Tullimenettelyjen yksinkertaistamista ja yhdenmukaistamista koskeva kansainvälinen yleissopimus



Virallinen lehti nro L 100 , 21/04/1975 s. 0002 - 0017

Kreikank. erityispainos: Luku 02 Nide 12 s. 0006

Espanjank. erityispainos: Luku 02 Nide 2 s. 0234

Portugalink. erityispainos: Luku 02 Nide 2 s. 0234

Suomenk. erityispainos Alue 2 Nide 2 s. 0037

Ruotsink. erityispainos Alue 2 Nide 2 s. 0037



LIITE TULLIMENETTELYJEN YKSINKERTAISTAMISTA JA YHDENMUKAISTAMISTA KOSKEVA KANSAINVÄLINEN YLEISSOPIMUS JOHDANTO Tämän, tulliyhteistyöneuvoston puitteissa laaditun yleissopimuksen SOPIMUSPUOLET, OTTAEN HUOMIOON, että kansallisten tullimenettelyjen väliset erot voivat vaikeuttaa kansainvälistä kauppaa ja muuta kansainvälistä vaihtoa, KATSOEN, että kaikkien maiden etujen mukaista on edistää tällaista kauppaa, vaihtoa ja yhteistyötä, KATSOEN, että tullimenettelyjen yksinkertaistaminen ja yhdenmukaistaminen voi edistää tehokkaasti kansainvälisen kaupan ja muun kansainvälisen vaihdon kehittymistä, VAKUUTTUNEINA SIITÄ, että kansainvälinen sopimus, joka sisältää määräyksiä, joita valtiot sitoutuvat soveltamaan heti kun siihen on mahdollisuus, johtaisi asteittain tullimenettelyjen huomattavaan yksinkertaistamiseen ja yhdenmukaistamiseen, mikä on tulliyhteistyöneuvoston merkittävimpiä tavoitteita, OVAT SOPINEET SEURAAVASTA: I LUKU Määritelmät 1 artikla Tässä yleissopimuksessa: a) "neuvosto" tarkoittaa tulliyhteistyöneuvoston perustamista koskevalla Brysselissä 15 päivänä joulukuuta 1950 tehdyllä yleissopimuksella luotua järjestöä, b) "Pysyvä tekninen komitea" tarkoittaa neuvoston pysyvää teknistä komiteaa, c) "ratifiointi" tarkoittaa ratifioimista tai hyväksymistä. II LUKU Yleissopimuksen soveltamisala ja liitteiden rakenne 2 artikla Kukin sopimuspuoli sitoutuu edistämään tullimenettelyjen yksinkertaistamista ja yhdenmukaistamista ja tässä tarkoituksessa noudattamaan tämän yleissopimuksen määräysten mukaisesti tämän yleissopimuksen liitteisiin sisältyviä normeja ja suositeltuja käytäntöjä. Sopimuspuolia ei kuitenkaan estetä myöntämästä suurempia helpotuksia kuin yleissopimuksessa on määrätty ja kullekin sopimuspuolelle suositetaan tällaisten suurempien helpotusten myöntämistä mahdollisimman suuressa määrin. 3 artikla Tämän yleissopimuksen määräykset eivät estä soveltamasta kansallisesta lainsäädännöstä johtuvia kieltoja tai rajoituksia. 4 artikla Kussakin tämän yleissopimuksen liitteessä on periaatteessa: a) johdanto, joka sisältää yhteenvedon liitteessä käsitellyistä asioista; b) määritelmät liitteissä käytetyistä tärkeimmistä tullitermeistä; c) normeja eli sellaisia määräyksiä, joiden yleinen soveltaminen katsotaan välttämättömäksi tullimenettelyjen yhdenmukaistamiseksi ja yksinkertaistamiseksi; d) suositeltuja käytäntöjä (Recommended Practices) eli sellaisia määräyksiä, joiden katsotaan edistävän tullimenettelyjen yhdenmukaistamista ja yksinkertaistamista ja joiden mahdollisimman laajaa soveltamista pidetään toivottavana; e) huomautuksia (Notes), jotka osoittavat, minkä suuntaisiin toimiin voidaan ryhtyä sovellettaessa asianomaista normia tai suositeltua käytäntöä. 5 artikla 1. Kunkin sopimuspuolen, joka hyväksyy jonkin liitteen, katsotaan hyväksyvän kaikki sen normit ja suositellut käytännöt, ellei se liitettä hyväksyessään tai milloin tahansa sen jälkeen ilmoita neuvoston pääsihteerille niitä normeja ja suositeltuja käytäntöjä, joiden suhteen se tekee varaumia mainiten samalla kansallisen lainsäädäntönsä määräysten ja kyseessä olevien normien ja suositeltujen käytäntöjen väliset eroavuudet. Kukin varauksia tehnyt sopimuspuoli voi milloin tahansa peruuttaa varaumansa kokonaan tai osittain ilmoittamalla pääsihteerille, mistä alkaen varaumat eivät enää ole voimassa. 