoonaa maataloustyöläistä on kuollut aidsiin vuodesta 1985 lähtien ja 16 miljoonan odotetaan kuolevan kahden vuosikymmenen kuluessa, T. ottaa huomioon, että kymmenessä aidsin eniten koettelemassa Afrikan maassa työvoiman odotetaan vähenevän 10–26 prosenttia, mikä on vakava uhka kansanterveydelle sekä sosiaalis-taloudelliselle kehitykselle Afrikassa, jossa maataloudella on keskeinen asema, U. ottaa huomioon, että HIV/aids koskettaa pääasiassa tuottavaa työvoimaa ja riistää sen koskettamilta alueilta ruoantuottajat ja viljelijät ja heikentää maataloussektoria tulevien sukupolvien osalta, V. katsoo, että pienimuotoista maanviljelyä ja HIV/aidsia koskevat kysymykset liittyvät toisiinsa erottamattomasti, sillä kestävä pienviljelysektori on tärkeä siksi, että sen avulla on mahdollista maksaa antiretroviraaliset lääkkeet, mutta myös siksi, että se tarjoaa tasapainoisen ja ravitsevan ruokavalion, joka on välttämätöntä lääkkeiden tehokkuudelle, W. katsoo, että olisi kehitettävä hallintastrategioita (maan, luoton ja lääkkeiden saanti) ja uusia välineitä käsittelemään pandemian koetteleman maaseutuväestön, erityisesti iäkkäiden ihmisten, naisten ja sairauden heikentämien erityistarpeita, Maatalous kansallisen kehityspolitiikan ja AKT–EU-yhteistyön osana X. ottaa huomioon, että maatalouden ja maaseudun kehitys ei ole etusijalla AKT-maiden kansallisissa hallinnoissa tai EU:n kehitysyhteistyöpolitiikassa, vaikka enemmistö AKT-maiden köyhistä ihmisistä elää maaseutualueilla, Y. ottaa huomioon, että vain neljä AKT-maata 78:sta katsoo maatalouden ensisijaiseksi yhdeksännen Euroopan kehitysrahaston (EKR) yhteydessä, Z. ottaa huomioon, että yhdeksännestä EKR:sta myönnetystä tuesta 30,7 prosenttia on osoitettu rakenteellisen mukauttamisen ohjelmille, 21,4 prosenttia liikennesektorille, vain 7 prosenttia maaseudun kehitykseen ja 1,1 prosenttia nimenomaan maatalouteen liittyviin aloihin, AA. ottaa huomioon, että naisten työlle ei ole annettu tunnustusta ja että heidän erityistarpeisiinsa on kiinnitetty hyvin vähän huomiota, vaikka suurin osa tuottajista on naisia, AB. ottaa huomioon, että kymmenennen EKR:n yhteydessä valitaan kustakin maasta vain kaksi painopistealaa, AC. katsoo, että luotonsaanti on suuri ongelma pienviljelijöille ja että se haittaa heidän kehitystään, AD. katsoo, että epäsuotuisassa asemassa olevien alueiden pienviljelijöille olisi annettava etusija, koska heille ei perinteisesti ole annettu maataloustukea; ottaa huomioon, että syrjäisten ja heikommassa asemassa olevien alueiden tukemista ja niihin investointia koskeva periaate on EU:n koheesiopolitiikan vakiintunut periaate, AE. ottaa huomioon, että EU kehittää parhaillaan "kaupan alan apu" -strategiaa, joka voisi johtaa lisääntyvään tukeen pienviljelijöille; 1. katsoo, että AKT–EU-kehitysyhteistyöpolitiikan olisi perustuttava siihen, että tunnustetaan AKT-maiden oikeus suojella maatalouttaan varmistaakseen pienviljelijöiden toimeentulon, lisätäkseen paikallista tuotantoa, taatakseen elintarvikevarmuuden ja toteuttaakseen valikoivan markkinoiden avaamisen, niin kuin Euroopassa on tehty; 2. katsoo, että köyhyyden ja elintarvike-epävarmuuden torjunnassa on puututtava kehitysmaiden köyhyyden rakenteellisiin syihin ja kehottaa siten ryhtymään toimiin, joilla edistetään maan, veden ja biodiversideettiresurssien saatavuutta ja kannustetaan politiikkaan, jolla tarjotaan paikallista tukea kestävälle pienimuotoiselle maataloudelle; 3. tukee Afrikan valtioiden päämiesten antamaa Maputon julistusta [6], jossa