SOPIMUS TULLITARIFFEJA JA KAUPPAA KOSKEVAN YLEISSOPIMUKSEN 6 ARTIKLAN SOVELTAMISESTA

TÄMÄN SOPIMUKSEN SOPIMUSPUOLET (joista jäljempänä käytetään nimitystä "sopimuspuolet")

TUNNUSTAEN, että polkumyynnin ehkäisemistä tarkoittavien menetelmien ei pitäisi muodostaa epäoikeutettua estettä kansainväliselle kaupalle ja että polkumyyntitulleja voidaan käyttää polkumyynnin ehkäisemiseksi vain, mikäli polkumyynti aiheuttaa tai uhkaa aiheuttaa oleellista vahinkoa olemassa olevalle tuotannonalalle tai oleellisesti viivästyttää tuotannonalan perustamista;

KATSOEN, että on toivottavaa luoda oikeudenmukaisia ja avoimia menettelytapoja polkumyyntitapausten kaikinpuolisen tutkimisen perustaksi;

OTTAEN huomioon kehitysmaiden erityiset kauppaan, teollisuuteen ja rahoitukseen kohdistuvat tarpeet;

HALUTEN tulkita tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen (josta jäljempänä käytetään nimitystä Yleissopimus tai GATT), artiklan 6 määräyksiä ja luoda sääntöjä niiden soveltamista varten suuremman yhdenmukaisuuden ja varmuuden aikaansaamiseksi niiden soveltamisessa; ja

HALUTEN huolehtia tämän sopimuksen nojalla syntyvien kiistojen nopeasta, tehokkaasta ja oikeudenmukaisesta ratkaisusta;

OVAT TÄTEN sopineet seuraavaa:

OSA I POLKUMYYNNIN EHKÄISEMISTÄ KOSKEVA KOODI

Artikla 1

Periaatteet

Polkumyyntitullin määrääminen on toimenpide, johon ryhdytään ainoastaan Yleissopimuksen artiklassa 6 määrättyjen olosuhteiden vallitessa ja tutkimusten perusteella, jotka on pantu vireill(1) ja suoritettu tämän koodin määräysten mukaisesti. Seuraavat määräykset koskevat Yleissopimuksen artiklan 6 soveltamista siltä osin kuin toimenpiteisiin ryhdytään polkumyynnin ehkäisemistä koskevan lainsäädännön tai säännösten perusteella.

Artikla 2

Polkumyynnin määrittely

1. Tämän koodin tarkoittamassa mielessä tuotetta on katsottava myytävän polkumyynnillä, toisin sanoen saatettavan kaupaksi toiseen maahan normaaliarvoansa alempaan hintaan, mikäli maasta toiseen viedyn tuotteen vientihinta on alempi kuin tavallisessa kaupankäynnissä sovellettu samanlaisen tuotteen vertailukelpoinen hinta silloin, kun tuote on tarkoitettu vientimaan kulutusta varten.

2. Tässä koodissa sanonnan "samanlainen tuote" on tulkittava tarkoittavan tuotetta, joka on identtinen, toisin sanoen kaikissa suhteissa samanlainen kuin kysymyksessä oleva tuote tai, sellaisen tuotteen puuttuessa, muu tuote, jolla, vaikka se ei ole kaikissa suhteissa samanlainen, on kysymyksessä olevan tuotteen ominaispiirteitä läheisesti muistuttavia piirteitä.

3. Siinä tapauksessa, että tuote ei ole tuotu maahan suoraan alkuperämaasta vaan kolmannen maan kautta, hintaa, jolla tuote on myyty vientimaasta tuontimaahan, on tavallisesti verrattava vientimaassa voimassa olevaan vertailukelpoiseen hintaan. Vertailu voidaan kuitenkin tehdä alkuperämaan hintaan, mikäli esimerkiksi tuote on pelkästään kuljetettu meritse vientimaan kautta tai sellaista tuotetta ei tuoteta vientimaassa tai vientimaassa ei ole olemassa vertailukelpoista hintaa tuotteelle.

4. Milloin vientimaan kotimarkkinoilla tavallisessa kaupankäynnissä ei myydä samanlaista tuotetta tai milloin erityisestä markkinatilanteesta johtuen sellaisen myynnin perusteella ei voida tehdä asianmukaista vertailua, polkumyyntimarginaali on määrättävä suorittamalla vertaus samanlaisen tuotteen vertailukelpoiseen hintaan silloin kun tuote on viety mihin tahansa kolmanteen maahan, mikä hinta saattaa olla korkein sellainen vientihinta mutta jonka pitäisi olla edustava hinta, tai tuotantokustannuksiin alkuperämaassa, joihin on lisätty kohtuullinen määrä hallinnollisia, myynti- ja muita kustannuksia sekä voittoa varten. Yleisenä sääntönä on, että lisäys voittoa varten ei saa ylittää voittoa, joka tavallisesti saadaan samaan yleiseen luokkaan kuuluvien tuotteiden myynnissä alkuperämaan kotimarkkinoilla.

5. Milloin ei ole olemassa vientihintaa tai milloin asianomaiset viranomaiset(2) katsovat, että vientihinta on epäluotettava sen vuoksi, että viejän ja tuojan tai kolmannen osapuolen välillä on olemassa yhtiösuhde tai hyvitysjärjestely, vientihinta voidaan laskea sen hinnan pohjalta, jolla maahan tuodut tuotteet ensiksi myydään uudelleen riippumattomalle ostajalle tai mikäli tavaroita ei myydä uudelleen riippumattomalle ostajalle tai ei myydä uudelleen samanlaisessa kunnossa kuin ne tuotiin maahan, sellaiselta kohtuulliselta pohjalta, jonka viranomaiset määräävät.

6. Oikean vertailun suorittamista varten vientihinnan ja vientimaan (tai alkuperämaan) kotimarkkinahinnan tai, milloin se tulee kysymykseen, sen hinnan välillä, joka on laskettu Yleissopimuksen artiklan 6: 1 b) määräysten mukaisesti, molempia hintoja on verrattava kaupan samassa portaassa yleensä vapaasti tehtaalla, ja ottaen huomioon myynnit, jotka ovat tapahtuneet niin suuressa määrin kuin mahdollista samaan aikaan. Kussakin tapauksessa on asianmukaisesti otettava huomioon, kunkin tapauksen asianhaarat tutkien, myynnin olosuhteita ja myynnin ehtoja, verotusta ja muut hintojen vertailukelpoisuutta koskevat eroavuudet. Tämän artiklan 5 kohdassa mainituissa tapauksissa tulisi myös ottaa huomioon kustannukset, niihin luettuina verot ja maksut, jotka on maksettu maahan tuonnin ja jälleenmyynnin välisenä aikana samoin kuin tavaran arvoon lisätty voitto.

7. Tämä artikla ei vaikuta Yleissopimuksen liitteessä I olevan artiklan 6 kohtaa 1 koskevaan toiseen täydentävään määräykseen.

Artikla 3

Vahingon toteaminen(3)

1. Vahingon määrittelyn Yleissopimuksen artiklan VI tarkoittamassa mielessä on perustuttava selvään todistusaineistoon ja käsitettävä puolueettoman tarkastelun sekä

a) polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrästä ja sen vaikutuksesta samalaisten tuotteiden hintoihin kotimaan markkinoilla, että

b) tämän tuonnin seurausvaikutuksista sellaisten tuotteiden kotimaisiin tuottajiin.

