Euroopan yhteisöjen komission ja Kansainvälisen työjärjestön välinen kirjeenvaihto

(2001/C 156/03)

Euroopan komission kirjeen luonnos

Arvoisa pääjohtaja

Kansainvälinen työjärjestö (ILO) ja Euroopan yhteisöt pyrkivät kumpikin yhteiskunnan ja talouden kehittämiseen, elin- ja työolojen parantamiseen sekä työllisyyden edistämiseen. Ensimmäinen sopimus ILOn ja yhteisöjen välillä tehtiin vuonna 1958, minkä jälkeen nämä kaksi järjestöä ovat asteittain kehittäneet yhteistyötään näiden tavoitteiden edistämiseksi.

ILO ja komission edustama Euroopan yhteisöt kävivät edellisen kerran kirjeenvaihtoa vuonna 1989. Euroopassa on tämän jälkeen tapahtunut perinpohjaisia muutoksia, ja maailmantalous on kehittynyt nopeasti. Sekä ILO että Euroopan yhteisöt ovat huomattavasti vahvistaneet ja kehittäneet valmiuksiaan vastata sosiaali- ja työllisyyspolitiikan aloilla ilmeneviin uusiin haasteisiin. Nyt on siis ajankohtaista saattaa niiden keskinäinen kirjeenvaihto ajan tasalle. Uudella kirjeenvaihdolla pitäisi ensinnäkin määrittää ne alat, joilla on molempien järjestöjen kannalta syntynyt uusia haasteita, ja toiseksi nimetä tältä pohjalta painopistealat, joilla ILOn ja komission yhteistyöstä olisi eniten hyötyä.

Sosiaalialaan ja työllisyyteen liittyvät näkökohdat ovat vuoden 1989 jälkeen lisänneet painoarvoaan niin Euroopassa kuin kansainvälisesti. Globalisoitumisesta on eittämättä koitunut paljon hyötyä, mutta tämän hyödyn katsotaan yleisesti tavoittavan liian harvat ihmiset. Julkisuudessa on oltu yhä enemmän huolestuneita siitä, että globalisaation sosiaalisia näkökohtia on laiminlyöty. Lisäksi nykyään tunnustetaan - myös kansainvälisen yhteisön toimielimissä -, että eri tasoilla tarvitaan uudenlaisia yhdennettyjä toimintamalleja. ILO on määrittänyt neljä strategiatavoitetta, joiden se katsoo olevan olennaisen tärkeitä sen toimeksiannon kannalta globalisaation yhteydessä. Niitä ovat työhön liittyvät perusperiaatteet ja -oikeudet, naisten ja miesten työllisyyden edistäminen, sosiaalisen suojelun kohentaminen sekä työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun edistäminen. Nämä tavoitteet muodostavat yhdessä "ihmisarvoisen työn" ydinsisällön. Euroopan yhdentymisprosessi on osaltaan liittänyt itseensä voimakkaan ja dynaamisen sosiaalisen ulottuvuuden. Laadun parantaminen on tältä osin EU:n työllisyyttä, sosiaalipolitiikkaa ja työmarkkinasuhteita koskevan toiminnan keskipisteessä, sillä sitä pidetään avaimena talouselämän kukoistukseen, työpaikojen määrän ja laadun lisäämiseen sekä osallisuutta edistävän yhteiskunnan syntymiseen. Lisäksi Euroopan unionin laajentumisprosessi edellyttää, että myös uudet jäsenvaltiot alkavat noudattaa eurooppalaisen yhteiskuntamallin periaatteita.

