SOPIMUS TULLITARIFFEJA JA KAUPPAA KOSKEVAN YLEISSOPIMUKSEN 6, 16 JA 23 ARTIKLAN TULKINNASTA JA SOVELTAMISESTA

JOHDANTO

TÄMÄN SOPIMUKSEN ALLEKIRJOITTAJAVALTIOT(1)

TODETEN, että ministerit syyskuun 12-14 päivänä 1973 sopivat, että monenvälisten kauppaneuvottelujen tarkoituksena muun muassa on vähentää tai poistaa muista kuin tullitariffeja koskevista menettelytavoista aiheutuvia kaupan esteitä ja vinouttavia vaikutuksia ja saattaa sellaiset menettelytavat tehokkaamman kansainvälisen sääntelyn kohteeksi;

TUNNUSTAEN, että hallitukset käyttävät tukitoimenpiteitä edistääkseen kansallisen politiikan tärkeitä päämääriä;

TUNNUSTAEN, että tukitoimenpiteet voivat vaikuttaa haitallisesti kauppaan ja tuotantoon;

TUNNUSTAEN myös, että tämän sopimuksen pääpainon on oltava tukitoimenpiteiden vaikutuksilla ja että näitä vaikutuksia on arvioitava ottaen riittävästi huomioon kysymyksessä olevien sopimuspuolten sisäiset taloudelliset olosuhteet sekä tilanne kansainvälisessä talous- ja rahoitussuhteissa;

HALUTEN varmistaa, että tukitoimenpiteiden käyttö ei haittaa tai loukkaa kenenkään tämän sopimuksen sopimuspuolen etuja ja että vastatoimenpiteillä ei aiheettomasti estetä kansainvälistä kauppaa, että tuottajat, joihin tukitoimenpiteiden käyttö kohdistuu haittaavasti, voivat käyttää hyväkseen huojennuksia sovittujen kansainvälisten oikeuksien ja velvollisuuksien puitteissa;

OTTAEN HUOMIOON kehitysmaiden erityiset kauppaan, kehitykseen ja rahoitukseen kohdistuvat tarpeet,

HALUTEN täysin soveltaa ja tulkita Tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen(2) (josta käytetään nimitystä "Yleissopimus" tai "GATT") 6, 16 ja 23 artiklaa vain siltä osin kuin nämä koskevat tukitoimenpiteitä ja vastatoimenpiteitä sekä laatia yksityiskohtaiset säännöt niiden soveltamisesta tarkoituksena saavuttaa suurempi yhdenmukaisuus ja varmuus täytäntöönpanossa;

HALUTEN saavuttaa tämän sopimuksen perusteella syntyvien erimielisyyksien nopean, tehokkaan ja oikeudenmukaisen ratkaisun,

OVAT sopineet seuraavaa:

I OSA

Artikla 1

Yleissopimuksen artiklan 6 soveltaminen(3)

Sopimuspuolten on ryhdyttävä kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin varmistaakseen, että tasoitustullin(4) määrääminen minkä tahansa sopimuspuolen alueen tuotteelle, joka tuodaan toisen sopimuspuolen alueelle, on sopusoinnussa Yleissopimuksen artiklan 6 määräysten kanssa ja tämän sopimuksen ehtojen mukaista.

Artikla 2

Kansalliset menettelyt ja niihin liittyvät asiat

1. Tasoitustulli voidaan määrätä vain tämän artiklan määräyksiä noudattaen aloitettujen(5) ja suoritettujen tutkimusten perusteella. Tutkimus väitetyn tukitoimenpiteen olemassaolon määrän ja vaikutuksen määräämiseksi on yleensä aloitettava asianomaisen tuotannonalan tekemästä tai sen puolesta tehdystä kirjallisesta pyynnöstä. Pyynnön on sisällettävä riittävästi todisteita tukitoimenpiteen

a) olemassaolosta ja mikäli mahdollista sen määrästä;

b) tämän sopimuksen perusteella tulkitusta Yleissopimuksen artiklassa 6 määritellystä vahingosta(6) ja

c) tukea saaneen tuonnin ja väitetyn vahingon välisestä syy-yhteydestä. Milloin asianomaiset viranomaiset erityisissä olosuhteissa päättävät aloittaa tutkimuksen ilman pyyntöä, on tutkimusta jatkettava ainoastaan, mikäli on riittävästi todisteita kaikista edellä a)-, b)- ja c)-kohdassa mainituista seikoista.

2. Jokaisen sopimuspuolen on ilmoitettava vientituki- ja tasoitustullikomitealle(7)

a) viranomaiset, jotka ovat toimivaltaisia aloittamaan ja suorittamaan tässä artiklassa tarkoitettuja tutkimuksia ja

b) tutkimusten aloittamista ja suorittamista koskevat kansalliset menettelytavat.

3. Milloin tutkintaviranomaiset ovat vakuuttuneita siitä, että todisteet oikeuttavat tutkimuksen aloittamisen, on sopimuspuolelle tai sopimuspuolille, joiden tuotteita tällainen tutkimus koskee sekä viejille ja tuojille, joilla tutkintaviranomaiset tietävät olevan osuutta asiaan, samoin kuin valituksen tekijöille annettava asiasta tieto. Lisäksi on annettava julkinen tiedonanto. Päättäessään tutkimuksen aloittamisesta tutkintaviranomaisten on otettava huomioon se näkökohta, jonka valituksen tehneen osapuolen(8) toisen sopimuspuolen alueella toimivat tytäryhtiöt ovat omaksuneet.

4. Tutkimuksen aloittamisen yhteydessä ja sen jälkeen tukitoimenpidettä ja sen aiheuttamaa vahinkoa koskevaa todistusaineistoa on tutkittava samanaikaisesti. Todisteita sekä tukitoimenpiteen että vahingon olemassaolosta on harkittava samanaikaisesti ainakin

a) päätettäessä tutkimuksen aloittamisesta ja

b) sen jälkeen tutkimuksen aikana siitä päivämäärästä alkaen, jolloin tämän sopimuksen määräysten mukaisesti väliaikaistoimenpiteitä voidaan aikaisintaan soveltaa.

5. Kohdassa 3 tarkoitetussa julkisessa tiedonannossa on selostettava tukimenettely tai menettelyt, joita on tarkoitus tutkia. Jokaisen sopimuspuolen on varmistettava, että tutkintaviranomaiset antavat kaikille asianosaisille sopimuspuolille ja osapuolille(9) pyynnöstä kohtuullisen mahdollisuuden nähdä kaikki asiaa koskevat tiedot, jotka eivät ole luottamuksellisia (kuten seuraavissa kohdissa 6 ja 7 osoitetaan) ja joita tutkintaviranomaiset käyttävät tutkimuksessa, sekä esittää kirjallisesti ja siihen erikseen oikeutettuina suullisesti, näkemyksensä tutkintaviranomaisille.

6. Kaikkea luonteeltaan luottamuksellista tietoa tai tutkimuksen osapuolien luottamuksellisesti antamaa tietoa on tutkintaviranomaisten, ilmoitetusta syystä, käsiteltävä luottamuksellisena. Tällaista tietoa ei saa paljastaa ilman sen antaneen osapuolen nimenomaista lupaa(10). Luottamuksellista tietoa antavia osapuolia voidaan pyytää toimittamaan siitä julkaistavissa olevia yhteenvetoja. Mikäli nämä osapuolet osoittavat, että tällaisesta tiedosta ei voida laatia yhteenvetoja, niiden on annettava lausunto niistä syistä, joiden vuoksi yhteenveto ei ole mahdollinen.

7. Jos tutkintaviranomaiset kuitenkin katsovat, ettei salassapitoa koskeva pyyntö ole perusteltu, ja jos salassapitoa pyytävä osapuoli on haluton paljastamaan tiedon, viranomaiset voivat jättää tällaisen tiedon huomiotta, ellei muuten voida hyväksyttävästi osoittaa, että tieto on oikea(11).

8. Tutkintaviranomaiset voivat suorittaa tutkimuksia muiden sopimuspuolten alueella tarpeen mukaan, jos he ovat antaneet hyvissä ajoin tiedon kyseiselle sopimuspuolelle ja jos tämä ei vastusta tutkimusta. Lisäksi tutkintaviranomaiset voivat suorittaa tutkimuksia yrityksen tiloissa ja tarkastaa yrityksen asiakirjat, mikäli

a) yritys siihen suostuu ja

b) kyseiselle sopimuspuolelle annetaan siitä ilmoitus ja tämä suostuu siihen.

9. Tapauksissa, joissa joku asianosainen osapuoli tai sopimuspuoli evää tarvittavien tietojen saannin tai ei muuten anna tarvittavia tietoja kohtuullisen ajan kuluessa tai huomattavalla tavalla estää tutkimuksia, voidaan väliaikainen ja lopullinen myönteinen tai kielteinen päätös(12) tehdä saatavien tietojen perusteella.

10. Edellä mainitun menettelyn tarkoituksena ei ole estää sopimuspuolen viranomaisia toimimasta välittömästi silloin kun on kysymys tutkimuksen aloittamisesta(13), väliaikaisen tai lopullisen myönteisen tai kielteisen päätöksen tekemisestä tai soveltamasta väliaikaisia tai lopullisia toimenpiteitä tämän sopimuksen asiaa koskevien määräysten mukaisesti.

11. Tapauksissa, joissa tavaroita ei tuoda maahan suoraan alkuperämaasta, vaan ne viedään tuontimaahan kolmannen maan kautta, voidaan tämän sopimuksen määräyksiä täysin soveltaa ja liiketoimen tai liiketoimien on tätä sopimusta sovellettaessa katsottava tapahtuneen alkuperämaan ja tuontimaan välillä.

12. Tutkimus on lopetettava tutkintaviranomaisten ollessa vakuuttuneita siitä, että tukitoimenpiteitä ei ole olemassa tai että väitetty tukitoimenpide ei aiheuta tuotannonalalle vahinkoa.

13. Tutkimus ei saa estää tulliselvityksen suorittamista.

14. Tutkimukset on saatettava loppuun, poikkeustapauksia lukuun ottamatta, vuoden kuluessa niiden aloittamisesta.

15. Julkinen tiedonanto on annettava jokaisesta väliaikaisesta ja lopullisesta päätöksestä, sekä myönteisestä että kielteisestä, samoin kuin päätöksen peruuttamisesta. Jos päätös on myönteinen, jokaisessa tiedonannossa on mainittava päätökset ja johtopäätökset kaikista tutkintaviranomaisten oleellisina pitämistä tosiseikoista ja oikeussäännöistä, sekä päätöksiä ja johtopäätöksiä koskevat syyt ja perusteet. Jos päätös on kielteinen, tiedonannossa on mainittava ainakin olennaiset johtopäätökset ja yhteenveto niiden perusteista. Kaikki päätöksiä koskevat tiedonannot on toimitettava sopimuspuolelle tai sopimuspuolille, joiden tuotteita tällainen päätös koskee ja viejille, joilla tiedetään olevan osuutta asiaan.