tunnustetaan maatalouden ratkaiseva merkitys köyhyyden torjunnassa ja tarve lisätä alan talousarviotukea kymmenellä prosentilla; 4. katsoo, että viljelijäjärjestöjen merkittävä asema maaseutuun ja maatalouteen vaikuttavissa aloitteissa on tunnustettava ja että ne on otettava mukaan hallituksesta riippumattomaan ryhmään, joka on säännöllisesti Euroopan komission kuultavana; katsoo, että erityisesti omavaraisten pienviljelijöiden etujen pitäisi olla edustettuina; EKR:n rahoituksen uudelleensuuntaaminen 5. pyytää sekä EU:n jäsenvaltioita että AKT-maita suuntaamaan politiikkaansa uudelleen tekemällä maataloudesta EKR:n ohjelmien keskeisen tekijän sen huomioon ottamiseksi, että suurin osa AKT-maiden köyhistä ihmisistä elää maaseudulla; 6. kehottaa EU:ta tukemaan köyhien maiden tuotannon rakenteellista muuttamista vientiin suuntautuvasta taloudesta alueiden sisäisen kestävän kehityksen strategiaa kohti ottaen huomioon väestön todelliset tarpeet ja pyrkien vähentämään riippuvuutta teollisuusmaista ja luomaan kansallisia ja alueellisia markkinoita; 7. toistaa, että on tärkeää myöntää riittävästi varoja, joilla helpotetaan sääntöjen, kuten pienviljelijöiden tuottamien ja alueellisille markkinoille tai EU:n markkinoille vietävien tuotteiden merkitsemistä, pakkaamista ja kansanterveydellisiä vaatimuksia koskevien sääntöjen noudattamista ja tarjotaan asiaankuuluvaa koulutusta viljelijöille; 8. toistaa, että on tärkeää osoittaa pienviljelijöille ja erityisesti naisille riittävästi varoja paikallisiin tuotantoprosesseihin investoimiseksi; 9. suosittelee, että maaseutuyhteisöjä ja tuottajia palveleville järjestöille osoitetaan enemmän varoja tarjoamalla EKR:n rahoitusta AKT:n ja EU:n välisen Cotonoun sopimuksen mukaisesti; 10. kehottaa EKR:a tarvittaessa avustamaan luonnonmukaiseen viljelyyn ja reilun kaupan viljelyyn siirtymisessä pitkän aikavälin kestävän tuotannon tukemiseksi sekä viljelijöiden tulojen lisäämiseksi tuotettua kiloa kohti; 11. kehottaa EKR:a avustamaan uudenaikaisten meriveden suolanpoistotekniikoiden ja veden laadun parantamistekniikoiden käyttämisessä niukkavetisillä alueilla; 12. kehottaa EKR:a avustamaan pääomaa vaativien tuholaismyrkkyjen ja synteettisten lannoitteiden korvaamisessa paikallisiin tarpeisiin muokatuilla vaihtoehtoisilla kestävämmillä ravinteilla ja kasvinsuojelutuotteilla; 13. kehottaa asettamaan omavaraisten pienviljelijöiden tarpeet etusijalle AKT:n ja EU:n kehitysstrategioita koskevassa politiikassa, sillä he muodostavat suuren osan AKT-maiden viljelijöistä ja he ovat erityisen haavoittuvia; Epäreilu kauppa 14. katsoo, että jotkin epätasa-arvoisten kumppaneiden väliset vapaakauppasopimukset ovat lisänneet köyhyyttä ja että ne vaikuttavat haitallisesti elintarviketurvallisuuteen ja huonontavat joidenkin nettomääräisesti elintarvikkeita tuovien AKT-maiden tilannetta; kehottaa EU:ta ja jäsenvaltioita nostamaan tämän asian esille, kun ne käsittelevät varojen jakamista mitoittaessaan julkista kehitysapua kauppaan liittyviin mukauttamisvaatimuksiin; 15. panee merkille, että rahoittajien suunnittelema kaupan vapauttamispaketti, joka sisältää tuontitullien radikaalin vähentämisen, on johtanut elintarvikkeiden tuonnin lisääntymiseen monissa Afrikan maissa: riisin tuonti Burkina Fasoon kasvoi 99000 tonnista vuonna 1996 137808 tonniin vuonna 2000 ja kuorimattoman riisin paikallinen tuotanto laski 111700 tonnista vuonna 1997 66 300 tonniin vuonna 2001, ja Kamerunissa paikallisten tuottajien kustannuksella toteutettava