TORSTAINA 25. MARRASKUUTA 2004 PIDETYN ISTUNNON PÖYTÄKIRJA
(2005/C 80/04)
(Istunto avattiin klo 9.10)
PUHEENJOHTAJA: Ramdien SARDJOE
Yhteispuheenjohtaja
1.Varajäsenet
Yhteispuheenjohtaja ilmoitti seuraavat varajäsenet: Pomes
(Lopez-Isturiz Whiten puolesta), Hybaskova (Roithovanpuolesta), Badía i Cutchet (Pleguezuelos Aguilarin puolesta),Bushill-Matthews (Sturdyn puolesta) ja van den Berg (Dobolyinpuolesta).
2.Sangan (Salomonsaaret) ja Bowisin mietintöä ”Elintarvi-
keapu ja elintarviketurva AKT-maissa” koskevankeskustelun jatkaminen – sosiaali- ja ympäristöasioidenvaliokunta (AKT–EU 3692/04)
— AKT–EU-maiden maaseudun kehittämiskeskuksen
(CTA) johtajan Carl Greenidgen puheenvuoro
Sangan ja Bowisin mietintöä koskevaa keskustelua jatkettiin.
Puheenvuoron käyttivät: Straker (Saint Vincent ja Grenadiinit),
Dem (Gambia), Rawiri (Gabon), Malin (komissio), Greenidge,Metsing Sangan puolesta (Salomonsaaret) (yhteisesittelijä) jaBowis (yhteisesittelijä).
3.Mietintö taloudellisten ja sosiaalisten kumppanien
toiminnasta
Mantovani antoi selonteon taloudellisten ja sosiaalisten kump-
panien alueseminaarista, joka pidettiin Fidžissä 18.–20. loka-kuuta 2004.
4.Pöytäkirjojen hyväksyminen keskiviikkoaamuna 24.
marraskuuta ja keskiviikkoiltapäivänä 24. marraskuuta2004 pidetyistä istunnoista
Pöytäkirjat hyväksyttiin.
5.Esittelijöiden yhteenveto työryhmistä
— Metsing (Lesotho) terveydestä
— Van den Berg arkkitehtuurista ja kaupunkisuunnittelusta,
mukaan luettuna sosiaalinen asuntotuotanto
— Gahler Rotterdamin satamasta.
PUHEENJOHTAJA: MICHAEL GAHLER
Varapuheenjohtaja
Puheenvuoron käyttivät: Metsing (Lesotho), van den Berg ja
Gahler.
PUHEENJOHTAJA: GLENYS KINNOCK
Yhteispuheenjohtaja6.UNICEFin pääjohtajan Carol Bellamyn puheenvuoro
lapsen oikeuksista tehdyn yleissopimuksen 15-vuotis-juhlan kunniaksi
Yhteispuheenjohtaja toivotti UNICEFin pääjohtajan tervetul-
leeksi.
Carol Bellamy antoi julkilausuman UNICEFin puolesta.
Puheenvuoron käyttivät: Conteh (Sierra Leone), Deva, Kamuntu
(Uganda), van den Berg, Abdoul Mahmud (Sudan), Humphrey(Barbados), Bowis ja Gomes.
Carol Bellamy vastasi kysymyksiin.
7.Äänestys työjärjestyksen muutosehdotuksesta
Työjärjestyksen muutosehdotus hyväksyttiin yksimielisesti.
8.Äänestys valiokuntien I ja II mietintöihin sisältyvistä
päätöslauselmaesityksistä
— APP/3689 AKT–EU-maiden poliittinen vuoropuhelu (Coto-
noun sopimuksen 8 artikla): hyväksyttiin yksimielisesti
— APP/3692 elintarvikeapu ja elintarviketurva AKT-maissa:
hyväksyttiin yksimielisesti 7 tarkistuksen jälkeen
— APP/3732/COMP Darfurin tilanne: hyväksyttiin yksimieli-
sesti
— APP/3733/COMP pyörremyrskyjen aiheuttamat vahingot
Karibian alueella: hyväksyttiin yksimielisesti
9.Muut asiat
Gebre-Christos (Etiopia) ja Weldegiorgis (Eritrea) antoivat julki-
lausumat Etiopian ja Eritrean välisistä suhteista.
Yhteispuheenjohtaja sanoi, että on ehdotettu istuntojen järjes-
tyksen kääntämistä niin, että kevätistunto pidettäisiin vuosittainEU:ssa. Ehdotusta käsitellään myöhempänä ajankohtana.
Imbarcaoune (Mali) kiitti edustajakokousta Malin parlamentin ja
Malin hallituksen puolesta siitä, että se hyväksyi kutsun pitää
AKT:n ja EU:n yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen 9.
täysistunto Malissa.1.4.2005 C 80/8 Euroopan unionin virallinen lehti FI
Yhteispuheenjohtaja Sardjoe esitti henkilökohtaisen lausuman
ja kiitti kollegoja ja henkilökuntaa heidän yhteistyöstään jatoivotti tervetulleeksi Hay-Websterin (Jamaika), joka seuraahäntä yhteispuheenjohtajana.
Yhteispuheenjohtaja Kinnock esitti kunnianosoituksensa
Ramdien Sardjoelle ja kiitti EU:n puheenjohtajavaltiota sekä
henkilökuntaa.10. Yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen 9.
täysistunnon aika ja paikka
Yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen 9. täysistunto
pidetään Bamakossa (Mali) 18.–21. huhtikuuta 2005.
(Täysistunto päätettiin klo 12.00)
Ramdien SARDJOE ja Glenys KINNOCK
YhteispuheenjohtajatJean-Robert GOULONGANA ja nDietmar NICKEL
Yhteispääsihteerit1.4.2005 C 80/9 Euroopan unionin virallinen lehti FI
LIITE I
AKT:N JA EU:N YHTEISEN PARLAMENTAARISEN EDUSTAJAKOKOUKSEN AAKKOSELLINEN JÄSEN-
LUETTELO
AKT-maiden edustajat Euroopan parlamentin edustajat
SARDJOE (SURINAM), yhteispuheenjohtaja KINNOCK, yhteispuheenjohtaja
BARBADOS, varapuheenjohtaja GAHLER, varapuheenjohtaja
DJIBOUTI, varapuheenjohtaja MANTOVANI, varapuheenjohtajaETELÄ-AFRIKKA, varapuheenjohtaja VERGES, varapuheenjohtaja
FIDŽI, varapuheenjohtaja CARLOTTI, varapuheenjohtaja
GABON, varapuheenjohtaja MITCHELL, varapuheenjohtajaKONGO, varapuheenjohtaja JOAN i MARI, varapuheenjohtaja
NAMIBIA, varapuheenjohtaja LULLING, varapuheenjohtaja
SAINT LUCIA, varapuheenjohtaja KAMINSKI, varapuheenjohtajaSALOMONSAARET, varapuheenjohtaja CORNILLET, varapuheenjohtaja
SIERRA LEONE, varapuheenjohtaja MARTINEZ MARTINEZ, varapuheenjohtaja