16. Sopimuspuolten on viipymättä ilmoitettava komitealle kaikista väliaikaisista tai lopullisista tasoitustulleja koskevista toimenpiteistä. Tällaiset selvitykset ovat GATTin sihteeristössä hallitusten edustajien tarkastettavissa. Sopimuspuolten on myös annettava puolivuosittain selvitykset kaikista edeltävien kuuden kuukauden aikana tehdyistä tasoitustulleja koskevista toimenpiteistä.

Artikla 3

Neuvottelut

1. Mahdollisimman pian sen jälkeen kun tutkimusten aloittamista koskeva pyyntö on hyväksytty ja viimeistään ennen tutkimusten aloittamista, sopimuspuolelle, jonka tuotteet saattavat joutua tutkimuksen kohteeksi on annettava kohtuullinen mahdollisuus neuvotteluihin, joiden tarkoituksena on selvittää tilanne artiklan 2 kohdassa 1 tarkoitettujen asioiden osalta ja saavuttaa keskinäisesti hyväksyttävä ratkaisu.

2. Sopimuspuolille, joiden tuotteet ovat tutkimuksen kohteena, on tutkimusten kestäessä annettava lisäksi kohtuullinen mahdollisuus neuvottelujen jatkamiseen tarkoituksena selvittää todellinen tilanne ja saavuttaa keskinäisesti hyväksyttävä ratkaisu.(14)

3. Kohtuullista neuvottelumahdollisuutta koskevan velvollisuuden estämättä näiden neuvotteluja koskevien määräysten tarkoituksena ei ole estää sopimuspuolen viranomaisia tämän sopimuksen määräysten mukaisesti jatkamasta välittömästi tutkimuksen aloittamista, tekemästä myönteistä tai kielteistä väliaikaista tai lopullista päätöstä tai soveltamasta väliaikaista tai lopullista toimenpidettä.

4. Sopimuspuolen, jonka tarkoituksena on aloittaa tutkimus tai joka suorittaa tutkimusta, on pyynnöstä sallittava sopimuspuolen tai sopimuspuolien, joiden tuotteisiin tutkimus kohdistuu, saada tietoonsa todistusaineiston, joka ei ole luottamuksellinen, sekä tutkimuksen aloittamisessa tai suorittamisessa käytetyn luottamuksellisen tiedon perusteella laaditun julkaistavissa olevan yhteenvedon.

Artikla 4

Tasoitustullin määrääminen

1. Maahantuovan sopimuspuolen viranomaiset päättävät, määrätäänkö tasoitustullia kannettavaksi silloin kun kaikki määräämisen edellytykset ovat olemassa sekä onko kannettavan tasoitustullin määrä tuen kokonaismäärä vai alhaisempi. On toivottavaa, että tullin määrääminen olisi harkinnanvaraista kaikkien sopimuspuolten alueella ja että tullin määrä olisi tuen kokonaismäärää alhaisempi silloin kun alhaisempi tulli riittää poistamaan kotimaiselle tuotannonalalle aiheuttavan vahingon.

2. Tasoitustullia ei saa kantaa(15) mistään maahan tuodusta tavarasta enempää kuin mitä todetun tuen määrä on laskettuna tukea saavan ja maasta viedyn tavaran yksikköä kohden.(16)

3. Milloin tasoitustullia määrätään kannettavaksi jostakin tavarasta, on sitä kannettava tavaran maahan tuonnista oikean määräisenä ilman syrjintää siitä riippumatta, mistä tavara tulee silloin kun tavaraa tuetaan ja tämä aiheuttaa vahinkoa. Tasoitustullia ei kuitenkaan ole kannettava sellaisista lähteistä tulevasta tuonnista, jotka ovat luopuneet tukitoimenpiteistä tai jotka ovat hyväksyneet tämän sopimuksen ehtojen mukaisen sitoumuksen.

4. Milloin, sen jälkeen kun neuvottelujen loppuun saattamista on kohtuullisesti yritetty, sopimuspuoli tekee lopullisen päätöksen tuen olemassaolosta ja määrästä ja siitä, että tuen vaikutusten vuoksi tukea saava tuonti aiheuttaa vahinkoa, se voi määrätä tasoitustullin tämän luvun määräysten mukaisesti edellyttäen, että tukitoimenpiteitä ei lopeteta.

5. a) Tutkimusmenettely voidaan(17) keskeyttää tai lopettaa soveltamatta väliaikaisia toimenpiteitä tai määräämättä tasoitustullia, jos hyväksytään sitoumukset, joiden mukaan:

i) vientivaltion hallitus suostuu tuen poistamiseen tai rajoittamiseen tai ryhtyy muihin tuen vaikutusta koskeviin toimenpiteisiin; tai

ii) viejä suostuu tarkistamaan hintoja siten, että tutkintaviranomaiset ovat vakuuttuneet tuen vahingollisen vaikutuksen poistumisesta. Sitoumukseen perustuvat hinnankorotukset eivät saa olla suurempia kuin mitä on tarpeellista tuen määrän vaikutusten poistamiseksi. Viejiltä ei saa pyytää hintoja koskevaa sitoumusta eikä heidän esittämäänsä sitoumusta hyväksyä, ellei maahantuova sopimuspuoli ole ensin

1) aloittanut tutkimusta tämän sopimuksen artiklan 2 määräysten mukaisesti ja

2) saanut maastavievän sopimuspuolen hyväksymistä. Ehdotettua sitoumusta ei tarvitse hyväksyä, jos maahantuova sopimuspuoli pitää sen hyväksymistä epäkäytännöllisenä, esimerkiksi jos todellisten tai mahdollisten viejien määrä on liian suuri, tai muista syistä.

b) Jos sitoumus hyväksytään, vahinkoa koskeva tutkimus on kuitenkin saatettava loppuun, mikäli maastavievä sopimuspuoli sitä tahtoo tai maahantuova sopimuspuoli niin päättää. Jos tällaisessa tapauksessa päätetään, että vahinkoa tai sen uhkaa ei ole, raukeaa sitoumus itsestään, lukuun ottamatta tapauksia, joissa vahingon uhkaa koskeva kielteinen päätös johtuu pääasiallisesti sitoumuksen olemassaolosta. Tällaisessa tapauksessa asianomaiset viranomaiset voivat vaatia, että sitoumus on voimassa kohtuullisen ajan tämän sopimuksen määräysten mukaisesti.

c) Maahantuovan sopimuspuolen viranomaiset voivat ehdottaa hintasitoumusta. Viejää ei kuitenkaan voida pakottaa sitoumukseen. Se seikka, että hallitukset tai viejät eivät esitä sitoumusta tai eivät hyväksy niitä koskevia esityksiä, ei saa ennakoivasti vaikuttaa haitallisesti asian käsittelyyn. Viranomaiset voivat kuitenkin päättää, että vahingon uhka todennäköisemmin toteutuu, jos tukea saava tuonti jatkuu.

6. Maahantuovan sopimuspuolen viranomaiset voivat vaatia sitoumuksen hyväksyneeltä hallitukselta tai viejältä määräajoin tietoja, jotka liittyvät tällaisen sitoumuksen toteuttamiseen, sekä asiaankuuluvan tiedon todentamisen sallimista. Jos sitoumusta rikotaan maahantuovan sopimuspuolen viranomaiset voivat viivyttelemättä ryhtyä toimenpiteisiin tämän sopimuksen määräysten mukaisesti, jotka voivat aiheuttaa väliaikaisten toimenpiteiden välittömän soveltamisen parasta käytettävissä olevaa tietoa hyväksikäyttäen. Tällaisessa tapauksessa lopullista tullia voidaan kantaa tämän sopimuksen mukaisesti tavarasta, joka on luovutettu tullivalvonnasta enintään yhdeksänkymmentä päivää ennen väliaikaisten toimenpiteiden soveltamista. Takautuvaa verotusta ei kuitenkaan ole sovellettava ennen sitoumuksen rikkomista maahan tuotuun tavaraan.

7. Sitoumus ei saa olla voimassa pitempää aikaa kuin tasoitustulli voisi tämän sopimuksen mukaan olla voimassa. Maahantuovan sopimuspuolen viranomaisten on otettava uudelleen harkittavaksi sitoumuksen jatkumisen tarpeellisuus silloin kun se on perusteltua, omasta aloitteestaan tai jos asiasta kiinnostuneet kysymyksessä olevan tavaran viejät tai tuojat sitä pyytävät ja esittävät sellaista tietoa, joka tekee uudelleen harkinnan aiheelliseksi.

8. Milloin tasoitustullia koskeva tutkimus keskeytetään tai lopetetaan edellä olevan kohdan 5 määräysten mukaisesti ja milloin sitoumus lopetetaan, on tästä virallisesti ilmoitettava ja ilmoitus on julkaistava. Ilmoituksessa on mainittava ainakin tärkeimmät johtopäätökset ja yhteenveto näiden syistä.

9. Tasoitustulli saa olla voimassa vain niin kauan ja siinä laajuudessa kuin on tarpeen vahingon aiheuttavien tukitoimenpiteiden mitätöimiseksi. Tutkintaviranomaisen on otettava uudelleen harkittavaksi tullin jatkuvan määräämisen tarpeellisuus, silloin kun se on perusteltua, omasta aloitteestaan tai jos joku asianosainen sitä pyytää ja esittää sellaista tietoa, joka tekee uudelleen harkinnan aiheelliseksi.

Artikla 5

Väliaikaiset toimenpiteet ja taannehtivuus

1. Väliaikaisiin toimenpiteisiin voidaan ryhtyä vasta sen jälkeen kun on tehty myönteinen väliaikainen päätös siitä, että tukitoimenpiteet ovat olemassa sekä että on olemassa riittävästi näyttöä vahingosta artiklan 2 kohdan 1 a)-c) mukaisesti. Väliaikaisia toimenpiteitä ei sovelleta, elleivät asianomaiset viranomaiset eivät päätä, että ne ovat välttämättömiä vahingon estämiseksi tutkimusaikana.

2. Väliaikaisena toimenpiteenä voi tulla kysymykseen väliaikainen tasoitustulli, jonka takuuna on rahatalletus tai takaus, jonka määrä vastaa alustavasti lasketun tuen määrää.

3. Väliaikaisten toimenpiteiden soveltaminen on rajoitettava mahdollisimman lyhyeksi ajaksi, kuitenkin enintään neljäksi kuukaudeksi.