2. Polkumyyntinä tapahtuvan tuonnin määrän osalta tutkintaviranomaisten on harkittava, onko polkumyynnillä tapahtuva tuonti lisääntynyt merkittävästi joko absoluuttisesti tai suhteessa tuontimaan tuotantoon tai kulutukseen. Tutkittaessa polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vaikutusta hintoihin tutkintaviranomaisten on harkittava, onko polkumyynnillä tapahtuva tuonti merkittävästi alentanut hintoja verrattuna samanlaisen tuotteen hintoihin tuontimaassa, tai onko sellaisen tuonnin vaikutuksesta muutoin ilmennyt huomattavaa hintojen laskua tai onko tämä tuonti muuten huomattavassa määrin estänyt sellaisia hinnankorotuksia, jotka muuten olisi tehty. Yksi tai useampi näistä tekijöistä ei välttämättä ole ratkaiseva.

3. Tutkittaessa asianomaiseen tuotannonalaan kohdistuvia haittavaikutuksia, on otettava huomioon kaikki taloudelliset tekijät ja seikat, jotka vaikuttavat tuotannonalan tilaan, kuten tuotannon todellinen ja mahdollinen supistuminen, myynti, markkinaosuus, voitto, tuottavuus, investointien kannattavuus tai kapasiteetin käyttöaste; kotimarkkinahintoihin vaikuttavat tekijät; todelliset ja mahdolliset kielteiset vaikutukset rahavirtoihin, varastoihin, työllisyyteen, palkkoihin, kasvuun, pääoman saantiin tai investointien tekemiseen. Tämä luettelo ei ole tyhjentävä eikä yksi tai useampi näistä tekijöistä välttämättä ole ratkaiseva.

4. Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin on todistettavasti polkumyynnin vaikutuksesta(4) aiheutettava vahinkoa tämän koodin tarkoittamassa mielessä. Saattaa olla muita tekijöitä(5), jotka samanaikaisesti aiheuttavat vahinkoa kysymyksessä olevalle tuotannonalalle. Muiden tekijöiden aiheuttamaa vahinkoa ei ole pidettävä polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin syynä.

5. Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vaikutus on arvioitava ottaen huomioon samanlaisen tuotteen kotimainen tuotanto, milloin saatavissa olevat tiedot tekevät mahdolliseksi tuotannon erillisen tunnistamisen sellaisten tunnusmerkkien perusteella kuin tuotantomenetelmät, myyntitulokset ja voitot. Milloin samanlaisen tuotteen kotimaisella tuotannolla ei ole näissä suhteissa määrättyä erikoispiirrettä, polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vaikutus on arvioitava tarkastelemalla sellaisen mahdollisimman rajoitetun, samanlaisen tuotteen sisältävän tuoteryhmän tuotantoa, josta välttämättömät tiedot ovat saatavissa.

6. Vahingon uhkan määrittelyn on tapahduttava tosiasioiden eikä pelkkien väitteiden, arvelujen tai etäisen mahdollisuuden pohjalta. Olosuhteiden muutoksen, joka loisi tilanteen, missä polkumyynti aiheuttaisi vahinkoa on oltava selvästi nähtävissä ja uhkaava(6).

7. Niissä tapauksissa, joissa polkumyynnillä tapahtuva tuonti uhkaa aiheuttaa oleellista vahinkoa, polkumyynnin ehkäisemistä tarkoittavien toimenpiteiden soveltamista on tutkittava ja niistä päätettävä erityisellä huolella.

Artikla 4

Tuotannonalan määritelmä

1. Määriteltäessä vahinkoa sanonnan "kotimainen tuotannonala" on tulkittava tarkoittavan samanlaisten tuotteiden kotimaisia valmistajia kokonaisuutena taikka niitä valmistajia, joiden yhteinen tuotanto muodostaa pääosan sanottujen tuotteiden koko kotimaisesta tuotannosta paitsi että

i) milloin tuottajat ovat etuyhteydessä(7) viejiin tai tuojiin tai ovat itse väitetyn polkumyynnin alaisen tuotteen maahantuojia, teollisuuden alan voidaan tulkita käsittävän muut tuottajat;

ii) poikkeuksellisissa olosuhteissa sopimuspuolen alue voidaan kysymyksessä olevan tuotannon osalta jakaa kahteen tai useampaan kilpailevaan markkina-alueeseen ja kullakin markkina-alueella olevat tuottajat voidaan katsoa erillisiksi tuotannonaloiksi, mikäli

a) tällä markkina-alueella olevat tuottajat myyvät kaiken tai melkein kaiken kysymyksessä olevaa tuotetta koskevan tuotantonsa samalla markkina-alueella ja

b) muualla sopimuspuolten alueella sijaitsevat kysymyksessä olevan tuotteen valmistajat eivät huomattavassa määrin tyydytä kysyntää tällä markkina-alueella.

Tällaisissa olosuhteissa vahingon voidaan katsoa olevan olemassa, vaikka suurin osa koko kotimaisesta tuotannonalasta ei ole vahingoittunut edellyttäen, että polkumyynnillä tapahtunut tuonti on keskittynyt sanotunlaiselle eristetylle markkina-alueelle ja edellyttäen, että polkumyynnillä tapahtunut tuonti aiheuttaa vahinkoa valmistajille, jotka vastaavat kaikesta tai melkein kaikesta tuotannosta sanotulla markkina-alueella.

2. Milloin tuotannonalan on tulkittu käsittävän valmistajat tietyllä alueella, toisin sanoen kohdassa 1 ii) määritellyllä markkina-alueella, polkumyyntitullia on kannettava(8) ainoastaan sellaisista kysymyksessä olevista tuotteista, jotka on toimitettu lopulliseen kulutukseen tälle alueelle. Milloin tuontimaan perustuslaki ei salli polkumyyntitullin kantamista sanotunlaisin perustein, maahantuova sopimuspuoli voi kantaa polkumyyntitullia ilman rajoituksia ainoastaan, jos (1) viejille on annettu mahdollisuus lopettaa vienti polkumyyntihinnoin asianomaiselle alueelle tai muuten antaa tämän koodin 7 artiklan mukaiset vakuutukset eikä tässä suhteessa asianmukaisia vakuutuksia heti anneta ja jos (2) sellaista tullia ei voida kantaa määrätyiltä valmistajilta, jotka tyydyttävät kysynnän sanotulla alueella.

3. Milloin kaksi tai useampi maa Yleissopimuksen artiklan 24: 8 a) määräysten mukaisesti on saavuttanut sellaisen yhdentymisen asteen, että niillä on yhden yhtenäisen markkina-alueen tunnusmerkit, koko yhdentymisalueen tuotannonalaa on pidettävä edellä kohdassa 1 tarkoitettuna tuotannonalana.

4. Tähän artiklaan on sovellettava artiklan 3 kohdan 5 määräyksiä.

Artikla 5

Vireillepano ja sen jälkeinen tutkimus

1. Tutkimus minkä tahansa väitetyn polkumyynnin olemassaolon, määrän javaikutuksen määrittelemiseksi voidaan panna yleensä vireille asianomaisen tuotannonalan(9) tekemän tai sen puolesta tehdyn kirjallisen pyynnön perusteella. Pyynnön on sisällettävä riittävää todistusaineistoa

a) polkumyynnistä;

b) tämän koodin mukaan tulkitusta Yleissopimuksen VI artiklan tarkoittamasta vahingosta ja

c) polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin ja väitetyn vahingon välisestä syy-yhteydestä.

