Yleissopimus Itämeren alueen merellisen ympäristön suojelusta 1974 (Helsingin sopimus)



Virallinen lehti nro L 073 , 16/03/1994 s. 0002 - 0018

Suomenk. erityispainos Alue 11 Nide 29 s. 0221

Ruotsink. erityispainos Alue 11 Nide 29 s. 0221



YLEISSOPIMUS Itämeren alueen merellisen ympäristön suojelusta 1974 (Helsingin sopimus) TÄMÄN YLEISSOPIMUKSEN SOPIMUSPUOLINA OLEVAT VALTIOT, TIETOISINA Itämeren alueen merellisen ympäristön ja sen elollisten luonnonvarojen korvaamattomista taloudellisista, sosiaalisista ja kulttuuriarvoista sopimuspuolten kansoille; OTTAEN HUOMIOON Itämeren alueen erityiset hydrografiset ja ekologiset ominaispiirteet sekä sen elollisten luonnonvarojen herkkyyden ympäristömuutoksille; TODETEN inhimillisten toimintojen nopean kehityksen Itämeren alueella, sen valuma-alueen piirissä asuvan huomattavan väestömäärän ja sopimuspuolten korkea-asteisen kaupungistumisen ja teollistumisen sekä niiden voimaperäisen maa- ja metsätalouden; TODETEN syvästi huolestuneina Itämeren alueen lisääntyvän pilaantumisen, joka on peräisin monista lähteistä, kuten päästöistä jokien, suistojen, laskuojien ja putkistojen kautta, jätteiden mereen laskemisesta, alusten normaalista käytöstä sekä ilman kautta kulkeutuvista pilaantumisen aiheuttajista; TIETOISINA sopimuspuolten velvollisuudesta suojella ja parantaa Itämeren alueen merellisen ympäristön arvoja kansojensa hyväksi; TIETÄEN, että Itämeren alueen merellisen ympäristön suojeleminen ja parantaminen ovat tehtäviä, joista ei voida tehokkaasti suoriutua pelkästään kansallisin ponnistuksin, vaan että viipymättä tarvitaan myös läheistä alueellista yhteistyötä ja muita näiden tehtävien täyttämiseen tähtääviä soveltuvia kansainvälisiä toimenpiteitä; TODETEN, etteivät soveltuvat äskettäin tehdyt kansainväliset yleissopimukset sopimuspuolten osalta voimaan tultuaankaan riitä täyttämään kaikkia erityisvaatimuksia Itämeren alueen merellisen ympäristön suojelemiseksi ja parantamiseksi; TODETEN etenkin sopimuspuolten välisen tieteellisen ja teknologisen yhteistyön tärkeyden Itämeren alueen merellistä ympäristöä suojeltaessa ja parannettaessa; TAHTOEN edelleen kehittää Itämeren alueellista yhteistyötä, jonka mahdollisuudet ja edellytykset vahvistettiin allekirjoittamalla Gdanskissa vuonna 1973 Itämeren ja Belttien kalastusta ja elollisten luonnonvarojen säilyttämistä koskeva yleissopimus; TIETOISINA Itämeren alueen merellisen ympäristön suojelua koskevan alueellisen hallitusten välisen yhteistyön tärkeydestä kaikkien Euroopan valtioiden välisen rauhanomaisen yhteistyön ja yhteisymmärryksen erottamattomana osana; OVAT SOPINEET SEURAAVASTA: 1 artikla Yleissopimuksen soveltamisalue Tässä yleissopimuksessa "Itämeren alue" tarkoittaa varsinaista Itämerta, Pohjanlahtea ja Suomenlahtea sekä Itämeren sisääntuloväylää, jonka rajana on Skagenin leveysaste Skagerakissa 57° 44' 8″ P. Siihen eivät kuulu sopimuspuolten sisäiset aluevedet. 2 artikla Määritelmät Tässä yleissopimuksessa: 1. "pilaantuminen" tarkoittaa ihmisen toimesta tapahtuvaa aineiden tai energian johtamista suoraan tai välillisesti merelliseen ympäristöön, jokisuistot mukaan luettuina, niin että siitä on sellaisia haitallisia seurauksia kuin ihmisten terveyden vaarantuminen, elollisten luonnonvarojen ja meren elämän vahingoittuminen, esteitä oikeutetulle meren käytölle kalastus mukaan luettuna, meriveden käyttöominaisuuksien huonontuminen sekä viihtyisyyden vähentyminen. 2. "maalta peräisin oleva pilaantuminen" tarkoittaa maalta veden tai ilman välityksellä tulevista, suoraan rannikolta tai putkistojen kautta mereen joutuvista päästöistä aiheutuvaa meren pilaantumista. 3. a) "jätteen mereen laskeminen" tarkoittaa: i) kaikkea tahallista jätteen tai muun aineen mereen sijoittamista aluksista, ilma-aluksista, alustoilta tai muilta rakennelmilta merellä; ii) kaikkea tahallista aluksien, ilma-aluksien, alustojen tai muiden rakennelmien merelle hylkäämistä. b) "jätteen mereen laskemista" ei ole: i) alusten, ilma-alusten, alustojen tai muiden merellä olevien rakennelmien ja niiden varusteiden tavanmukaiselle toiminnalle ominainen tai siitä johtuva jätteen tai muun aineen mereen sijoittaminen, paitsi jos kysymyksessä on jäte tai muu aine, jota kuljettavat tällaisen aineen poistamiseksi toimivat alukset, ilma-alukset, alustat tai muut merellä olevat rakennelmat taikka jota kuljetetaan niille tahi joka on peräisin jätteen tai muun aineen käsittelemisestä tällaisilla aluksilla, ilma-aluksilla, alustoilla tai rakennelmilla; ii) muussa kuin pelkässä poistamistarkoituksessa tapahtuva aineen sijoittaminen, edellyttäen että se ei ole tämän yleissopimuksen päämäärien vastaista. 4. "alukset ja ilma-alukset" tarkoittavat kaiken tyyppisiä vedessä tai ilmassa liikkuvia aluksia. Tämä ilmaisu käsittää kantosiipi- ja ilmatyynyalukset, vedenalaiset, omalla käyttövoimalla tai sitä ilman toimivat uivat alukset sekä kiinteät ja uivat alustat. 5. "öljy" tarkoittaa mineraaliöljyä sen kaikissa muodoissa, mukaan luettuina raakaöljy, polttoöljy, liete, jäteöljy ja jalostetut tuotteet. 6. "vahingollinen aine" tarkoittaa jokaista vaarallista, haitallista tai muuta ainetta, joka mereen joutuessaan saattaa aiheuttaa pilaantumista. 7. "vahinko" tarkoittaa tapahtumaa, johon liittyy todellinen tai mahdollinen vahingollisen aineen tai vahingollista ainetta sisältävän jäteveden mereen päästö. 3 artikla Perusperiaatteet ja -velvoitteet 1. Sopimuspuolet ryhtyvät kukin erikseen tai yhdessä kaikkiin asianmukaisiin lainsäädännöllisiin, hallinnollisiin tai muihin tarpeellisiin toimenpiteisiin estääkseen ja vähentääkseen Itämeren merellisen ympäristön pilaantumista ja sitä suojellakseen ja parantaakseen. 2. Sopimuspuolten tulee tehdä parhaansa sen varmistamiseksi, että tämän yleissopimuksen soveltaminen ei lisää pilaantumista Itämeren alueen ulkopuolella sijaitsevilla merialueilla. 4 artikla Soveltaminen 1. Tätä yleissopimusta sovelletaan Itämeren alueen merelliseen ympäristöön kuuluvan veden ja merenpohjan suojeluun niiden elolliset luonnonvarat ja muut meren elämän muodot mukaan luettuina. 2. Kukin sopimuspuoli, luopumatta suvereeneista oikeuksistaan omaan aluemereensä nähden, panee tämän yleissopimuksen määräykset täytäntöön aluemerellään kansallisten viranomaistensa kautta. 3. Vaikka tämän yleissopimuksen määräykset eivät koske sisäisiä aluevesiä, jotka ovat kunkin sopimuspuolen suvereenisuuden alaisia, sopimuspuolet sitoutuvat varmistamaan, suvereeneista oikeuksistaan luopumatta, että tämän yleissopimuksen tarkoitusperät saavutetaan näillä vesillä. 4. Tätä yleissopimusta ei sovelleta sota-aluksiin, laivaston apualuksiin, sotilasilma-aluksiin tai muihin aluksiin ja ilma-aluksiin, jotka ovat valtion omistuksessa tai käytössä ja joita sillä hetkellä käytetään vain valtion muihin kuin kaupallisiin tarkoituksiin. Jokaisen sopimuspuolen tulee kuitenkin varmistaa ryhtymällä asianmukaisiin toimenpiteisiin, jotka eivät vaikeuta tai huononna sen omistamien tai käytössä olevien alusten tai ilma-alusten toimintaa tai toimintakykyä, että sellaiset alukset tai ilma-alukset toimivat, mikäli kohtuullista ja mahdollista, tämän yleissopimuksen edellyttämällä tavalla. 