TOGO, varapuheenjohtaja BOWIS, varapuheenjohtajaUGANDA, varapuheenjohtaja GOUDIN, varapuheenjohtaja
ANGOLA AGNOLETTO
ANTIGUA JA BARBUDA ALLISTER
BAHAMA ARIF
BELIZE AUBERT
BENIN AYLWARD
BOTSWANA BERENDBURKINA FASO BULLMANN
BURUNDI BUSK
COOKINSAARET CALLANANDOMINICA COELHO
DOMINIKAANINEN TASAVALTA DAUL
ERITREA de VILLIERSETIOPIA DEVA
GAMBIA DILLEN
GHANA DOBOLYIGRENADA DOMBROVSKIS
GUINEA EK
GUINEA-BISSAU FERNANDES
GUYANA FERREIRA
HAITI GOMESJAMAIKA GRABOWSKA
KAMERUN GRÖNER
KAP VERDE HALLKENIA HAUG
KESKI-AFRIKAN TASAVALTA HERRANZ GARCÍA
KIRIBATI JONCKHEERKOMORIT JÖNS
KONGON DEMOKRAATTINEN TASAVALTA KACZMAREK
LESOTHO KORHOLALIBERIA KOZLÍK
MADAGASKAR KU ŁAKOWSKI
MALAWI LANGENDRIESMALI LEHIDEUX
MARSHALLINSAARTEN TASAVALTA LÓPEZ-ISTÚRIZ WHITE
MAURITANIA LOUIS
MAURITIUS MARTENS
MIKRONESIAN LIITTOVALTIO MAYERMOSAMBIK McAVAN
NAURUN TASAVALTA MORILLON
NIGER NOVAKNIGERIA PLEGUEZUELOS AGUILAR
NIUE POLFER
NORSUNLUURANNIKKO RIBEIRO E CASTROPALAU ROITHOVÁ
PAPUA-UUSI-GUINEA ROSATI1.4.2005 C 80/10 Euroopan unionin virallinen lehti FI
PÄIVÄNTASAAJAN GUINEA SARTORI
RUANDA SCHEELESAINT KITTS JA NEVIS SCHLYTER
SAINT VINCENT JA GRENADIINIT SCHNELLHARDT
SAMBIA SCHWABSAMOA SJÖSTEDTSÃO TOMÉ JA PRÍNCIPE SORNOSA MARTÍNEZSENEGAL SPERONISEYCHELLIT STURDYSOMALIA VALENCIANO MARTÍNEZ-OROZCO
SUDAN VAN HECKE
SWAZIMAA VAN LANCKERTANSANIA WHITEHEADTONGA WIELANDTRINIDAD JA TOBAGO WIJKMANTŠAD WURTZ
TUVALU ZÁBORSKÁ
VANUATU ZANIZIMBABWE ZÍLE
POLIITTISTEN ASIOIDEN VALIOKUNTA
AKT-maiden edustajat Euroopan parlamentin edustajat
………. (HAITI), yhteispuheenjohtaja CALLANAN, yhteispuheenjohtaja
FIDŽI, varapuheenjohtaja JÖNS, varapuheenjohtaja
BURUNDI, varapuheenjohtaja POLFER, varapuheenjohtajaANGOLA CARLOTTIBELIZE COELHOBENIN DILLENCOOKINSAARET DOBOLYI
DJIBOUTI GAHLER
GRENADA GOMESGUINEA GRABOWSKAGUYANA GRÖNERKESKI-AFRIKAN TASAVALTA HERRANZ GARCÍALIBERIA JONCKHEER
MAURITANIA KACZMAREK
NAMIBIA KAMI ŃSKI
NIGERIA LANGENDRIESNIUE LÓPEZ-ISTÚRIZ WHITEPAPUA-UUSI-GUINEA LOUISPÄIVÄNTASAAJAN GUINEA MANTOVANI
SAINT VINCENT JA GRENADIINIT MARTÍNEZ MARTÍNEZ
SUDAN MORILLONSURINAM SARTORITOGO VAN HECKETUVALU WIELANDUGANDA WURTZ
ZIMBABWE ZANI
TALOUDELLISEN KEHITYKSEN, RAHOITUKSEN JA KAUPAN VALIOKUNTA
AKT-maiden edustajat Euroopan parlamentin edustajat
LEKOBA (KONGO), yhteispuheenjohtaja SCHLYTER, yhteispuheenjohtaja
NIANGADO (MALI), varapuheenjohtaja ………………, varapuheenjohtajaHAY-WEBSTER (JAMAIKA), varapuheenjohtaja DOMBROVSKIS, varapuheenjohtaja
BOTSWANA AGNOLETTO
DOMINICA BERENDERITREA BULLMANNETELÄ-AFRIKKA BUSKETIOPIA CORNILLETGABON DAUL
GHANA de VILLIERS1.4.2005 C 80/11 Euroopan unionin virallinen lehti FI
KAMERUN DEVA
KENIA FERREIRA
KONGON DEMOKRAATTINEN TASAVALTA JOAN i MARÍMAURITIUS KINNOCK
MIKRONESIAN LIITTOVALTIO KOZLÍK
NORSUNLUURANNIKKO LEHIDEUX
PALAU LULLING
SAINT LUCIA MAYER
SAMBIA McAVAN
SAMOA MITCHELL
SENEGAL PLEGUEZUELOS AGUILAR
SIERRA LEONE RIBEIRO E CASTRO
SWAZIMAA ROSATI
TANSANIA SPERONI
TONGA STURDY
TRINIDAD JA TOBAGO VAN LANCKER
ZÍLE
SOSIAALI- JA YMPÄRISTÖASIOIDEN VALIOKUNTA
AKT-maiden edustajat Euroopan parlamentin edustajat
METSING (LESOTHO), yhteispuheenjohtaja SCHEELE, yhteispuheenjohtaja
POLISI (RUANDA) NOVAK, varapuheenjohtaja
AROUNA (NIGER) ARIF, varapuheenjohtaja
ANTIGUA JA BARBUDA ALLISTER
BAHAMA AUBERT
BARBADOS AYLWARD
BURKINA FASO BOWIS
DOMINIKAANINEN TASAVALTA EK
GAMBIA FERNANDES
GUINEA-BISSAU GOUDIN
KAP VERDE HALL
KIRIBATI HAUG
KOMORIT KORHOLA
MADAGASKAR KU ŁAKOWSKI
MALAWI MARTENS
MARSHALLINSAARTEN TASAVALTA ROITHOVA
MOSAMBIK SCHNELLHARDT
NAURU SCHWAB
SAINT KITTS JA NEVIS SJÖSTEDT
SALOMONSAARET SORNOSA MARTÍNEZ
SÃO TOMÉ JA PRÍNCIPE VALENCIANO MARTÍNEZ-OROZCO
SEYCHELLIT VERGES
SOMALIA WHITEHEAD
TŠAD WIJKMAN
VANUATU ZÁBORSKÁ1.4.2005 C 80/12 Euroopan unionin virallinen lehti FI
LIITE II
HAAGISSA 22.–25. MARRASKUUTA 2004 PIDETYN ISTUNNON LÄSNÄOLOLISTA
AMON AGO (Norsunluurannikko) DOMBROVSKIS (2)(3)
ANGGO (Papua-Uusi-Guinea) POMES (LOPEZ-ISTURIZ WHITEN puolesta) (4)
BAWA BWARI (Nigeria) MORILLON (1)
BEDA (Sudan) WHITEHEAD (1)(4)
BEREAUX (Trinidad ja Tobago) GRABOWSKA
CAVUILATI (Fidži, varapuheenjohtaja) (*) VAN LANCKER (1)(2)
CONTEH (Sierra Leone, varapuheenjohtaja) AUBERT (2)(3)
DAVIES (Etelä-Afrikka, varapuheenjohtaja) FERNANDES (3)(4)
DAWALEH (Djibouti, varapuheenjohtaja) BADÍA I CUTCHET (PLEGUEZUELOS AGUILARIN
puolesta)
DE SOUSA (Angola) ZANI
DELWA-KASSIRE (T šad) HALL (1)(3)(4)
DEMBA DEM (Gambia) WIJKMAN (3)(4)
DLAMINI (Swazimaa) LEHIDEUX (1)(3)(4)
DOKORA (Zimbabwe) VAN HECKE
FANJAVA (Madagaskar) SCHLYTER
FAURE (Seychellit) MARTINEZ MARTINEZ, varapuheenjohtaja
FRANCOIS (Saint Lucia, varapuheenjohtaja) MARTENS
GUELAYE (Mauritania) JÖNS
GUNNESS (Mauritius) SCHEELE
HAY-WEBSTER (JAMAIKA) BEREND
HERBERT (Saint Kitts ja Nevis) van den BERG (DOBOLYIN puolesta)
HUMPHREY (Barbados, varapuheenjohtaja) (*) KACZMAREKIDJE (Benin), POLFER (
1)(2)(4)
KAMOTHO (Kenia) MANTOVANI, varapuheenjohtaja