Milloin asianomaiset viranomaiset erityisissä olosuhteissa päättävät panna tutkimuksen vireille ilman pyyntöä on tutkimusta jatkettava ainoastaan, mikäli on riittävää todistusaineistoa kaikista edellä kohdissa a-c mainituista seikoista.

2. Tutkimuksen vireillepanon yhteydessä ja sen jälkeen polkumyyntiä ja sen aiheuttamaa vahinkoa koskevaa todistusaineistoa on tutkittava samanaikaisesti. Polkumyyntiä sekä vahinkoa koskevaa todistusaineistoa on arvosteltava samanaikaisesti ainakin

a) päätettäessä tutkimuksen vireillepanosta ja

b) sen jälkeen tutkimuksen aikana viimeistään siitä päivämäärästä alkaen, jolloin tämän koodin määräysten mukaisesti väliaikaisia toimenpiteitä aikaisintaan voidaan soveltaa, lukuun ottamatta artiklan 10 kohdassa 3 mainittuja tapauksia, joissa viranomaiset hyväksyvät viejien tekemän pyynnön.

3. Hakemus on hylättävä ja tutkimus keskeytettävä heti kun asianomaiset viranomaiset ovat vakuuttuneita siitä, ettei ole olemassa riittävää todistusaineistoa joko polkumyynnistä tai vahingosta, joka oikeuttaisi jatkamaan asiaa koskevia tutkimuksia. Polkumyyntitapaukset, joissa polkumyyntimarginaali tai polkumyynnin alaisen tuonnin todellinen tai odotettavissa oleva määrä tai vahinko on vähäinen, on välittömästi keskeytettävä.

4. Polkumyyntiä koskeva tutkimus ei saa estää tulliselvityksen suorittamista.

5. Tutkimukset on saatettava loppuun, poikkeustapauksia lukuun ottamatta,vuoden kuluessa niiden vireillepanosta.

Artikla 6

Todistusaineisto

1. Ulkomaisille tuotteen toimittajille ja kaikille muille asianosaisille on annettava riittävä tilaisuus esittää kirjallisesti kaiken sen todistusaineiston, jota he pitävät hyödyllisenä kysymyksessä olevan polkumyyntitutkimuksen yhteydessä. Heillä on myös oikeus, siihen erikseen oikeutettuina, esittää todistusaineistoa suullisesti.

2. Asianomaisten viranomaisten on varattava valituksen tekijälle ja niille tuojille ja viejille, joita asia tiettävästi koskee, sekä viejämaiden hallituksille tilaisuus saada tiedokseen kaiken sen aineiston, joka on merkityksellinen heidän asiansa esittämiselle ja joka ei ole kohdassa 3 määritellyllä tavalla luottamuksellinen ja jota viranomaiset käyttävät polkumyyntitutkimuksissa, sekä valmistaa tämän tietoaineiston pohjalta esityksiä.

3. Kaikkea luonteeltaan luottamuksellista tietoa (esimerkiksi koska sen paljastaminen merkitsisi kilpailijoille huomattavaa kilpailullista etua tai koska sen paljastamisella olisi selvästi epäsuotuisa vaikutus henkilölle, joka tiedon on antanut tai jolta hän on tiedon saanut) samoin kuin tietoa, jonka polkumyyntitutkimuksen osapuolet ovat antaneet luottamuksellisesti, on tutkintaviranomaisten, ilmoitetusta syystä, käsiteltävä luottamuksellisena. Tällaista tietoa ei saa paljastaa ilman sen antaneen osapuolen nimenomaista lupaa(10). Luottamuksellista tietoa antaneita osapuolia voidaan pyytää toimittamaan siitä julkaistavissa olevia yhteenvetoja. Mikäli nämä osapuolet osoittavat, että tällaisesta tiedosta ei voida laatia yhteenvetoja, niiden on annettava lausunto niistä syistä, joiden vuoksi yhteenveto ei ole mahdollinen.

4. Jos asianomaiset viranomaiset kuitenkin katsovat, ettei salassapitoa koskeva pyyntö ole perusteltu, ja jos tiedonantaja ei joko ole halukas julkaisemaan tietoa tai antamaan lupaa sen julkaisemiseen yleistetyssä tai lyhennetyssä muodossa, viranomaiset voivat jättää tällaisen tiedon huomiotta, ellei muuten voida tyydyttävästi osoittaa sopivia lähteitä apuna käyttäen, että tieto on oikea(11).

5. Todetakseen annetun tiedon oikeaksi tai saadakseen lisää tietoa yksityiskohdista viranomaiset voivat suorittaatarpeen mukaisia tutkimuksia muissa maissa edellyttäen, että he saavat siihen asianomaisten yritysten suostumuksen, ja edellyttäen, että he ilmoittavat asiasta kysymyksessä olevan maan hallituksen edustajalle, ja edellyttäen, etteivät viimeksi mainitut vastusta tutkimusta.

6. Milloin asianomaiset viranomaiset ovat vakuuttuneita siitä, että polkumyyntitutkimuksen vireillepanoa varten artiklan 5 mukaisesti on olemassa riittävää todistusaineistoa, on sopimuspuolelle tai sopimuspuolille, joiden tuotteita tällainen tutkimus koskee sekä viejille ja tuojille, joilla tutkintaviranomaiset tietävät olevan asiaan osuutta, samoin kuin valituksen tekijöille annettava asiasta tieto. Lisäksi on annettava julkinen tiedonanto.

7. Polkumyyntitutkimuksen aikana kaikille asianosaisilla on oltava täysi mahdollisuus etujensa puolustamiseen. Tämän päämäärän saavuttamiseksi asianomaisten viranomaisten on pyynnöstä varattava kaikille asiasta välittömästi kiinnostuneille osapuolille tilaisuus tavata vastakkaisia etuja ajavia osapuolia niin, että vastakkaisia mielipiteitä ja tehtyjä väitteitä kumoavia näkökohtia voidaan esittää. Tällaisen tilaisuuden varaamisessa on otettava huomioon luottamuksellisuuden säilyttämisen tarve sekä osapuolten mukavuusnäkökohdat. Millään osapuolella ei ole velvollisuutta osallistua kokoukseen, eikä tällainen osallistumatta jättäminen saa ennakoivasti vaikuttaa haitallisesti osapuolten asiaan.

8. Tapauksissa. joissa joku asianosainen osapuoli evää tarvittavien tietojen saannin tai ei muuten anna tarvittavia tietoja kohtuullisen ajan kuluessa tai huomattavalla tavalla estää tutkimuksia, voidaan väliaikainen ja lopullinen myönteinen tai kielteinen päätös(12) tehdä saatavien tietojen perusteella.

9. Tämän artiklan määräysten tarkoituksena ei ole estää sopimuspuolen viranomaisia toimimasta välittömästi silloin kun on kysymys tutkimuksen vireillepanosta, väliaikaisen tai lopullisen myönteisen tai kielteisen päätöksen tekemisestä tai soveltamasta väliaikaisia tai lopullisia toimenpiteitä tämän koodin asiaa koskevien määräysten mukaisesti.