4. Väliaikaisia toimenpiteitä täytäntöönpantaessa on soveltuvin osin noudatettava artiklan 4 määräyksiä.

5. Milloin tehdään lopullinen päätös vahingon olemassaolosta (mutta ei sen uhkasta tai tuotannonalan perustamisen oleellisesta viivästymisestä) tai milloin päätetään lopullisesti vahingon uhkan olemassaolosta tapauksessa, jossa tukea saavan tuonnin vaikutukset väliaikaisten toimenpiteiden puuttuessa olisivat johtaneet vahinkoa koskevaan päätökseen, tasoitustullia voidaan kantaa taannehtivasti siltä ajalta, jolloin mahdollisia väliaikaisia toimenpiteitä on sovellettu.

6. Mikäli lopullinen tasoitustulli on suurempi kuin rahatalletuksella tai takauksella taattu määrä, erotusta ei kanneta. Jos lopullinen tulli on pienempi kuin rahatalletuksella tai takauksella taattu määrä, on ylimenevä osa palautettava tai takauksesta luovuttava viivytyksettä.

7. Milloin vahingon uhkaa tai oleellista viivästymistä koskeva päätös tehdään (vaikka vahinkoa ei ole vielä tapahtunut), lopullinen tasoitustulli voidaan kantaa vain vahinkoa tai oleellista viivästymistä koskevan päätöksen päivämäärästä ja väliaikaisten toimenpiteiden soveltamisaikana tehty rahatalletus on palautettava ja takauksista on luovuttava viivytyksettä edellyttäen, että edellä kohdassa 5 ei toisin maarata.

8. Mikäli lopullinen päätös on kielteinen, on väliaikaisten toimenpiteiden soveltamisaikana tehdyt rahatalletukset palautettava ja mahdollisista takauksista luovuttava viivytyksettä.

9. Kriittisissä olosuhteissa, milloin kyseessä olevan tukea saavan tuotteen osalta viranomaiset toteavat, että vaikeasti korjattavissa oleva vahinko aiheutuu suuressa määrässä suhteellisen lyhyenä aikana tuodusta tavarasta, jolle on maksettu tai myönnetty vientitukea Yleissopimuksen tai tämän sopimuksen määräysten vastaisesti sekä milloin harkitaan välttämättömäksi periä tasoitustullia taannehtivasti tuonnista vahingon uudelleen tapahtumisen estämiseksi, lopullista tasoitustullia voidaan periä tuontitavaroista, jotka on luovutettu tullivalvonnasta enintään 90 päivää ennen väliaikaisten toimenpiteiden soveltamista.

Artikla 6

Vahingon toteaminen

1. Vahinkoa(18) todettaessa Yleissopimuksen artiklan 6 mukaisesti on puolueettomasti tutkittava sekä

a) tukea saavan tuonnin määrä ja sen vaikutus samanlaisten tuotteiden(19) kotimarkkinahintoihin että

b) tämän tuonnin vaikutus sellaisten tuotteiden kotimaisiin valmistajiin.

2. Tutkintaviranomaisten on harkittava onko tukea saavan tuonnin määrä huomattavasti lisääntynyt, joko absoluuttisesti tai suhteessa maahantuovan sopimuspuolen tuotantoon tai kulutukseen. Tutkittaessa tukea saavan tuonnin vaikutusta hintoihin on tutkintaviranomaisten harkittava, ovatko tukea saavan tuonnin hinnat huomattavassa määrin alittaneet maahantuovan sopimuspuolen samanlaisten tuotteiden hinnat tai onko tämä tuonti muuten huomattavassa määrin estänyt sellaisia hinnankorotuksia, jotka muuten olisi tehty. Yksi tai useampi näistä tekijöistä ei välttämättä ole ratkaiseva.

3. Tutkittaessa tuonnin vaikutusta asianomaiseen kotimaiseen tuotannonalaan on otettava huomioon kaikki taloudelliset tekijät ja seikat, jotka vaikuttavat tuotannonalan tilaan, kuten tuotannon todellinen ja mahdollinen supistuminen, myynti, markkinaosuus, voitto, tuottavuus, investointien kannattavuus tai tuotantokapasiteetin käyttöaste; kotimarkkinahintoihin vaikuttavat tekijät; todelliset tai mahdolliset kielteiset vaikutukset rahavirtoihin, varastoihin, työllisyyteen, palkkoihin, kasvuun, pääoman saantiin tai investointien tekemiseen sekä maatalouden osalta, onko valtion tuen aiheuttama rasite kasvanut. Tämä luettelo ei ole tyhjentävä eikä yksi tai useampi näistä tekijöistä välttämättä ole ratkaiseva.

4. Tukea saavan tuonnin on todistettavasti tukitoimenpiteiden vaikutuksesta(20) aiheutettava tässä sopimuksessa tarkoitettua vahinkoa. Saattaa olla myös muita tekijöitä(21), jotka samanaikaisesti aiheuttavat vahinkoa kysymyksessä olevalle kotimaiselle tuotannonalalle ja näiden tekijöiden aiheuttamaa vahinkoa ei ole pidettävä tukea saavan tuonnin vaikutuksena.

5. Mikäli ei jäljempänä kohdan 7 määräyksistä muuta johdu on määriteltäessä vahinkoa sanonnan "kotimainen tuotannonala" tulkittava tarkoittavan samanlaisten tuotteiden kotimaisia valmistajia kokonaisuutena tai niitä valmistajia, joiden yhteinen tuotanto muodostaa pääosan sanottujen tuotteiden koko kotimaisesta tuotannosta. Kuitenkin silloin kun tuottajat ovat etuyhteydessä(22) viejiin tai tuojiin tai ovat itse väitetyn tukea saavan tuotteen maahantuojia, tuotannonalan voidaan tulkita käsittävän muut tuottajat.

6. Tukea saavan tuonnin vaikutus on arvioitava ottaen huomioon samanlaisen tuotteen kotimainen tuotanto, milloin saatavissa olevat tiedot tekevät mahdolliseksi tuotannon erillisen tunnistamisen sellaisten tunnusmerkkien perusteella kuin tuotantomenetelmät, myyntitulokset ja voitto. Milloin samanlaisen tuotteen kotimaisella tuotannolla ei ole näissä suhteissa määrättyä erikoispiirrettä, tukea saavan tuonnin vaikutus on arvioitava tarkastelemalla sellaisen mahdollisimman rajoitetun, samanlaisen tuotteen sisältävän tuoteryhmän tuotantoa, josta välttämättömät tiedot ovat saatavissa.

7. Poikkeuksellisissa olosuhteissa sopimuspuolen alue voidaan kysymyksessä olevan tuotannon osalta jakaa kahteen tai useampaan kilpailevaan markkina-alueeseen ja kullakin markkina-alueella olevat tuottajat voidaan katsoa erillisiksi tuotannonaloiksi mikäli

a) tällä markkina-alueella olevat tuottajat myyvät kaiken tai melkein kaiken kysymyksessä olevaa tuotetta koskevan tuotantonsa samalla markkina-alueella;

b) muualla sopimuspuolten alueella sijaitsevat kysymyksessä olevan tuotteen valmistajat eivät huomattavassa määrin tyydytä kysyntää tällä markkina-alueella. Tällaisissa olosuhteissa vahingon voidaan katsoa olevan olemassa, vaikka suurin osa koko kotimaisesta tuotannonalasta ei ole kärsinyt vahinkoa edellyttäen, että tukea saava tuonti on keskittynyt sanotunlaiselle eristetylle markkina-alueelle ja edellyttäen, että tukea saava tuonti aiheuttaa vahinkoa valmistajille, jotka vastaavat kaikesta tai melkein kaikesta tuotannosta sanotulla markkina-alueella.

8. Milloin tuotannonalan on tulkittu käsittävän valmistajat tietyllä alueella kohdan 7 mukaisesti, tasoitustullia on kannettava ainoastaan sellaisista kysymyksessä olevista tuotteista, jotka on toimitettu lopulliseen kulutukseen tällä alueella. Milloin maahantuovan sopimuspuolen perustuslait eivät salli tasoitustullin perimistä sanotunlaisin perustein, maahantuova sopimuspuoli voi periä tasoitustullia ilman rajoituksia vain jos:

a) viejille on annettu mahdollisuus lopettaa tuetuin hinnoin tapahtuva vienti asianomaiselle alueelle tai muuten antaa tämän sopimuksen artiklan 4 kohdan 5 mukaiset vakuutukset ja riittäviä vakuutuksia ei tässä suhteessa viivytyksettä ole annettu;

b) sellaista tullia ei voida kantaa vain tiettyjen valmistajien tuotteilta, jotka toimittavat tavaraa kyseessä olevalle alueelle.

9. Milloin kaksi tai useampi maa Yleissopimuksen artiklan 24: 8 a) määräysten mukaisesti on saavuttanut sellaisen yhdentymisen asteen, että niillä on yhden yhtenäisen markkina-alueen tunnusmerkit, koko yhdentymisalueen tuotannonalaa on pidettävä edellä kohdissa 5-7 tarkoitettuna tuotannonalana.

OSA II

Artikla 7

Tuen(23) ilmoittaminen

1. Sopimuspuoli voi ottaen huomioon Yleissopimuksen artiklan 16: 1 määräykset kirjallisesti pyytää laatu- ja laajuustietoja mistä tahansa sellaisesta tuesta, jota toinen sopimuspuoli myöntää tai ylläpitää (kaikenlainen tuloja hintatuki mukaan luettuna) ja joka on omiaan välittömästi tai välillisesti lisäämään jonkin tuotteen vientiä toisen sopimuspuolen alueelta tai supistamaan jonkin tuotteen tuontia sen alueelle.

2. Edellä tarkoitetun pyynnön saaneiden sopimuspuolien on toimitettava pyydetyt tiedot mahdollisimman nopeasti ja mahdollisimman seikkaperäisinä sekä oltava valmiit eri pyynnöstä toimittamaan pyynnön esittäneelle sopimuspuolelle lisätietoja asiasta. Sopimuspuoli, joka katsoo tietojen jääneen toimittamatta, voi saattaa asian komitean tietoon.

3. Asianosainen sopimuspuoli, joka katsoo toisen sopimuspuolen soveltaman tukivaikutteisen menettelyn jääneen Yleissopimuksen artiklan 16: 1 määräysten mukaisesti ilmoittamatta, voi saattaa asian tämän toisen sopimuspuolen tietoon. Jollei tukimenettelyä sen jälkeen viipymättä ilmoiteta, mainittu sopimuspuoli voi itse saattaa kyseisen tukimenettelyn komitean tietoon.