riisintuonti kattaa nykyään 87 prosenttia väestön tarpeista; Talouskumppanuussopimukset ja AKT-lähtöinen alueellinen integroituminen 16. kehottaa AKT-maita toteuttamaan vakaan, toimivan, kestävän ja täydentävän alueellisen integraation ennen kuin ne harkitsevat vapaakauppasopimuksia EU:n ja/tai muiden kanssa ja katsoo, että AKT-lähtöisen alueellisen integraation olisi oltava edellytyksenä kehityslähtöisten talouskumppanuussopimusten tekemiselle; 17. panee yllättyneenä merkille, että talouskumppanuussopimusten tekemistä koskevat alueelliset asetelmat eivät aina vastaa olemassa olevia alueellisia rakenteita, joiden puitteissa AKT-maat työskentelevät tällä hetkellä; 18. kehottaa käynnissä oleviin talouskumppanuussopimusneuvotteluihin osallistuvia osapuolia varmistamaan, että nykyisissä kauppajärjestelyissä hyväksytyillä vakuuksilla tuettujen etujen suojaamista koskevaa velvoitetta pidetään yllä ja noudatetaan, jotta minkään AKT-maan tilanne ei huonone tulevissa talouskumppanuussopimuksissa; 19. katsoo, että nykyisten talouskumppanuussopimusten vapaakauppaneuvottelut voivat olla vakava uhka AKT-maiden paikallistuotannolle, jos ne johtavat kilpailuun tuottavuudeltaan, politiikaltaan ja EU:n tuiltaan suuresti eroavan kahden maatalousjärjestelmän välillä, ja vaatii EU:ta ottamaan huomioon paikallishallitusten näkemykset; 20. huomauttaa, että pohjoisen ja etelän väliseen reiluun kauppaan kuuluu reilun hinnan maksaminen kehitysmaiden resursseista ja maataloustuotteista, eli hinnan, josta käyvät ilmi sisäiset ja ulkoiset kulut, sekä työoloja, työläisten palkkoja ja ympäristönsuojelua säätelevien vähimmäiskriteerien noudattaminen; kehottaa EU:ta ja AKT:ta antamaan tukensa reilulle kaupalle Cotonoun sopimuksen 23 artiklan g kohdan sisältämän sitoumuksen mukaisesti; 21. korostaa, että AKT-maiden yleisiä ja alueellisia kehitysprosesseja on tuettava; kehottaa vahvistamaan maataloustuotannon ja jakelun paikallisia rakenteita ja alueellisia verkostoja; 22. vaatii voimakkaasti kehittämään ja käyttämään taloudellisesti heikoille tuottajille yleisesti saatavilla olevia rahoitusvälineitä; korostaa, että pieniä ja keskisuuria lainoja koskevat ohjelmat ovat tärkeitä maaseudun kehityksen edistämisessä ja paikallisten tuottajien, paikallisten osuuskuntien sekä liiketoiminnan, erityisesti naisten liiketoiminnan aloittamisen tukemisessa; Ilmastonmuutos 23. panee merkille ilmastonmuutoksen tuhoisan vaikutuksen haavoittuviin maihin ottaen huomioon, että Afrikassa tapahtuneet elintarvikkeisiin liittyvät hätätilat ovat kolminkertaistuneet 1980-luvun puolivälistä lähtien ja että vuonna 2006 yli 25 miljoonaa afrikkalaista koki elintarvikkeisiin liittyviä kriisejä; 24. panee merkille Maailman terveysjärjestön (WHO) tutkimuksen vuodelta 2005, jossa maailmanlaajuinen ilmastonmuutos yhdistettiin suoraan malarian, aliravitsemuksen ja ripulin lisääntymiseen ja ennakoitiin, että taudit ja muut ihmisiä kohtaavat vaarat lisääntyvät nopeammin Afrikassa, koska siellä ei ole valmiuksia käsitellä niitä; 25. kehottaa AKT-maita ja EU:n jäsenvaltioita tekemään ilmastonmuutoksesta strategisen kehityspolitiikan keskeisen tekijän ja käsittelemään uhkaa, jonka maailmanlaajuinen lämpeneminen aiheuttaa elintarviketuotannolle, joka YK:n raportin ennusteen mukaisesti vähenee 5 prosentilla vuoteen 2080 mennessä ja jonka mukaan 25–40 prosenttia Afrikan luonnonympäristöstä voi kadota ja 30 prosenttia rannikkoinfrastruktuurista tuhoutua; 26. kehottaa EU:ta täyttämään tavoitteen, jonka mukaan varmistetaan, että