5 artikla Vaaralliset aineet Sopimuspuolet sitoutuvat ehkäisemään tämän yleissopimuksen I liitteessä mainittujen vaarallisten aineiden johtamisen ilman tai veden kautta tai muulla tavalla Itämeren alueelle. 6 artikla Maalta peräisin olevaa pilaantumista koskevat periaatteet ja velvoitteet 1. Sopimuspuolet ryhtyvät kaikkiin asianmukaisiin toimenpiteisiin maalta peräisin olevan Itämeren alueen pilaantumisen valvomiseksi ja saattamiseksi mahdollisimman vähiin. 2. Erityisesti sopimuspuolet ryhtyvät II liitteen mukaisesti kaikkiin asianmukaisiin toimenpiteisiin valvoakseen ja tarkkaan rajoittaakseen haitallisten aineiden ja ainesten aiheuttamaa pilaantumista. Tässä tarkoituksessa niiden tulee muun muassa sopivin tavoin yhteistyössä kehittää ja ottaa käyttöön erityisiä ohjelmia, ohjeita, normeja ja sääntöjä, jotka koskevat päästöjä, ympäristön laatua, mainittuja aineita ja aineksia sisältäviä tuotteita ja niiden käyttöä. 3. Merkittäviä määriä tämän yleissopimuksen II liitteessä lueteltuja aineita ja aineksia ei saa johtaa Itämeren alueen merelliseen ympäristöön ilman asianomaisen kansallisen viranomaisen etukäteen myöntämää erityislupaa, joka voidaan aika ajoin ottaa uudestaan harkittavaksi. 4. Asianomainen kansallinen viranomainen ilmoittaa tämän yleissopimuksen 12 artiklassa mainitulle komissiolle päästön määrän, laadun ja tavan, jos se katsoo, että merkittäviä määriä tämän yleissopimuksen II liitteessä lueteltuja aineita ja aineksia on päästetty mereen. 5. Sopimuspuolet pyrkivät luomaan ja ottamaan käyttöön yhteisiä kriteerejä, joiden perusteella lupia päästöihin myönnetään. 6. Valvoakseen vahingollisten aineiden aiheuttamaa pilaantumista Itämeren alueella ja saattaakseen sen mahdollisimman vähiin sopimuspuolet pyrkivät tämän yleissopimuksen 5 artiklan määräyksien lisäksi saavuttamaan päämääriä ja soveltamaan kriteerejä, jotka on lueteltu tämän yleissopimuksen III liitteessä. 7. Jos on pelättävissä, että päästö sellaisesta vesistöstä, joka virtaa kahden tai useamman sopimuspuolen alueen kautta tai muodostaa niiden välisen rajan, voi aiheuttaa Itämeren alueen merellisen ympäristön pilaantumista, kysymyksessä olevat sopimuspuolet ryhtyvät yhdessä asianmukaisiin toimenpiteisiin mainitun pilaantumisen ehkäisemiseksi ja vähentämiseksi. 8. Sopimuspuolet pyrkivät käyttämään parhaita käyttökelpoisia keinoja saattaakseen ilman kautta kulkeutuvien haitallisten aineiden aiheuttaman Itämeren alueen likaantumisen mahdollisimman vähiin. 7 artikla Alusten aiheuttaman pilaantumisen ehkäiseminen 1. Itämeren alueen suojelemiseksi tahalliselta, huolimattomuudesta tai onnettomuudesta aiheutuvalta öljyn tai muun vahingollisen aineen mereen pääsyltä ja käymäläjäteveden ja kiinteiden jätteiden päästöltä aluksista, sopimuspuolet ryhtyvät tämän yleissopimuksen IV liitteen mukaisiin toimenpiteisiin. 2. Sopimuspuolet kehittävät ja soveltavat yhdenmukaisia vaatimuksia, jotka koskevat öljyjätteiden ja muiden vahingollisten aineiden, käymäläjätevesi ja kiinteät jätteet mukaan luettuna, vastaanottolaitteistojen sijaintia ja kokoa, ottaen huomioon muun muassa matkustajalaivojen ja yhdistelmäalusten erityistarpeet. 8 artikla Huviveneet Tämän yleissopimuksen huviveneisiin soveltuvien määräysten soveltamisen lisäksi sopimuspuolet ryhtyvät erityisiin toimenpiteisiin vapaa-ajan veneilyn Itämeren alueen merelliselle ympäristölle aiheuttamien vahingollisten seurausten torjumiseksi. Nämä toimenpiteet koskevat muun muassa riittäviä vastaanottolaitteistoja huviveneistä tuleville jätteille. 9 artikla Jätteen mereen laskemisen estäminen 1. Sopimuspuolet kieltävät jätteen mereen laskemisen Itämeren alueella tämän artiklan 2 ja 4 kappaleissa mainituin poikkeuksin. 2. Ruoppausmassan mereen laskeminen edellyttää asianomaisen kansallisen viranomaisen tämän yleissopimuksen V liitteen määräysten mukaisesti etukäteen myöntämää erityislupaa. 3. Kukin sopimuspuoli sitoutuu huolehtimaan siitä, että tämän artiklan määräyksiä noudattavat alukset ja ilma-alukset, a) jotka on rekisteröity sen alueella tai käyttävät sen lippua; b) jotka lastaavat sen alueella tai aluemerellä ainetta, joka on tarkoitettu mereen laskettavaksi; tai c) joiden otaksutaan laskevan jätteitä mereen sen aluemerellä. 4. Tämän artiklan määräyksiä ei sovelleta, milloin ihmishengen, aluksen tai ilma-aluksen turvallisuutta merellä uhkaa aluksen tai ilma-aluksen täydellinen tuho tai menetys tai minkä tahansa vaaran uhatessa ihmishenkeä, jos jätteen mereen laskeminen näyttää olevan ainoa tapa torjua vaara ja jos on aivan ilmeistä, että sellaisesta jätteen mereen laskemisesta aiheutuva vahinko on vähäisempi kuin mikä muusta menettelystä seuraisi. Tällaisessa tapauksessa jätteen mereen laskeminen on suoritettava niin, että siitä ihmiselle tai meren elämälle koituva vahinko jää mahdollisimman vähäiseksi. 5. Tämän artiklan 4 kappaleen määräysten nojalla tapahtuneesta jätteen mereen laskemisesta on ilmoitettava, ja sen suhteen on muutenkin meneteltävä tämän yleissopimuksen VI liitteen mukaisesti. Lisäksi on asiasta heti ilmoitettava tämän yleissopimuksen 12 artiklassa mainitulle komissiolle tämän yleissopimuksen V liitteen 4 säännön mukaisesti. 6. Milloin tämän artiklan määräysten vastaista jätteen mereen laskemista on epäiltävissä, sopimuspuolten tulee tutkia asiaa yhteistyössä tämän yleissopimuksen IV liitteen 2 säännön mukaisesti. 10 artikla Merenpohjan tutkiminen ja hyväksikäyttö Kukin sopimuspuoli ryhtyy kaikkiin asianmukaisiin toimenpiteisiin sille kuuluvan merenpohjan ja sen pohjamaan tutkimisesta ja hyväksikäytöstä tai niihin liittyvistä toiminnoista aiheutuvan Itämeren alueen merellisen ympäristön pilaantumisen ehkäisemiseksi. Sen tulee myös taata, että saatavilla on riittävä välineistö pilaantumisen välittömän torjumisen aloittamiseksi tällä alueella. 11 artikla Meren pilaantumisen torjumista koskeva yhteistyö Sopimuspuolet ryhtyvät toimenpiteisiin ja ovat yhteistyössä tämän yleissopimuksen VI liitteessä määritellyllä tavalla poistaakseen tai vähentääkseen öljyn tai muun vahingollisen aineen aiheuttamaa Itämeren alueen pilaantumista. 12 artikla Institutionaaliset ja toiminnalliset puitteet 1. Tämän yleissopimuksen tarkoitusta silmällä pitäen perustetaan Itämeren merellisen ympäristön suojelukomissio, jota jäljempänä kutsutaan "komissioksi". 2. Komission puheenjohtajuus lankeaa kullekin sopimuspuolelle vuorollaan valtioiden englanninkielisten nimien mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Puheenjohtajan toimikausi kestää kaksi vuotta, ja hän ei saa toimikautensa aikana toimia maansa edustajana. Jos puheenjohtajan paikka vapautuu, komission puheenjohtajuutta hallussaan pitävä sopimuspuoli valitsee hänelle seuraajan toimimaan siksi, kunnes tämän sopimuspuolen puheenjohtajakausi on kulunut umpeen. 