Artikla 8

Tukea koskevat yleiset määräykset

1. Sopimuspuolet toteavat hallitusten myöntävän tukea tärkeiden yhteiskuntaja talouspoliittisten tavoitteiden edistämiseksi. Sopimuspuolet toteavat tuen voivan vaikuttaa myös kielteisesti muiden sopimuspuolten etuihin.

2. Sopimuspuolet sitoutuvat olemaan käyttämättä vientitukea tämän sopimuksen määräysten vastaisesti.

3. Edelleen sopimuspuolet sitoutuvat mahdollisuuksiensa mukaan tukea myöntäessään välttämään

a) aiheuttamasta vahinkoa toisen sopimuspuolen kotimaiselle tuotannonalalle(24);

b) mitätöimästä tai vahingoittamasta toiselle sopimuspuolelle Yleissopimuksen nojalla välittömästi tai välillisesti koituvia etuja(25); tai

c) aiheuttamasta vakavaa haittaa toisen sopimuspuolen eduille(26).

4. Kielteisiä vaikutuksia sellaisen toisen sopimuspuolen eduille, jonka on määrä näyttää toteen mitätöityminen tai vahingoittuminen(27) taikka vakava haitta, saattaa aiheutua:

a) tukea saaneen tuonnin vaikutuksista sen sopimuspuolen kotimaisilla markkinoilla, jonka alueelle tuonti tapahtuu;

b) niistä tuen vaikutuksista, joiden vuoksi vastaavien tuotteiden tuonti tukea antaneen maan markkinoille syrjäytyy tai estyy;

c) tukea saaneen viennin vaikutuksista silloin kun tämä syrjäyttää(28) toisen sopimuspuolen vastaavien tuotteiden vientiä kolmannen maan markkinoille(29).

Artikla 9

Muiden tuotteiden kuin eräiden alkutuotteiden(30) vientituki

1. Sopimuspuolet eivät saa myöntää vientitukea muista tuotteista kuin eräistä alkutuotteista.

2. Liitteen kohdissa a 1 luetellut menettelyt ovat esimerkkejä vientituen eri muodoista.

Artikla 10

Eräiden alkutuotteiden vientituki

1. Sopimuspuolet sitoutuvat Yleissopimuksen artiklan 16:3 määräysten mukaisesti olemaan myöntämättä minkäänlaista välitöntä tai välillistä vientitukea eräille alkutuotteille, siten, että sopimuspuoli tällä tukitoimellaan kohottaisi osuutensa asianomaisen tuotteen maailmanlaajuisesta vientikaupasta kohtuullista korkeammaksi ottaen huomioon tuotteen kauppaa harjoittavien eri sopimuspuolien osuudet jonakin aikaisempana peruskautena sekä ne eri tekijät, jotka mahdollisesti ovat vaikuttaneet tai vastedes vaikuttavat asianomaisen tuotteen kauppaan.

2. Yleissopimuksen artiklassa 16:3 ja tämän artiklan kohdassa 1:

a) "kohtuullista suurempi osuus maailmanlaajuisesta vientikaupasta" tarkoittaa jokaista sellaista tapausta, jossa sopimuspuolen myöntämä vientituki vaikuttaa syrjäyttävästi toisen sopimuspuolen vientiin, kun otetaan huomioon maailmanmarkkinoiden kehittyminen;

b) määritettäessä uusien markkinoiden "kohtuullista osuutta maailmanlaajuisesta vientikaupasta" on otettava huomioon asianomaisen tuotteen toimittamista maailmanmarkkinoille tai uusien markkinoiden sijaintialueelle tai sijaintimaahan koskevat perinteiset menettelytavat;

c) "aikaisemmalla peruskaudella" tarkoitetaan yleensä niitä kolmea viimeisintä kalenterivuotta, jolloin normaalit markkinaolot ovat vallinneet.

3. Sopimuspuolet sitoutuvat myös olemaan myöntämättä tukea eräiden alkutuotteiden viemiseksi tietyille markkinoille siten, että hinnat alittaisivat olennaisesti samoille markkinoille tuotetta vievien muiden tavarantoimittajien hinnat.

Artikla 11

Muu tuki kuin vientituki

1. Sopimuspuolet tunnustavat, että vientituen rinnalla käytetään laajalti muita tukimuotoja tärkeinä yhteiskunta- ja talouspoliittisten tavoitteiden edistämiskeinoina, eivätkä aio rajoittaa sopimuspuolten oikeutta käyttää suotavina pitämiään tukimuotoja näiden ja muiden tärkeiden yhteiskunnallisten tavoitteiden toteuttamiseksi. Sopimuspuolet toteavat tällaisiksi muun muassa seuraavat tavoitteet:

a) tiettyjen alueiden elinkeinoelämään, talouteen ja yhteiskuntaoloihin liittyvien epäkohtien poistaminen;

b) eräiden sektorien rakennemuutoksen helpottaminen yhteiskunnallisesti hyväksyttävin ehdoin, erityisesti milloin se on käynyt väistämättömäksi kauppa- ja talouspoliittisten muutosten takia, kaupan esteiden poistamiseksi tehdyt kansainväliset sopimukset näihin luettuina;

c) yleensä työllisyyden ylläpitäminen ja uudelleen koulutuksen sekä työpaikanvaihdosten edistäminen;

d) tutkimus- ja kehitysohjelmien edistäminen erityisesti kehittynyttä teknologiaa edellyttävillä toimialoilla;

e) taloudellisten ohjelmien ja talouspolitiikan toteuttaminen kehitysmaiden taloudellisen ja yhteiskunnallisen kehityksen edistämiseksi;

f) teollisuuden hajasijoittaminen ruuhkautumisen ja ympäristöongelmien välttämiseksi.

2. Sopimuspuolet tunnustavat kuitenkin, että muu tuki kuin vientituki (jonka eräitä tavoitteita ja mahdollisia muotoja selostetaan tämän artiklan kohdissa 1 ja 3) voi aiheuttaa vahinkoa tai vahingon uhkaa toisen sopimuspuolen kotimaiselle tuotannonalalle tai vakavaa haittaa toisen sopimuspuolen eduille taikka mitätöidä tai vahingoittaa toisen sopimuspuolen yleissopimuksen perusteella kuuluvia etuja, erityisesti milloin kyseinen tuki vaikuttaisi kielteisesti normaalin kilpailun edellytyksiin. Sopimuspuolten tulee sen vuoksi pyrkiä välttämään mainittujen vaikutusten aikaansaamista tukitoimillaan. Erityisesti sopimuspuolten on tämän alan toimintalinjaansa ja menettelytapojaan suunnitellessaan paitsi arvioitava ne tärkeät sisäiset tavoitteet, joihin pyritään, myös punnittava mahdollisuuksien mukaan ottaen huomioon kulloisenkin tapauksen luonne mahdolliset kielteiset vaikutukset kaupankäyntiin. Sopimuspuolten on otettava huomioon myös asianomaisen tuotteen maailmankauppaan, tuotantoon (esimerkiksi hintaan ja kapasiteetin käyttöasteeseen) ja saatavuuteen liittyvät olosuhteet.

3. Sopimuspuolet tunnustavat, että tämän artiklan kohdassa 1 mainitut tavoitteet ovat saavutettavissa muun muassa sellaisella tuella, joka myönnetään etuaseman luomiseksi eräille yrityksille. Tällaisen tuen mahdollisia muotoja ovat muun muassa: liikeyrityksille myönnettävä valtionrahoitus esimerkiksi avustuksina, lainoina tai takuina; valtion toimesta tai tuella saatu kunnallistekniikka, jakelu tai muu toiminnallinen tai oheispalvelus tai -toimitus; valtion kustantamat tutkimus- ja kehitysohjelmat; verotukselliset kiihokkeet sekä valtion toimesta merkitty tai hankittu osakepääoma.

Sopimuspuolet tunnustavat, että edellä mainitut tukimuodot myönnetään yleensä joko alue- tai sektorikohtaisina. Edellä oleva luettelo eri tukimuodoista ei ole tyhjentävä vaan viitteellinen, ja se antaa kuvan tukimuodoista, joita useat sopimuspuolet nykyään myöntävät.

Sopimuspuolet tunnustavat kuitenkin, että edellä olevaa tukimuotoja koskevaa luetteloa pitäisi määräajoin tarkistaa ja että tämän pitäisi tapahtua Yleissopimuksen artiklan 16: 5 viitoittamalla tavalla neuvotellen.

4. Sopimuspuolet tunnustavat edelleen, ettei mikään kohtien 1-3 määräys eikä varsinkaan eri tukimuotoja koskeva luettelo muodosta sinänsä, vastoin niiden tämän sopimuksen mukaisia oikeuksia, pohjaa Yleissopimuksessa tarkoitetuille toimenpiteille tämän sopimuksen mukaisesti tulkittuna.

Artikla 12

Neuvottelut

1. Milloin sopimuspuolella on aihetta olettaa, että toinen sopimuspuoli myöntää tai ylläpitää vientitukea tavalla, joka on ristiriidassa tämän sopimuksen määräysten kanssa, tämä sopimuspuoli voi pyytää neuvotteluja kyseisen toisen sopimuspuolen kanssa.

2. Kohdassa 1 tarkoitetun neuvottelupyynnön on sisällettävä käytettävissä olevat todisteet kyseessä olevan vientituen olemassaolosta ja luonteesta.

3. Milloin sopimuspuolella on aihetta olettaa, että toinen sopimuspuoli myöntää tai ylläpitää tukitoimenpiteitä ja että sellainen tukitoimenpide joko aiheuttaa vahinkoa sen kotimaiselle teollisuudelle, mitätöi tai vahingoittaa sille Yleissopimuksen perusteella kuuluvia oikeuksia tai aiheuttaa vakavaa vahinkoa sen eduille, sopimuspuoli voi pyytää neuvotteluja kyseisen toisen sopimuspuolen kanssa.

4. Kohdassa 3 tarkoitetun neuvottelupyynnön on sisällettävä käytettävissä olevat todisteet

a) kyseessä olevan tukitoimen olemassaolosta ja luonteesta ja

b) kotimaiselle teollisuudelle aiheutetusta vahingosta tai, etujen mitätöinnin tai vahingoittamisen tai vakavan vahingon uhkan ollessa kysymyksessä, todisteet neuvotteluja pyytäneen sopimuspuolen eduille aiheutetuista haitallisista vaikutuksista.