2. Kunkin sopimuspuolen, joka on sitoutunut noudattamaan jonkin liitteen määräyksiä, tulee vähintään joka kolmas vuosi tarkistaa ne liitteen normit ja suositellut käytännöt, joiden suhteen se on tehnyt varaumia, ja verrata niitä kansallisen lainsäädäntönsä määräyksiin sekä ilmoittaa neuvoston pääsihteerille tarkistuksen tuloksista. III LUKU Neuvoston ja pysyvän teknisen komitean tehtävät 6 artikla 1. Neuvoston tulee valvoa tämän yleissopimuksen hallintoa ja kehittämistä siinä olevien määräysten mukaisesti. Sen tulee päättää erityisesti yleissopimukseen otettavista uusista liitteistä. 2. Näiden päämäärien saavuttamiseksi pysyvän teknisen komitean tulee neuvoston alaisena ja sen antamien ohjeiden mukaisesti huolehtia seuraavista tehtävistä: a) laatia uusia liitteitä ja esittää neuvostolle niiden hyväksymistä yleissopimukseen sisällyttämistä varten; b) tehdä neuvostolle tämän yleissopimuksen tai sen liitteiden muuttamiseksi tarpeellisina pitämiään ehdotuksia, erityisesti normien ja suositeltujen käytäntöjen tekstejä koskevia muutosehdotuksia sekä ehdotuksia suositeltujen käytäntöjen muuttamisesta normeiksi; c) antaa lausuntoja kaikista yleissopimuksen soveltamiseen liittyvistä kysymyksistä; d) toteuttaa neuvoston sille mahdollisesti antamia yleissopimuksen määräyksiä koskevia tehtäviä. 7 artikla Neuvostossa ja pysyvässä teknisessä komiteassa suoritettavia äänestyksiä silmällä pitäen kukin liite katsotaan erilliseksi yleissopimukseksi. IV LUKU Erinäisiä määräyksiä 8 artikla Tätä yleissopimusta sovellettaessa yhtä tai useampaa liitettä, jonka määräyksiä jokin sopimuspuoli on sitoutunut noudattamaan, tulee pitää sanotun sopimuksen erottamattomana osana ja tämän sopimuspuolen osalta viittausten yleissopimukseen katsotaan viittaavan myös yhteen tai useampaan tällaiseen liitteeseen. 9 artikla Tulli- tai talousliiton muodostavat sopimuspuolet voivat ilmoittaa neuvoston pääsihteerille, että yleissopimuksen tiettyä liitettä sovellettaessa niiden alueet tulee katsoa yhdeksi ainoaksi alueeksi. Mikäli tällainen ilmoitus on tehty ja mikäli esiintyy eroavuuksia kyseisen liitteen määräysten ja näiden sopimuspuolten alueilla sovellettavan lainsäädännön välillä, asianomaisten valtioiden tulee tehdä kyseiseen normiin tai suositeltuun käytäntöön varauma yleissopimuksen 5 artiklan mukaisesti. V LUKU Loppumääräykset 10 artikla 1. Kaikki kahden tai useamman sopimuspuolen välillä syntyneet erimielisyydet tämän yleissopimuksen tulkinnasta tai soveltamisesta tulee mahdollisuuksien mukaan ratkaista osapuolten välisin neuvotteluin. 2. Kaikki erimielisyydet, joita ei voida ratkaista sopimuspuolten välisin neuvotteluin, tulee siirtää pysyvälle tekniselle komitealle, jonka tulee tutkia erimielisyydet ja antaa suosituksia niiden ratkaisemiseksi. 3. Mikäli pysyvä tekninen komitea ei kykene ratkaisemaan erimielisyyttä, sen tulee siirtää asia neuvostolle, jonka tulee antaa neuvoston perustamissopimuksen III artiklan e kohdan mukaisia suosituksia. 4. Sopimuspuolet, joilla on erimielisyyksiä, voivat etukäteen sopia pysyvän teknisen komitean tai neuvoston suositusten sitovan itseään. 11 artikla 1. Neuvoston ja Yhdistyneiden Kansakuntien sekä sen erityisjärjestöjen kaikki jäsenvaltiot voivat tulla tämän yleissopimuksen sopimuspuoliksi: a) allekirjoittamalla sen ilman ratifiointivaraumaa, b) tallettamalla ratifioimiskirjan allekirjoitettuaan sen ratifiointivaraumin tai c) liittymällä siihen. 2. Tämä yleissopimus on avoinna allekirjoittamista varten tämän artiklan 1 kappaleessa tarkoitetuille valtioille 30 päivään kesäkuuta 1974 asti neuvoston Brysselissä olevassa päämajassa. Sen jälkeen se on avoinna niiden liittymistä varten. 