Yhteisöllä ja ILOlla on voimakkaita yhteisiä intressejä työnormien ja ihmisoikeuksien alalla, ja nykyään tunnustetaan laajemmin kuin koskaan aiemmin, miten tärkeää on taloudellisen kehityksen ja kaupan vapautamisen rinnalla edistää työelämän perusperiaatteiden ja -oikeuksien noudattamista. Sosiaalisen kehityksen huippukokouksessa vuonna 1995 määriteltiin maailmantalouden sosiaalinen perusta niiden ILOn yleissopimusten pohjalta, jotka kattavat neljä perusperiaatetta (järjestäytymisvapaus ja kollektiiviset neuvotteluoikeudet, vapaus pakkotyöstä ja syrjinnästä sekä lapsityövoiman käytön poistaminen). ILO on tässä yhteydessä - antamalla työelämän perusperiaatteita ja -oikeuksia koskevan julistuksen - vahvistanut asemaansa keskeisenä kansainvälisenä toimijana pyrittäessä edistämään naisten ja miesten mahdollisuuksia saada ihmisarvoista ja tuottavaa työtä. Euroopan unionissa puolestaan sosiaaliset perusoikeudet on nyt sisällytetty perustamissopimukseen itseensä samoin kuin yhteisön mahdollisuus ryhtyä konkreettisiin toimiin syrjintää ja sosiaalista syrjäytymistä vastaan. Euroopan unioni on lisäksi hyväksynyt Euroopan unionin perusoikeuskirjan, jonka avulla se voi myös edistää talouden ja yhteiskunnan kehitystä. Yhteisö on lisäksi sitoutunut edistämään työelämän perusnormeja ulkosuhteissaan ja kehitysyhteistyössään.

Työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun osalta EU:ssa on tapahtunut merkittävää kehitystä vuoden 1989 jälkeen. Työmarkkinaosapuolille on annettu uusia ja vaativampia tehtäviä sosiaalipolitiikan laadinnassa Euroopan tasolla. Tämä vahvistaa työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua EU:ssa ja antaa viitteitä siitä, miten sosiaalipolitiikan alalla olisi edettävä. Tämäntyyppinen kehitys on erityisen tärkeää EU:n tulevan historiallisen laajentumisen kannalta.

ILO ja Euroopan yhteisö ovat molemmat huomattavasti lisänneet toimintaansa myös työllisyyden edistämisen alalla edellisen kirjeenvaihdon jälkeen. Parempien työllistymismahdollisuuksien luominen naisille ja miehille on itse asiassa julistettu yhdeksi ILOn strategiatavoitteista. Euroopan unioni on puolestaan kehittänyt laajan työllisyysstrategian, jolla pyritään maksimoimaan Euroopan talouden työllistämispotentiaali ja ottamaan samalla huomioon sukupuolten tasa-arvon periaate. On lisäksi syytä huomata, että ILOlla ja Euroopan yhteisöllä on nykyään yhteisiä tavoitteita sosiaalisen suojelin edistämisen alalla.

ILOn ja yhteisöjen haasteet kehitysyhteistyön alalla ovat kehittyneet huomattavasti vuoden 1989 kirjeenvaihdon jälkeen. ILOa on paljolti kiittäminen siitä, että koko kansainvälinen yhteisö sisällyttää nykyään yhä useammin sosiaaliset näkökohdat taloudellisen kehityksen ohjelmiinsa ja strategioihinsa. Tämä korostaa myös vuonna 1995 pidetyn sosiaalisen kehityksen huippukokouksen ja sen seurantamenettelyn pysyvää merkitystä.

Yhteisö puolestaan pyrkii kehitysyhteistyöpolitiikassaan, jonka johtoperiaatteena on oikeudenmukaisuus, edistämään kestävää kehitystä ja auttamaan kehitysmaita poistamaan köyhyyden ja liittymään osaksi maailmantaloutta. Yhteisö sopi itse asiassa vastikään, että köyhyyden vähentämisen pitäisi olla sen kehitysyhteistyötoiminnan keskeinen tavoite. Myös ihmisarvoista työtä koskeva ILOn toimintaohjelma tähtää kasvuun, työllisyyteen ja työpaikkoihin perustuvaan kehitykseen. Kehitysyhteistyö on yksi toimintatapa, jonka avulla ILO edistää ja toteuttaa arvojaan pyrkiessään samalla vastaamaan jäsenvaltioidensa kehitystarpeisiin.