5. Kohdissa 1 tai 3 tarkoitettujen neuvottelupyyntöjen perusteella on sen sopimuspuolen, jonka oletetaan myöntävän tai ylläpitävän tukitoimenpiteitä, pyynnöstä ryhdyttävä neuvotteluihin niin pian kuin mahdollista. Neuvottelujen tarkoituksena on selvittää tilanteen tosiseikat ja saavuttaa keskinäisesti hyväksyttävä ratkaisu.

Artikla 13

Sovittelu, riitojen ratkaiseminen ja oikeutetut vastatoimet

1. Milloin artiklan 12 kohdan 1 mukaisissa neuvotteluissa ei ole saavutettu keskinäisesti hyväksyttävää ratkaisua kolmenkymmenen päivän(31) kuluessa neuvottelupyynnön esittämisestä, neuvotteluihin osallistuva sopimuspuoli voi siirtää asian komitean soviteltavaksi osan VI määräysten mukaisesti.

2. Milloin artiklan 12 kohdan 3 mukaisissa neuvotteluissa ei ole saavutettu keskinäisesti hyväksyttävää ratkaisua kuudenkymmenen päivän kuluessa neuvottelupyynnön esittämisestä, neuvotteluihin osallistuva sopimuspuoli voi siirtää asian komitean soviteltavaksi osan VI määräysten mukaisesti.

3. Milloin tämän sopimuksen nojalla syntyvää riittaa ei saada ratkaistua neuvottelujen tai sovittelun tuloksena, komitea tarkastelee pyynnöstä asiaa osan IV riitojen ratkaisemismenettelyä koskevien määräysten mukaisesti.

4. Milloin komitea tarkastelunsa tuloksena päätyy siihen, että vientitukea on myönnetty tavalla, joka on ristiriidassa tämän sopimuksen määräysten kanssa tai että tukea on myönnetty tai ylläpidetty tavalla, joka aiheuttaa vahinkoa, etujen mitätöintiä tai vahingoittamista tai vakavaa haittaa, sen tulee esittää sopimuspuolille asianmukaisia suosituksia(32) asian ratkaisemiseksi ja, siinä tapauksessa ettei suosituksia noudateta, se voi oikeuttaa asianmukaiset vastatoimenpiteet ottaen huomioon havaittujen haitallisten vaikutusten asteen ja luonteen osan VI asiaa koskevien määräysten mukaisesti.

OSA III

Artikla 14

Kehitysmaat

1. Sopimuspuolet toteavat eri tukimuotojen kuuluvan erottamattomana osana kehitysmaiden taloudellisiin kehittämisohjelmiin.

2. Tämä sopimus ei siten saa estää siihen liittyviä kehitysmaita turvautumasta toimenpiteisiin ja tietynlaiseen toimintalinjaan elinkenoelämänsä auttamiseksi. vientisektorin toimialat mukaan luettuina. Varsinkaan artiklan 9 sisältämä velvoite ei koske tähän sopimukseen liittyviä kehitysmaita, jollei jäljempänä olevista kohdista 5-8 muuta johdu.

3. Tähän sopimukseen liittyvät kehitysmaat suostuvat siihen, ettei vientitukea käytetä niiden alueella siten, että siitä aiheutuu vakavaa haittaa jonkin muun sopimuspuolen kaupalle tai tuotannolle.

4. Tähän sopimukseen liittyvän kehitysmaan myöntämällä vientituella ei pidä olettaa olevan tässä sopimuksessa määriteltyjä kielteisiä vaikutuksia toisen sopimuspuolen kaupalle tai tuotantotoiminnalle. Mainitunlaiset kielteiset vaikutukset on näytettävä toteen positiivisten todisteiden avulla suorittamalla taloudellinen tutkimus siitä, miten se on vaikuttanut toisen sopimuspuolen kauppaan tai tuotantoon.

5. Tähän sopimukseen liittyvän kehitysmaan tulisi pyrkiä antamaan sitoumus(33), jossa se lupaa supistaa vientitukea silloin, kun maan omat kilpailu- ja kehittämistarpeet eivät edellytä sellaisen tuen käyttämistä.

6. Kun kehitysmaa on antanut sitoumuksen jossa se lupaa edellä kohdan 5 mukaisesti supistaa vientitukea tai kokonaan lopettaa sen, tämän sopimuksen osien II ja VI määräysten mukaisesti tällaisen kehitysmaan soveltamaan vientitukeen kohdistuvia vastatoimia ei saa sallia muille tämän sopimuksen sopimuspuolille, mikäli kyseinen vientituki on sopusoinnussa edellä kohdassa 5 tarkoitetun sitoumuksen ehtojen kanssa.

7. Kun kysymyksessä on tähän sopimukseen liittyneen kehitysmaan myöntämä muu tuki kuin vientituki, tämän sopimuksen osin II ja VI nojalla ei pidä sallia toimenpiteisiin ryhtymistä, paitsi jos tullimyönnytysten tai muiden Yleissopimuksen mukaisten velvoitteiden todetaan tuen takia mitätöityneen tai vahingoittuneen siten, että vastaavien tuotteiden tuonti tukea myöntäneen maan markkinoille on syrjäytynyt tai estynyt, tai jos maahantuovan sopimuspuolen markkinoilla ilmenee Yleissopimuksen artiklassa 6 tarkoitettua vahinkoa kotimaiselle tuotannonalalle tämän sopimuksen mukaisesti tulkittuna ja sovellettuna. Sopimuspuolet toteavat kehitysmaiden hallitusten osuuden maansa taloudellisen kasvun ja kehityksen edistämisessä voivan muodostua huomattavaksi. Tällaisten hallitusten omia kansantalouteen liittyviä toimenpiteitä, esimerkiksi artiklan 11 kohdassa 3 lueteltuja, ei sinänsä pidä katsoa tukitoimiksi.

8. Komitean on suoritettava asianomaisen sopimuspuolen pyynnöstä tutkimus tähän sopimukseen liittyneen kehitysmaan määrätystä vientitukimenettelystä, jotta saataisiin selville, missä määrin kyseinen tukitoimenpide on sopusoinnussa tämän sopimuksen tavoitteiden kanssa. Jos kehitysmaa on antanut tämän artiklan kohdan 5 mukaisen sitoumuksen, tutkimusta ei tehdä sitoumuksen voimassaoloaikana.

9. Komitean on asianosaisen sopimuspuolen pyynnöstä suoritettava vastaavanlaisia tutkimuksia myös sellaisista tähän sopimukseen liittyneiden kehittyneiden maiden tämän sopimuksen nojalla ylläpitämistä tai käynnistämistä toimenpiteistä, jotka vaikuttavat jonkin tähän sopimukseen liittyneen kehitysmaan etuihin.

10. Sopimuspuolet tunnustavat, että tämän sopimuksen eräiden alkutuotteiden vientitukeen kohdistuvat velvoitteet koskevat kaikkia sopimuspuolia.

OSA IV

Artikla 15

Erityistilanteet

1. Milloin väitetty vahinko aiheutuu tuonnista sellaisesta maasta, joka määritellään yleissopimuksen huomautuksissa ja lisämääräyksiä (liite I, artikla 6, kohta 1, alakohta 2) maahantuova sopimuspuoli voi perustaa menettelynsä ja toimenpiteensä joko

a) tähän sopimukseen, tai vaihtoehtoisesti

b) Yleissopimuksen artiklan 6 soveltamista koskevaan sopimukseen.

2. Yhteisymmärrys vallitsee siitä, että molemmissa edellä mainituissa tapauksissa a) ja b) polkumyyntimarginaali tai arvioidun tuen määrä voidaan laskea vertaamalla vientihintaa:

a) hintaan, jolla myydään samanlainen tuote, joka on valmistettu muussa maassa kuin sopimukseen liittyneessä tuontimaassa tai edellä mainituissa maissa tai

b) samanlaisen tuotteen laskennallinen arvo(34) muussa maassa kuin sopimukseen liittyneessä tuontimaassa tai edellä mainituissa maassa.

3. Jos kohdan 2 alakohtien a) tai b) määräysten mukaisesti vahvistettu hinta tai laskennallinen arvo ei anna riittävää perustetta polkumyynnin tai tuen määräämiseksi, voidaan käyttää maahantuovan sopimuspuolen hintoja, jotka tarvittaessa asianmukaisesti tarkistetaan kohtuullisen voiton huomioon ottamiseksi.

4. Kaikki edelläolevien kohtien 2 ja 3 määräysten mukaiset laskelmat on perustettava kaupan samassa portaassa vallitseviin hintoihin tai kustannuksiin, yleensä vapaasti tehtaassa, ja toimenpiteisiin, jotka tapahtuvat mahdollisimman suuressa määrin samaan aikaan. Kussakin tapauksessa on, tapauksesta riippuen, asianmukaisesti otettava huomioon eroavuudet myynnin olosuhteissa ja ehdoissa tai verotuksessa sekä muut eroavuudet, jotka vaikuttavat hintojen vertailukelpoisuuteen siten, että sovellettava vertailumenetelmä on asianmukainen ja kohtuullinen.

OSA V

Artikla 16

Vientituki- ja tasoitustullikomitea

1. Tällä sopimuksella perustetaan vientitukija tasoitustullikomitea, joka koostuu jokaisen tämän sopimuksen sopimuspuolten edustajista. Komitea valitsee puheenjohtajansa ja kokoontuu vähintään kahdesti vuodessa sekä muulloinkin minkä tahansa sopimuspuolen pyynnöstä sopimuksen asianmukaisten määräysten mukaisesti. Komitea suorittaa tämän sopimuksen perusteella sille kuuluvat tai sopimuspuolten sille antamat tehtävät ja suo sopimuspuolille tilaisuuden neuvotteluihin kaikista tämän sopimuksen toimintaan tai sen tavoitteiden edistämiseen liittyvistä asioista. Komitean sihteeristönä toimii GATTin sihteeristö.

2. Komitea voi perustaa avustavia toimielimiä tarpeen vaatiessa.

3. Suorittaessaan tehtäviään komitea ja mikä tahansa avustava elin voi neuvotella minkä tahansa asianmukaiseksi katsomansa lähteen kanssa ja pyytää siltä tietoja. Ennenkuin komitea tai avustava elin pyytää tietoja jonkun sopimuspuolen tuomiovallan alaisesta lähteestä, sen on tiedotettava asiasta tälle sopimuspuolelle.

OSA VI

Artikla 17

Sovittelu

1. Tapauksissa, joissa asia siirretään komitean soviteltavaksi, kun keskinäisesti hyväksyttävää ratkaisua ei ole saatu aikaan tämän sopimuksen mukaisissa neuvotteluissa, komitea tarkastelee viipymättä asiaan vaikuttavia tosiseikkoja ja rohkaisee palveluksiaan tarjoamalla sopimuspuolia saavuttamaan keskinäisesti hyväksyttävän ratkaisun(35).