3. Mikä tahansa valtio, joka ei kuulu tämän artiklan 1 kappaleessa tarkoitettuihin järjestöihin, mutta jolle neuvoston pääsihteeri on lähettänyt liittymiskutsun neuvoston kehotuksesta, voi tulla tämän yleissopimuksen osapuoleksi liittymällä siihen sen jälkeen kun se on tullut voimaan. 4. Jokaisen tämän artiklan 1 tai 3 kappaleessa tarkoitetun valtion tulee yleissopimusta allekirjoittaessaan, ratifioidessaan tai siihen liittyessään mainita se liite tai ne liitteet, jotka se hyväksyy, ja vähintään yhden liitteen hyväksyminen on välttämätöntä. Se voi jälkeenpäin ilmoittaa neuvoston pääsihteerille yhden tai useamman lisäliitteen hyväksymisestä. 5. Ratifioimis- tai liittymiskirjat tulee tallettaa neuvoston pääsihteerin huostaan. 6. Neuvoston pääsihteerin tulee ilmoittaa tämän yleissopimuksen sopimuspuolille, muille sopimuksen allekirjoittajavaltioille, neuvoston niille jäsenvaltioille, jotka eivät ole yleissopimuksen sopimuspuolia, ja Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerille jokaisesta uudesta liitteestä, jonka neuvosto on mahdollisesti päättänyt lisätä tähän yleissopimukseen. Tällaisen uuden liitteen hyväksyneiden sopimuspuolten tulee ilmoittaa hyväksymisestään neuvoston pääsihteerille tämän artiklan 4 kappaleen edellyttämällä tavalla. 7. Tämän artiklan 1 kappaleen määräykset koskevat myös tämän yleissopimuksen 9 artiklassa tarkoitettuja tulli- ja talousliittoja, mikäli tällaisten tulli- ja talousliittojen perustamisasiakirjoissa velvoitetaan liittojen toimivaltaisia elimiä tekemään sopimuksia omissa nimissään. Näillä elimillä ei tule kuitenkaan olla äänestysoikeutta. 12 artikla 1. Tämä yleissopimus tulee voimaan kolme kuukautta sen jälkeen, kun viisi sen 11 artiklan 1 kappaleessa tarkoitettua valtiota on allekirjoittanut sen ilman ratifiointivaraumaa tai tallettanut ratifioimis- tai liittymiskirjansa. 2. Minkä tahansa sellaisen valtion osalta, joka allekirjoittaa tämän yleissopimuksen ilman ratifiointivaraumaa, ratifioi sen tai liittyy siihen sen jälkeen, kun viisi valtiota on allekirjoittanut sen ilman ratifiointivaraumaa tai tallettanut ratifioimis- tai liittymiskirjansa, tämä yleissopimus tulee voimaan kolme kuukautta sen jälkeen, kun kyseinen valtio on sen allekirjoittanut ilman ratifiointivaraumaa tai tallettanut ratifioimis- tai liittymiskirjansa. 3. Jokainen tämän yleissopimuksen liite tulee voimaan kolme kuukautta sen jälkeen, kun viisi sopimuspuolta on hyväksynyt kyseisen liitteen. 4. Minkä tahansa valtion osalta, joka hyväksyy jonkin liitteen sen jälkeen, kun viisi valtiota on sen hyväksynyt, kyseinen liite tulee voimaan kolme kuukautta sen jälkeen, kun kyseinen valtio on ilmoittanut hyväksymisestään. 13 artikla 1. Allekirjoittaessaan tämän yleissopimuksen ilman ratifiointivaraumaa tai tallettaessaan ratifioimis- tai liittymiskirjansa tai näiden toimenpiteiden jälkeen mikä tahansa valtio voi ilmoittaa neuvoston pääsihteerille, että tämä yleissopimus koskee jokaista tai jotain tiettyä aluetta, jonka kansainvälisistä suhteista se on vastuussa. Tällainen ilmoitus tulee voimaan kolme kuukautta sen jälkeen, kun neuvoston pääsihteeri on sen saanut. Yleissopimus ei kuitenkaan koske ilmoituksessa mainittuja alueita, ennen kuin yleissopimus tulee voimaan asianomaisen valtion osalta. 2. Mikä tahansa valtio, joka tämän artiklan 1 kappaleen nojalla on ilmoittanut tämän yleissopimuksen ulottamisesta alueeseen, jonka kansainvälisistä suhteista se on vastuussa, voi ilmoittaa neuvoston pääsihteerille yleissopimuksen 14 artiklan edellyttämässä järjestyksessä, että yleissopimuksen soveltaminen kyseisellä alueella lakkaa. 