ilmasto lämpenee enintään kahdella asteella ja jota varten tarvittavista investoinneista teollisuusmaiden on vastattava; 27. pyytää ympäristövaikutustenarviointia kaupan vapauttamissopimuksista niiden ekologisten kulujen ja niiden elintarviketurvallisuuteen, energiavaroihin ja maailmanlaajuiseen lämpenemiseen kohdistuvien vaikutusten määrittämiseksi; HIV/aidsin torjunta 28. ilmaisee syvän huolestumisensa HIV/aidsin mahdollisista haitallisista vaikutuksista AKT-maiden kestävään kehitykseen ja erityisesti sen vaikutuksesta kotitarveviljelyyn ja kaupalliseen viljelyyn maaseudun työvoiman vähenemisen ja maatalouden asiantuntijoiden ja ammattitaitoisten työntekijöiden menetyksen takia, mikä johtaa tuottavuuden laskuun, huonontuneisiin työmahdollisuuksiin ja elintarvike-epävarmuuteen; 29. katsoo, että HIV/aidsin torjunnasta pitäisi tehdä AKT-maiden hallitusten ja EU:n kehityspolitiikan keskeinen tekijä, jotta voitaisiin puuttua HIV/aidsin tuhoisiin seurauksiin elintarviketurvallisuudelle ja sosiaalis-taloudelliselle kehitykselle ja että HIV/Aidsin torjunnassa käytettävät menetelmät olisi siten liitettävä maataloutta ja maaseudun kehitystä koskeviin ohjelmiin; 30. katsoo, että HIV/aidsin ja muiden parannettavien tautien torjunnassa käytettävien lääkkeiden korkeat kustannukset ovat vakava uhka AKT-maiden maataloustuotannolle ja maatalousalan kehitykselle; Maatalouden tukeminen ja väestön tulevaisuudenuskon luominen 31. korostaa, että kansainvälisten rahoituslaitosten (IFI) aloittama ja Euroopan unionin 1980-luvulta asti tukema rakenteellisen mukauttamisen politiikka, joka perustuu pelkästään taloudelliseen deflaatioon valuuttatoimenpiteiden avulla, markkinoiden talousperiaatteiden soveltaminen ja valtion vähäisempi osallistuminen ei sovi köyhyyden vähentämiseen; 32. kehottaa lopettamaan kaikki EU:n vientituet, sillä ne vahingoittavat vakavasti paikallista elintarviketuotantoa; 33. pitää tässä yhteydessä myönteisenä EU:n Maailman kauppajärjestön (WTO) Hongkongin konferenssissa vuonna 2005 tekemää päätöstä maatalouden vientitukien lopettamisesta vuoteen 2013 mennessä ja vaatii, että kyseisen päätöksen täytäntöönpanoa on edistettävä; 34. kehottaa EU:n jäsenvaltioita ja Euroopan komissiota sitoutumaan massasiirtolaisuuden rakenteellisten syiden käsittelemiseen muuttamalla nykyistä politiikkansa, johon kuuluu EU:n tuotteiden myyminen polkuhintaan kolmannen maailman markkinoille, jotta Afrikan valtiot voisivat suojella ja rakentaa omia talouksiaan, varmistaa väestönsä toimeentulo ja tarjota siten parempia tulevaisuuden mahdollisuuksia; 35. kehottaa yhteispuheenjohtajiaan välittämään tämän päätöslauselman AKT–EU-neuvostolle ja Euroopan komissiolle. [1] Hyväksytty Wiesbadenissa (Saksa) 28. kesäkuuta 2007. [2] YK:n erityisraportoijan Jean Zieglerin raportti (E/CN.4/2002/58) oikeudesta ruokaan YK:n ihmisoikeustoimikunnalle. [3] Roomassa, Italiassa 13.– 17. marraskuuta 1996 järjestetyssä maailman ruokahuippukokouksessa annettu maailman elintarviketurvaa koskeva Rooman julistus. [4] YK:n yleiskokouksen 18. syyskuuta 2000 annettu päätöslauselma 55/2 "Yhdistyneiden kansakuntien vuosituhatjulistus". [5] Talouskumppanuussopimusten väliarviointi, viljelijäjärjestöjen alueverkostojen riippumaton panos, 10. joulukuuta 2006. [6] Maputon julistus "Together shaping our future", AKT-maiden valtion ja hallitusten päämiesten neljäs huippukokous Maputossa, Mosambikissa, 23. ja 24. kesäkuuta 2004 (ACP/28/010/04 lopullinen). --------------------------------------------------