Komissio ja ILO katsovat tätä taustaa vasten, että niiden molempien kannalta olisi hyödyllistä kehittää niiden keskinäistä yhteistyötä keskittymällä seuraaviin painopistealoihin:

- työnormien edistäminen, erityisesti työelämän perusperiaatteita ja -oikeuksia koskevan ILOn vuonna 1998 antaman julistuksen periaatteiden ja oikeuksien osalta

- työllisyyden edistäminen, erityisesti vaihtamalla tietoa ja kokemuksia eurooppalaisesta työllisyysstrategiasta ja naisten ja miesten työllistymismahdollisuuksien luomiseen tähtäävistä ILOn toimista

- työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu, tavoitteena erityisesti Euroopassa tästä saadun kokemuksen mahdollinen levittäminen maailman muille alueille

- EU:n laajentumisen sosiaali- ja työllisyyspoliittiset näkökohdat, erityisesti työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun osalta

- sosiaalinen suojelu tiettyjä aiheita käsittelevän kohdennetun yhteistyön avulla

- kehitysyhteistyö, tavoitteena erityisesti vahvistaa kehityksen sosiaalista ulottuvuutta ja tehdä samalla toiminnan tasolla yhteistyötä kestävän kehityksen hyväksi.

Yhteistyön kehittämiseksi näillä ja muilla molempia osapuolia kiinnostavilla aloilla komissio ja ILO vahvistavat olevan hyödyllistä järjestää vuosittain vuorotellen Brysselissä ja Genevessä korkean tason kokouksia, joissa tarkastellaan nykyistä yhteistyötä ja suunnitellaan yhteistä toimintaa seuraavalle vuodelle.

Seuraavat vuoden 1989 kirjeenvaihtoon sisältyneet kohdat ovat edelleen voimassa:

- Komission edustama yhteisö kutsutaan edelleen säännöllisesti ILOn Kansainvälisen työkonferenssin ja hallintoneuvoston kokouksiin.

- Komissio puolestaan kutsuu tarvittaessa Kansainvälisen työtoimiston edustajia sellaisiin komission yksiköiden kokouksiin, joissa käsitellään ILOa todennäköisesti kiinnostavia sosiaalisia ja työvoimaan liittyviä asioita.

- Komission puheenjohtaja ja ILOn pääjohtaja tai heidän edustajansa järjestävät neuvotteluita omassa järjestössään tapahtuneesta kehityksestä, jolla on todennäköisesti vaikutusta osapuolten väliseen yhteistyöhön.

- Kulloisetkin ohjelmien hallinnoijat voivat tapauskohtaisesti päättää siitä, mikä olisi molemminpuolisesti kiinnostavilla aloilla asianmukaisin tapa vaihtaa tietoja tai antaa apua (vierailukäynnit, asiakirjojen laatiminen, työryhmät, hankkeiden rahoittaminen).

Yhteistyön helpottamiseksi hankkeiden rahoittamisen avulla ILO ja komissio jatkavat neuvotteluita sellaiseten vakiomuotoisten rahoitusta ja hallintoa koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen laatimiseksi, joita on noudatettava ILOn pannessa täytäntöön komission rahoittamia hankkeita.

Ei ole epäilystäkään, että jakamalla kokemukset, pohtimalla yhdessä uusia tämän päivän sosiaalisten näkökohtien käsittelyyn liittyviä toimintamalleja ja yhdistämällä tarvittaessa asiantuntemuksensa osapuolet voivat entistä tehokkaammin edistää työllistymismahdollisuuksia sekä pitää ympäri maailman yllä elin- ja työoloja ja parantaa niitä edelleen.

Kunnioittavasti

(...)