3. Komissio kokoontuu vähintään kerran vuodessa puheenjohtajan kutsusta. Sopimuspuolen pyynnöstä, sikäli kuin jokin toinen sopimuspuoli sitä tukee, puheenjohtajan tulee mahdollisimman pian kutsua koolle ylimääräinen kokous, jonka ajan ja paikan hän määrää, ei kuitenkaan myöhemmäksi ajankohdaksi kuin 90 päiväksi pyynnön esittämispäivästä. 4. Komission ensimmäisen kokouksen kutsuu koolle tallettajahallitus, ja se on pidettävä 90 päivän kuluessa tämän yleissopimuksen voimaantulosta. 5. Jokaisella sopimuspuolella on komissiossa yksi ääni. Mikäli tässä yleissopimuksessa ei toisin määrätä, komissio tekee päätöksensä yksimielisesti. 13 artikla Komission tehtävät Komission tehtävät ovat: a) tarkkailla jatkuvasti tämän yleissopimuksen soveltamista; b) tehdä suosituksia tämän yleissopimuksen tarkoituksiin liittyvistä toimenpiteistä; c) pitää tämän yleissopimuksen ja sen liitteiden sisältö tarkastelun alaisena sekä suosittaa sopimuspuolille tarvittavia muutoksia niin itse sopimukseen kuin sen liitteisiinkin, mukaan luettuina muutokset aine- ja aines- luetteloihin sekä uusien liitteiden hyväksyminen; d) määritellä pilaantumisen valvonnan kriteerit, pilaantumisen vähentämisen ja toimenpiteiden tavoitteet, etenkin tämän yleissopimuksen III liitteen mukaisesti; e) tämän artiklan f kohdan huomioon ottaen edistää läheisessä yhteistyössä asianomaisten viranomaisten kanssa lisätoimenpiteitä Itämeren merellisen ympäristön suojelemiseksi ja tässä tarkoituksessa: i) vastaanottaa käytettävissä olevista lähteistä saatuja asiaankuuluvia tieteellisiä, teknologisia sekä tilastollisia tietoja, käsitellä niitä, tehdä yhteenvetoja sekä levittää niitä edelleen; ja ii) edistää tieteellistä ja teknologista tutkimusta; f) olla tarvittaessa yhteistyössä pätevien alueellisten ja muiden kansainvälisten järjestöjen kanssa tieteellisen ja teknologisen tutkimuksen alalla samoin kuin muussa asianmukaisessa, tämän yleissopimuksen päämääriin liittyvässä toiminnassa; g) suorittaa muita tämän yleissopimuksen määräysten mahdollisesti edellyttämiä tehtäviä. 14 artikla Komissiota koskevat hallinnolliset määräykset 1. Komission työkieli on englanti. 2. Komissio hyväksyy työjärjestyksensä. 3. Komission toimisto, jota jäljempänä kutsutaan "sihteeristöksi", sijaitsee Helsingissä. 4. Komissio nimeää pääsihteerin ja laatii määräykset muun tarvittavan henkilökunnan palvelukseenotosta ja määrittelee pääsihteerin velvollisuudet ja palvelusehdot. 5. Pääsihteeri on komission korkein hallinnollinen virkamies ja hoitaa ne tehtävät, jotka ovat tarpeellisia tämän yleissopimuksen hallintoa ja komission työtä varten, sekä muut komission ja sen työjärjestyksen pääsihteerille määräämät tehtävät. 15 artikla Komission rahoitussäännökset 1. Komissio hyväksyy rahoitussääntönsä. 2. Komissio hyväksyy esitettyjen kustannusten perusteella yksi- tai kaksivuotisen talousarvion sekä varainkäyttöä koskevan arvion seuraavaa varainhoitokautta varten. 3. Sopimuspuolet vastaavat talousarvion ja jokaisen komission hyväksymän lisätalousarvion kokonaissummasta yhtä suurin osuuksin, mikäli komissio ei yksimielisesti toisin päätä. Euroopan talousyhteisö vastaa jäsenvaltioidensa osuuksien lisäksi talousarvion hallinnollisista kuluista enintään 2,5 prosentin osuudella. 4. Kukin sopimuspuoli maksaa kulut, jotka johtuvat sen edustajien, asiantuntijoiden ja neuvonantajien osallistumisesta komission toimintaan. 16 artikla Tieteellinen ja teknologinen yhteistyö 1. Sopimuspuolet sitoutuvat olemaan yhteistyössä suoraan tai, milloin katsovat asianmukaiseksi, pätevien alueellisten tai muiden kansainvälisten järjestöjen välityksellä tieteen, teknologian ja muun tutkimuksen aloilla ja vaihtamaan tilastotietoja ja muita tieteellisiä tietoja tämän yleissopimuksen tarkoituksen toteuttamiseksi. 2. Tämän yleissopimuksen 4 artiklan 1, 2 ja 3 kappaleen määräyksiin puuttumatta sopimuspuolet sitoutuvat suoraan tai, milloin katsovat asianmukaiseksi, pätevien alueellisten tai muiden kansainvälisten järjestöjen välityksellä edistämään tutkimuksia ja toteuttamaan, tukemaan tai avustamaan ohjelmia menettelytapojen kehittämiseksi Itämeren alueen pilaantumisen laatua ja määrää, kulkuteitä, esiintymiä, vaaroja ja parannuskeinoja koskevien arvioiden tekemiseksi ja erityisesti kehittämään vaihtoehtoisia menetelmiä Itämeren alueen merellistä ympäristöä todennäköisesti pilaavien aineiden käsittelemiseksi, poistamiseksi ja vaarattomaksi tekemiseksi. 3. Sopimuspuolet sitoutuvat suoraan tai, milloin katsovat asianmukaiseksi, pätevien alueellisten tai muiden kansainvälisten järjestöjen välityksellä ja tämän artiklan 1 ja 2 kappaleen mukaisesti saatujen tietojen perusteella olemaan yhteistyössä vertailukelpoisten havaintomenetelmien kehittämisessä, perustasotutkimuksissa ja laadittaessa toisiaan täydentäviä tai yhteisiä seurantaohjelmia. 4. Komission tulee lähinnä määrätä edellisissä kohdissa mainittujen tehtävien toteuttamiseen liittyvien toimien laajuus ja organisaatio. 17 artikla Vahingonvastuu Sopimuspuolet sitoutuvat mahdollisimman pian yhdessä kehittämään ja hyväksymään säännöksiä, jotka koskevat vastuuta tämän yleissopimuksen vastaisista teoista tai laiminlyönneistä aiheutuvasta vahingosta, mukaan lukien muun muassa vastuun rajoittamisen, perusteet ja menettelytavat vastuuvelvollisuuden määräämiseksi sekä käytettävissä olevat oikeuskeinot. 18 artikla Riitakysymysten ratkaiseminen 1. Jos sopimuspuolten välille syntyy riita tämän yleissopimuksen tulkinnasta tai soveltamisesta, niiden tulee pyrkiä neuvotteluratkaisuun. Jos osapuolet eivät pääse sopimukseen, niiden tulee pyytää kolmannen sopimuspuolen, jonkin pätevän kansainvälisen järjestön tai pätevän henkilön hyviä palveluksia tai yhdessä pyytää näiden välitystä. 2. Jos mainitut osapuolet eivät ole kyenneet ratkaisemaan riitaansa neuvotellen tai eivät ole päässeet yksimielisyyteen edellä mainituista toimenpiteistä, sellaiset riitakysymykset tulee yhteisestä päätöksestä alistaa tätä tarkoitusta varten asetetulle välitystuomioistuimelle, pysyvälle välitystuomioistuimelle tai kansainväliselle tuomioistuimelle. 19 artikla Eräiden vapauksien turvaaminen Minkään tämän yleissopimuksen määräyksen ei saa tulkita rajoittavan merenkulun, kalastuksen, meritieteellisen tutkimuksen tai muun oikeutetun aavan meren käytön vapautta eikä myöskään oikeutta viattomaan kauttakulkuun aluemerellä. 20 artikla Liitteiden asema Tämän yleissopimuksen liitteet ovat sen erottamaton osa. 21 artikla Suhde muihin yleissopimuksiin Tämän yleissopimuksen määräykset eivät vaikuta sopimuspuolten aikaisemmin tekemistä yleissopimuksista johtuviin tai sellaisista tulevaisuudessa ehkä tehtävistä yleissopimuksista johtuviin oikeuksiin ja velvoitteisiin, jotka edistävät ja kehittävät merioikeuden yleisiä periaatteita, joihin tämä yleissopimus perustuu, ja etenkin niitä määräyksiä, jotka koskevat merellisen ympäristön pilaantumisen estämistä. 22 artikla Yleissopimuksen uudistaminen Konferenssi tämän yleissopimuksen yleistä uudistamista varten voidaan kutsua koolle sopimuspuolten suostumuksella tai komission pyynnöstä. 