KAMUNTU (Uganda, varapuheenjohtaja) CZARNECKI (ALLISTERIN puolesta) (1)
KEITA (Mali) DEVA (1)(2)(4)
MARINI BODHO (Kongon demokraattinen tasavalta) KU ŁAKOWSKI
MASTERS (Cookinsaaret) MORGANTINI (WURTZIN puolesta) (1)(3)
MATONGO (Sambia) ZÁBORSKÁ (1)
METSING (Lesotho) LULLING
MOUNKEILA (Niger) McAVAN (1)(3)(4)
MPOROGOMYI (Tansania) SPERONI (2)(3)(4)
NAMISENGO (Malawi) (*) JOAN i MARI, varapuheenjohtaja (3)(4)
NANGOMBE (Namibia, varapuheenjohtaja) (*) CALLANAN
NATCHABA (Togo) CARLOTTI, varapuheenjohtaja
NDIAYE (Senegal) (*) CORNILLET, varapuheenjohtaja (1)(2)(3)
NGUEMA (Päiväntasaajan Guinea) HAUG (1)(2)
NIYUHIRE (Burundi) GOUDIN, varapuheenjohtaja (1)(2)(3)
NYASSA (Kamerun) RIBEIRO E CASTRO
OBA APOUNOU (Kongo, varapuheenjohtaja) GRÖNER (1)(2)
OSEI-PREMPEH (Ghana) GAHLER, varapuheenjohtaja
PETROS OLANGO (Etiopia) SORNOSA MARTINEZ (1)(2)
POLISI (Ruanda) SJÖSTEDT (1)(4)
RAWIRI (Gabon, varapuheenjohtaja) KINNOCK, yhteispuheenjohtaja
RIVIERE (Dominica) MAYER
SAFUNEITUUGA (Samoa) SCHNELLHARDT
SANGA (Salomonsaaret) BOWIS, varapuheenjohtaja (1)(3)(4)
SARDJOE (Surinam), yhteispuheenjohtaja HYBASKOVA (1)(4) (ROITHOVAN puolesta)
SITHOLE (Mosambik) NOVAK (1)(2)(3)
STRAKER (Saint Vincent ja Grenadiinit) GOMES (1)(3)(4)
TAMPLIN (Botswana) (*) BUSHILL-MATTHEWS (STURDYN puolesta) (4)
TOP (Guinea) VERGES, varapuheenjohtaja
VIVIAN (Niue)
WELDEGIORGIS (Eritrea) (*)
YAO (Burkina Faso)
YUSUF (Somalia)
(*) ei-parlamentaarinen edustaja
(1) läsnä 22.11.2004
(2) läsnä 23.11.2004
(3) läsnä 24.11.2004
(4) läsnä 25.11.20041.4.2005 C 80/13 Euroopan unionin virallinen lehti FI
Tarkkailijat:
Kuuba: POLANCO FUENTES, PARDINAS
Kokouksessa olivat läsnä myös:
ANGOLA
BARRADAS
DE ALMEIDA
PONGOLOLA
PAULO
SERAO
DOMINGOSBARBADOS
GODDARDBENIN
AKPOVI
AMOUSSOU
HINVI
BOTSWANA
SINOMBEBURKINA FASO
TAPSOBA
LANKOANDE
KEREBURUNDI
KANYEMERA
MDUWUMWAMI
KABOGOYE
COOKINSAARET
McCLAYDJIBOUTI
ABDI SAID
CHEHEMERITREA
AHMED
TESFAY
ETELÄ-AFRIKKA
NWENGETHWE
GIBSON
JAMES
MATJILA
PELLEETIOPIA
GEBRE-MEDHIN
DARSEMA
GEBRE-CHRISTOSGABON
OBIANG NDONG
MOUVAGA TCHIOBA
OPAPE
MAKONGO
GAMBIA
NYAN-ALABOSONGHANA
WUDUGUINEA
DIALLO
TOLNE
BALDE-KAZALIOU
JAMAIKA
KNIGHT
COYEKAMERUN
DANATA
MBAYA
BAH
BASSONGKENIA
POGHISIO
KAHENDE
MWORIA
KONGO
BOUNKOULOU
BISSILA
NGOLO
LEKOBA
OBIAKONGON DEMOKRAAT-
TINEN TASAVALTA
ONUSUMBA YEMBA
KOS'ISAKA NKOMBE
LUNDULA PEN'OLELA
MANEGABE MAHEBERA
LUTUNDULA APALA
BWISSA NDAKALALESOTHO
MAYLANYANE
MADAGASKAR
BERIZIKI
INDRIANJAFYMALI
IMBARCAOUANE
NIANGADO
NGARE
BAMAURITANIA
ELVIL
MAURITIUS
GUNESSEEMOSAMBIK
LUCASNIGER
ABARRY
NIGERIA
SALAKO
GARBA
GABASAMA
LAWANUMELONORSUNLUURANNIKKO
MOLLE MOLLE
GOSSET
MOUSSAPÄIVÄNTASAAJAN GUINEA
MBA BELA
ANDEME
MOYA
NKA OBIANG1.4.2005 C 80/14 Euroopan unionin virallinen lehti FI
PAPUA-UUSI-GUINEA
MAXITONE-GRAHAMRUANDA
AYINKAMIYE
MWIZA
KAYITANA IMANZISAINT LUCIA
BULLEN
SAINT VINCENT JA GRENA-
DIINIT
THOMASSAMBIA
KAMANGASOMALIA
QAMAR
FARAHAN
SUDAN
BEDRI
ALEU
AHMED
IDRISSSURINAM
KRUISLAND
TILAKDHARIE
SITAL
HIWATSWAZIMAA
DLAMINI
TANSANIA
NYAGETERA-HYERATRINIDAD JA TOBAGO
ROUSSEAUTŠAD
HAMDANE
TAHIR HASSAN
UGANDA
KIRASO
MUGAMBE
RWABITAZIMBABWE
CHAMISA
CHIOTA
AKT–EU-MINISTERINEUVOSTO
VAN ARDENNE-VAN DER HOEVEN Kehitysyhteistyöministeri (Alankomaat),
Euroopan unionin neuvoston puheenjohtaja
KNIGHT Ulkoasiain- ja ulkomaankauppaministeri (Jamaika)
AKT-neuvoston puheenjohtaja
SUURLÄHETTILÄSKOMITEA
COYE (Jamaika) Puheenjohtaja
EUROOPAN KOMISSIO
MICHEL Kehitysyhteistyöstä ja humanitaarisesta avusta vastaava komission jäsen
NEUVOSTO
AJELLO Suurten järvien alueesta vastaava EU:n erityisedustaja
EUROOPAN YHTEISÖJEN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEA (TSK)
VEVER AKT–EU-seurantakomitean puheenjohtaja
YRITYSTOIMINNAN KEHITTÄMISKESKUS (YKK)
PATAKIAS
MAASEUDUN KEHITTÄMIKESKUS (CTA)
GREENIDGE Johtaja
ECOWASIN PARLAMENTTI
DIALLO Puheenjohtaja
MBAYE Jäsen1.4.2005 C 80/15 Euroopan unionin virallinen lehti FI
UNICEF
BELLAMY Pääjohtaja
DELAHAYE Johtaja
KANSAINVÄLINEN RIKOSTUOMIOISTUIN
KIRSCH Presidentti
AKT-SIHTEERISTÖ
GOULONGANA Yhteispääsihteeri
EU-SIHTEERISTÖ
NICKEL Yhteispääsihteeri1.4.2005 C 80/16 Euroopan unionin virallinen lehti FI
LIITE III
HYVÄKSYTYT PÄÄTÖSLAUSELMAT
Sivu
— AKT–EU-maiden poliittinen vuoropuhelu (Cotonoun sopimuksen 8 artikla) (AKT-EU
3689/04/lopull.) 17
— Elintarvikeapu ja elintarviketurva (AKT-EU 3692/04/lopull.) 23
— Darfurin tilanne (AKT-EU 3732/04/lopull.) 32
— Pyörremyrskyjen aiheuttamat vahingot Karibian alueella (AKT-EU 3733/04/lopull.) 36
PÄÄTÖSLAUSELMA (1)
AKT–EU-maiden poliittisesta vuoropuhelusta (Cotonoun sopimuksen 8 artikla)
AKT:n ja EU:n yhteinen parlamentaarinen edustajakokous, joka
— kokoontui Haagissa 22.–25. marraskuuta 2004,
— ottaa huomioon työjärjestyksensä 17 artiklan 1 kohdan,
— ottaa huomioon Cotonoussa (Benin) 23. kesäkuuta 2000 allekirjoitetun ja 1. huhtikuuta 2003 voimaan-
tulleen AKT–EU-kumppanuussopimuksen (2), ja erityisesti sen (poliittista ulottuvuutta käsittelevän) II