2. Sopimuspuolet pyrkivät mahdollisuuksiensa mukaan saavuttamaan keskinäisesti tyydyttävän ratkaisun sovitteluajanjakson kuluessa.

3. Milloin asia jää ratkaisematta kohdassa 2 tarkoitetuista sovitteluyrityksistä huolimatta, mikä tahansa asianosainen sopimuspuoli voi kolmenkymmenen päivän kuluessa sovittelupyynnöstä pyytää komiteaa asettamaan paneelin artiklan 18 määräysten mukaisesti.

Artikla 18

Riitojen ratkaiseminen

1. Komitean on pyynnöstä perustettava paneeli artiklan 17 kohdan 3 mukaisesti(36). Näin perustettu paneeli tutkii asiaan liittyvät tosiseikat ja esittää näiden tosiseikkojen valossa komitealle päätöksensä riidan osapuolten oikeuksista ja velvoitteista Yleissopimuksen asianmukaisten määräysten mukaisesti siten kuin tämä sopimus niitä tulkitsee ja soveltaa.

2. Paneeli olisi perustettava kolmenkymmenen päivän kuluessa sen perustamista koskevasta pyynnöstä(37) ja sen on esitettävä päätöksensä komitealle kuudenkymmenen päivän kuluessa perustamisestaan.

3. Kun paneeli perustetaan, komitean puheenjohtaja ehdottaa paneelin kokoonpanoa varmistettuaan asianosaisten sopimuspuolten suostumuksen. Paneelit kootaan kolmesta tai viidestä mieluimmin hallituksia edustavista jäsenistä eikä paneelien koostumus saisi aiheuttaa niiden perustamisen viivästymistä. Yhteisymmärrys vallitsee siitä, että niiden maiden kansalaisia, joiden hallitukset(38) ovat riidan osapuolina, ei valita tätä riitaa käsittelevän paneelin jäseniksi.

4. Helpottaakseen paneelin asettamista komitean puheenjohtajan olisi ylläpidettävä epävirallista suuntaa-antavaa luetteloa hallitusten edustajista ja muista henkilöistä, joilla on kokemusta kaupallisten suhteiden, taloudellisen kehityksen ja muilta Yleissopimuksen sekä tämän sopimuksen kattamilta aloilta ja jotka ovat käytettävissä toimimaan paneeleissa. Tässä tarkoituksessa kutakin sopimuspuolta pyydetään kunkin vuoden alussa ilmoittamaan komitean puheenjohtajalle yhden tai kahden sellaisen henkilön nimet, jotka ovat käytettävissä tällaisiin tehtäviin.

5. Paneelin jäsenet toimivat henkilökohtaisessa ominaisuudessaan eivätkä hallitusten tai minkään järjestön edustajina. Hallitukset eivät tämän vuoksi saa antaa heille paneelin käsiteltävänä olevia asioita koskevia ohjeita. Paneelin jäsenet olisi valittava tarkoituksella turvata jäsenten riippumattomuus, riittävän monipuolinen tausta ja laaja kokemus.

6. Rohkaistakseen keskinäisesti tyydyttävien ratkaisujen aikaansaamista riidan osapuolten välillä ja tarkoituksella saada niiden kommentit kunkin paneelin olisi ensin annettava raporttinsa selostava osa asianosaisille osapuolille, minkä jälkeen sen olisi esitettävä riidan osapuolille johtopäätöksensä tai luonnos niistä kohtuullisessa ajassa ennen niiden jakamista komitealle.

7. Milloin riidan osapuolet saavuttavat keskinäisesti tyydyttävän ratkaisun paneelin käsiteltävänä olevassa asiassa, millä tahansa sopimuspuolella, jolla on asiaan liittyviä etuja, on oikeus tiedustella ja saada asianmukaisia tietoja ratkaisusta ja paneelin on esitettävä saavutettua ratkaisua selostava tiedonanto komitealle.

8. Milloin riidan osapuolet eivät ole saavuttaneet tyydyttävää ratkaisua, paneeli esittää komitealle kirjallisen raportin, jonka tulee sisältää paneelin johtopäätökset asian tosiseikoista sekä Yleissopimuksen asianomaisten määräysten soveltamisesta sellaisena kuin tämä sopimus niitä tulkitsee ja soveltaa, sekä syyt ja perusteet siihen.

9. Komitea käsittelee paneelin raporttia niin pian kuin mahdollista ja voi, ottaen huomioon siihen liittyvät johtopäätökset, tehdä osapuolille suosituksia riidan ratkaisemiseksi. Ellei komitean suosituksia noudateta kohtuullisen ajan kuluessa, komitea voi oikeuttaa asianmukaiset vastatoimenpiteet (mukaan luettuna GATT-myönnytysten tai velvoitteiden peruutuksen) ottaen huomioon havaitun haitallisen vaikutuksen luonteen ja asteen. Komitean suositukset olisi esitettävä sopimuspuolille kolmenkymmenen päivän kuluessa paneelin raportin vastaanottamisesta.

OSA VII

Artikla 19

Loppumääräykset

1. Mihinkään erityiseen toimenpiteeseen toisen sopimuspuolen tukitoimenpidettä vastaan ei voida ryhtyä lukuun ottamatta Yleissopimuksen määräysten mukaisia toimenpiteitä sellaisina kuin tämä sopimus niitä tulkitsee(39).

Hyväksyminen ja liittyminen

2. a) Tämä sopimus on avoinna allekirjoittamalla tai muutoin tapahtuvaa hyväksymistä varten GATTin sopimuspuolten hallituksille ja Euroopan talousyhteisölle.

b) Tämä sopimus on avoin allekirjoittamalla tai muutoin tapahtuvaa hyväksymistä varten GATTin väliaikaisesti liittyneille hallituksille tämän sopimuksen mukaisten oikeuksien ja velvoitteiden tehokkaaseen soveltamiseen liittyvin ehdoin, joissa otetaan huomioon niiden väliaikaista liittymistä koskevan asiakirjan oikeudet ja velvoitteet.

c) Tämä sopimus on avoinna liittymistä varten jokaiselle muulle hallitukselle tämän hallituksen ja tämän sopimuksen sopimuspuolten kesken sovittavin tämän sopimuksen mukaisten oikeuksien ja velvollisuuksien tehokkaaseen soveltamiseen liittyvin ehdoin tallettamalla GATTin sopimuspuolten pääjohtajan haltuun liittymisasiakirja, jossa sovitut ehdot esitetään.

d) Hyväksymiseen nähden sovelletaan Yleissopimuksen artiklan 26: 5 a) ja (13) kohtien määräyksiä.

Varaumat

3. Varaumia ei saa tehdä mihinkään tämän sopimuksen määräyksiin ilman muiden sopimuspuolten suostumusta.

Voimaantulo

4. Tämä sopimus tulee voimaan 1. tammikuuta 1980 niiden hallitusten(40) osalta, jotka ovat sen mainittuun päivään mennessä hyväksyneet tai siihen liittyneet. Jokaisen muun hallituksen osalta sopimus tulee voimaan kolmenkymmenen päivän kuluttua siitä, kun asianomainen hallitus on sen hyväksynyt tai siihen liittynyt.

Kansallinen lainsäädäntö

5. a) Jokaisen tämän sopimuksen hyväksyvän tai siihen liittyvän hallituksen on ryhdyttävä välttämättömiin yleisiin ja erityisiin toimenpiteisiin varmistaakseen, että sen lait, säännökset ja hallinnolliset menettelyt ovat tämän sopimuksen määräysten mukaisia, sikäli kuin niitä sovelletaan asianomaiseen sopimuspuoleen, viimeistään tämän sopimuksen tullessa voimaan asianomaisen hallituksen osalta.

b) Jokainen sopimuspuoli tiedottaa komitealle kaikista sellaisista lakiensa ja säännöksiensä muutoksista, jotka liittyvät tähän sopimukseen sekä muutoksista näiden lakiensa ja säännöstensä soveltamisessa.

Tarkastelu

6. Komitea tarkastelee vuosittain tämän sopimuksen käytäntöön soveltamista ja toimintaa ottaen huomioon sen tavoitteet. Komitea tiedottaa vuosittain GATTin sopimuspuolille näiden tarkastelujen kattamien ajanjaksojen aikana tapahtuneesta kehityksestä(41).

Muutokset

7. Sopimuspuolet voivat muuttaa tätä sopimusta kiinnittäen huomiota muun muassa sen soveltamisessa saavutettuihin kokemuksiin. Tällainen muutos, kun sopimuspuolet ovat siihen komitean vahvistamien menettelytapojen mukaisesti suostuneet, ei tule minkään sopimuspuolen osalta voimaan ennenkuin tämä on sen hyväksynyt.

Irtisanominen

8. Jokainen sopimuspuoli voi irtisanoa tämän sopimuksen. Irtisanominen tulee voimaan kuudenkymmenen päivän kuluttua siitä, kun GATTin sopimuspuolten pääjohtaja on vastaanottanut kirjallisen irtisanomisilmoituksen. Jokainen sopimuspuoli voi tällaisen ilmoituksen vastaanotettuaan pyytää komitean kutsumista koolle välittömästi.

Tämän sopimuksen soveltamatta jättäminen tiettyjen sopimuspuolten välillä

9. Tätä sopimusta ei sovelleta kahden sopimuspuolen välillä, jos jompikumpi sopimuspuolista, samalla kun se joko hyväksyy tämän sopimuksen tai liittyy siihen, ei suostu tällaiseen soveltamiseen.

Liite

10. Tämän sopimuksen liite on sen erottamaton osa.

Sihteeristö

11. Tämän sopimuksen sihteeristönä toimii GATTin sihteeristö.

Tallettaminen

12. Tämä sopimus talletetaan GATTin sopimuspuolten pääjohtajan haltuun, joka toimittaa viipymättä jokaiselle tämän sopimuksen sopimuspuolelle ja jokaiselle GATTin sopimuspuolelle oikeaksi todistetun jäljennöksen siitä ja jokaisesta siihen tämän artiklan kohdan 7 mukaisesti tehdystä muutoksesta sekä jokaisesta kohdan 2 mukaisesta hyväksymisestä tai liittymisestä ja jokaisesta kohdan 8 mukaisesta irtisanomisesta.

Rekisteröinti

13. Tämä sopimus rekisteröidään Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan artiklan 102 mukaisesti.

Tehty Genevessä 12. päivänä huhtikuuta 1979 yhtenä englannin-, ranskan- ja espanjankielisenä kappaleena, jokaisen tekstin ollessa todistusvoimainen.

(1) Sanonta "allekirjoittajavaltiot" tarkoittaa seuraavassa tämän sopimuksen sopimuspuolia.