23 artikla Yleissopimuksen artiklojen muuttaminen 1. Kukin sopimuspuoli voi ehdottaa muutoksia tämän yleissopimuksen artikloihin. Sellaiset muutosehdotukset tulee jättää tallettajahallitukselle ja saattaa sen toimesta tiedoksi kaikille sopimuspuolille, joiden tulee ilmoittaa tallettajahallitukselle mahdollisimman pian tiedon vastaanotettuaan, hyväksyvätkö vai hylkäävätkö ne muutosehdotuksen. Muutos tulee voimaan yhdeksänkymmenen päivän kuluttua siitä, kun tallettajahallitus on vastaanottanut kaikilta sopimuspuolilta ilmoituksen kyseisen muutoksen hyväksymisestä. 2. Sopimuspuolten suostumuksella tai komission pyynnöstä voidaan kutsua koolle konferenssi tämän yleissopimuksen muuttamista varten. 24 artikla Liitteiden muutokset ja liitteiden hyväksyminen 1. Sopimuspuolen tekemän liitettä koskevan muutosehdotuksen lähettää tallettajahallitus muille sopimuspuolille tiedoksi ja sitä käsitellään komissiossa. Mikäli komissio hyväksyy muutoksen, siitä tiedotetaan sopimuspuolille ja samalla suositetaan sen hyväksymistä. 2. Sellainen muutos katsotaan hyväksytyksi komission asettaman määräajan kuluttua, jollei sinä aikana mikään sopimuspuoli ole ilmoittanut vastustavansa muutosta. Hyväksytty muutos tulee voimaan komission määräämänä päivänä. Komission asettamaa määräaikaa pidennetään kuudella kuukaudella ja muutoksen voimaantuloa lykätään vastaavasti, jos poikkeustapauksissa jokin sopimuspuoli ilmoittaa tallettajahallitukselle ennen komission asettaman määräajan umpeutumista, että vaikkakin se aikoo hyväksyä ehdotuksen, valtiosäännön sellaiselle hyväksymiselle asettamia vaatimuksia ei vielä ole valtionsisäisesti täytetty. 3. Tähän yleissopimukseen voidaan hyväksyä liite tämän artiklan määräysten mukaisesti. 4. Tallettajahallitus ilmoittaa kaikille sopimuspuolille jokaisesta muutoksesta ja hyväksytystä uudesta liitteestä, joka tulee voimaan tämän artiklan nojalla, sekä muutoksen tai uuden liitteen voimaantulopäivästä. 5. Tämän artiklan mukainen hylkääminen tulee tehdä kirjallisesti tallettajahallitukselle, joka välittää tiedon tällaisesta ilmoituksesta sekä sen saapumispäivästä kaikille sopimuspuolille ja pääsihteerille. 25 artikla Varaumat 1. Tämän yleissopimuksen määräyksiin ei voi tehdä varaumia. 2. Tämän artiklan 1 kappaleen määräys ei estä sopimuspuolta lykkäämästä jonkin tämän yleissopimuksen liitteen, liitteen osan tai liitteen muutoksen soveltamista enintään vuodella siitä, kun liite tai sen muutos on tullut voimaan. 3. Jos tämän yleissopimuksen voimaantulon jälkeen jokin sopimuspuoli vetoaa tämän artiklan 2 kappaleen määräyksiin, sen on komission hyväksyessä liitteen muutoksen tai uuden liitteen ilmoitettava muille sopimuspuolille, minkä määräyksen voimaantulon se lykkää tämän artiklan 2 kappaleen mukaisesti. 26 artikla Allekirjoitus, ratifiointi, hyväksyminen ja liittyminen 1. Tämä yleissopimus on avoinna allekirjoittamista varten Helsingissä maaliskuun 22. päivänä 1974 niille Itämeren valtioille, jotka osallistuivat Helsingissä maaliskuun 18.-22. päivänä 1974 pidettyyn Itämeren merellisen ympäristön suojelua käsittelevään diplomaattikonferenssiin. Tämä yleissopimus on avoinna liittymistä varten jokaiselle muulle valtiolle, joka on kiinnostunut sen päämäärien ja tarkoitusperien toteuttamisesta, sillä edellytyksellä, että kaikki sopimuspuolet esittävät kutsun tälle valtiolle. Tämä yleissopimus on avoinna Euroopan talousyhteisön liittymistä varten. Euroopan talousyhteisöllä on toimivaltaansa kuuluvilla aloilla sama määrä ääniä kuin mikä on sen niiden jäsenvaltioiden määrä, jotka ovat tämän yleissopimuksen sopimuspuolia. Euroopan talousyhteisö ei käytä äänioikeuttaan, kun sen jäsenvaltiot käyttävät omaansa ja päinvastoin. 2. Allekirjoittajavaltioiden on ratifioitava tai hyväksyttävä tämä yleissopimus. 3. Ratifioimis-, hyväksymis- tai liittymiskirjat talletetaan tallettajahallituksena toimivan Suomen hallituksen huostaan. 27 artikla Voimaantulo Tämä yleissopimus tulee voimaan kahden kuukauden kuluttua siitä, kun seitsemäs ratifioimis- tai hyväksymiskirja on talletettu. Jos Euroopan talousyhteisö liittyy yleissopimukseen 26 artiklan mukaisesti, yleissopimus tulee sen osalta voimaan kahden kuukauden kuluttua liittymiskirjan tallettamisesta. 28 artikla Irtisanoutuminen 1. Viiden vuoden kuluttua tämän yleissopimuksen voimaantulopäivästä lukien jokainen sopimuspuoli voi milloin tahansa ilmoittamalla asiasta kirjallisesti tallettajahallitukselle sanoutua irti tästä yleissopimuksesta. Irtisanoutuminen tulee sanotun sopimuspuolen osalta voimaan kolmantenakymmenentenäensimmäisenä päivänä joulukuuta sitä vuotta seuraavana vuonna, jonka aikana tallettajahallitus on saanut ilmoituksen irtisanoutumisesta. 2. Milloin sopimuspuoli on tehnyt irtisanoutumista koskevan ilmoituksen, tallettajahallituksen tulee kutsua sopimuspuolet koolle harkitsemaan irtisanoutumisen vaikutuksia. 29 artikla Kieli Tämä yleissopimus on tehty yhtenä englanninkielisenä kappaleena. Puolan, ruotsin, saksan, suomen, tanskan ja venäjän kielille laaditut viralliset käännökset talletetaan yhdessä allekirjoitetun alkuperäiskappaleen kanssa. Tämän vakuudeksi allekirjoittaneet täysivaltaiset edustajat asianmukaisesti siihen valtuutettuina ovat allekirjoittaneet tämän yleissopimuksen. Tehty Helsingissä maaliskuun kahdentenakymmenentenätoisena päivänä tuhatyhdeksänsataaseitsemänkymmentäneljä. Tanskan puolesta: HOLGER HANSENSuomen puolesta: JERMU LAINESaksan demokraattisen Tasavallan puolesta: HANS REICHELTSaksan Liittotasavallan puolesta: HANS-GEORG SACHS Puolan demokraattisen tasavallan puolesta: JERZY KUSIAK Ruotsin puolesta: SVANTE LUNDKVIST Sosialististen Neuvostotasavaltojen Liiton puolesta: E. E. ALEXEEVSKY LIITE I VAARALLISET AINEET Itämeren alueen suojelemiseksi seuraavassa lueteltujen aineiden aiheuttamalta pilaantumiselta voidaan käyttää tarkoitukseen sopivia teknisiä menetelmiä sekä näitä aineita sisältäviin valmisteisiin kohdistuvia kuljetusta, kauppaa, käsittelyä, käyttöä ja jätehuoltoa koskevia kieltoja ja määräyksiä. 1. DDT (1,1,1-trikloori-2,2-bis(kloorifenyyli) etaani) sekä sen johdannaiset DDE ja DDD. 2. PCB-yhdisteet (polyklooridifenyylit). 3. PCT-yhdisteet (polyklooritrifenyylit). LIITE II HAITALLISET AINEET JA AINEKSET Seuraavat aineet ja ainekset on luetteloitu tämän yleissopimuksen 6 artiklan soveltamiseksi. Luettelo koskee aineita ja aineksia, jotka joutuvat veden mukana merelliseen ympäristöön. Sopimuspuolet pyrkivät myös käyttämään parhaita käytettävissä olevia keinoja estääkseen vahingollisten aineiden ja ainesten joutumisen niiden ilmaan pääsemisen seurauksena Itämeren alueelle. A. Kiireellisesti huomioonotettavat 1. Elohopea, kadmium ja niiden yhdisteet. B. 2. Antimoni, arseeni, beryllium, kromi, kupari, lyijy, molybdeeni, nikkeli, seleeni, tina, vanadiini, sinkki ja niiden yhdisteet sekä fosfori alkuaineen muodossa. 3. Fenolit ja niiden johdannaiset. 4. Ftaalihappo ja sen johdannaiset. 