Artikla 7

Hintaa koskeva sitoumus

1. Polkumyyntiä koskeva menettely voidaan(13) keskeyttää tai lopettaa soveltamatta väliaikaisia toimenpiteitä tai määräämättä polkumyyntitullia, mikäli asianomaiset viranomaiset saavat viejältä riittävän vapaaehtoisen sitoumuksen sen soveltamien hintojen muuttamisesta taikka sitoumuksen luopua viemästä tuotetta kysymyksessä olevalle alueelle polkumyyntihinnoilla siten, että viranomaiset ovat vakuuttuneita siitä, että polkumyynnin vahingollinen vaikutus on poistunut. Sitoumukseen perustuvat hinnankorotukset eivät saa olla suurempia kuin mitä on tarpeellista polkumyyntimarginaalin poistamiseksi.

2. Viejiltä ei saa pyytää hintaa koskevaa sitoumusta eikä heidän esittämäänsä sitoumusta hyväksyä elleivät tuontimaan viranomaiset ole panneet tutkimusta vireille tämän koodin artiklan 5 määräysten mukaisesti. Ehdotettua sitoumusta ei tarvitse hyväksyä, jos viranomaiset pitävät sen hyväksymistä epäkäytännöllisenä, esimerkiksi jos todellisten tai mahdollisten viejien määrä on liian suuri, tai muista syistä.

3. Jos sitoumus hyväksytään, vahinkoa koskeva tutkimus on kuitenkin saatettava loppuun, mikäli viejä sitä tahtoo tai viranomaiset niin päättävät. Jos tällaisessa tapauksessa päätetään, että vahinkoa tai sen uhkaa ei ole sitoumus raukeaa itsestään, lukuun ottamatta tapauksia, joissa vahingon uhkaa koskeva kielteinen päätös johtuu pääasiallisesti hintasitoumuksen olemassaolosta. Tällaisessa tapauksessa asianomaiset viranomaiset voivat vaatia, että sitoumus on voimassa kohtuullisen ajan tämän koodin määräysten mukaisesti.

4. Tuontimaan viranomaiset voivat ehdottaa hintasitoumuksia, mutta viejää ei kuitenkaan voida pakottaa tällaiseen sitoumukseen. Se seikka, että viejät eivät esitä tällaista sitoumusta tai eivät hyväksy niitä koskevia esityksiä, ei saa ennakoivasti vaikuttaa haitallisesti asian käsittelyyn. Viranomaiset voivat kuitenkin päättää, että vahingon uhka todennäköisemmin toteutuu, jos polkumyynnillä tapahtuva tuonti jatkuu.

5. Tuontimaan viranomaiset voivat vaatia jokaiselta sitoumuksen hyväksyneeltä viejältä määräajoin tietoja, jotka liittyvät tällaisen sitoumuksen toteuttamiseen, sekäasiaankuuluvan tiedon todentamisen sallimista. Jos sitoumusta rikotaan, tuontimaan viranomaiset voivat viivyttelemättä ryhtyä toimenpiteisiin tämän koodin määräysten mukaisesti, jotka voivat aiheuttaa väliaikaisten toimenpiteiden välittömän soveltamisen parasta käytettävissä olevaa tietoa hyväksi käyttäen. Tällaisessa tapauksessa lopullista tullia voidaan kantaa tämän koodin mukaisesti tavarasta, joka on luovutettu tullivalvonnasta enintään yhdeksänkymmentä päivää ennen väliaikaisten toimenpiteiden soveltamista. Takautuvaa verotusta ei kuitenkaan ole sovellettava ennen sitoumuksen rikkomista maahan tuotuun tavaraan.

6. Sitoumus ei saa olla voimassa pitempää aikaa kuin mitä polkumyyntitulli voisi tämän koodin mukaan olla voimassa. Tuontimaan viranomaisten on otettava uudelleen harkittavaksi hintasitoumuksen jatkumisen tarpeellisuus, silloin kun se on perusteltua, omasta aloitteestaan tai jos asianosaiset kysymyksessä olevan tavaran viejät tai tuojat sitä pyytävät ja esittävät sellaista tietoa, joka tekee uudelleen harkinnan aiheelliseksi.

7. Milloin polkumyyntitutkimista koskeva tutkimus keskeytetään tai lopetetaan edellä olevan kohdan 1 määräysten mukaisesti ja milloin sitoumuksen voimassaolo lopetetaan, tästä on virallisesti ilmoitettava ja ilmoitus on julkaistava. Ilmoituksessa on mainittava ainakin tärkeimmät johtopäätökset ja yhteenveto näiden syistä.

Artikla 8

Polkumyyntitullin määrääminen ja kantaminen

1. Tuojamaan tai tuojatullialueen viranomaiset päättävät polkumyyntitullin määräämisestä niissä tapauksissa, joissa määräämisen kaikki edellytykset ovat olemassa, sekä sen seikan ratkaisemisesta, onko määrättävän polkumyyntitullin määrä polkumyyntimarginaalin suuruinen vai sitä pienempi. On toivottavaa, että tullin määrääminen olisi harkinnanvaraista kaikissa tähän sopimukseen kuuluvissa maissa tai tullialueilla ja että tullin määrä olisi pienempi kuin polkumyyntimarginaali silloin kun pienempi tulli riittää poistamaan kotimaiselle tuotannonalalle aiheutuvan vahingon.

2. Milloin polkumyyntitullia määrätään kannettavaksi jostakin tuotteesta, on sitä kannettava tuotteen maahan tuonnista oikean määräisenä ilman syrjintää siitä riippumatta, mistä lähteestä tuote on peräisin, kun tuonti tapahtuu polkumyynnillä ja aiheuttaa vahinkoa, ei kuitenkaan niistä lähteistä tulevasta tuonnista, joiden hintaa koskevat sitoumukset on tämän koodin ehtojen mukaisesti hyväksytty. Viranomaisten on nimettävä kyseessä olevan tuotteen toimittaja tai toimittajat. Mikäli kuitenkin samasta maasta olevat useammat toimittajat ovat osallisina ja on epäkäytännöllistä nimetä kaikkia näitä toimittajia, viranomaiset voivat nimetä kysymyksessä olevan toimittajamaan. Jos kysymyksessä on useampia toimittajia useammasta kuin yhdestä maasta, viranomaiset voivat nimetä joko kaikki kysymyksessä olevat toimittajat tai, jos tämä on epäkäytännöllistä, kaikki kysymyksessä olevat toimittajamaat.

3. Polkumyyntitullin määrä ei saa ylittää artiklassa 2 määriteltyä polkumyyntimarginaalia. Sen vuoksi, jos polkumyyntitullin soveltamisen jälkeen huomataan, että näin kannettu tulli ylittää todellisen polkumyyntimarginaalin, marginaalin ylittävä määrä on palautettava niin pian kuin mahdollista.