Kansainvälisen työjärjestön kirjeen luonnos

Arvoisa komission jäsen

Ilmoitan vastaanottaneeni (...) päivätyn kirjeenne, jonka sisältö on seuraava:

Kansainvälinen työjärjestö (ILO) ja Euroopan yhteisöt pyrkivät kumpikin yhteiskunnan ja talouden kehittämiseen, elin- ja työolojen parantamiseen sekä työllisyyden edistämiseen. Ensimmäinmen sopimus ILOn ja yhteisöjen välillä tehtiin vuonna 1958, minkä jälkeen nämä kaksi järjestöä ovat asteittain kehittäneet yhteistyötään näiden tavoitteiden edistämiseksi.

ILO ja komission edustama Euroopan yhteisöt kävivät edellisen kerran kirjeenvaihtoa vuonna 1989. Euroopassa on tämän jälkeen tapahtunut perinpohjaisia muutoksia, ja maailmantalous on kehittynyt nopeasti. Sekä ILO että Euroopan yhteisöt ovat huomattavasti vahvistaneet ja kehittäneet valmiuksiaan vastata sosiaali- ja työllisyyspolitiikan aloilla ilmeneviin uusiin haasteisiin. Nyt on siis ajankohtaista saattaa niiden keskinäinen kirjeenvaihto ajan tasalle. Uudella kirjeenvaihdolla pitäisi ensinnäkin määrittää ne alat, joilla on molempien järjestöjen kannalta syntynyt uusia haasteita, ja toiseksi nimetä tältä pohjalta painopistealat, joilla ILOn ja komission yhteistyöstä olisi eniten hyötyä.

Sosiaalialaan ja työllisyyteen liittyvät näkökohdat ovat vuoden 1989 jälkeen lisänneet painoarvoaan niin Euroopassa kuin kansainvälisesti. Globalisaatiosta on eittämättä koitunut paljon hyötyä, mutta tämän hyödyn katsotaan yleisesti tavoittavan liian harvat ihmiset. Julkisuudessa on oltu yhä enemmän huolestuneita siitä, että globalisaation sosiaalisia näkökohtia on laiminlyöty. Lisäksi nykyään tunnustetaan - myös kansainvälisen yhteisön toimielimissä -, että eri tasoilla tarvitaan uudenlaisia yhdennettyjä toimintamalleja. ILO on määrittänyt neljä strategiatavoitetta, joiden se katsoo olevan olennaisen tärkeitä sen toimeksiannon kannalta globalisaation yhteydessä. Niitä ovat työhön liittyvät perusperiaatteet ja -oikeudet, naisten ja miesten työllisyyden edistäminen, sosiaalisen suojelun kohentaminen sekä työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun edistäminen. Nämä tavoitteet muodostavat yhdessä "ihmisarvoisen työn" ydinsisällön. Euroopan yhdentymisprosessi on osaltaan liittänyt itseensä voimakkaan ja dynaamisen sosiaalisen ulottuvuuden. Laadun parantaminen on tältä osin EU:n työllisyyttä, sosiaalipolitiikkaa ja työmarkkinasuhteita koskevan toiminnan keskipisteessä, sillä sitä pidetään avaimena talouselämän kukoistukseen, työpaikkojen määrän ja laadun lisäämiseen sekä osallisuutta edistävän yhteiskunnan syntymiseen. Lisäksi Euroopan unionin laajentumisprosessi edellyttää, että myös uudet jäsenvaltiot alkavat noudattaa eurooppalaisen yhteiskuntamallin periaatteita.