5. Syanidit. 6. Pysyvät halogenoidut hiilivedyt. 7. Polysykliset aromaattiset hiilivedyt ja niiden johdannaiset. 8. Pysyvät, myrkylliset orgaaniset piiyhdisteet. 9. Pysyvät torjunta-aineet, niihin luettuina torjunta-aineina käytettävät orgaaniset fosfori- ja tinayhdisteet, rikkakasvien torjunta-aineet (herbisidit), limantorjunta-aineet sekä puun, puutavaran, puumassan, selluloosan, paperin, vuotien ja tekstiilien säilytykseen käytettävät kemikaalit sikäli kuin ne eivät kuulu liitteessä I lueteltuihin aineisiin. 10. Radioaktiiviset aineet. 11. Hapot, emäkset ja pinta-aktiiviset aineet suurin pitoisuuksin tai suurina määrinä. 12. Öljy sekä petrokemiallisen ja muun teollisuuden jätteet, jotka sisältävät rasvaliukoisia aineita. 13. Aineet, joilla on haitallisia vaikutuksia merestä saatavien, ihmisten ravinnoksi tarkoitettujen tuotteiden makuun tai hajuun taikka vaikutuksia, jotka kohdistuvat veden makuun, hajuun, väriin, läpikuultavuuteen tai muihin ominaisuuksiin ja jotka vähentävät huomattavasti veden arvoa virkistyksen ja viihtyisyyden kannalta. 14. Kelluvat, veteen liettyvät tai uppoavat aineet ja ainekset, jotka voivat huomattavasti haitata mitä tahansa meren laillista käyttöä. 15. Teollisuuden jätevesien sisältämät ligniiniaineet. 16. Kelaatteja muodostavat aineet EDTA (eteenidinitrilotetraetikkahappo eli eteenidiamiinitetraetikkahappo) ja DTPA (dieteenitriaminopentaetikkahappo). LIITE III MAALTA PERÄISIN OLEVAN PILAANTUMISEN EHKÄISEMISTÄ KOSKEVAT TAVOITTEET, KRITEERIT JA TOIMENPITEET Sopimuspuolten tulee tämän yleissopimuksen 6 artiklan määräysten mukaisesti pyrkiä saavuttamaan tavoitteet ja soveltamaan kriteerejä ja toimenpiteitä, jotka on lueteltu tässä liitteessä, maalta peräisin olevan Itämeren alueen merellisen ympäristön pilaantumisen rajoittamiseksi ja saattamiseksi mahdollisimman vähiin. 1. Yhdyskuntien jätevedet tulee käsitellä sananmukaisella tavalla siten, että orgaaninen aines ei aiheuta haitallisia muutoksia Itämeren alueen happipitoisuudessa ja että ravinteet eivät aiheuta Itämeren alueen haitallista rehevöitymistä. 2. Yhdyskuntien jätevedet tulee myös käsitellä asianmukaisella tavalla sen varmistamiseksi, että vastaanottava merialue säilyy niin puhtaana, erityisesti tartuntatautien aiheuttajien ja myrkyllisten aineiden suhteen, ettei se ole vaaraksi terveydelle, ja siten, että koostumukseltaan tietynlaisessa jätevedessä ei muodostu merkittäviä määriä tämän yleissopimuksen liitteissä I ja II lueteltuja vahingollisia aineita. 3. Teollisuuden aiheuttamaa jätekuormitusta tulee vähentää asianmukaisella tavalla vahingollisten aineiden, orgaanisen aineksen sekä ravinteiden vähentämiseksi. 4. Tämän liitteen 3 kappaleessa mainittuihin keinoihin kuuluu erityisesti jätteiden muodostumisen vähentäminen prosessiteknisin toimenpitein, prosessiveden kierrätys ja uudelleen käyttö, vesitalouden kehittäminen ja jäteveden käsittelymahdollisuuksien laadun parantaminen. Jäteveden käsittelyssä tulee käyttää mekaanisia, kemiallisia, biologisia ja muita menetelmiä jäteveden laadusta riippuen ja sen mukaan, mikä on tarpeen vastaanottavan vesialueen tilan säilyttämiseksi tai parantamiseksi. 5. Ydinvoimalaitosten tai muun suuria vesimääriä käyttävän teollisuuden jäähdytysvesien johtamisen tulee tapahtua siten, että Itämeren alueen merellisen ympäristön pilaantuminen jää mahdollisimman vähäiseksi. 6. Komissio määrittelee pilaantumisen rajoittamisen arviointiperusteet, tavoitteet pilaantumisen vähentämiseksi sekä Itämeren alueen pilaantumisen vähentämistä tarkoittavia toimenpiteitä koskevat tavoitteet, prosessitekniikka ja jätteiden käsittely mukaan luettuina. LIITE IV ALUSTEN AIHEUTTAMAN PILAANTUMISEN EHKÄISEMINEN SÄÄNTÖ 1 Sopimuspuolten tulee olla yhteistyössä keskenään asioissa, jotka koskevat Itämeren alueen merellisen ympäristön suojelua a) erityisesti tukemassa kansainvälisten sääntöjen kehittämistä kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) sisällä; b) kansainvälisen merenkulkujärjestön hyväksymien sääntöjen tehokkaassa ja yhdenmukaistetussa käyttöönottamisessa. SÄÄNTÖ 2 Sopimuspuolten tulee, loukkaamatta tämän yleissopimuksen 4 artiklan 4 kappaleen määräyksiä, tarkoituksenmukaisella tavalla auttaa toisiaan tutkimaan olemassa olevan, pilaantumisen ehkäisemistä käsittelevän lainsäädännön rikkomisia, jotka ovat sattuneet tai joiden epäillään sattuneen Itämeren alueella. Tämä avunanto saattaa käsittää toimivaltaisen viranomaisen suorittaman öljypäiväkirjojen, lastipäiväkirjojen, laivapäiväkirjojen ja konepäiväkirjojen tutkimisen sekä öljynäytteiden oton tunnistamistutkimuksia varten, mutta avunantotavat eivät kuitenkaan ole rajoitetut edellä mainittuihin. SÄÄNTÖ 3 Määritelmiä Tässä liitteessä 1. "Alus" tarkoittaa mitä tahansa vesikulkuneuvoa, joka toimii merellisessä ympäristössä, ja käsittää kantosiipialukset, ilmatyynyalukset, vedenalaiset alukset, kelluvat alukset sekä kiinteät ja kelluvat alustat. 2. "Hallinto" tarkoittaa sen valtion hallitusta, jonka hallintavallassa alus toimii. Sellaisten alusten, jotka ovat oikeutettuja käyttämään jonkin valtion lippua, hallinto on tämän valtion hallitus. Kiinteiden tai uivien alustojen, jotka toimivat sellaiseen rannikkoon liittyvän merenpohjan tai sen sisustan tutkimuksessa, jossa rannikkovaltiolla on yksinoikeus luonnonvarojensa tutkimiseen ja hyväksikäyttöön, hallinto on kyseisen rannikkovaltion hallitus. 3. a) "Tyhjentäminen" vahingollisten aineiden tai näitä aineita sisältävien jätevesien yhteydessä tarkoittaa mitä tahansa päästöä aluksesta syystä riippumatta ja käsittää kaikenlaisen vuotamisen, hävittämisen, kaatamisen, valumisen, pumppuamisen, levittämisen tai tyhjentymisen. b) "Tyhjentäminen" ei käsitä: i) jätteiden mereen laskemista siinä tarkoituksessa kuin se määritellään Lontoossa 29 joulukuuta 1972 tehdyssä yleissopimuksessa jätteen tai muun aineen mereen laskemisen aiheuttaman pilaantumisen ehkäisemiseksi. ii) vahingollisen aineen päästöä, joka suoraan aiheutuu merenpohjan kivennäisvarojen tutkimisesta, niiden hyväksikäytöstä ja näihin liittyvästä rannikon ulkopuolella tapahtuvasta käsittelystä; tai iii) vahingollisen aineen päästöä, joka suoritetaan oikeutetulla tarkoituksella tieteellisesti tutkia pilaantumisen torjumista ja valvontaa. 4. "Lähin maa". Sanonta "etäämpänä lähimmästä maasta" tarkoittaa luettuna perusviivasta, josta kyseisen alueen aluemeri lasketaan kansainvälisen oikeuden mukaisesti. 5. Sanonta "lainkäyttövalta" tulee tulkita tämän liitteen soveltamis- tai tulkinta-ajankohtana voimassa olevan kansainvälisen oikeuden mukaisesti. 