4. Perushintajärjestelmän puitteissa soveltuvat seuraavat säännöt, edellyttäen että niiden soveltaminen on sopusoinnussa tämän koodin muiden määräysten kanssa:

Mikäli kysymyksessä on useampia toimittajia yhdestä tai useammasta maasta, polkumyyntitulli voidaan määrätä kysymyksessä olevan tuotteen tuonnista, jonka on todettu tapahtuneen polkumyynnillä ja aiheuttaneen vahinkoa, silloin kun se tapahtuu asianomaisesta maasta tai maista. Tulli on tällöin yhtä suuri kuin se määrä, jolla vientihinta alittaa tätä tarkoitusta varten lasketun perushinnan, ja se ei saa ylittää alinta normaalihintaa sellaisessa toimittajamaassa tai -maissa, joissa vallitsee normaalit kilpailuolosuhteet. Tällöin edellytetään, että niiden tuotteiden osalta, jotka myydään tämän jo määrätyn perushinnan alittavaan hintaan, on suoritettava uusi polkumyyntitutkimus kussakin yksityistapauksessa, milloin asianomaiset osapuolet sitä pyytävät ja pyynnön tueksi on esitetty asiaan vaikuttavaa todistusaineistoa. Niissä tapauksissa, missä havaitaan, että polkumyyntiä ei ole tapahtunut, kannettu polkumyyntitulli on palautettava niin pian kuin mahdollista. Mikäli edelleen havaitaan, että tällä tavalla kannettu tulli ylittää tosiasiallisen polkumyyntimarginaalin, marginaalin ylittävä määrä on palautettava niin pian kuin mahdollista.

5. Julkinen tiedonanto on annettava jokaisesta väliaikaisesta ja lopullisesta päätöksestä, sekä myönteisestä että kielteisestä, samoin kuin päätöksen peruuttamisesta. Jos päätös on myönteinen, jokaisessa tiedonannossa on mainittava päätökset ja johtopäätökset kaikista tutkintaviranomaisten oleellisina pitämistä tosiseikoista ja oikeussäännöistä sekä päätöksiä ja johtopäätöksiä koskevat syyt ja perusteet. Jos päätös on kielteinen, tiedonannossa on mainittava ainakin olennaiset johtopäätökset ja yhteenveto niiden perusteista. Kaikki päätöksiä koskevat tiedonannot on toimitettava sopimuspuolelle tai sopimuspuolille, joiden tuotteita tällainen päätös koskee ja viejille, joilla tiedetään olevan osuutta asiaan.

Artikla 9

Polkumyyntitullin kestoaika

1. Polkumyyntitulli saa olla voimassa vain niin kauan ja siinä laajuudessa kuin on tarpeen vahinkoa aiheuttavan polkumyynnin estämiseksi.

2. Tutkintaviranomaisten on uudelleen harkittava tullin jatkuvan määräämisen tarpeellisuus, silloin kun se on perusteltua, omasta aloitteestaan tai jos joku asianosainen sitä pyytää ja esittää sellaista tietoa, joka tekee uudelleen harkinnan aiheelliseksi.

Artikla 10

Väliaikaiset toimenpiteet

1. Väliaikaisiin toimenpiteisiin voidaan ryhtyä vasta sen jälkeen kun polkumyynnistä on tehty väliaikainen päätös ja kun on olemassa riittävästi näyttöä vahingosta artiklan 5 kohdan 1 a)-c) mukaisesti. Väliaikaisia toimenpiteitä ei sovelleta, jos asianomaiset viranomaiset eivät päätä, että ne ovat välttämättömiä vahingon estämiseksi tutkimusaikana.

2. Väliaikaisena toimenpiteenä voi tulla kysymykseen väliaikainen tulli tai mieluimmin vakuus - rahatalletus tai takaus - joka suuruudeltaan vastaa alustavasti arvioidun polkumyyntitullin määrää, mutta joka ei ole suurempi kuin alustavasti arvioitu polkumyyntimarginaali. Tullausarvon määräämisen lykkääminen on sopiva väliaikainen toimenpide edellyttäen, että normaali tulli ja polkumyyntitullin arvioitu määrä ilmoitetaan ja tullausarvon määräämisen lykkääminen on samojen ehtojen alainen kuin muut väliaikaiset toimenpiteet.

3. Väliaikaisten toimenpiteiden soveltaminen on rajoitettava mahdollisimman lyhyeksi ajaksi, enintään neljäksi kuukaudeksi tai mikäli asianomaiset viranomaiset kyseisen alan merkittävää osaa edustavien viejien pyynnöstä niin päättävät enintään kuudeksi kuukaudeksi.

4. Väliaikaisten toimenpiteiden soveltamisessa on soveltuvin osin noudatettava artiklan 8 määräyksiä.

Artikla 11

Taannehtivuus

1. Polkumyyntitullia sekä väliaikaisia toimenpiteitä on sovellettava ainoastaan tuotteisiin, jotka on luovutettu tullivalvonnasta sen ajankohdan jälkeen, jolloin artiklan 8 kohdan 1 ja artiklan 10 kohdan 1 mukaisesti tehty päätös tulee voimaan, lukuun ottamatta tapauksia:

i) joissa lopullinen päätös vahingosta (mutta ei sen uhkasta eikä tuotannonalan perustamisen oleellisesta viivästymisestä) tehdään tai vahingon uhkaa koskevan lopullisen päätöksen ollessa kysymyksessä, silloin kun polkumyynnin alaisen tuonnin vaikutus väliaikaisten toimenpiteiden puuttuessa olisi johtanut vahinkoa koskevaan päätökseen, polkumyyntitullia voidaan kantaa taannehtivasti siltä ajalta, jolloin mahdollisia väliaikaisia toimenpiteitä on sovellettu.

Jos lopullisessa päätöksessä määrätty polkumyyntitulli on korkeampi kuin väliaikaisesti maksettu tulli, erotusta ei kanneta. Jos lopullisessa päätöksessä määrätty tulli on alempi kuin väliaikaisesti maksettu tulli tai vakuutta varten arvioitu määrä, erotus on tapauksesta riippuen palautettava tai tulli määrättävä uudestaan.

ii) Milloin kysymyksessä olevan polkumyynnillä tuodun tuotteen osalta viranomaiset päättävät:

a) joko että on olemassa aikaisempaa polkumyyntiä, joka aiheutti vahinkoa taikka että maahantuoja oli tai hänen olisi pitänyt olla tietoinen siitä että viejä harjoittaa polkumyyntiä ja että sellainen polkumyynti aiheuttaisi vahinkoa, ja

b) että vahingon aiheuttaa satunnainen polkumyynti (tavaran tuonti polkuhinnoilla suuressa määrässä suhteellisen lyhyenä aikana), joka on tapahtunut siinä laajuudessa, että sen uudelleen tapahtumisen estämiseksi on välttämätöntä määrätä polkumyyntitulli taannehtivasti tuolle tuonnille,

tulli voidaan kantaa tuotteista, jotka on luovutettu tullivalvonnasta enintään 90 päivää ennen väliaikaisten toimenpiteiden soveltamista.

2. Milloin vahingon uhkaa tai oleellista viivästymistä koskeva päätös tehdään (silloin kun vahinkoa ei vielä ole tapahtunut), lopullinen polkumyyntitulli voidaan määrätä vasta siitä päivästä alkaen, jolloin vahingon uhkaa tai oleellista viivästymistä koskeva päätös on tehty ja väliaikaisten toimenpiteiden aikana tehty rahatalletus on palautettava ja takauksista on luovuttava viivytyksettä edellyttäen, että edellä 1 kohdassa ei toisin määrätä.

3. Mikäli lopullinen päätös on kielteinen, on väliaikaisten toimenpiteiden soveltamisaikana tehdyt rahatalletukset palautettava ja mahdollisista takauksista luovuttava viivytyksettä.

Artikla 12

Polkumyynnin ehkäisemistä tarkoittava toiminta

kolmannen maan puolesta

1. Polkumyyntiä ehkäisevään toimenpiteeseen ryhtymistä kolmannen maan puolesta koskeva pyyntö on tehtävä toimenpidettä pyytävän kolmannen maan viranomaisen taholta.