14 artikla 1. Tämä yleissopimus on voimassa rajoittamattoman ajan, mutta mikä tahansa sopimuspuolista voi irtisanoa sen milloin tahansa sen jälkeen, kun se on tullut voimaan 12 artiklan edellyttämällä tavalla. 2. Irtisanomisesta tulee ilmoittaa kirjallisesti asiakirjalla, joka talletetaan neuvoston pääsihteerin huostaan. 3. Irtisanominen tulee voimaan kuusi kuukautta sen jälkeen, kun neuvoston pääsihteeri on vastaanottanut irtisanomisasiakirjan. 4. Tämän artiklan 2 ja 3 kappaleessa olevat määräykset koskevat myös tämän yleissopimuksen liitteitä siten, että kukin sopimuspuoli on oikeutettu peruuttamaan yhtä tai useampaa liitettä koskevan hyväksymisensä milloin tahansa sen jälkeen, kun liite on tullut voimaan yleissopimuksen 12 artiklan edellyttämällä tavalla. Sopimuspuoli, joka peruuttaa hyväksymisensä kaikkien hyväksymiensä liitteiden osalta, katsotaan irtisanoutuneeksi yleissopimuksesta. 15 artikla 1. Neuvosto voi suosittaa muutoksien tekemistä tähän yleissopimukseen. Neuvoston pääsihteerin on pyydettävä kutakin sopimuspuolta osallistumaan tämän yleissopimuksen muutosehdotuksista käytävään keskusteluun. 2. Neuvoston pääsihteerin tulee tiedottaa täten ehdotetuista muutosteksteistä tämän yleissopimuksen kaikille sopimuspuolille, muille tämän yleissopimuksen allekirjoittajavaltioille sekä neuvoston niille jäsenvaltioille, jotka eivät ole tämän yleissopimuksen sopimuspuolia. 3. Kuuden kuukauden kuluessa siitä päivästä alkaen, jolloin suositellusta muutoksesta tiedotetaan yllä mainitulla tavalla, kukin sopimuspuoli tai, milloin muutos koskee voimassa olevaa liitettä, kukin sopimuspuoli, joka on sitoutunut noudattamaan kyseistä liitettä, voi ilmoittaa neuvoston pääsihteerille, että a) se vastustaa ehdotettua muutosta, tai että b) vaikka se aikoo hyväksyä ehdotetun muutoksen, sen hyväksymiseen välttämättömiä edellytyksiä ei asianomaisessa maassa ole vielä täytetty. 4. Mikäli sopimuspuoli lähettää neuvoston pääsihteerille tämän artiklan 3 kappaleen b kohdassa tarkoitetun ilmoituksen, se voi, ellei se ole ilmoittanut pääsihteerille hyväksyvänsä suositeltua muutosta, esittää muutosta koskevan vastalauseen yhdeksän kuukauden kuluessa siitä ajankohdasta, jolloin tämän artiklan 3 kappaleessa tarkoitettu kuuden kuukauden ajanjakso päättyy. 5. Mikäli suositeltua muutosta koskeva vastalause esitetään tämän artiklan 3 tai 4 kappaleen mukaisesti, muutoksen ei katsota tulleen hyväksytyksi, eikä se näin ollen tule voimaan. 6. Mikäli ehdotettua muutosta ei ole vastustettu tämän artiklan 3 tai 4 kappaleen mukaisesti, muutoksen katsotaan tulleen hyväksytyksi seuraavista määräpäivistä alkaen: a) 3 kappaleessa mainitusta kuuden kuukauden jakson päättymispäivänä, jollei mikään sopimuspuolista ole lähettänyt tämän artiklan 3 kappaleen b kohdan mukaista ilmoitusta; b) mikäli jokin sopimuspuoli on lähettänyt tämän artiklan 3 kappaleen b kohdan mukaisen ilmoituksen, aikaisempana seuraavista kahdesta määräpäivästä: - päivä, johon mennessä kaikki kyseisen ilmoituksen lähettäneet sopimuspuolet ovat ilmoittaneet neuvoston pääsihteerille hyväksyvänsä ehdotetun muutoksen, edellyttäen, että mikäli kaikista hyväksymisistä on ilmoitettu ennen tämän artiklan 3 kappaleessa tarkoitetun kuuden kuukauden ajanjakson päättymistä, tätä päivämäärää pidetään mainitun kuuden kuukauden ajanjakson päättymispäivänä; - tämän artiklan 4 kappaleessa tarkoitetun yhdeksän kuukauden ajanjakson päättymispäivä. 7. Jokainen muutos, jonka katsotaan tulleen hyväksytyksi, tulee voimaan joko kuuden kuukauden kuluttua siitä päivästä, jolloin se katsottiin hyväksytyksi, tai mikäli ehdotetussa muutoksessa on määräys muusta ajanjaksosta, tämän ajan kuluttua siitä päivästä, jolloin muutos katsottiin hyväksytyksi. 