(2) Kun tässä sopimuksessa viitataan sanontoihin "tämän sopimuksen ehdot", tai "artiklat" tai "tämän sopimuksen määräykset", ne tarkoittavat, asiayhteydestä riippuen, Yleissopimuksen määräyksiä tulkittuna ja sovellettuna tämän sopimuksen mukaisesti.

(3) Tämän sopimuksen osien I ja II määräyksiä voidaan soveltaa rinnakkain: kuitenkin tietyn tukitoimenpiteen vaikutuksiin tuojamaan kotimarkkinoilla on käytettävä ainoastaan yhtä suojatoimenpidettä (tasoitustullia tai hyväksyttyä vastatoimenpidettä).

(4) Sanonnan "tasoitustulli" on katsottava tarkoittavan erityistullia, joka kannetaan tasoittamaan minkä tahansa tuotteen valmistuksen, tuotannon tai viennin hyväksi välittömästi tai välillisesti annetun tukitoimenpiteen vaikutuksia, kuten Yleissopimuksen artiklassa 16: 3 on määrätty.

(5) Sanonta "aloitettu" tarkoittaa seuraavassa menettelytapaa, jolla sopimuspuoli muodollisesti aloittaa tutkimuksen tämän artiklan kohdan 3 mukaisesti.

(6) Tässä sopimuksessa sanonnan "vahinko" on katsottava tarkoittavan, ellei toisin ole määritelty, kotimaiseen teollisuuteen kohdistuvaa oleellista vahinkoa tai sen uhkaa tai oleellista viivästymistä tällaisen teollisuuden perustamisessa ja se on tulkittava artiklan 6 määräysten mukaisesti.

(7) Siten kuin se on perustettu tämän sopimuksen osassa V. Seuraavassa siitä käytetään nimitystä komitea.

(8) Tässä sopimuksessa "osapuoli" tarkoittaa sopimuspuolten alueella asuvaa luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä.

(9) Sanonta "asianosainen sopimuspuoli" tai "asianosainen osapuoli" tarkoittaa sopimuspuolta tai osapuolta, johon kyseisellä tukipalkkiolla on taloudellista vaikutusta.

(10) Sopimuspuolet ovat tietoisia siitä, että tiettyjen sopimuspuolten alueella tietojen paljastamista voidaan vaatia tiukan suojelujärjestyksen nojalla.

(11) Sopimuspuolet ovat yhtä mieltä siitä, että salassapitoa koskevia pyyntöjä ei pitäisi mielivaltaisesti hylätä.

(12) Koska eri maiden erilaisissa järjestelmissä käytetään erilaisia sanontoja, sanontaa "päätös" käytetään seuraavassa tarkoittamaan muodollista päätöstä tai ratkaisua.

(13) Tämän kohdan määräysten mukaan on erityisen tärkeätä, että väliaikaista tai lopullista myönteistä päätöstä ei tehdä ennen kuin on annettu kohtuullinen mahdollisuus neuvotteluihin. Sellaiset neuvottelut voivat olla tämän sopimuksen osan VI määräysten mukaisten menettelyjen perusteena.

(14) Tässä sopimuksessa sanonta "kantaa" tarkoittaa tullin tai veron lopullista laillista määräämistä tai perimistä.

(15) Sopimuspuolten olisi saavutettava yhteisymmärrys tuen määrän laskemisessa käytettävistä perusteista.

(16) Sanontaa "voidaan" ei ole tuikittava siten, että se sallisi tutkimusmenettelyn jatkamisen samanaikaisesti hintasitoumuksen soveltamisen kanssa, lukuunottamatta tämän artiklan kohdassa 5 b) tarkoitettua tapausta.

(17) Vahingon toteaminen tässä artiklassa tarkoitettujen tunnusmerkkien mukaan on perustuttava tosiasialliseen näyttöön. Todetessaan vahingon uhkan tutkintaviranomaiset voivat, harkitessaan tässä artiklassa lueteltuja seikkoja, ottaa huomioon asianomaisen tuen luonnetta koskevan näytön sekä tästä tuesta todennäköisesti aiheutuvat kaupalliset seuraukset.

(18) Tässä sopimuksessa sanonnan "samanlainen tuote" on tulkittava tarkoittavan tuotetta, joka on identtinen, toisin sanoen kaikissa suhteissa samanlainen kuin kysymyksessä oleva tuote tai, sellaisen tuotteen puuttuessa, muu tuote, jolla, vaikka se ei ole kaikissa suhteissa samanlainen, on kysymyksessä olevan tuotteen ominaispiirteitä läheisesti muistuttavia piirteitä.

(19) Kuten tämän artiklan kohdissa 2 ja 3 määrätään.

(20) Tällaiset tekijät voivat käsittää muun muassa asianomaisen tuotteen tukemattoman tuonnin määrää ja hintoja, kysynnän supistumista tai kulutustapojen muutoksia, rajoittavia kauppatapoja ja kilpailua ulkomaisten ja kotimaisten valmistajien välillä, teknologian kehitystä sekä kotimaisen teollisuuden vientisaavutukset ja tuottavuuden.

(21) Komitean pitäisi määritellä tässä kohdassa käytetty sanonta "etuyhteys".

(22) "Tuella" tarkoitetaan tässä sopimuksessa myös hallituksen tai julkisen toimielimen jonkin sopimuspuolen alueella myöntämää tukea. Tosin on myönnettävä, että erilaisia liittovaltiomuotoja soveltavien sopimuspuolten sisäinen vallankäytön jako vaihtelee. Tällaiset sopimuspuolet hyväksyvät kuitenkin ne kansainväliset seuraamukset, joita tämän sopimuksen nojalla mahdollisesti aiheutuu niiden alueilla myönnetystä tuesta.

(23) Sanontaa "kotimaiselle tuotannonalalle aiheutuva vahinko" käytetään tässä kohdassa samassa merkityksessä kuin sopimuksen osassa I.

(24) Yleissopimuksen nojalla välittömästi tai välillisesti koituvia etuja ovat myös Yleissopimuksen artiklan 2 nojalla sidotuista tullimyönnytyksistä koituvat edut.

(25) Sanontaa "toisen sopimuspuolen eduille aiheutuva vakava haitta" käytetään tässä sopimuksessa samassa merkityksessä kuin Yleissopimuksen artiklan 16: 1 ja se käsittää myös vakavan haitan uhkan.

(26) Sopimuspuolet tunnustavat, että edut voivat mitätöityä tai vahingoittua myös siten, että jokin sopimuspuoli jättää täyttämättä joko Yleissopimuksen tai tämän sopimuksen mukaiset velvoitteensa. Milloin komitea katsoo tällaisen vientitukeen liittyvän velvollisuuden jääneen täyttämättä, voidaan artiklan 18 kohdan 9 estämättä otaksua kysymyksen olevan kielteisistä vaikutuksista. Epäillylle sopimuspuolelle suodaan kohtuullinen mahdollisuus torjua esitetty olettamus.

(27) "Syrjäyttäminen" on tulkittava siten, että kehitysmaiden kaupalliset ja kehittämistarpeet tulevat otetuiksi huomioon, eikä sillä tässä yhteydessä pyritä määrittämään perinteisiä markkinaosuuksia.

(28) Kysymystä kolmansien maiden alkutuotemarkkinoista käsitellään yksinomaan jäljempänä artiklassa 10.

(29) "Eräillä alkutuotteilla" tarkoitetaan tässä sopimuksessa Yleissopimuksen artiklan 16 B-osan kohtaan 2 liittyvässä huomautuksessa tarkoitettuja tuotteita, lukuunottamatta sanoja "tai kivennäinen".

(30) Kaikkia tässä artiklassa ja artiklassa 18 mainittuja määräaikoja voidaan keskinäisellä sopimuksella pidentää.

(31) Tällaisia suosituksia antaessaan komitea ottaa huomioon sopimuspuolina olevien kehitysmaiden kaupalliset, kehitys- ja rahoitustarpeet.

(32) Jokainen tällainen ehdotettu sitoumus edellytetään tiedotettavaksi komitealle hyvissä ajoin tämän sopimuksen tultua voimaan.

(33) Laskennallisella arvolla tarkoitetaan tuotantokustannuksia lisättynä hallinto-, myynti- ja muiden kustannusten sekä voiton kohtuullisella määrällä.

(34) Tässä yhteydessä komitea voi kiinnittää sopimuspuolten huomiota niihin tapauksiin, joissa sen mielestä ei ole järkeviä syitä tukemassa esitettyjä syytöksiä.

(35) Tämä ei kuitenkaan sulje pois paneelin perustamista nopeammin, mikäli komitea, tilanteen kiireellisyyden huomioon ottaen, niin päättää.

(36) Riidan osapuolet vastaavat lyhyessä ajassa, so. seitsemän työpäivän kuluessa, komitean puheenjohtajan paneelin jäseniä koskeviin ehdotuksiin eivätkä vastusta ehdotuksia paitsi pakottavista syistä.

(37) Sanonnan "hallitus" käsitetään tulliliittojen ollessa kysymyksessä merkitsevän kaikkia sen jäsenmaiden hallituksia.

(38) Tämän kohdan tarkoituksena ei ole sulkea pois, milloin se on asianmukaista, muiden asianmukaisten Yleissopimuksen määräysten mukaisia toimia.

(39) Termi "hallitus" käsittää Euroopan talousyhteisön toimivaltaiset viranomaiset.

(40) Ensimmäisessä tällaisessa tarkastelussa komitean on sopimuksen toiminnan yleisen tarkastelun lisäksi tarjottava kaikille kiinnostuneille sopimuspuolille tilaisuus ottaa esille kysymyksiä, jotka koskevat tiettyjä tukitoimia ja tiettyjen verotustapojen mahdollista vaikutusta kauppaan sekä keskustelua niistä.