2. Sellaisen pyynnön tueksi on esitettävä hintaa koskevia tietoja, jotka osoittavat, että tuonti tapahtuu polkumyyntinä, sekä yksityiskohtaisia tietoja siitä, että väitetty polkumyynti aiheuttaa vahinkoa asianomaiselle kotimaiselle tuotannonalalle kolmannessa maassa. Kolmannen maan hallituksen on myönnettävä tuontimaan viranomaisille kaikkea apua sellaisten lisätietojen saamiseksi, joita nämä saattavat pyytää.

3. Tuontimaan viranomaisten on, harkitessaan sellaista pyyntöä, kiinnitettävä huomiota väitetyn polkumyynnin vaikutuksiin kolmannessa maassa olevaan asianomaiseen tuotannonalaan kokonaisuutena; toisin sanoen vahinkoa ei pidä arvioida ottaen huomioon ainoastaan väitetyn polkumyynnin vaikutukset kysymyksessä olevan tuotannonalan vientiin tuontimaahan tai edes tuotannonalan kokonaisvientiin.

4. Päätös siitä, onko juttua jatkettava vai ei, on tuontimaan asia. Mikäli tuontimaa päättää, että se on valmis ryhtymään toimenpiteisiin, on sen asiana kääntyä sopimuspuolten puoleen näiden hyväksymisen saamiseksi sellaiseen toimenpiteeseen ryhtymiselle.

Artikla 13

Kehitysmaat

Sopimuspuolet toteavat, että teollisuusmaiden on erityisesti otettava huomioon kehitysmaiden erityisasema harkittaessa tämän sopimuksen mukaisia polkumyyntitoimenpiteitä Ennen kuin määrätään polkumyyntitulleja, jotka vaikuttavat kehitysmaiden olennaisiin etuihin, on tutkittava mahdollisuuksia tässä sopimuksessa tarkoitettujen rakentavien keinojen käyttöön.

OSA II

Artikla 14

Polkumyyntikomitea

1. Tällä sopimuksella perustetaan polkumyyntikomitea (josta seuraavassa käytetään sanontaa "komitea"), joka koostuu kunkin tämän sopimuksen sopimuspuolen edustajista. Komitea valitsee itselleen puheenjohtajan ja kokoontuu vähintään kaksi kertaa vuodessa sekä muulloinkin minkä tahansa sopimuspuolen pyynnöstä tämän sopimuksen asianmukaisten määräysten mukaisesti. Komitea suorittaa tämän sopimuksen perusteella sille kuuluvat tai sopimuspuolten sille antamat tehtävät ja suo sopimuspuolille tilaisuuden neuvotteluihin kaikista tämän sopimuksen toimintaan tai sen tavoitteiden edistämiseen liittyvistä asioista. Komitean sihteeristönä toimii GATTin sihteeristö.

2. Komitea voi perustaa avustavia toimielimiä tarpeen mukaan.

3. Suorittaessaan tehtäviään komitea ja jokainen avustava elin voi neuvotellaminkä tahansa asianmukaiseksi katsomansa lähteen kanssa ja pyytää siltä tietoja. Kuitenkin ennen kuin komitea tai avustava elin pyytää tietoja jonkun sopimuspuolen tuomiovallan alaisesta lähteestä, sen on tiedotettava asiasta tälle sopimuspuolelle. Sen on saatava asianomaisen sopimuspuolen ja yrityksen suostumus tiedon hankintaan.

4. Sopimuspuolen on viipymättä ilmoitettava komitealle kaikista väliaikaisista tai lopullisista polkumyyntitoimenpiteistä. Tällaiset ilmoitukset ovat GATTin sihteeristössä saatavissa hallitusten edustajien tarkastusta varten. Sopimuspuolten on toimitettava puolivuosittain kertomus kaikista polkumyyntitoimenpiteistä edellisen kuuden kuukauden aikana.

Artikla 15(14)

Neuvottelut, sovittelu ja riitojen ratkaiseminen

1. Jokaisen sopimuspuolen on varattava riittävä mahdollisuus neuvotteluja varten ja suhtauduttava myönteisesti toisen sopimuspuolen tekemiin esityksiin minkä tahansa asian suhteen, joka vaikuttaa tämän sopimuksen toimintaan.

2. Jos jokin sopimuspuoli katsoo, että sille välittömästi tai välillisesti tämän sopimuksen perusteella kuuluva etu mitätöityy tai vaarantuu tai että tämän sopimuksen jonkin tavoitteen saavuttaminen estyy jonkun toisen sopimuspuolen tai joidenkin toisten sopimuspuolten toimenpiteiden takia, se voi, päästäkseen tyydyttävään ratkaisuun, pyytää kirjallisesti neuvotteluja kyseisen sopimuspuolen tai kyseisten sopimuspuolten kanssa. Kyseisten sopimuspuolten on aloitettava neuvottelut viipymättä

3. Jos jokin sopimuspuoli katsoo, että kohdan 2 mukaisissa neuvotteluissa ei ole saavutettu keskinäisesti hyväksyttävää ratkaisua ja tuontimaan asianomaiset viranomaiset ovat ryhtyneet toimenpiteisiin lopullisen polkumyyntitullin kantamiseksi tai hintasitoumuksen hyväksymiseksi, se voi siirtää asian komitean soviteltavaksi. Milloin väliaikaisella toimenpiteellä on huomattava vaikutus ja sopimuspuoli katsoo, että siihen on ryhdytty vastoin tämän sopimuksen artiklan 10 kohdan 1 määräyksiä, sopimuspuoli voi siirtää myös sellaisen asian komitean soviteltavaksi. Tapauksissa, joissa asiat on siirretty komitean soviteltavaksi, komitean on kokoonnuttava kolmenkymmenen päivän kuluessa, ja palveluksiaan tarjoamalla kannustettava asianomaisia sopimuspuolia saamaan aikaan keskinäisesti hyväksyttävä ratkaisu(15).

4. Sopimuspuolten on tehtävä parhaansa saavuttaakseen keskinäisesti tyydyttävä ratkaisu sovitteluajanjakson kuluessa.

5. Jos keskinäisesti hyväksyttyä ratkaisua ei ole saavutettu kohdassa 3 tarkoitetun komitean yksityiskohtaisen tutkimuksen jälkeen kolmen kuukauden kuluessa, komitea voi riidan minkä tahansa osapuolen pyynnöstä asettaa paneelin tutkimaan asiaa. Tutkimuksen on perustuttava:

a) kirjallisen pyynnön tehneen sopimuspuolen lausuntoon, jossa osoitetaan kuinka sille välittömästi tai välillisesti tämän sopimuksen perusteella kuuluva etu mitätöityy tai vaarantuu tai sopimuksen tavoitteiden saavuttaminen estyy, ja

b) tosiasioihin, jotka on toimitettu tuontimaan viranomaisille asianmukaisia kotimaisia menettelytapoja noudattaen.

6. Paneelille toimitettua luottamuksellista tietoa ei saa paljastaa ilman tiedon antaneen henkilön tai viranomaisen muodollista lupaa. Milloin tällaista tietoa pyydetään paneelilta, mutta paneeli ei ole suostunut sitä ilmaisemaan, tiedosta toimitetaan julkaistavissa oleva yhteenveto, jonka antamiseen tiedon toimittanut viranomainen tai henkilö on suostunut.