8. Neuvoston pääsihteerin on ilmoitettava mahdollisimman pian tämän yleissopimuksen osapuolille ja muille allekirjoittajavaltioille kaikista ehdotettua muutosta koskevista vastalauseista, jotka on tehty tämän artiklan 3 kappaleen a kohdan mukaisesti, samoin kuin kaikista ilmoituksista, jotka on saatu tämän artiklan 3 kappaleen b kohdan mukaisesti. Hänen tulee ilmoittaa myöhemmin sopimuspuolille ja muille allekirjoittajavaltioille siitä, esittääkö kyseisen ilmoituksen antanut yksi tai useampi sopimuspuoli vastalauseen ehdotettuun muutokseen vai hyväksyykö se ehdotetun muutoksen. 16 artikla 1. Riippumatta tämän yleissopimuksen 15 artiklassa määrätystä muutosmenettelystä jokaista liitettä, ei kuitenkaan sen määritelmiä, voidaan muuttaa neuvoston päätöksellä. Neuvoston pääsihteerin tulee pyytää kutakin tämän yleissopimuksen sopimuspuolta osallistumaan jonkin liitteen muutosehdotusta koskevaan keskusteluun. Neuvoston pääsihteerin tulee ilmoittaa jokaisen näin päätetyn muutoksen teksti tämän yleissopimuksen sopimuspuolille, muille sen allekirjoittajavaltioille ja neuvoston niille jäsenvaltioille, jotka eivät ole tämän yleissopimuksen sopimuspuolia. 2. Tämän artiklan 1 kappaleen edellyttämällä tavalla päätetyt muutokset tulevat voimaan kuusi kuukautta sen jälkeen, kun neuvoston pääsihteeri on niistä ilmoittanut. Kunkin sopimuspuolen, joka on sitoutunut noudattamaan jotakin kyseisten muutosten kohteena olevaa liitettä, katsotaan hyväksyneen myös nämä muutokset, ellei se tee varaumaa tämän yleissopimuksen 5 artiklan mukaisella tavalla. 17 artikla 1. Jokaisen tämän yleissopimuksen ratifioineen tai siihen liittyneen valtion katsotaan hyväksyneen kaikki siihen tehdyt muutokset, jotka ovat tulleet voimaan viimeistään kyseisen valtion ratifioimis- tai liittymiskirjan tallettamispäivänä. 2. Jokaisen valtion, joka hyväksyy jonkin liitteen tekemättä varaumia tämän yleissopimuksen 5 artiklan mukaisesti, katsotaan hyväksyneen tämän liitteen kaikki muutokset, jotka ovat tulleet voimaan viimeistään sinä päivänä, jolloin kyseinen valtio ilmoittaa hyväksymisestään neuvoston pääsihteerille. 18 artikla Neuvoston pääsihteerin tulee ilmoittaa tämän yleissopimuksen osapuolille, muille sen allekirjoittaneille valtioille, neuvoston niille jäsenvaltioille, jotka eivät ole tämän yleissopimuksen sopimuspuolia sekä Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerille: a) tämän yleissopimuksen 11 artiklan mukaisesti suoritetut allekirjoitukset, ratifioinnit ja liittymiset; b) tämän yleissopimuksen ja sen jokaisen liitteen voimaantulopäivät 12 artiklan mukaisesti; c) 9 ja 13 artiklassa tarkoitetut ilmoitukset; d) 5, 16, ja 17 artiklassa tarkoitetut ilmoitukset ja tiedotukset; e) irtisanoutumiset 14 artiklan nojalla; f) kaikki 15 artiklan mukaisesti hyväksytyiksi katsotut muutokset ja niiden voimaantulopäivät; g) kaikki neuvoston 16 artiklan mukaisesti hyväksymät muutokset ja niiden voimaantulopäivät. 19 artikla Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan 102 artiklan mukaisesti tämä yleissopimus on rekisteröitävä Yhdistyneiden Kansakuntien sihteeristössä neuvoston pääsihteerin pyynnöstä. Tämän vakuudeksi allekirjoittaneet, asianmukaisesti siihen valtuutettuina, ovat allekirjoittaneet tämän yleissopimuksen. Tehty Kiotossa 18 päivänä toukokuuta 1973 yhtenä ainoana englannin- ja ranskankielisenä alkuperäiskappaleena, jonka molemmat tekstit ovat yhtä todistusvoimaiset ja joka talletetaan neuvoston pääsihteerin huostaan, joka lähettää oikeaksi todistetut jäljennökset kaikille tämän yleissopimuksen 