osaston 8 artiklan (poliittinen vuoropuhelu),
— ottaa huomioon AKT:n ja EU:n poliittisen vuoropuhelun (8 artikla) suuntaviivat, jotka hyväksyttiin
AKT:n ja EU:n yhteisen ministerineuvoston 28. istunnossa Brysselissä toukokuussa 2003,
— ottaa huomioon AKT:n sisäiselle poliittiselle vuoropuhelulle laaditut kehykset ja yleisperiaatteet jotka
hyväksyttiin AKT:n ministerineuvoston 76. istunnossa Brysselissä toukokuussa 2002,
— ottaa huomioon valtiosta riippumattomien toimijoiden määritelmän Cotonoun sopimuksen 6 artiklan
mukaisesti,
— ottaa huomioon valtiosta riippumattomien toimijoiden valintakriteerit, jotka on määritelty valtiosta riip-
pumattomien toimijoiden osallistumista koskevassa käsikirjassa (liite VI) ja jotka selittävät Cotonounsopimuksen 6 artiklassa esitettyjä kriteerejä,
— ottaa huomioon Cotonoun sopimuksen tarkistamisen sekä molempien osapuolten pyrkimykset paran-
taa ja selkeyttää entisestään poliittisen vuoropuhelun toimintatapoja ja mekanismeja,
— ottaa huomioon 11. heinäkuuta 2000 hyväksytyn Afrikan unionin perustamissopimuksen tavoitteet ja
perusperiaatteet,
— ottaa huomioon yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen Euroopan kehitysrahaston käytöstä
antaman päätöslauselman (APP/3602/lopull.) (
3), joka hyväksyttiin Roomassa lokakuussa 2003.
— ottaa huomioon poliittisten asioiden valiokunnan mietinnön (AKT-EU/3689),
A. panee merkille Cotonoun sopimuksen määräysten ja erityisesti poliittista vuoropuhelua koskevien mää-
räysten toimeenpanossa saavutetun edistyksen,
B. korostaa, että Cotonoun sopimuksen tarkistamisen yhteydessä on tärkeää käsitellä pääasiassa poliittisen
vuoropuhelun sisältämien mekanismien ja toimintatapojen parantamista,1.4.2005 C 80/17 Euroopan unionin virallinen lehti FI
(1) AKT:n ja EU:n yhteinen parlamentaarinen edustajakokous hyväksyi päätöslauselman 25. marraskuuta 2004 Haagissa
(Alankomaat).
(2) EYVL L 317, 15.12.2000, s. 3.
(3) EUVL C 26, 29.1.2004, s. 32.
C. on vakuuttunut, että todellinen, avoin ja säännöllinen poliittinen vuoropuhelu vahvistaa osaltaan AKT–
EU-kumppanuutta,
D. korostaa tarvetta lisätä ja laajentaa osapuolten välisen poliittisen vuoropuhelun mahdollisuuksia ja
soveltamisalaa kansallisella, alueellisella, AKT-maiden ja maailmanlaajuisella tasolla,
E. korostaa, että on otettava huomioon historialliset perspektiivit ja kunkin AKT-maan omat ja erityiset
olosuhteet laadittaessa osapuolten välillä sovittuja prioriteetteja ja yhteisiä toimintaohjelmia poliittisen
vuoropuhelun puitteissa,
F. painottaa, että AKT:n ja EU:n poliittiselle vuoropuhelulle (8 artikla) ehdotettuja suuntaviivoja, jotka
hyväksyttiin AKT:n ja EU:n yhteisessä ministerineuvostossa, on hyödynnettävä täysipainoisesti ja että neon pantava täytäntöön,
G. korostaa, että AKT:n ja EU:n yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen pitää poliittisen vuoropu-
helun toimijana osallistua entistä enemmän AKT:n ja EU:n poliittiseen vuoropuheluun kaikilla tasoilla,
H. katsoo, että poliittinen vuoropuhelu on erittäin tärkeää edistettäessä hyvää hallintotapaa AKT-maissa;
korostaa, että yhtä yhtenäistä ratkaisumallia ei ole olemassa, vaan kullekin maalle soveltuva hyvä hallin-
totapa on analysoitava erikseen,
Suuntaviivat poliittiselle vuoropuhelulleI panee merkille, että Cotonoun sopimus tarjoaa perustan ja laajat suuntaviivat perusteelliselle, tasapai-
noiselle ja syvälliselle poliittiselle vuoropuhelulle, joka johtaa molemminpuolisiin sitoumuksiin,
J. katsoo, että AKT:n ja EU:n poliittiselle vuoropuhelulle (8 artikla) ehdotettujen suuntaviivojen hyväksy-
mistä ja täytäntöönpanoa voidaan pitää aktiivisena, konkreettisena ja myönteisenä toimenpiteenä vuo-
ropuhelun vahvistamiseksi ja että AKT:n ja EU:n poliittista vuoropuhelua on vahvistettava edelleen ja
institutionalisoitava se kaikilla tasoilla, jotta tätä kumppanuussuhteen hoitamisen kannalta avainase-massa olevaa välinettä voitaisiin hyödyntää täysipainoisesti,
K. katsoo, että vuoropuhelua voidaan organisoida mitä moninaisimmista kysymyksistä ja että se voi
tapahtua sekä virallisissa että epävirallisissa yhteyksissä eri tasoilla (kansallisella, alueellisella, AKT-maiden laajuisella ja maailmanlaajuisella tasolla),
L. korostaa, että on välttämätöntä ottaa kansallisten, ylikansallisten ja alueellisten parlamenttien jäsenet
sekä yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen jäsenet mukaan poliittiseen vuoropuheluun liittyviin
virallisiin ja epävirallisiin keskusteluihin, sillä kansansa valitsemina edustajina heillä on tärkeä roolivuoropuhelun tulosten täytäntöönpanossa,
M. vahvistaa, että valtiosta riippumattomat toimijat on saatava mukaan AKT:n ja EU:n poliittiseen vuoro-
puheluun, jotta varmistetaan kaikki osapuolet huomioiva lähestymistapa,
Mekanismit ja toimintatavat