6. Sanonta "MARPOL" tarkoittaa vuodelta 1973 olevaa kansainvälistä yleissopimusta alusten aiheuttamasta meren pilaantumisen ehkäisemisestä, sellaisena kuin se on muutettuna kyseisen yleissopimuksen pöytäkirjalla vuodelta 1978. SÄÄNTÖ 4 Öljy Sopimuspuolten, jotka ovat allekirjoittaneet myös MARPOL-yleissopimuksen 73/78, tulee soveltaa tämän yleissopimuksen mukaisesti MARPOL-yleissopimuksen 73/78 liitteessä I olevia määräyksiä, jotka koskevat öljyn aiheuttaman pilaantumisen ehkäisemistä. SÄÄNTÖ 5 Vaaralliset nestemäiset aineet Sopimuspuolten, jotka ovat allekirjoittaneet myös MARPOL-yleissopimuksen 73/78, tulee soveltaa tämän yleissopimuksen mukaisesti MARPOL-yleissopimuksen 73/78 liitteessä II olevia määräyksiä, jotka koskevat irtolastina olevien haitallisten nestemäisten aineiden aiheuttaman pilaantumisen ehkäisemistä. SÄÄNTÖ 6 Pakatut vahingolliset aineet A. Sopimuspuolten tulee niin pian kuin mahdollista soveltaa sopivia yhtäläisiä sääntöjä, jotka koskevat vahingollisten aineiden kuljettamista pakattuina tai rahtikonteissa, siirrettävissä säiliöissä tai maantiekuljetussäiliöissä ja junasäiliövaunuissa. B. Eräiden komission mahdollisesti määritteleminen vahingollisten aineiden kohdalla aluksen päällikön tai omistajan tai hänen edustajansa tulee ilmoittaa asianomaiselle satamaviranomaiselle aikomuksesta lastata tai purkaa näitä aineita vähintään 24 tuntia ennen kyseistä toimenpidettä. C. Ilmoitus vahingollisiin aineisiin liittyvästä onnettomuustapahtumasta tulee tehdä noudattaen tämän yleissopimuksen liitteen VI määräyksiä. SÄÄNTÖ 7 Käymäläjätevesi Sopimusvaltioiden tulee soveltaa tämän säännön A-D, F ja G kappaleiden määräyksiä, jotka koskevat käymäläjäteveden tyhjentämistä aluksista Itämeren alueella. A. Määritelmät Tässä säännössä: 1. "Käymäläjätevesi" tarkoittaa: a) tyhjennyksiä ja muita jätteitä kaikenlaisista käymälöistä, pisoaareista ja WC-pyykateista; b) tyhjennyksiä lääkintätiloista (lääkevarastosta, sairasosastosta jne) näissä tiloissa sijaitsevien pesualtaiden, kylpyammeiden ja pyykattien kautta; c) tyhjennyksiä eläviä eläimiä sisältävistä tiloista; tai d) muita edellisten kanssa sekoitettuja jätevesiä. 2. "Pitosäiliö" tarkoittaa säiliötä, jota käytetään käymäläjäteveden keräämiseen ja varastoimiseen. B. Soveltaminen Tämän säännön määräyksiä sovelletaan: a) aluksiin, joiden bruttovetoisuus on yli 200 rekisteritonnia; b) aluksiin, joiden bruttovetoisuus on korkeintaan 200 rekisteritonnia ja jotka saavat kuljettaa yli 10 henkilöä; c) aluksiin, joilla ei ole mitattua bruttovetoisuutta ja jotka saavat kuljettaa yli 10 henkilöä. C. Käymäläjäteveden tyhjentäminen 1. Tämän säännön D kappaleessa mainituin poikkeuksin on käymäläjäteveden tyhjentäminen mereen kielletty, paitsi milloin: a) alus tyhjentää, käyttäen hallinnon hyväksymää järjestelmää, hienonnettua ja desinfioitua käymäläjätevettä etäämpänä kuin 4 meripeninkulman päässä lähimmästä maasta, tai käymäläjätevettä, jota ei ole hienonnettu tai desinfioitu, etäämpänä kuin 12 meripeninkulman päässä lähimmästä maasta, sillä ehdolla, että joka tapauksessa käymäläjätevettä, joka on varastoitu pitosäiliössä, ei tyhjennetä hetkessä, vaan kohtuullisella nopeudella, kun alus kulkee reitillään ja vähintään 4 solmun nopeudella; tai b) aluksella on toiminnassa hallinnon hyväksymä käymäläjäteveden käsittelylaitteisto, ja i) laitteiston koetulokset on merkitty aluksessa olevaan asiakirjaan; ii) lisäksi poistovesi ei saa muodostaa näkyviä kelluvia kiinteitä kappaleita eikä aiheuttaa ympäröivän veden värjääntymistä; tai c) alus sijaitsee tietyn valtion lainkäyttövallan piirissä olevalla vesialueella ja tyhjentää käymäläjätevettä noudattaen sellaisia lievempiä vaatimuksia, jotka tämä valtio on saattanut antaa. 2. Jos käymäläjätevesi sekoitetaan sellaisten jätteiden tai jätevesien kanssa, joilla on erilaiset tyhjennysvaatimukset, ankarampia vaatimuksia tulee noudattaa. D. Poikkeukset Tämän säännön C kappale ei koske: a) käymäläjäteveden tyhjentämistä aluksesta, jos se on tarpeen aluksen tai sillä olevien turvallisuuden varmistamiseksi tai ihmishengen pelastamiseksi merellä; b) käymäläjäteveden mereen tyhjentämistä, joka johtuu aluksen tai sen varusteiden vaurioitumisesta, mikäli kaikkiin kohtuullisiin varotoimenpiteisiin on ryhdytty ennen ja jälkeen vaurioitumisen tyhjentämisen estämiseksi tai sen pienentämiseksi. E. Vastaanottolaitteistot 1. Jokainen sopimuspuoli ottaa vastatakseen siltä, että sen Itämeren alueen satamat ja terminaalit on varustettu sellaisilla laitteistoilla käymäläjätevesien vastaanottamiseksi, jotka riittävät kattamaan niitä käyttävien alusten tarpeet, aiheuttamatta aluksille tarpeetonta viivytystä. 2. Jotta vastaanottolaitteiston putkisto voitaisiin kytkeä aluksen tyhjennysputkistoon, molemmissa putkistoissa tulee olla normitettu yhdistelaippa seuraavan taulukon mukaisesti: >TAULUKON PAIKKA> Aluksissa, joiden mallireunaan mitattu syvyys on korkeintaan 5 m, tyhjennysputken sisähalkaisija voi olla 38 mm. F. Tarkastukset 1) Aluksilla, jotka tekevät kansainvälisiä merimatkoja Itämeren alueella, suoritetaan seuraavassa tarkoitetut tarkastukset: a) ennen niiden käyttöönottoa tai ennen kuin tämän säännön G kappaleessa määrätty todistus annetaan ensimmäisen kerran suoritetaan alkutarkastus, jonka aikana on voitava tarkastaa seuraavat osa-alueet: i) jos aluksella on käymäläjäteveden käsittelylaitteisto, tarkastetaan, että tämä laitteisto täyttää standardeihin ja komission suosittelemiin testausmenetelmiin(1) perustuvat toimintavaatimukset ja että hallinto on hyväksynyt sen; ii) jos aluksella on käymäläjäteveden jauhamis- ja desinfioimisjärjestelmä, tarkastetaan, että tämä järjestelmä täyttää standardeihin ja komission suosittelemiin testausmenetelmiin(2) perustuvat toimintavaatimukset ja että hallinto on hyväksynyt sen; iii) jos aluksella on pitosäiliö, hallinnon on voitava varmistua siitä, että tämän säiliön kapasiteetti on riittävä kaiken käymäläjäteveden säilyttämiseksi ottaen huomioon aluksen toiminnot, aluksella olevien henkilöiden lukumäärän ja muut asian kannalta merkitykselliset näkökohdat. Pitosäiliön on täytettävä standardeihin ja komission suosittelemiin testausmenetelmiin(3) perustuvat toimintavaatimukset ja sen on oltava hallinnon hyväksymä; ja iv) että aluksella on putkisto, joka mahdollistaa käymäläjäteveden siirron vastaanottolaitteistoon. Tässä putkistossa on oltava E kappaleen mukainen standardoitu maaliitäntä tai, erityisalusten osalta, muiden standardien mukaiset liitännät, jotka hallinto voi hyväksyä, kuten nopeat liitäntälaitteistot. Tämä tarkastuksen aikana on voitava varmistua siitä, että laitteet, laitteistot, järjestelyt ja materiaalit täyttävät täysin tähän sääntöön kuuluvat vaatimukset. Hallinto tunnustaa muiden sopimuspuolten viranomaisten hyväksymän jäteveden käsittelylaitteistojen "tyyppihyväksyntätodistuksen". b) säännöllisiä tarkastuksia hallinnon täsmentämällä tiheydellä, jonka aikana on voitava varmistua siitä, että laitteet, laitteistot, järjestelyt ja materiaalit täyttävät täysin tähän sääntöön kuuluvat vaatimukset, ei kuitenkaan yli viiden vuoden välein. 2) Hallinnon virkamiehet suorittavat tarkastukset, joiden tarkoituksena on varmistaa tämän säännön määräysten täyttämisen tarkastaminen; hallinto voi kuitenkin antaa tarkastukset joko tätä varten nimetyn tarkastajan tai hyväksymiensä toimielinten suoritettavaksi. Joka tapauksessa asianomainen hallinto vastaa täysin näiden tarkastusten kattavuudesta ja tehokkuudesta. 