11 artiklan 1 kappaleessa tarkoitetuille valtioille. JOHDANTO Kansainväliselle kaupalle on ominaista, että usein ei vielä maahantuontihetkellä tiedetä, miten maahantuotujen tavaroiden suhteen lopullisesti menetellään. Tämän vuoksi maahantuojat joutuvat varastoimaan tavarat pidemmäksi tai lyhyemmäksi ajaksi. Milloin tavarat aiotaan jälleenviedä, maahantuojan etujen mukaista on, että niihin sovelletaan sellaista tullimenettelyä, joka ei velvoita maksamaan tuontitulleja ja -veroja. Silloinkin kun tavarat aiotaan jättää maahan, on maahantuojan etujen mukaista voida lykätä tuontitullien ja -verojen maksamista siihen asti kun tavarat tosiasiallisesti tullataan vapaaseen liikkeeseen. Antaakseen maahantuojille nämä helpotukset ovat useimmat maat sisällyttäneet kansalliseen lainsäädäntöönsä tullivarastomenettelyä koskevat säännökset. Tullivarastoihin hyväksytään kuitenkin muitakin kuin maahantuotuja tavaroita. Eräissä maissa sallitaan esimerkiksi sisäisten verojen alaisten, joko kansallista alkuperää olevien tai tullattujen ja verotettujen tuontitavaroiden tullivarastointi, jotta niille voidaan myöntää vapautus tai palautus sisäisistä veroista. Samoin sellaisten tavaroiden varastointi tullivarastoon, joihin on aikaisemmin sovellettu muuta tullimenettelyä tai joille voidaan maasta vietäessä myöntää tuontitullien ja -verojen palautus, mahdollistaa sen, että tulliviranomaiset voivat, tapauksesta riippuen, päättää tällaisen muun tullimenettelyn tai palauttaa tuontitullit ja -verot ennen kuin tavarat tosiasiallisesti jälleenviedään. Tämän liitteen määräyksiä ei sovelleta - tavaroiden varastointiin väliaikaisessa varastossa (tullin hyväksymissä lukituissa säilytystiloissa tai suljetuissa tai avoimissa tiloissa, joihin tavaroita voidaan varastoida tulliselvitystä odotettaessa), - tavaroiden varastointiin vapaasatamissa ja vapaa-alueilla, - ehdollisesti tuontitulleista ja -veroista vapautettujen tavaroiden tullivalvonnassa tapahtuvaan valmistukseen tai käsittelyyn tullin hyväksymissä tiloissa (varastot väliaikaisesti maahan tuotujen tavaroiden valmistusta tai käsittelyä varten). MÄÄRITELMÄT Tässä liitteessä: a) "tullivarastomenettely" tarkoittaa tullimenettelyä, jonka mukaan maahan tuodut tavarat varastoidaan tullivalvonnassa tarkoitusta varten määrättyyn paikkaan (tullivarasto tuontitulleja ja -veroja maksamatta; b) "tuontitullit ja -verot" tarkoittaa tulleja ja kaikkia muita tavaroiden maahantuonnissa tai sen yhteydessä kannettavia maksuja, veroja tai muita kuluja, ei kuitenkaan maksuja tai kuluja, joiden määrä vastaa suunnilleen suoritetuista palveluksista aiheutuneita kustannuksia; c) "tullivalvonta" tarkoittaa toimenpiteitä, joita sovelletaan niiden lakien ja säännösten noudattamisen varmistamiseksi, joiden täytäntöönpanosta tulli on vastuussa; d) "vakuus" tarkoittaa tulliviranomaisia tyydyttävää taetta siitä, että tullia kohtaan oleva velvoite tullaan täyttämään. Vakuutta sanotaan "yleiseksi", kun sillä taataan lukuisista eri toimenpiteistä johtuvien velvoitteiden täyttäminen; e) "henkilö" tarkoittaa sekä luonnollisia että juridisia henkilöitä, ellei asiayhteys muuta edellytä. PERIAATE 1. Normi Tullivarastomenettelyssä on noudatettava tämän liitteen määräyksiä. VARASTOTYYPIT 2. Normi Kansallisessa lainsäädännössä on oltava säännös kaikille maahantuojille avoimista tullivarastoista (yleiset tullivarastot). Huomautus Kansallisen lainsäädännön määräysten mukaisesti yleisiä tullivarastoja voivat hoitaa joko tulliviranomaiset tai muut viranomaiset tai luonnolliset tai juridiset henkilöt. 3. Normi Oikeutta varastoida maahantuotuja tavaroita yleisiin tullivarastoihin ei ole annettava vain maahantuojille vaan myös kaikille kysymykseen tuleville henkilöille. 