Yhteisöllä ja ILOlla on voimakkaita yhteisiä intressejä työnormien ja ihmisoikeuksien alalla, ja nykyään tunnustetaan laajemmin kuin koskaan aiemmin, miten tärkeää on taloudellisen kehityksen ja kaupan vapauttamisen rinnalla edistää työelämän perusperiaatteiden ja -oikeuksien noudattamista. Sosiaalisen kehityksen huippukokouksessa vuonna 1995 määriteltiin maailmantalouden sosiaalinen perusta niiden ILOn yleissopimusten pohjalta, jotka kattavat neljä perusperiaatetta (järjestäytymisvapaus ja kollektiiviset neuvotteluoikeudet, vapaus pakkotyöstä ja syrjinnästä sekä lapsityövoiman käytön poistaminen). ILO on tässä yhteydessä - antamalla työelämän perusperiaatteita ja -oikeuksia koskevan julistuksen - vahvistanut asemaansa keskeisenä kansainvälisenä toimijana pyrittäessä edistämään naisten ja miesten mahdollisuuksia saada ihmisarvoista ja tuottavaa työtä. Euroopan unionissa puolestaan sosiaaliset perusoikeudet on nyt sisällytetty perustamissopimukseen itseensä samoin kuin yhteisön mahdollisuus ryhtyä konkreettisiin toimiin syrjintää ja sosiaalista syrjäytymistä vastaan. Euroopan unioni on lisäksi hyväksynyt Euroopan unionin perusoikeuskirjan, jonka avulla se voi myös edistää talouden ja yhteiskunnan kehitystä. Yhteisö on lisäksi sitoutunut edistämään työelämän perusnormeja ulkosuhteissaan ja kehitysyhteistyössään.

Työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun osalta EU:ssa on tapahtunut merkittävää kehitystä vuoden 1989 jälkeen. Työmarkkinaosapuolille on annettu uusia ja vaativampia tehtäviä sosiaalipolitiikan laadinnassa Euroopan tasolla. Tämä vahvistaa työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua EU:ssa ja antaa viitteitä siitä, miten sosiaalipolitiikan alalla olisi edettävä. Tämäntyyppinen kehitys on erityisen tärkeää EU:n tulevan historiallisen laajentumisen kannalta.

ILO ja Euroopan yhteisö ovat molemmat huomattavasti lisänneet toimintaansa myös työllisyyden edistämisen alalla edellisen kirjeenvaihdon jälkeen. Parempien työllistymismahdollisuuksien luominen naisille ja miehille on itse asiassa julistettu yhdeksi ILOn strategiatavoitteista. Euroopan unioni on puolestaan kehittänyt laajan työllistämispotentiaali ja ottamaan samalla huomioon sukupuolten tasa-arvon periaate. On lisäksi syytä huomata, että ILOlla ja Euroopan yhteisöllä on nykyään yhteisiä tavoitteita sosiaalisen suojelun edistämisen alalla.

ILOn ja yhteisöjen haasteet kehitysyhteistyön alalla ovat kehittyneet huomattavasti vuoden 1989 kirjeenvaihdon jälkeen. ILOa on paljolti kiittäminen siitä, että koko kansainvälinen yhteisö sisällyttää nykyään yhä useammin sosiaaliset näkökohdat taloudellisen kehityksen ohjelmiinsa ja strategioihinsa. Tämä korostaa myös vuonna 1995 pidetyn sosiaalisen kehityksen huippukokouksen ja sen seurantamenettelyn pysyvää merkitystä.

Yhteisö puolestaan pyrkii kehitysyhteistyöpolitiikassaan, jonka johtoperiaatteena on oikeudenmukaisuus, edistämään kestävää kehitystä ja auttamaan kehitysmaita poistamaan köyhyyden ja liittymään osaksi maailmantaloutta. Yhteisö sopi itse asiassa vastikään, että köyhyyden vähentämisen pitäisi olla sen kehitysyhteistyötoiminnan keskeinen tavoite. Myös ihmisarvoista työtä koskeva ILOn toimintaohjelma tähtää kasvuun, työllisyyteen ja työpaikkoihin perustuvaan kehitykseen. Kehitysyhteistyö on yksi toimintatapa, jonka avulla ILO edistää ja toteuttaa arvojaan pyrkiessään samalla vastaamaan jäsenvaltioidensa kehitystarpeisiin.