N. toteaa, että on luotava menettelytapoja, joiden avulla säännöllinen ja laaja tiedonkulku voidaan
varmistaa kaikkien Euroopassa ja AKT-maissa toimivien poliittisen vuoropuhelun osapuolten välillä, ja
tässä yhteydessä Euroopan komission lähetystöt voivat ottaa kumpaankin suuntaan liikkuvan tiedon
välittäjän roolin,
O. korostaa, että on kiireesti käytettävä kaikkia 8 artiklan tarjoamia mahdollisuuksia vuoropuhelun käymi-
seen Cotonoun sopimuksen olennaisista osista ja perusperiaatteista,
P. pitää tärkeänä, että poliittinen vuoropuhelu sisältää jatkuvasti useita aihepiirejä sopimuksen olennaisten
osien ja perusperiaatteiden lisäksi,
Q. korostaa, että Cotonoun sopimuksen 8 artiklan mukainen poliittinen vuoropuhelu sekä 96 ja 97 artik-
lassa tarkoitetut neuvottelut koskevat eri asioita, mutta poliittisessa vuoropuhelussa voidaan käsitellä
myös muita aiheita, joista käy tarpeelliseksi neuvotella,1.4.2005 C 80/18 Euroopan unionin virallinen lehti FI
R. pitää ensiarvoisen tärkeinä niitä alueellisia, paikallisia ja valtiosta riippumattomia toimijoita, jotka on
selkeästi määritelty AKT:n ja EU:n poliittista vuoropuhelua (8 artikla) koskevissa suuntaviivoissa, jotkaAKT:n ja EU:n yhteinen ministerineuvosto hyväksyi Brysselissä toukokuussa 2003 pitämässään 28.istunnossa,
S. katsoo, että toimiva viestintä AKT-maiden pääkaupunkien ja Brysselissä sijaitsevien toimijoiden välillä
on erityisen tärkeää tilanteessa, jossa 8 artiklan mukainen vuoropuhelu kattaa olennaiset osat ja perusta-vanlaatuiset periaatteet (
1),
T. korostaa, että tarvitaan yhteisiä päätöksiä ja johtopäätöksiä kumppanuuden ja pitkään jatkuneen AKT–
EU-suhteen hengessä,
Toimintakyky ja varat
U. katsoo, että vuoropuhelun pitää olla kaksisuuntainen prosessi samanarvoisten ja toisiinsa luottavien
kumppaneiden välillä,
V. korostaa, että on hyödynnettävä rahoitusmahdollisuuksia eri tasoilla sellaisen toimintakyvyn rakentami-
seksi ja kehittämiseksi, jolla 8 artiklan mukaista vuoropuhelua voidaan hallita laajana prosessina kansal-lisella, alueellisella, AKT-maiden ja maailmanlaajuisella tasolla (tähän kuuluvat myös kansainväliset
foorumit silloin kuin niissä käsitellään tärkeitä kysymyksiä, jotka vaikuttavat suoraan AKT:n ja EU:n
väliseen yhteistyöhön),
W. katsoo, että aukoton tiedonkulku voi toimia vuoropuhelun saavutusten toimeenpanon välttämättömänä
edellytyksenä vain, jos asianosaiset parlamentit otetaan mukaan keskusteluihin, ja tämän vuoksi asiasta
vastaavien yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen jäsenten on pidettävä huolta siitä, että edus-tajia lähettäneitä parlamentteja pidetään hyvin ajan tasalla,
X. painottaa, että AKT:n ja EU:n yhteinen parlamentaarinen edustajakokous on otettava tiiviisti mukaan
poliittisen vuoropuhelun arviointiin,
Y. katsoo, että eri toimielinten ja toimijoiden osallistuminen AKT-ministerineuvoston toukokuussa 2003
tekemän puitesopimuksen mukaisesti on tärkeää eriytetyn menettelytavan ja vuoropuhelun onnis-tuneen tuloksen kannalta,
Z. korostaa, että kaikilla tasoilla tarvitaan osapuolten välistä koordinaatiota ja yhteistyötä sekä tietojen-
vaihtoa Brysselissä olevien toimijoiden kanssa paikan päällä tapahtuvasta toiminnasta,
Yhteiset poliittiset erityiskysymykset
AA. katsoo, että AKT-maiden ja EU:n välisen kumppanuussopimuksen 8 artiklan 4 kohdan mukaisesti
poliittisen keskustelun onkäsiteltävä muun muassa asekauppaa – mukaan luettuna käsiaseiden jakevyiden aseiden levittäminen –, kohtuuttomia sotilasmenoja, huumeongelmaa, järjestäytynyttä rikolli-suutta sekä etniseen alkuperään, uskontoon tai rotuun perustuvaa syrjintää, ja siihen on sisällytettävämyös ihmisoikeuksien kunnioittamista, demokratian ja oikeusvaltion periaatteita sekä hyvää hallinto-
tapaa koskevan kehityksen säännöllinen arviointi,
AB. katsoo, että korruption ja laittomien rahoitusmenettelyjen vaikutus kehitysmaiden talouteen ja yhteis-
kuntaan on valtava ja muodostaa ylitsepääsemättömän esteen kehitykselle ja köyhyysloukun poistami-
selle; arvioiden mukaan rikkaat valtiot lahjoittavat kehitys- ja siirtymätalousmaihin vuosittain avus-
tusta noin 50 miljardin dollarin arvosta,
AC. katsoo, että arviolta 500 miljardia dollaria likaista rahaa virtaa vuosittain kehitysmaista ja kasvavan
talouden maista vastakkaiseen suuntaan ja että köyhät maat eivät siis voi käyttää näitä varoja vastatak-
seen huutavimpiin humanitaarisiin tarpeisiin, kuten kaikkien lasten rokottamiseen, koulutuksenlaadunparantamiseen, juomakelpoisen veden ja perussairaanhoidon tuottamiseen miljoonille ihmisille,
Poliittisen vuoropuhelun suuntaviivat
1. toistaa, että AKT:n ja EU:n yhteinen parlamentaarinen edustajakokous on todellakin sitoutunut osallis-
tumaan 8 artiklan mukaiseen poliittiseen vuoropuheluun;1.4.2005 C 80/19 Euroopan unionin virallinen lehti FI
(1) AKT:n ja EU:n poliittista vuoropuhelua varten ehdotettujen suuntaviivojen mukaisesti (8 artikla).