4. Normi Kansallisessa lainsäädännössä on oltava säännös vain määrättyjen henkilöiden käytössä olevista tullivarastoista (yksityiset tullivarastot) kun tämä on tarpeen kaupan tai teollisuuden erityisvaatimusten täyttämiseksi. VARASTOJEN PERUSTAMINEN 5. Normi Tulliviranomaisten on vahvistettava tullivarastojen rakennetta ja pohjapiirroksia koskevat vaatimukset ja tullivalvontajärjestelyt. Huomautus Valvontaa varten tulliviranomaiset voivat erityisesti - vaatia, että tullivarastot suljetaan kaksinkertaisella lukolla (asianomaisen henkilön lukolla ja tullilukolla), - pitää säilytystilat valvonnassa jatkuvasti tai jaksoittain, - pitää tai vaatia pidettävän kirjaa varastoiduista tavaroista (käyttäen joko erityisiä luetteloita tai asianmukaisia ilmoituksia) ja - inventoida varastossa olevat tavarat tietyin väliajoin. VARASTOJEN HOITO 6. Normi Kansallisessa lainsäädännössä on määrättävä se henkilö tai ne henkilöt, jotka ovat vastuussa kaikkien niiden tuontitullien ja -verojen maksamisesta, jotka kannetaan sellaisista tullivarastomenettelyn alaisista tavaroista, joita ei ole selvitetty tulliviranomaisia tyydyttävällä tavalla. 7. Normi Milloin vaaditaan vakuus varmistamaan useista eri toimenpiteistä johtuvien velvoitteiden täyttäminen, tulliviranomaisten on hyväksyttävä yleisvakuus. 8. Suositeltu käytäntö Vakuuden määrä olisi määrättävä mahdollisimman pieneksi ottaen huomioon mahdollisesti kannettavat tuontitullit ja -verot. 9. Suositeltu käytäntö Tulliviranomaisten ei olisi vaadittava vakuutta silloin kun varaston tullivalvonta on riittävä, varsinkin jos varasto on suljettu tullilukolla. 10. Normi Tulliviranomaisten on vahvistettava tullivarastojen hoitoa koskevat ehdot. Järjestelyt, jotka koskevat tavaroiden varastointia tullivarastoissa ja varastokirjanpitoa ja -selvitystä, on tulliviranomaisten hyväksyttävä. VARASTOITAVAT TAVARAT 11. Suositeltu käytäntö Varastointi yleisiin tullivarastoihin olisi sallittava kaikenlaisille tuontitavaroille, joista kannetaan tuontitullit ja -verot tai joihin sovelletaan muita kieltoja kuin ne, jotka on määrätty yleisen moraalin, järjestyksen, turvallisuuden, hygienian ja terveydenhoidon tai eläin- tai kasvitautien leviämisen estämisen tai patentti-, tavaramerkki- tai tekijänoikeuden suojaamisen vuoksi, riippumatta tavaroiden määrästä, alkuperämaasta ja tulo- tai määrämaasta. Vaaraa aiheuttavat tai muihin tavaroihin mahdollisesti vaikuttavat tai erityistä asennusta vaativat tavarat olisi hyväksyttävä vain niitä varten suunniteltuihin tullivarastoihin. 12. Normi Asianomaisten viranomaisten on ilmoitettava yksityisiin tullivarastoihin varastoitavaksi hyväksyttävät tavaralajit siinä luvassa, jolla tullivarastomenettely myönnetään tai sopivassa säännöksessä. 13. Suositeltu käytäntö Tullivarastoihin olisi voitava varastoida tavaroita, jotka ovat maasta vietäessä oikeutettuja tuontitullien ja -verojen palautukseen, jotta palautus voidaan myöntää välittömästi, edellyttäen että tavarat viedään maasta myöhemmin. 14. Suositeltu käytäntö Tavarat, joihin sovelletaan väliaikaista maahantuontimenettelyä, olisi voitava varastoida tullivarastoihin myöhempää maastavientiä tai muuta sallittua menettelyä varten, jolloin tästä menettelystä johtuvat velvoitteet lakkaavat. 