LIITE

ESIMERKKILUOTTELO VIENTITUKITOIMISTA

a) Valtion välitön tuki yritykselle tai tuotannonalalle sen tosiasiallisen vientitoiminnan mukaan.

b) Valuutanpito-oikeus ja muut samanlaiset järjestelmät, jotka aiheuttavat lisäedun viennille.

c) Valtion toimesta tai tuella määrättävät sisäiset rahtimaksut vientikuljetuksille ehdoin, jotka ovat kotimaankuljetuksille myönnettäviä ehtoja edullisempia.

d) Valtion tai sen eri elinten toimesta tapahtuva maahan tuotavien tai kotimaisten tuotteiden tai -palvelusten toimittaminen vientitavaran valmistuksessa käytettäviksi ehdoilla, jotka ovat edullisempia kuin kyseistä tavaraa vastaavan tai sen kanssa suoranaisesti kilpailevan, kotimaan markkinoita varten valmistettavan tavaran tuottamiseen myönnetään, jos mainitut ehdot (tuotteille) ovat edullisempia kuin mitä maailmanmarkkinoilla on tuotteen viejille kaupallisesti tarjolla.

e) Täysimääräinen tai osittainen vapautus, palautus tai nimenomaan viennille myönnettävä maksuajan lykkäys, kun kysymys on teollisuus- tai liikeyritysten maksamista tai maksettaviksi kuuluvista välittömistä veroista(1) tai sosiaaliturvamaksuista(2).

f) Vientiin yleensä tai tiettyyn vientitapahtumaan suorasti liittyvien erityisalennusten myöntäminen yli niiden alennusten, joita kotimaiseen kulutukseen tapahtuvalle tuotannolle myönnetään välittömien verojen laskentaperustetta määritettäessä.

g) Vapautus tai palautus, joka myönnetään vientituotteiden tuotannon ja jakelun yhteydessä välillisistä veroista(3) siltä osin kuin nämä ylittävät vastaavien kotimaiseen kulutukseen valmistettujen tuotteiden tuotannon ja jakelun yhteydessä perittävät välilliset verot.

h) Vapautus, palautus tai maksunlykkäys, joka myönnetään vientituotteiden tuottamiseen käytettävistä tavaroista tai palveluksista aikaisemmassa vaiheessa perittäville, kumulatiivisille välillisille veroille(4) yli sen vastaavan edun, mikä myönnetään vastaavien kotimaan kulutukseen myytävien tuotteiden tuottamiseen käytettävistä tavaroista tai palveluksista, kuitenkin sillä edellytyksellä, että kyseinen verovapaus, veronpalautus tai veronmaksunlykkäys voidaan myöntää vientitavaroiden aikaisemmassa vaiheessa kannetuille, kumulatiivisille välillisille veroille myös siinä tapauksessa, että vastaavaa etua ei myönnetä vastaaville kotimaan kulutukseen myytäville tuotteille, mikäli aikaisemmassa vaiheessa kannetut, kumulatiiviset välilliset verot peritään maasta vietävään tuotteeseen tosiasiallisesti sisältyvästä tavarasta (josta on tehty normaali vähennys raaka-ainehukasta)(5).

i) Tuonnin yhteydessä perittävien verojen ja maksujen(6) täysimääräinen tai osittainen palauttaminen siltä osin kuin ne ylittävät maasta vietävään tuotteeseen tosiasiallisesti sisältyvästä tavarasta (josta on tehty normaali vähennys raaka-ainehukasta) perittävät vastaavat verot ja maksut, kuitenkin niin, että yritys voi tästä ehdosta osalliseksi päästäkseen erityistapauksissa käyttää tuontitavaran asemesta tietyn määrän tuontitavaran kanssa täysin samanarvoista ja sitä laadultaan ja ominaisuuksiltaan vastaavaa kotimarkkinatavaraa, jos tuonti- ja vastaavat vientitapahtumat sijoittuvat molemmat suhteellisen lyhyelle, yleensä korkeintaan kahden vuoden ajanjaksolle.

j) Hallitusten (tai niiden valvomien erityiselinten) ylläpitämät vientiluottotakuuja vakuutusjärjestelyt, vakuutus- tai takuuohjelmat vientituotteiden kustannusten nousun varalta(7) tai järjestelyt vaihtokurssiriskien varalta tuensaajalle edullisin maksuin, jotka ovat selvästi riittämättömiä kattamaan järjestelyistä ajan mittaan koituvat toimintakulut ja tappiot(8).

k) Hallitusten (tai niiden valvomien ja/tai niiden valtuuttamina toimivien erityiselinten) myöntämät vientiluotot, joiden korko alittaa sen koron, joka myöntäjien on tosiasiallisesti maksettava näin käytetyistä varoista (tai jonka ne joutuisivat kansainvälisiltä pääomamarkkinoilta lainatessaan maksamaan saadakseen varoja käyttöönsä yhtä pitkäksi laina-ajaksi samana valuuttana, jona vientiluotto on myönnetty), tai viejille tai rahalaitoksille luotonotoista aiheutuvien kustannusten maksaminen kokonaan tai osittain valtion varoista, sikäli kuin luotot käytetään olennaisen edun varmistamiseen vientiluottoehdoissa.

Mikäli sopimuspuoli kuitenkin on osallisena kansainvälisessä virallista vientiluottotoimintaa harjoittavassa yrityksessä, johon 1 päivänä tammikuuta 1979 kuului vähintään kaksitoista tämän sopimuksen alkuperäistä sopimuspuolta(9) (tai sen työtä jatkavassa yrityksessä, jonka mainitut alkuperäiset sopimuspuolet ovat omaksuneet), tai jos jokin sopimuspuolista käytännössä soveltaa kyseisen yrityksen korkoprosenteista antamia ohjeita, mainittujen ohjeiden mukaista vientiluottomenettelyä ei pidetä tässä sopimuksessa kiellettynä.

l) Mikä tahansa muu julkisista varoista suoritettava maksu, jota Yleissopimuksen artiklan 16 mukaan on pidettävä vientitukena.

Huomautuksia

(1) Tässä sopimuksessa:

Sanonta "välittömät verot" tarkoittaa palkasta, voitosta, korkotuloista, vuokratuloista, rojalteista ja kaikenlaisista muista tuloista perittäviä veroja sekä lisäksi kiinteän omaisuuden omistuksesta perittäviä veroja.

Sanonta "tuonnin yhteydessä kannettavat verot ja maksut" tarkoittaa tuontitulleja ja muita muualla tässä huomautuksessa mainitsemattomia tuonnista perittäviä veronluonteisia maksuja.

Sanonta "välilliset verot" tarkoittaa myynti-, valmiste-, liikevaihto-, arvonlisä-, toimilupa-, leima-, siirto-, inventaari- ja laitteistoveroja, rajaveroja ja kaikkia muita veroja, jotka eivät ole välittömiä veroja eivätkä tuonnin yhteydessä kannettavia veroja tai maksuja.

Sanonta "aikaisemmassa vaiheessa kannetut" välilliset verot tarkoittaa tuotteen valmistukseen suoraan tai epäsuorasti käytetyistä tavaroista tai palveluista perittäviä välillisiä veroja.

Sanonta "kumulatiiviset" välilliset verot tarkoittaa useassa eri vaiheessa perittyjä veroja, joita ei voida vähentää myöhemmin perittävistä veroista silloin kun yhdessä tuotantovaiheessa verotettuja tavaroita käytetään seuraavassa tuotantovaiheessa.

Sanonta verojen "palauttaminen" käsittää sekä verojen palauttamisen että alentamisen.

(2) Sopimuspuolet toteavat, että maksunlykkäyksen ei tarvitse merkitä viennin tukemista, jos siitä esimerkiksi peritään asianmukainen korko. Edelleen sopimuspuolet toteavat, ettei mikään tässä tekstissä sanottu vaikuta ennakolta niihin toimenpiteisiin, joihin sopimuspuolet ryhtyivät GATT-asiakirjassa L/4422 mainittujen erityiskysymysten ratkaisemiseksi.

Sopimuspuolet kiinnittävät tässä yhteydessä huomiota siihen periaatteeseen, että viejäyritysten ja niiden valvonnassa tai samassa valvonnassa olevien ulkomaisten ostajien tulisi keskinäisissä liiketoimissaan soveltaa verotuksen kannalta tavaraan samoja hintoja kuin toisistaan riippumattomat yritykset soveltaisivat. Mikä tahansa sopimuspuolista voi kiinnittää toisen sopimuspuolen huomiota sellaisiin hallinnollisiin tai muihin menettelyihin, jotka saattavat rikkoa tätä periaatetta ja joiden avulla asianomaiset selviävät vientitoimissaan huomattavasti pienemmillä välittömillä veroilla. Sopimuspuolen on mainitunlaisissa tapauksissa yleensä pyrittävä ratkaisemaan erimielisyytensä käyttäen hyväkseen voimassa olevien kahdenkeskisten verosopimusten tai muiden kansainvälisten järjestelmien suomia mahdollisuuksia, tämän kuitenkaan vaikuttamatta sopimuspuolille Yleissopimuksen nojalla kuuluviin oikeuksiin ja velvollisuuksiin, edellä mainittu neuvotteluoikeus näihin luettuna.

Liitteen e-kohdan tarkoituksena ei ole asettaa rajoituksia sopimuspuolen pyrkimyksille estää alueellaan tai muiden sopimuspuolten alueilla toimivien yritysten kaksinkertaista verottamista.

Milloin e-kohdan kanssa ristiriidassa olevia toimenpiteitä esiintyy eikä asianomainen sopimuspuoli pysty muuttamaan niitä heti sopimuksen mukaisiksi huomattavien käytännön vaikeuksien vuoksi, sopimuspuolen on selvitettävä, miten kyseiset toimenpiteet saataisiin kohtuullisessa ajassa mukautetuiksi tähän sopimukseen sen kuitenkaan vaikuttamatta Yleissopimuksen tai tämän sopimuksen nojalla muille sopimuspuolille kuuluviin oikeuksiin.

Euroopan talousyhteisö on tässä yhteydessä ilmoittanut Irlannin aikovan luopua 1 päivään tammikuuta 1981 mennessä vuoden 1976 yhtiöverolaissa olevista vientiin liittyvien verojen preferenssijärjestelmästään siten, että se kuitenkin edelleen noudattaa niitä laillisesti sitovia sitoumuksiaan, jotka se on järjestelmän voimassaolon aikana antanut.

(3) Liitteen h-kohta ei koske arvonlisäverojärjestelmiä eikä sen asemesta toimitettavia rajavero-oikaisuja; kysymystä arvonlisäverojen liikapalautuksesta käsitellään yksinomaan g-kohdassa.

(4) Sopimuspuolet katsovat, ettei mikään tässä kohdassa sanottu ratkaise etukäteen tai säätele GATTin neuvoston 6 päivänä kesäkuuta 1978 asettaman asiantuntijapaneelin asioiden käsittelyä (C/M/126).

(5) Arvioitaessa vakuutusjärjestelmien mukaisten vakuutusmaksujen riittävyyttä ja järjestelmistä aiheutuvia kustannuksia ja tappioita pitkällä ajanjaksolla, periaatteessa vain sellaiset sopimukset on otettava huomioon, jotka on solmittu tämän sopimuksen voimaantulopäivän jälkeen.

(6) Tämän sopimuksen alkuperäiseksi sopimuspuoleksi katsotaan jokainen siihen viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 1979 ad referendum liittyvä sopimuspuoli.