3) Minkään tässä säännössä määrätyn tarkastuksen jälkeen ei saa tehdä mitään huomattavaa muutosta tarkastettuihin laitteisiin, laitteistoihin, järjestelyihin tai materiaaleihin ilman hallinnon lupaa, lukuun ottamatta laitteiden tai laitteistojen yksinkertaista korvaamista. G. Todistus 1. Käymäläjäteveden aiheuttaman pilaantumisen torjumista koskeva todistus annetaan kunkin tämän säännön F kappaleen määräysten mukaisesti suoritetun tarkastuksen jälkeen aluksille, jotka voivat kuljettaa yli 50 ihmistä ja jotka tekevät kansainvälisiä merimatkoja Itämeren alueella. 2. Todistuksen antaa joko hallinto tai sen asianmukaisesti valtuuttama henkilö tai toimielin. Joka tapauksessa hallinto vastaa täysin todistuksesta. 3. Käymäläjäteveden aiheuttaman pilaantumisen torjumista koskeva todistus laaditaan MARPOL-yleissopimuksen 73/78, jonka sopimuspuolet ovat myös allekirjoittaneet, liitteessä IV olevassa lisäyksessä esitetyn mallin mukaisesti. Jos todistus ei ole englanninkielinen, tekstin on sisällettävä englanninkielinen käännös. 4. Käymäläjäteveden aiheuttaman pilaantumisen torjumista koskeva todistus annetaan määräajaksi, jonka keston hallinto vahvistaa, mutta kesto ei voi olla yli viisi vuotta. 5. Todistus ei ole enää voimassa, jos laitteita, laitteistoja, järjestelyjä tai materiaaleja on muutettu huomattavasti ilman hallinnon lupaa, lukuun ottamatta laitteiden tai laitteistojen yksinkertaista korvaamista. SÄÄNTÖ 8 Kiinteät jätteet Sopimuspuolten, jotka ovat allekirjoittaneet myös MARPOL-yleissopimuksen 73/78, tulee soveltaa tämän yleissopimuksen mukaisesti MARPOL-yleissopimuksen 73/78 liitteessä V olevia määräyksiä, jotka koskevat aluksista tulevien kiinteiden jätteiden aiheuttaman pilaantumisen torjumista. (1) Ks. HELCOM suositus 1/5. LIITE V POIKKEUKSET JÄTTEIDEN JA MUIDEN AINEIDEN ITÄMEREN ALUEELLE LASKEMISTA KOSKEVASTA YLEISKIELLOSTA SÄÄNTÖ 1 Tämän yleissopimuksen 9 artiklan 2 kappaleen mukaisesti jätteiden mereen laskemista koskeva yleiskielto ei koske ruoppausmassoja, edellyttäen että: 1. ne eivät sisällä merkittäviä määriä eivätkä pitoisuuksia niitä aineita, jotka komissio tulee määrittelemään ja jotka on lueteltu tämän yleissopimuksen liitteissä I ja II; ja 2. mereen laskeminen suoritetaan asianomaisen kansallisen viranomaisen erityisluvalla, joko a) sopimuspuolen aluemerellä; tai b) tarpeen vaatiessa aluemeren ulkopuolella komission kanssa käytyjen neuvottelujen jälkeen. Antaessaan lupia sopimuspuolen tulee noudattaa tämän liitteen 3 säännön määräyksiä. SÄÄNTÖ 2 1. Asianomaisen kansallisen viranomaisen, joka on mainittu tämän yleissopimuksen 9 artiklan 2 kappaleessa, tulee: a) antaa tämän liitteen 1 säännössä tarkoitettuja erityislupia; b) pitää kirjaa luvan nojalla mereen laskettujen aineiden laadusta ja määrästä sekä mereen laskemisen paikasta, ajasta ja tavasta; c) kerätä saatavissa olevia tietoja Itämeren alueelle viime aikoina, ennen tämän yleissopimuksen voimaantuloa, laskettujen aineiden laadusta ja määrästä, mikäli kyseessä olevat aineet saattavat liata Itämeren alueen vettä tai pilata eliöitä tai takertua kalanpyydyksiin tai aiheuttaa muunlaista haittaa, sekä tällaisen mereen laskemisen paikasta, ajasta ja tavasta. 2. Asianomaisen viranomaisen tulee antaa erityislupia tämän liitteen 1 säännön mukaisesti, milloin kyseessä on Itämeren alueelle laskettavaksi tarkoitettu aine, joka a) on lastattu kyseisen sopimuspuolen alueella; b) on lastattu alukseen tai ilma-alukseen, joka on rekisteröity kyseisen sopimuspuolen alueella tai käyttää sen lippua, milloin lastaus suoritetaan sellaisen valtion alueella, joka ei ole sopimuspuoli; 3. Antaessaan yllä mainitun 1 a) kohdan mukaisia lupia asianomaisen viranomaisen tulee noudattaa tämän liitteen 3 säännön määräyksiä sekä muita tarpeelliseksi katsomiaan kriteerejä, toimenpiteitä ja vaatimuksia. 4. Jokaisen sopimuspuolen tulee ilmoittaa komissiolle ja tarpeen mukaan muille sopimuspuolille tämän liitteen 2 säännön 1 c) kohdassa mainitut tiedot. Menettelytavan ja ilmoitusten laadun päättää komissio. SÄÄNTÖ 3 Antaessaan tämän liitteen 1 säännön mukaisia erityislupia asianomaisen kansallisen viranomaisen tulee ottaa huomioon: 1. Mereen laskettavan ruoppausmassan määrä. 2. Tämän yleissopimuksen liitteissä I ja II mainittujen aineiden pitoisuus. 3. Paikka (esim. mereen laskemispaikan koordinaatit, syvyys ja etäisyys rannikosta) ja sijainti erityistä merkitystä omaavien alueiden suhteen (esim. virkistysalueet, kalan kutu- ja poikastuotantoalueet ja kalastusalueet, yms.). 4. Seuraavat veden laatutiedot, jos mereen laskeminen suoritetaan aluemeren ulkopuolella: a) hydrografiset ominaisuudet (esim. lämpö. tila, suolapitoisuus, tiheys, pohjan pinnanmuodostus); b) kemialliset ominaisuudet (esim. pH liuennut happi, kasvinravinteet); c) biologiset ominaisuudet (esim. perustuotanto ja pohjaeläimet). Tietoihin tulisi sisältyä riittävä selvitys tässä kappaleessa mainittujen ominaisuuksien vuotuisista keskiarvoista ja kausivaihteluista. 5. Mereen laskemispaikalla mahdollisesti tapahtunut muu jätteiden laskeminen ja sen vaikutukset. SÄÄNTÖ 4 9 artiklan 5 kappaleen mukaisen ilmoituksen tulee sisältää seuraavat tiedot: 1. Mereen lasketun aineen paikka, lasketun aineen laatu ja suoritetut haittojen vähentämistoimenpiteet: a) sijainti (esim. sen paikan koordinaatit, syvyys ja etäisyys rannikosta, jossa mereen laskeminen hätätilan vallitessa tapahtui); b) mereenlaskemistapa; c) mereen lasketun aineen määrä ja koostumus samoin kuin sen fysikaaliset (esim. liukenevuus ja tiheys), kemialliset ja biokemialliset (esim. hapenkulutus, kasvinravinteet) ja biologiset ominaisuudet (esim. virusten, bakteerien, hiivasienten ja loisten esiintyminen); d) myrkyllisyys; e) tämän yleissopimuksen liitteissä I ja II mainittujen aineiden pitoisuus; f) laimentumisominaisuudet (esim. virtausten ja tuulen vaikutukset ja vaakasuora kulkeutuminen sekä pystysuora sekoittuminen); g) veden ominaisuudet (esim. lämpötila, pH, pelkistys-hapetusolosuhteet, suolapitoisuus ja kerrostuneisuus); h) pohjan ominaisuudet (esim. pohjan muoto, geologiset piirteet ja pelkistys-hapetus-olosuhteet); ja i) haittojen vähentämiseksi suoritetut toimenpiteet sekä suoritetut tai suunnitellut jälkitarkkailutoimenpiteet. 2. Yleiset näkökohdat ja olosuhteet: a) mahdolliset vaikutukset meren virkistyskäyttöön (esim. kelluva tai rantaan ajautunut aines, sameus, haju- ja värihaitta sekä vaahtoaminen); b) mahdolliset vaikutukset meren eliöstöön, kalan, äyriäisten ja simpukan viljelyyn, kalakantoihin ja kalastukseen, levän keräykseen ja viljelyyn; ja c) mahdolliset vaikutukset muuhun meren käyttöön (esim. teollisuuden käyttöveden laadun huononeminen, vedenalaisten rakennelmien syöpyminen, kelluvien ainesten haitat alusten toiminnoille, haitat kalastukselle ja merenkululle sekä tieteellisistä tai luonnonsuojelusyistä erityisen tärkeiden alueiden suojelulle). LIITE VI YHTEISTYÖ MEREN PILAANTUMISEN TORJUMISESSA SÄÄNTÖ 1 Tässä liitteessä: 1. "Alus" tarkoittaa mitä tahansa vesikulkuneuvoa, joka toimii merellisessä ympäristössä ja käsittää kantosiipialukset, ilmatyynyalukset, vedenalaiset alukset, kelluvat alukset sekä kiinteät ja liikkuvat alustat. 