15. Suositeltu käytäntö Tullivarastoihin olisi voitava varastoida maasta vietäväksi tarkoitettuja tavaroita, joista kannetaan tai on maksettu sisäiset verot, jotta vapautus tällaisista veroista tai niiden palautus voidaan myöntää, edellyttäen että tavarat viedään maasta myöhemmin. VARASTOON PANO 16. Normi Kansallisessa lainsäädännössä on mainittava ehdot, jotka on täytettävä esitettäessä varastoitavat tavarat asianomaisessa tullitoimipaikassa ja annettaessa tavarailmoitus. SALLITUT TOIMENPITEET 17. Normi Jokaisen, jolla on oikeus määrätä varastoiduista tavaroista, on saatava a) tarkastaa tavarat; b) ottaa näytteitä maksamalla vaadittaessa tuontitullit ja -verot; c) ryhtyä tavaroiden kunnon säilyttämiseksi välttämättömiin toimenpiteisiin. 18. Normi Varastoituja tavaroita on voitava käsitellä tavanmukaisesti pakkauksen tai myyntikunnon parantamiseksi tai kuljetuksen valmistelemiseksi. Tällaisia käsittelytapoja ovat kollien jakaminen ja yhdistäminen, lajittelu, laatuluokittelu ja uudelleenpakkaus. VARASTOINTIAIKA 19. Normi Pisintä sallittua varastointiaikaa vahvistettaessa on otettava asianmukaisesti huomioon liike-elämän tarpeet, ja sen on oltava vähintään yksi vuosi. OMISTUSOIKEUDEN SIIRTO 20. Normi Varastoitujen tavaroiden omistusoikeuden siirto on sallittava. TAVAROIDEN TURMELTUMINEN, KATOAMINEN JA TUHOUTUMINEN 21. Normi Ennen varastosta ottoa onnettomuuden tai ylivoimaisen esteen vuoksi turmeltuneet tai pilaantuneet tavarat on voitava tullata vapaaseen liikkeeseen ikään kuin ne olisi tuotu maahan turmeltuneessa tai pilaantuneessa tilassaan. 22. Normi Tuontitulleja ja -veroja ei ole kannettava varastoiduista tavaroista, jotka ovat tuhoutuneet tai lopullisesti hävinneet onnettomuuden tai ylivoimaisen esteen vuoksi, mikäli tällainen tuhoutuminen tai häviäminen näytetään asianmukaisesti toteen tulliviranomaisia tyydyttävällä tavalla. Kaikesta tuhoutumisesta jäljelle jäävästä jätteestä ja romusta, mikäli se tullataan vapaaseen liikkeeseen, kannetaan samat tuontitullit ja -verot kuin tässä tilassa maahan tuotavasta jätteestä ja romusta. 23. Normi Varastoidut tavarat on niistä määräämään oikeutetun henkilön pyynnöstä voitava luovuttaa kokonaan tai osaksi valtiolle tai hävittää tai tehdä kaupallisesti arvottomiksi tullivalvonnassa sen mukaan kuin tulliviranomaiset päättävät. Tällainen luovuttaminen tai hävittäminen ei saa aiheuttaa mitään kuluja valtiolle. Kaikesta tuhoutumisesta jäljelle jäävästä jätteestä ja romusta, mikäli se tullataan vapaaseen liikkeeseen, kannetaan samat tuontitullit ja -verot kuin tässä tilassa maahan tuotavasta jätteestä ja romusta. TAVAROIDEN SIIRTÄMINEN VARASTOSTA 24. Normi Tavaroista määräämään oikeutetulla henkilöllä on oltava oikeus siirtää tavarat kokonaan tai osittain varastosta jälleenvientiä, vapaaseen liikkeeseen tullausta, toiseen tullivarastoon siirtoa tai muuta tullimenettelyä varten, edellyttäen että kussakin tapauksessa sovellettavia ehtoja ja muodollisuuksia noudatetaan. VAPAASEEN LIIKKEESEEN TULLATTAVAT TAVARAT 25. Normi Kansallisessa lainsäädännössä on mainittava ajankohta, joka otetaan huomioon määrättäessä tullivarastosta vapaaseen liikkeeseen tullattavien tavaroiden arvo ja määrä samoin kuin tavaroihin sovellettavien tuontitullien ja -verojen määrät. TAVARAT, JOITA EI SIIRRETÄ VARASTOSTA 26. Normi Kansallisessa lainsäädännössä on määrättävä menettely, jota sovelletaan silloin kun tavaroita ei siirretä tullivarastosta määräajan kuluessa. 27. Suositeltu käytäntö Milloin tavarat, joita ei ole siirretty tullivarastosta, myydään tullin toimesta, myyntitulot, joista on vähennetty tuontitullit ja -verot ja kaikki muut kulut ja kustannukset, olisi, mikäli mahdollista, luovutettava sille tai niille henkilöille, joilla on oikeus saada ne, tai säilytettävä heitä varten tietyn ajan. TULLIVARASTOJA KOSKEVAT TIEDOT 28. Normi Tulliviranomaisten on varmistettava, että kaikki tullivarastomenettelyä koskevat tarvittavat tiedot ovat kaikkien asianomaisten henkilöiden helposti saatavissa.