7. Kohtien 1-6 määräysten lisäksi riitojen ratkaisemisessa noudatetaan tarpeellisin muutoksin niitä sopimuksen määräyksiä, jotka koskevat tiedonantoa, neuvotteluja, riitakysymysten ratkaisua ja valvontaa. Paneelin jäsenillä on oltava riittävä pätevyys ja ne on valittava sellaisista sopimuspuolista, jotka eivät ole riidan osapuolia.

OSA III

Artikla 16

Loppumääräykset

1. Mihinkään erityiseen toimenpiteeseen toisen sopimuspuolen polkumyynnillä tapahtuvaa vientiä vastaan ei voida ryhtyä lukuun ottamatta Yleissopimuksen määräysten mukaisia toimenpiteitä sellaisina kuin tämä sopimus niitä tulkitsee(16).

Hyväksyminen ja liittyminen

2. a) Tämä sopimus on avoinna allekirjoittamalla tai muutoin tapahtuvaa hyväksymistä varten GATTin sopimuspuolten hallituksille ja Euroopan talousyhteisölle.

b) Tämä sopimus on avoinna allekirjoittamalla tai muutoin tapahtuvaa hyväksymistä varten GATTiin väliaikaisesti liittyneille hallituksille tämän sopimuksen mukaisten oikeuksien ja velvollisuuksien tehokkaaseen soveltamiseen liittyvin ehdoin, jotka ottavat huomioon niiden väliaikaista liittymistä koskevissa asiakirjoissa mainitut oikeudet ja velvollisuudet.

c) Tämä sopimus on avoinna liittymistä varten jokaiselle muulle hallitukselle tämän hallituksen ja tämän sopimuksen sopimuspuolten kesken sovittavin tämän sopimuksen mukaisten oikeuksien ja velvollisuuksien tehokkaaseen soveltamiseen liittyvin ehdoin tallettamalla GATTin sopimuspuolten pääjohtajan haltuun liittymisasiakirja, jossa sovitut ehdot esitetään.

d) Hyväksymiseen nähden sovelletaan Yleissopimuksen artiklan 26: 5 a) ja b) määräyksiä.

Varaumat

3. Tämän sopimuksen mihinkään määräykseen ei saa tehdä varaumia ilman muiden sopimuspuolten suostumusta.

Voimaantulo

4. Tämä sopimus tulee voimaan 1. tammikuuta 1980 niiden hallitusten(17) osalta, jotka ovat sen mainittuun päivään mennessä hyväksyneet tai siihen liittyneet. Jokaisen muun hallituksen osalta sopimus tulee voimaan kolmenkymmenen päivän kuluttua siitä kun asianomainen hallitus on sen hyväksynyt tai siihen liittynyt.

Vuoden 1967 sopimuksen irtisanominen

5. Tämän sopimuksen hyväksyminen aiheuttaa Genevessä 30. päivänä kesäkuuta 1967 solmitun Tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen artiklan 6 soveltamisesta tehdyn sopimuksen irtisanomisen, mikä sopimus astui voimaan 1. päivänä heinäkuuta 1968 vuoden 1967 sopimuksen sopimuspuolten osalta. Edellä mainittu irtisanominen astuu voimaan tämän sopimuksen jokaisen sopimuspuolen osalta sinä päivänä, jolloin tämä sopimus asianomaisen sopimuspuolen osalta tulee voimaan.

Kansallinen lainsäädäntö

6. a) Jokaisen tämän sopimuksen hyväksyvän tai siihen liittyvän hallituksen on ryhdyttävä välttämättömiin yleisiin ja erityisiin toimenpiteisiin varmistaakseen, että sen lait, säännökset ja hallinnolliset menettelyt ovat tämän sopimuksen määräysten mukaisia, sikäli kun niitä sovelletaan asianomaiseen sopimuspuoleen, viimeistään tämän sopimuksen tullessa voimaan asianomaisen hallituksen osalta.

b) Jokainen sopimuspuoli tiedottaa komitealle kaikista sellaisista lakiensa ja säännöksiensä muutoksista, jotka liittyvät tähän sopimukseen sekä muutoksista lakiensa ja säännöstensä soveltamisessa.

Tarkastelu

7. Komitea tarkastelee vuosittain tämän sopimuksen käytäntöön soveltamista ja toimintaa ottaen huomioon sen tavoitteet. Komitea tiedottaa vuosittain GATTin sopimuspuolille näiden tarkastelujen kattamien ajanjaksojen aikana tapahtuneesta kehityksestä.

Muutokset

8. Sopimuspuolet voivat muuttaa tätä sopimusta kiinnittäen huomiota muun muassa sen soveltamisessa saavutettuihin kokemuksiin. Tällainen muutos, kun sopimuspuolet ovat siihen komitean vahvistamien menettelytapojen mukaisesti suostuneet, ei tule minkään sopimuspuolen osalta voimaan ennen kuin tämä on sen hyväksynyt.

Irtisanominen

9. Jokainen sopimuspuoli voi irtisanoa tämän sopimuksen. Irtisanominen tulee voimaan kuudenkymmenen päivän kuluttua siitä, kun GATTin sopimuspuolten pääjohtaja on vastaanottanut kirjallisen irtisanomisilmoituksen. Jokainen sopimuspuoli voi tällaisen ilmoituksen vastaanotettuaan pyytää komitean kutsumista koolle välittömästi.

Sopimuksen soveltamatta jättäminen tiettyjen sopimuspuolten välillä

10. Tätä sopimusta ei sovelleta kahden sopimuspuolen välillä, jos jompikumpi sopimuspuolista, samalla kun se joko hyväksyy tämän sopimuksen tai liittyy siihen, ei suostu tällaiseen soveltamiseen.

Sihteeristö

11. Tämän sopimuksen sihteeristönä toimii GATTin sihteeristö.

Tallettaminen

12. Tämä sopimus talletetaan GATTin sopimuspuolten pääjohtajan haltuun, joka toimittaa viipymättä jokaiselle tämän sopimuksen sopimuspuolelle ja jokaiselle GATTin sopimuspuolelle oikeaksi todistetun jäljennöksen siitä ja jokaisesta siihen tämän artiklan kohdan 8 mukaisesti tehdystä muutoksesta sekä jokaisesta kohdan 2 mukaisesta hyväksymisestä tai liittymisestä ja jokaisesta tämän artiklan 9 kohdan mukaisesta irtisanomisesta.

Rekisteröinti

13. Tämä sopimus rekisteröidään Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan artiklan 102 mukaisesti.

Tehty Genevessä 12. päivänä huhtikuuta 1979 yhtenä englannin, ranskan ja espanjankielisenä kappaleena, jokaisen tekstin ollessa todistusvoimainen.

LISÄYS 1

sopimukseen tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen 6 artiklansoveltamisesta

Seuraava julistus jaetaan Brasilian, Egyptin, Euroopan yhteisöjen, Itävallan, Japanin, Kanadan, Kolumbian, Norjan, Romanian, Ruotsin, Suomen, Sveitsin ja Yhdysvaltojen valtuuskuntien pyynnöstä.

Tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen 6 artiklan soveltamista koskevan sopimuksen osalta edellä mainitut valtuuskunnat, jotka ovat tietoisia sopimuksen 13 artiklassa olevasta sitoumuksesta, jonka mukaan kehittyneiden maiden on otettava huomioon kehitysmaiden erityisasema harkitessaan tämän sopimuksen mukaisia polkumyyntitoimenpiteitä, ovat sopineet seuraavaa:

1. kehitysmaissa hallituksilla on tärkeä tehtävä taloudellisen kasvun ja kehityksen edistämisessä kansallisten ensisijaisten seikkojen mukaisesti, ja niiden talousjärjestelmät voivat vientialalla olla erilaiset kuin kansallisella alalla, mikä voi johtaa esimerkiksi eroihin kustannusrakenteessa. Tämän sopimuksen tarkoituksena ei ole estää kehitysmaita toteuttamasta tässä yhteydessä tiettyjä toimenpiteitä, mukaan lukien toimenpiteet vientialalla, jos niitä käytetään tavalla, joka on yhdenmukainen kyseisessä maassa sovellettavien tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen määräysten kanssa;

2. kehitysmaista peräisin olevan tuonnin osalta se seikka, että vientihinta voi olla alhaisempi kuin saman tuotteen vastaava hinta, kun se on tarkoitettu kansalliseen kulutukseen viejämaassa, ei sinällään oikeuta polkumyyntiä koskevaa tutkimusta tai polkumyynnin määrittelyä, ellei myös 5 artiklan 1 kohdassa mainittua todistusaineistoa ole olemassa. Erityistä huomiota on kiinnitettävä tapauksiin, joissa erityisten taloudellisten olosuhteiden vaikuttaessa kotimarkkinahintoihin nämä hinnat eivät ole kaupallisella tasolla riittävä peruste polkumyyntilaskelmiin. Tällaisissa tapauksissa tavanomainen arvo sen määrittämiseksi, kohdistuuko tavaroihin polkumyyntiä, tarkastetaan vertaamalla esimerkiksi vientihintaa saman tuotteen vastaavaan hintaan, kun tuotetta viedään johonkin kehitysmaahan tai vientitavaroiden tuotantohintaan alkuperämaassa lisättynä kohtuullisilla hallinnollisilla ja jakelukustannuksilla sekä voittomarginaalilla.

Edellä mainitut valtuuskunnat arvioivat siten, ettei enää ole syytä pitäytyä tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen 6 artiklan soveltamista koskevan sopimuksen tekstin muutosehdotukseen.

LISÄYS 2

sopimukseen tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen 6 artiklansoveltamisesta

Seuraava julistus jaetaan Brasilian, Egyptin, Euroopan yhteisöjen, Itävallan, Japanin, Kanadan, Kolumbian, Norjan, Romanian, Ruotsin, Suomen, Sveitsin ja Yhdysvaltojen valtuuskuntien pyynnöstä.

Tunnustetaan, että kehitysmaat saattavat aluksi kohdata erityisiä vaikeuksia mukauttaessaan lainsäädäntöään sopimuksen vaatimien edellytysten mukaiseksi, mukaan lukien hallinnolliset ja infrastruktuuriin liittyvät ongelmat tehtävien polkumyyntiä koskevien tutkimusten yhteydessä. Tämän vuoksi polkumyyntikomitea voi erityisestä pyynnöstä, jollei tapauskohtaisesti neuvoteltavista edellytyksistä muuta johdu, myöntää ajallisesti rajoitettuja poikkeuksia, kokonaan tai osittain, kehitysmaan tämän sopimuksen mukaisesti vireille panemiin tutkimuksiin liittyvistä velvollisuuksista.

Tämän sopimuksen sopimuspuolet, jotka ovat kehittyneitä maita, pyrkivät pyynnöstä ja sovittavin edellytyksin antamaan teknistä apua tämän sopimuksen osapuolille, jotka ovat kehitysmaita, tämän sopimuksen soveltamiseksi, mukaan lukien henkilökunnan kouluttaminen sekä tietoa menetelmistä, tekniikoista ja muista polkumyyntikäytäntöjä koskeviin tutkimuksiin liittyvistä seikoista.

(1) Sanonnalla "pantu vireille" tarkoitetaan jäljempänä toimenpidettä, jolla sopimuspuoli muodollisesti aloittaa artiklan 6 kohdassa 6 tarkoitetut tutkimukset.

(2) Milloin tässä koodissa käytetään sanontaa "viranomaiset", sen on tulkittava merkitsevän viranomaisia sopivalla vanhemmalla virkamiestasolla.

(3) Tässä koodissa sanonnan "vahinko" on ellei toisin määrätä, tarkoittavan kotimaiselle tuotannonalalle aiheutettua oleellista vahinkoa, kotimaiselle tuotannonalalle aiheutettua oleellisen vahingon uhkaa tai sellaisen tuotannonalan perustamisen oleellista viivästymistä, ja se on tulkittava tämän artiklan määräysten mukaisesti.

(4) Kuten tämän artiklan kohdissa 2 ja 3 määrätään.

(5) Sellaiset tekijät sisältävät, muun muassa, muun kuin polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrän ja hinnat, kysynnän supistumisen tai kulutustottumusten muutokset, rajoittavat kauppatavat ja kilpailun ulkomaisten ja kotimaisten tuottajien välillä, teknologian kehityksen ja kotimaisen teollisuuden alan vientisaavutukset ja tuottavuuden.

(6) Eräs, joskaan ei ainoa esimerkki on se, että on olemassa vakuuttavia syitä uskoa, että välittömässä tulevaisuudessa tulee tapahtumaan tuotteen huomattavasti lisättyä tuontia polkuhinnoilla.

(7) Sopimuspuolten keskuudessa pitäisi saavuttaa yhteisymmärrys määriteltäessä sanontaa "etuyhteydessä" siten kuin sitä käytetään tässä koodissa.

(8) Tässä koodissa sanonta "kantaa" tarkoittaa tullin tai veron lopullista laillista määräämistä tai perimistä.

(9) Kuten määritelty artiklassa 4.

(10) Sopimuspuolet ovat tietoisia siitä, että tiettyjen sopimuspuolten alueella tietojen paljastamista voidaan vaatia tiukan suojelujärjestyksen nojalla.

(11) Sopimuspuolet ovat yhtä mieltä siitä, että salassapitoa koskevia pyyntöjä ei pitäisi mielivaltaisesti hylätä.

(12) Koska eri maiden erilaisissa järjestelmissä käytetään erilaisia sanontoja, sanontaa "päätös" käytetään seuraavassa tarkoittamaan muodollista päätöstä tai ratkaisua.

(13) Sanontaa "voidaan" ei ole tulkittava siten, että se sallisi tutkimusmenettelyn jatkamisen samanaikaisesti hintaa koskevan sitoumuksen täytäntöönpanon kanssa lukuun ottamatta 3 kohdassa tarkoitettua tapausta.

(14) Jos sopimuspuolten kesken syntyy erimielisyyttä tämän sopimuksen tarkoittamista oikeuksista ja velvoitteista, sopimuspuolten on käytettävä kaikki tämän sopimuksen mukaiset ratkaisumenettelyt ennen kuin turvautuvat GATTin heille suomiin oikeuksiin.

(15) Tässä yhteydessä komitea voi kiinnittää sopimuspuolten huomiota niihin tapauksiin, joissa sen käsityksen mukaan esitetyillä väitteillä ei ole riittäviä perusteita.

(16) Tämän kohdan tarkoituksena ei ole sulkea pois, milloin se on asianmukaista, muiden asianmukaisten Yleissopimuksen määräysten mukaisia toimia.

(17) Sanonnan "hallitus" katsotaan kattavan myös Euroopan talousyhteisön asianomaiset viranomaiset.