2. "Hallinto" tarkoittaa sen valtion hallitusta, jonka hallintavallassa alus toimii. Sellaisten alusten kohdalla, jotka ovat oikeutettuja käyttämään jonkin valtion lippua, hallinto on tämän valtion hallitus. Kiinteiden tai uivien alustojen, jotka toimivat sellaiseen rannikkoon liittyvän merenpohjan tai sen sisustan tutkimuksessa, jossa rannikkovaltiolla on yksinoikeus luonnonvarojensa tutkimiseen ja hyväksikäyttöön, hallinto on kyseisen rannikkovaltion hallitus. 3. a) "Tyhjentäminen" vahingollisten aineiden tai näitä aineita sisältävien jätevesien yhteydessä tarkoittaa mitä tahansa päästöä aluksesta syystä riippumatta ja käsittää kaikenlaisen vuotamisen, hävittämisen, kaatamisen, pumppuamisen, levittämisen tai tyhjentymisen. b) "Tyhjentäminen" ei käsitä: i) jätteiden mereen laskemista siinä tarkoituksessa kuin se määritellään Lontoossa 29 joulukuuta 1972 tehdyssä yleissopimuksessa jätteen tai muun aineen mereen laskemisen aiheuttaman pilaantumisen ehkäisemiseksi. ii) vahingollisen aineen päästöä, joka suoraan aiheutuu merenpohjan kivennäisvarojen tutkimisesta, hyväksikäytöstä ja näihin liittyvästä rannikon ulkopuolella tapahtuvasta käsittelystä; tai iii) vahingollisen aineen päästöä, joka suoritetaan oikeutetulla tarkoituksella tieteellisesti tutkia pilaantumisen torjumista ja valvontaa. SÄÄNTÖ 2 Sopimuspuolet sitoutuvat ylläpitämään valmiutta mereen joutuneen öljyn ja muiden vahingollisten aineiden torjumiseksi. Tähän valmiuteen tulee kuulua riittävä kalusto, alukset ja henkilökunta, joka on valmis toimimaan sekä rannikkovesillä että aavalla merellä. SÄÄNTÖ 3 Sopimuspuolten tulee, loukkaamatta tämän yleissopimuksen 4 artiklan 4 kappaleen määräyksiä, kehittää yksin tai yhteistyössä Itämeren alueen kattava tiedustelutoiminta öljyn ja muiden mereen päästettyjen vahingollisten aineiden havaitsemiseksi ja seuraamiseksi ja soveltaa sitä käytäntöön. SÄÄNTÖ 4 Milloin vahingollisia aineita on joutunut aluksesta mereen pakkauksissa, rahtikonteissa tai maantiekuljetussäiliöissä ja junasäiliövaunuissa, sopimusvaltioiden tulee olla yhteistyössä tällaisten pakkausten, konttien tai säiliöiden pelastamiseksi ja takaisin saamiseksi siten, että ympäristölle aiheutuva vaara saatetaan mahdollisimman vähiin. SÄÄNTÖ 5 1. Sopimuspuolten, jotka ovat allekirjoittaneet myös kansainvälisen yleissopimuksen alusten aiheuttamasta meren pilaantumisen ehkäisemisestä 1973, sellaisena kuin se on muutettuna kyseisen yleissopimuksen pöytäkirjalla vuodelta 1978 (MARPOL 73/78), tulee soveltaa tämän yleissopimuksen mukaisesti MARPOL-yleissopimuksen 73/78 8 artiklassa ja pöytäkirjassa I olevia määräyksiä, jotka koskevat ilmoitusta vaarallisiin aineisiin liittyvästä onnettomuustapahtumasta. Näitä määräyksiä sovelletaan myös huomattaviin, öljyä tai muita haitallisia aineita sisältäviin lauttoihin tapauksissa, joita MARPOL 73/78 ei kata. 2. Sopimuspuolten tulee antaa alusten päälliköille ja lentokoneiden ohjaajille ohjeita, jotta nämä ilmoittavat viipymättä ja tämän järjestelmän mukaisesti kaikista meressä havaitsemistaan öljyn tai muiden haitallisten aineiden aiheuttamista lautoista. Näissä ilmoituksissa ilmenevät, siinä määrin kuin se on mahdollista, päivämäärä, paikka, tuuli- ja meriolot sekä havaitun lautan luonne, laajuus ja todennäköinen lähde. SÄÄNTÖ 6 Jokaisen sopimuspuolen tulee kehottaa niiden alusten päälliköitä, jotka käyttävät kulloinkin kyseessä olevan sopimuspuolen lippua, antamaan onnettomuustapauksessa asianomaisten viranomaisten pyynnöstä sellaisia yksityiskohtaisia tietoja aluksesta ja sen lastista, joilla on merkitystä toiminnalle meren pilaantumisen estämiseksi tai torjumiseksi, ja olemaan yhteistyössä näiden viranomaisten kanssa. SÄÄNTÖ 7 1. a) Sopimuspuolten tulee niin pian kuin mahdollista, kahdenkeskisesti tai monenkeskisesti, sopia niistä Itämeren alueen lohkoista, joilla ne ryhtyvät torjunta- tai pelastustoimenpiteisiin, milloin merkittävä öljyn tai muun vahingollisen aineen vuotaminen tai tapahtuma, joka aiheuttaa tai todennäköisesti tulee aiheuttamaan pilaantumista Itämeren alueella, on sattunut tai tulee todennäköisesti sattumaan. Tällaiset sopimukset eivät vaikuta mihinkään muihin sopimuspuolten keskenään tekemiin, samaa asiaa koskeviin sopimuksiin. Naapurivaltioiden tulee varmistaa eri sopimusten yhteensopeuttaminen. Sopimuspuolten tulee tiedottaa toisilleen tällaisista sopimuksista. Sopimuspuolet voivat tarvittaessa pyytää komission apua sopimukseen pääsemiseksi. b) Sopimusvaltion, jonka lohkolla tämän liitteen 1 säännössä mainittu tilanne sattuu, tulee tehdä tarpeellinen tilannearviointi ja ryhtyä riittäviin toimenpiteisiin seurauksena olevan pilaantumisvaikutuksen välttämiseksi tai vähentämiseksi, ja sen tulee pitää vuodon ajelehtivat osat tarkkailun alaisena kunnes lisätoimenpiteet eivät ole tarpeellisia. 2. Jos tällainen vuoto ajelehtii tai todennäköisesti tulee ajelehtimaan lohkolle, jossa toisen sopimuspuolen tulisi ryhtyä toimenpiteisiin tämän säännön 1 a) kohdassa määritellyssä tarkoituksessa, tälle sopimuspuolelle tulee viipymättä tiedottaa tilanteesta ja toimenpiteistä, joihin on ryhdytty. SÄÄNTÖ 8 Sopimuspuolella, joka tarvitsee apua öljyn tai muun vahingollisen aineen muodostamien lauttojen torjumiseen merellä, on oikeus pyytää apua muilta sopimuspuolilta alkaen niistä, joita vahinko myös todennäköisesti tulee koskemaan. Tämän säännön nojalla apuun pyydettyjen sopimuspuolten tulee parhaan kykynsä mukaan yrittää toimittaa kyseinen apu. SÄÄNTÖ 9 1. Sopimuspuolten tulee tiedottaa muille sopimuspuolille ja komissioille a) kansallisesta organisaatiostaan, joka suorittaa öljyn ja muiden vahingollisten aineiden muodostamien lauttojen torjumista merellä; b) kansallisista säädöksistään ja muista seikoista, joilla on suoranaista merkitystä öljyn ja muiden vahingollisten aineiden aiheuttaman meren pilaantumisen torjumiselle; c) asianomainen viranomainen, jonka tehtävänä on öljyn ja muiden vahingollisten aineiden aiheuttamaa meren pilaantumista käsittelevien ilmoitusten vastaanottaminen ja lähettäminen; d) asianomaiset viranomaiset, jotka käsittelevät tämän liitteen mukaisia sopimuspuolten keskisiä, molemminpuoliseen avunantoon, tiedottamiseen ja yhteistyöhön liittyviä toimenpiteitä koskevia kysymyksiä e) tämän liitteen 8 säännön nojalla suoritetuista toimenpiteistä. 2. Sopimusvaltioiden tulee vaihtaa tietoutta öljyn ja muiden vahingollisten aineiden aiheuttaman pilaantumisen käsittelytapoja merellä koskevista tutkimus- ja kehitysohjelmista ja tuloksista, sekä tällaisen pilaantumisen torjumisesta saaduista kokemuksista. SÄÄNTÖ 10 Tämän liitteen 9 säännön 1 d) kohdassa mainittujen viranomaisten tulee olla suorassa yhteydessä keskenään ja toimia yhteistyössä käytännön toimenpiteissä.