2. painottaa, että 8 artiklan mukainen poliittinen vuoropuhelu merkitsee molemminpuolista sitoutumista,
jonka on syvennettävä Lomén ja sittemmin Cotonoun sopimuksen mukaista kumppanuutta;
3. suosittelee, että poliittisessa vuoropuhelussa omaksutaan AKT–EU-ministerineuvoston toukokuussa
2003 hyväksymien AKT:n ja EU:n poliittista vuoropuhelua (8 artikla) koskevien suuntaviivojen
mukainen eriytetty lähestymistapa, johon osallistuu useita toimijoita, mukaan luettuina sovittujen
kriteerien mukaan määritellyt valtiosta riippumattomat toimijat;
4. kehottaa kaikkia osapuolia pidättäytymään yksipuolisista toimista, joita voitaisiin pitää kumppanuutta
heikentävinä;
5. pitää tärkeänä, että poliittista vuoropuhelua ei pidetä pelkästään Cotonoun sopimuksen 96 ja 97
artiklan mukaisten neuvottelujen esiasteena, vaan että vuoropuhelua käytetään pääasiassa pitkän aika-välin kestävien ja syvällisten suhteiden luomiseen kaikkien osapuolten välillä;
6. korostaa vaatimustaan, jonka mukaan ihmisoikeuksien kunnioittamisen, köyhyyden vastaisen taistelun,
kestävän kehityksen tavoittelun sekä sukupuolten tasa-arvon on tultava keskeiseksi osaksi poliittista
vuoropuhelua;
7. kehottaa kaikkia osapuolia käsittelemään muitakin kuin 8 artiklaan sisältyviä laajoja aihealueita, joihin
kuuluvat ennen kaikkea seuraavat teemat, sulkematta kuitenkaan muita aiheita ulkopuolelle: kevyidenaseiden levittäminen, korruptio, julkinen velka, maailmanlaajuinen, kansallinen, alueellinen ja toimiala-kohtainen kehityspolitiikka, lasten ja lapsisotilaiden oikeudet, terveydenhoito, erityisesti HIV:n/aidsin
torjunta;
8. painottaa Cotonoun sopimuksen 8 artiklan mukaisen poliittisen vuoropuhelun ennalta ehkäisevää
luonnetta vuoropuhelua, jonka tarkoituksena on luoda molemminpuolista luottamusta ennen kriisinsyntymistä ja Cotonoun sopimuksen 96 ja 97 artiklan mukaisten neuvottelujen käymistä välttämättö-miksi;
9. korostaa alueellisten järjestöjen – erityisesti Afrikan unionin (AU) – tärkeää roolia Afrikan mantereella
syntyneiden kriisien osapuolten välisessä vuoropuhelussa ja odottaa myös Afrikan valtioiden hallitustenosallistuvan konfliktien ratkaisuun;
10. painottaa kansallisten parlamenttien merkitystä osapuolten välisessä poliittisessa vuoropuhelussa ja
panee erittäin tyytyväisenä merkille Cotonoun sopimuksen soveltamisesta järjestettyjen kansallisten
parlamenttien jäsenille tarkoitettujen tiedotusseminaarien saavuttaman menestyksen;
11. kehottaa kaikkia osapuolia luomaan poliittisesta vuoropuhelusta jatkuvan prosessin eikä turvautumaan
siihen vasta, kun suhteissa on jo saavutettu kriittinen vaihe;
12. katsoo, että AKT:n ja EU:n yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen asemaa keskeisenä toimijana
on korostettava poliittisen vuoropuhelun vahvistamisessa, ja pitää erittäin tärkeänä epävirallista vuoro-
puhelua, jota edustajakokouksessa käydään ja jonka on kehityttävä todelliseksi ”parlamentaariseksidiplomatiaksi”;
Mekanismit ja toimintatavat
13. kannattaa AKT-maiden ehdotusta, joka koskee Cotonoun sopimuksen uudistamista lisäämällä sopi-
mukseen liite, jossa luetellaan poliittisen vuoropuhelun mekanismit ja toimintatavat; pyytää komissiotatekemään ehdotuksia asiasta;
14. kehottaa osapuolia panemaan mahdollisimman nopeasti täytäntöön AKT-ministerineuvoston hyväksy-
mien AKT:n sisäistä poliittista vuoropuhelua koskevien puitteiden ja yleisten periaatteiden mukaisen
AKT-ennakkovaroitusjärjestelmän, jonka avulla AKT-maita voidaan auttaa ehkäisemään konflikteja jasiten välttämään Cotonoun sopimuksen 96 ja 97 artiklan mukaiset neuvottelut;
15. kehottaa AKT-maita tiedottamaan yhteiselle parlamentaariselle edustajakokoukselle Afrikan ennakko-
varoitusjärjestelmän pääasiallisista tuloksista, jotta uudet kriisit tai uudelleen puhkeavat konfliktit
voitaisiin tunnistaa mahdollisimman ajoissa ja jotta poliittisen vuoropuhelun avulla päästäisiin ratkai-
suun;1.4.2005 C 80/20 Euroopan unionin virallinen lehti FI
16. kehottaa osapuolia perustamaan Brysseliin vertaisarviointiyksikön AKT-ministerineuvoston joulukuussa
2002 antaman suosituksen mukaisesti ja Afrikan unionin perustamien samankaltaisten välineidenhengessä ja huolehtimaan, että vertaisarviointiyksiköitä perustetaan ongelma-alueille; korostaa, että onerittäin tärkeää ottaa mukaan sekä yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen jäseniä että valtioistariippumattomia toimijoita kuten ulkopuolisten AKT-alueiden edustajia, jotta kaikki poliittisen vuoropu-
helun vaiheet sujuisivat hyvin;
17. kehottaa AKT:n ja EU:n yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen jäseniä käymään poliittista vuo-
ropuhelua kaikilla tasoilla sekä myös henkilökohtaisissa keskusteluissa sekä raportoimaan AKT:n ja
EU:n yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen poliittisten asioiden valiokunnalle;
18. kehottaa yhteistä AKT–EU-ministerineuvostoa laatimaan yhteiselle parlamentaariselle edustajakokouk-
selle raportin ministerineuvoston kokousten jälkeen ja rohkaisee neuvostoa ja edustajakokouksenjäseniä tukemaan niin virallista kuin epävirallistakin poliittista vuoropuhelua kyseisten elinten välillä;
19. kehottaa AKT:n ja EU:n yhteissihteeristöä huolehtimaan siitä, että yhteisen parlamentaarisen edustaja-
kokouksen kaikista jäsenistä laaditaan luettelo, jossa on heidän nimensä, toimenkuvansa, osoitteensa javalokuvansa, jotta luettelon avulla voi saada yhteyden mahdollisiin keskustelukumppaneihin poliittistavuoropuhelua varten;
20. kehottaa Euroopan komissiota myöntämään riittävästi rahoitusta sellaisen ehdotuksen kehittämiseen ja
virallistamiseen, jolla AKT-maille annettaisiin mahdollisuus kutsua naapurimaiden edustajia (mukaan
lukien AKT:n ja EU:n yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen jäseniä) osallistumaan poliittisen
vuoropuhelun tiettyihin osa-alueisiin, mikäli sitä pidettäisiin tarpeellisena;
21. antaa Euroopan komissiolle, joka laatii alustavan esityksen Euroopan unionin talousarvioksi, sekä Eu-
roopan parlamentille ja Euroopan unionin neuvostolle, jotka käyttävät budjettivaltaa, tehtäväksikartoittaa AKT:n ja EU:n yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen mahdollisuuksia osallistua EU:ntalousarviomenettelyihin siinä tapauksessa, että Euroopan kehitysrahasto (EKR) sisällytetään yhteisöntalousarvioon, jotta edustajakokous voisi tuoda arvokkaan asiantuntemuksensa EU:n budjettivallan
käyttäjän käyttöön AKT-maihin liittyvissä talousarviota koskevissa kysymyksissä ja jotta poliittista
vuoropuhelua voitaisiin vahvistaa kaikilla kehitysavun osa-alueilla;
22. kehottaa kaikkia osapuolia varmistamaan kaikkien poliittiseen vuoropuheluun osallistuvien täysi
suojelu ennen heidän osallistumistaan, sen aikana ja sen jälkeen;
23. vaatii varmistamaan sekä AKT:ta että EU:ta edustavien naisten osallistumisen poliittisen vuoropuhelun
ja neuvottelumenettelyn kaikkiin muotoihin ja kaikkiin vaiheisiin;
24. kehottaa kansallisia tulojen ja menojen hyväksyjiä ja EU:n valtuuskuntia järjestämään kansallisissa
parlamenteissa säännöllisin väliajoin kuulemistilaisuuksia meneillään olevasta poliittisesta keskustelustayhdessä kansalaisyhteiskunnan edustajien kanssa;
25. katsoo, että on välttämätöntä tuoda kulloinenkin näkökanta vahvasti esille kansainvälisillä foorumeilla,
kuten YK:ssa ja WTO:ssa, kun kyseessä ovat poliittiseen vuoropuheluprosessiin liittyvät päätökset japäätelmät;
26. korostaa, että poliittinen vuoropuhelu tasavertaisten osapuolten välisenä vastavuoroisena prosessina,