Komissio ja ILO katsovat tätä taustaa vasten, että niiden molempien kannalta olisi hyödyllistä kehittää niiden keskinäistä yhteistyötä keskittymällä seuraaviin painopistealoihin:

- työnormien edistäminen, erityisesti työelämän perusperiaatteita ja -oikeuksia koskevan ILOn vuonna 1998 antaman julistuksen periaatteiden ja oikeuksien osalta

- työllisyyden edistäminen, erityisesti vaihtamalla tietoa ja kokemuksia eurooppalaisesta työllisyysstrategiasta ja naisten ja miesten työllistymismahdollisuuksien luomiseen tähtäävistä ILOn toimista

- työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu, tavoitteena erityisesti Euroopassa tästä saadun kokemuksen mahdollinen levittäminen maailman muille alueille

- EU:n laajentumisen sosiaali- ja työllisyyspoliittiset näkökohdat, erityisesti työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun osalta

- sosiaalinen suojelu tiettyjä aiheita käsittelevän kohdennetun yhteistyön avulla

- kehitysyhteistyö, tavoitteena erityisesti vahvistaa kehityksen sosiaalista ulottuvuutta ja tehdä samalla toiminnan tasolla yhteistyötä kestävän kehityksen hyväksi.

Yhteistyön kehittämiseksi näillä ja muilla molempia osapuolia kiinnostavilla aloilla komissio ja ILO vahvistavat olevan hyödyllistä järjestää vuosittain vuorotellen Brysselissä ja Genevessä korkean tason kokouksia, joissa tarkastellaan nykyistä yhteistyötä ja suunnitellaan yhteistä toimintaa seuraavalle vuodelle.

Seuraavat vuoden 1989 kirjeenvaihtoon sisältyneet kohdat ovat edelleen voimassa:

- Komission edustama yhteisö kutsutaan edelleen säännöllisesti ILOn Kansainvälisen työkonferenssin ja hallintoneuvoston kokouksiin.

- Komissio puolestaan kutsuu tarvittaessa Kansainvälisen työtoimiston edustajia sellaisiin komission yksiköiden kokouksiin, joissa käsitellään ILOa todennäköisesti kiinnostavia sosiaalisia ja työvoimaan liittyviä asioita.

- Komission puheenjohtaja ja ILOn pääjohtaja tai heidän edustajansa järjestävät neuvotteluita omassa järjestössään tapahtuneesta kehityksestä, jolla on todennäköisesti vaikutusta osapuolten väliseen yhteistyöhön.

- Kulloisetkin ohjelmien hallinnoijat voivat tapauskohtaisesti päättää siitä, mikä olisi molemminpuolisesti kiinnostavilla aloilla asianmukaisin tapa vaihtaa tietoja tai antaa apua (vierailukäynnit, asiakirjojen laatiminen, työryhmät, hankkeiden rahoittaminen).

Yhteistyön helpottamiseksi hankkeiden rahoittamisen avulla ILO ja komissio jatkavat neuvotteluita sellaisten vakiomuotoisten rahoitusta ja hallintoa koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen laatimiseksi, joita on noudatettava ILOn pannessa täytäntöön komission rahoittamia hankkeita.

Ei ole epäilystäkään, että jakamalla kokemuksensa, pohtimalla yhdessä uusia tämän päivän sosiaalisten näkökohtien käsittelyyn liittyviä toimintamalleja ja yhdistämällä tarvittaessa asiantuntemuksensa osapuolet voivat entistä tehokkaammin edistää työllistymismahdollisuuksia sekä huolehtia elin- ja työoloista ja parantaa niitä edelleen maailmanlaajuisesti.

Hyväksyn kaikki kirjeessä esitetyt näkökohdat, koska uskon näiden järjestelyjen varmistavan, että molempien instituutioiden välinen sopusointuinen yhteistyö jatkuu ja syvenee.

Kunnioittavasti

(...)