jossa molemmat luottavat toisiinsa, suo etenkin AKT-maille mahdollisuuden pyytää tarkistamaan Eu-roopan unionin toteuttaman politiikan johdonmukaisuutta ja sen vaikutusta AKT-maihin;
27. toivoo, että AKT:n ja EU:n yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen esityslistalle otetaan säännön-
mukaisesti 8 artiklan mukaista poliittista vuoropuhelua koskevien tietojen (sisältö, menettelyt, organi-
sointi, tulokset) päivittäminen;
28. korostaa, että meneillään oleva alueellistamiskehitys tarjoaa mahdollisuuden vahvistaa poliittista vuoro-
puhelua aluetasolla, ja suosittelee alueellisten kokousten järjestämistä AKT:n ja EU:n yhteisen parla-
mentaarisen edustajakokouksen yhteydessä;1.4.2005 C 80/21 Euroopan unionin virallinen lehti FI
Toimintakyky ja varat
29. suosittelee, että kullakin vuoropuhelun tasolla (kansallisella, alueellisella, AKT-maiden laajuisella ja
maailmanlaajuisella tasolla) nimetään paikallisten olosuhteiden mukaisesti etukäteen ja avoimesti vuo-ropuhelun organisoinnista vastaavat henkilöt ja ennen kaikkea siihen osallistuvat toimijat;
30. arvioi, että olisi selkeästi määriteltävä, mitkä järjestöt ja ketkä henkilöt ovat valtiosta riippumattomia
toimijoita, ja korostaa asian yhteydessä yksiselitteisen määritelmän ja tarkasti rajattujen kriteerien vält-
tämättömyyttä;
31. kehottaa osapuolia turvautumaan vähänkään arkaluontoisissa kysymyksissä tarvittaessa riippumatto-
miin/puolueettomiin välittäjiin tai kääntymään tarpeen vaatiessa jopa yhteisen parlamentaarisen edus-tajakokouksen puoleen;
32. pyytää Euroopan komissiota perustamaan mekanismeja niihin kuuluvine rahoitusmahdollisuuksineen
säännöllisen vuoropuhelun varmistamiseksi kenttätasolla ja tiedon välittämiseksi Brysselissä toimivilleasiasta vastaaville toimielimille;
33. kehottaa AKT:n ja EU:n yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen jäseniä osallistumaan aktiivisesti
poliittisen vuoropuhelun asiaankuuluviin vaiheisiin sen kaikilla tasoilla;
34. pyytää AKT–EU-ministerineuvoston jäseniä osallistumaan aktiivisesti yhteisiin ministerikokouksiin;35. korostaa, että 8 artiklan mukaista poliittista vuoropuhelua pitää edistää kansallisissa parlamenteissa ja
AKT:n ja EU:n yhteisessä parlamentaarisessa edustajakokouksessa;
Yhteiset poliittiset erityiskysymykset
36. on vakuuttunut siitä, että on välttämätöntä jatkaa humanitaarisen avun antamista ja vuoropuhelua
kansalaisyhteiskunnan kanssa, kun kyseessä on yleismaailmallisten ihmisoikeuksien alituinen loukkaa-minen koskevissa kysymyksissä silloinkin, kun loukkauksiin syyllistyy valtio, jotta hinta hallituksentekemistä rikkomuksista ei lankea väestön maksettavaksi;
37. pyytää, että AKT:n ja EU:n poliittisen vuoropuhelun yhteydessä otetaan pikimmiten esille kysymys
kehitysmaissa esiintyvästä korruptiosta ja laittomista rahoitusmenettelyistä, joissa usein ovat osallisinaEU:n ”kumppanit” tai muut lahjoittajamaat, jotta saataisiin selvitettyä kehitysmaista ja siirtymätalouden
maista pois virtaavan ”likaisen” rahan määrä sekä tämän ilmiön vaikutukset näihin maihin ja kehitys-
apuohjelmiin;
38. kehottaa AKT–EU-ministerineuvostoa ja Euroopan komissiota käyttämään arvovaltaansa ja tuomitse-
maan ”likaisen” rahan poisvirtaaminen kehitysmaista, joka on yksi köyhien maiden talouksien kannaltavahingollisimmista talouden ilmiöistä, sekä puuttumaan tähän ongelmaan tiiviissä yhteistyössä Maail-manpankin, IMF:n sekä muiden monenvälisten instituutioiden ja lahjoittajien kanssa;
39. uskoo vankasti, että puuttumalla yhdessä kehitysmaissa esiintyvään korruptio-ongelmaan ja laittomiin
rahoitusmenettelyihin AKT- ja EU-maat tukevat paljolti köyhyyden, rikollisuuden ja terrorismin
vastaista taistelua ja samaan aikaan luovat poliittista vakautta ja edistävät sosiaalista ja taloudellistakehitystä;
40. kehottaa yhteispuheenjohtajia välittämään tämän päätöslauselman AKT–EU-ministerineuvostolle, Eu-
roopan komissiolle sekä AKT-maiden alueellista integraatiota edistäville järjestöille.1.4.2005 C 80/22 Euroopan unionin virallinen lehti FI
PÄÄTÖSLAUSELMA (1)
elintarvikeavusta ja elintarviketurvasta
AKT:n ja EU:n yhteinen parlamentaarinen edustajakokous, joka
— kokoontui Haagissa (Alankomaat) 22.–25. marraskuuta 2004,
— ottaa huomioon työjärjestyksensä 17 artiklan 1 kohdan,
— ottaa huomioon elintarvikeapupolitiikasta ja elintarvikeavun hallinnosta sekä elintarviketurvaan liitty-
vistä erityisistä tukitoimista 27. kesäkuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1292/96 (2),
— ottaa huomioon nälän ja aliravitsemuksen lopullisesta poistamisesta vuonna 1974 annetun yleismaail-
mallisen julistuksen, jonka Yhdistyneiden Kansakuntien XXIX yleiskokous hyväksyi päätöslauselmassaan
nro 3348,
— ottaa huomioon Yhdistyneiden Kansakuntien alaisen maaseudun kehittämisen ja elintarviketurvan
verkoston sekä yleiskokouksen päätöslauselmat A/57/226 ja A/56/155,
— ottaa huomioon Cotonoussa 23. kesäkuuta 2000 tehdyn AKT–EU-kumppanuussopimuksen mukaiset
AKT-maiden ja EU:n jäsenvaltioiden sitoumukset ja erityisesti määräykset, jotka velvoittavat tai sitovatnämä maat vähentämään elintarviketurvaan ja elintarvikeapuun liittyviä ongelmia (23 artiklan d kohtaja 72 ja 73 artikla),
— ottaa huomioon vuosituhannen kehitystavoitteet, jotka hyväksyttiin 6.–8. syyskuuta 2000 pidetyssä
Yhdistyneiden Kansakuntien vuosituhannen huippukokouksessa,
— ottaa huomioon 22. maaliskuuta 2002 pidetyn Yhdistyneiden Kansakuntien kehitysrahoituskokouksen
loppuasiakirjan Monterreyn konsensuksen,
— ottaa huomioon julistuksen, joka hyväksyttiin Roomassa 10.–13. kesäkuuta 2002 pidetyssä maailman-
laajuisessa ruokahuippukokouksessa (Five years after – International alliance against hunger),
— ottaa huomioon kestävää kehitystä koskevan Johannesburgin julistuksen, joka annettiin 4. syyskuuta
2002 pidetyssä Yhdistyneiden Kansakuntien maailmanlaajuisessa kestävän kehityksen kokouksessa,
— ottaa huomioon pienten saarikehitysvaltioiden kestävää kehitystä ja Barbadoksen toimintaohjelmaa
käsittelevän Yhdistyneiden Kansakuntien maailmanlaajuisen konferenssin, joka pidettiin Barbadoksella
25. huhtikuuta–6. toukokuuta 1994, sekä erityisesti elintarviketurvan haavoittuvuutta ja erityispiirteitä
pienissä saarikehitysvaltioissa koskevat säännökset,
— ottaa huomioon sosiaali- ja ympäristöasioiden valiokunnan mietinnön (AKT-EU/3692/04),
A. katsoo, että äärimmäisen köyhyyden ja nälän kitkeminen on tärkein Yhdistyneiden Kansakuntien vuosi-
tuhannen kehitystavoitteista,
B. katsoo, että oikeus riittävään ravintoon sekä jokaisen perusoikeus olla suojassa nälältä turvaavat jokai-
selle ihmiselle oikeuden terveelliseen, turvalliseen ja ravitsevaan ruokaan,
C. toteaa, että yli 800 miljoonaa ihmistä eri puolilla maailmaa, erityisesti kehitysmaissa, ei saa riittävästi
ruokaa täyttääkseen perusravinnontarpeensa,
D. toteaa, että vaikka maailmanlaajuinen ruokavaranto on merkittävästi kasvanut, monet ruoan saatavuu-
teen liittyvät ongelmat, perheiden ja valtioiden tulotason riittämättömyys elintarvikkeiden hankkimi-seen, kysynnän ja tarjonnan epävakaisuus sekä luonnosta tai ihmisen toiminnasta aiheutuvat katastrofitestävät kokonaisia väestöjä tyydyttämästä ravinnontarpeensa,
E. katsoo, että elintarviketurvan lisäksi myös elintarvikkeiden turvallisuus on tärkeässä osassa varmistet-
taessa erityisesti terveyden kannalta turvallisten elintarvikkeiden parempi saanti AKT-maissa,1.4.2005 C 80/23 Euroopan unionin virallinen lehti FI
(1) AKT:n ja EU:n yhteinen parlamentaarinen edustajakokous hyväksyi päätöslauselman 25. marraskuuta 2004 Haagissa
(Alankomaat).
(2) EYVL L 166, 5.7.1996, s. 11.
Elintarvikepolitiikka
F. toteaa, että maailmanlaajuisessa ”Five years after” -ruokakokouksessa annetussa julistuksessa ilmaistaan
uudelleen poliittinen tahto ja sitoumus taata elintarviketurva kaikille ja ponnistella jatkuvasti nälän
kitkemiseksi kaikista maista sekä lyhyemmällä aikavälillä puolittaa aliravittujen ihmisten määrä vuoteen2015 mennessä,
G. muistuttaa, että ruokakokouksessa painotettiin riittävän ravinnonsaannin olevan perustavanlaatuinen
ihmisoikeus, ja toteaa siksi, että ruokaa ei pidä käyttää poliittisen tai taloudellisen painostuksen väli-neenä ja että kansainvälisen yhteistyön ja solidaarisuuden on oltava keskeisessä osassa ponnisteltaessanälän kitkemiseksi,
H. katsoo, että AKT-maissa on ensisijaisen tärkeää luoda kansalliset toimintapuitteet tai parantaa olemassa
olevia puitteita, jotta voidaan parantaa elintarvikkeiden saatavuutta ja lujittaa turvaverkkoja, jotkasallivat köyhien hankkia saatavilla olevia elintarvikkeita, ja köyhyyden poistamiseen tähtääviä ohjelmiaottamalla huomioon kulloisenkin maan taloudellinen ja yhteiskunnallinen kehitys,
I. toteaa, että useissa AKT-kehitysmaissa enin osa köyhistä ja haavoittuvaisista väestöryhmistä elää
maaseudulla ja että niin ollen maaseudun kehittämisohjelmat ovat välttämättömiä köyhyyden ja nälänkitkemiseksi tehokkaasti,
J. toteaa, että elintarviketurvaa koskevien sääntöjen noudattamiseksi on kussakin AKT-maassa luotava
puite-edellytyksiä, joiden ansiosta väestöt näissä maissa voivat saada turvallista ravintoa ja jotka mahdol-listavat sellaisten elintarvikkeiden viemisen Euroopan unionin markkinoille, jotka eivät ole terveydelle
haitallisia, mikä samalla edistäisi merkittävästi myös köyhyyden poistamista,
Elintarviketurva
K. toteaa, että elintarviketurva toteutuu, kun kaikilla ihmisillä on koko ajan fyysiset ja taloudelliset
mahdollisuudet hankkia riittävästi terveellistä ja ravitsevaa ruokaa viettääkseen tervettä ja aktiivista
elämää,
L. toteaa, että Roomassa vuonna 1996 pidetyssä maailmanlaajuisessa ruokakokouksessa nostettiin esille
kolme elintarviketurvan kannalta välttämätöntä tekijää: (i) elintarvikkeiden saatavuus ja elintarvike-
huollon vakaus, (ii) elintarvikkeiden kohtuullinen hinta, (iii) laadukkaat ja turvalliset elintarvikkeet,
M. muistuttaa, että maailmanlaajuisessa ”Five years after” -ruokakokouksessa todettiin huonon elintarvike-
turvan estävän köyhiä hyötymästä kehityksen tarjoamista mahdollisuuksista, ja korostaa, että on
tarpeen kiinnittää huomiota ravitsemuskysymyksiin, joiden on oltava olennainen osa elintarviketurvaa,
N. toteaa, että vaikka suuri joukko ihmisiä näkeekin nälkää sanan varsinaisessa merkityksessä, vielä
useammat kärsivät hivenravinteiden puutteesta,
O. toteaa, että useimmissa maissa ja erityisesti kehitysmaissa elintarviketurva saavutetaan maataloustuo-
tannon lisäämisen, maaseutuväestön tulotason parantamisen ja reilun kaupan järjestelmään pääsemisen
kautta ja että elintarviketurvan takaaminen jää usein köyhille viljelijöille, jotka eivät saa valtiolta tukea
eivätkä lainaa eivätkä pääse osallisiksi kaupan ketjuista, joista hyötyvät suuret maataloustuottajat ja elin-tarvikealan ylikansalliset yritykset,
P. toteaa, että elintarviketurvaa koskevat kansalliset ja maailmanlaajuiset politiikat ovat tärkeitä elintarvike-
turvan edistämisessä mutta kärsivät usein kaupallistamisen sekä kauppa- ja liikennejärjestelmien alallatoteutettavien strategioiden vaikutuksista,
Q. toteaa, että elintarvikepolitiikat, joissa elintarviketurvaa ei ole kunnolla otettu huomioon, ovat tarjon-
neet vain huonoja ratkaisuja kiireellisiin ja pakottaviin ruoantarpeisiin,1.4.2005 C 80/24 Euroopan unionin virallinen lehti FI
R. katsoo, että yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen ja WTO:n Dohan neuvottelukierroksen ei pitäisi
haitata vaan päin vastoin tukea niin kansalliseen kulutukseen kuin vientiinkin tarkoitettua maanviljelyä,mukaan luettuna ravinnoksi käytettävien kasvien viljely, jonka kautta AKT-maat, jotka tuovat enemmänelintarvikkeita kuin vievät, ainoastaan voivat saada tarvittavia vientituloja rahoittaakseen elintarvike-turvan takaamiseksi myös Cotonoun sopimuksen 54 artiklan mukaisesti, tarvitsemiensa elintarvikkeiden
tuonnin,
S. toteaa, että siirtyminen elintarvikeomavaraisuudesta elintarviketurvaan edellyttää ennen kaikkea maata-
lousinfrastruktuurien sopeuttamista, luotto- ja kehitysohjelmia, tehokasta maaseudun ja kaupunkienturvaverkostoa sekä ennakkovaroituksista ja kiireellisistä toimenpiteistä vastaavia elimiä,
T. katsoo, että elintarviketurvan kriisit johtuvat useimmiten kiivaasta väestönkasvusta ja väkivaltaisuuk-
sien, kuivuuden ja tulvien kaltaisten katastrofien kasautumisesta, joka kuluttaa jo ennestään köyhienkotitalouksien varoja ja johtaa kokonaisten yhteisöjen kurjistumiseen, mikä taas entisestään pahentaapoliittista ja yhteiskunnallista epävakautta,
U. toteaa, että rauhan ja turvallisuuden turvaaminen sekä elintarvike- ja maatalousalan kansainvälinen
yhteistyö ovat merkittävässä osassa parannettaessa taloudellista tilannetta ja elintarviketurvaa,
V. toteaa, että HIV:n/aidsin leviäminen tunnetusti heikentää elintarviketurvaa ongelmasta kärsivissä AKT-
maissa,
Hyvä hallintotapa ja vastuu elintarvikealalla
W. toteaa, että elintarvikealan hyvässä hallinnoinnissa ovat osallisina lukuisat sekä julkishallinnon että
kansalaisyhteiskunnan toimijat,
X. toteaa, että hyvät hallintokäytänteet ovat elintarviketurvaa koskevien aloitteiden menestymisen edel-
lytys niin paikallisella, kansallisella kuin kansainväliselläkin tasolla,
Y. katsoo, että elintarviketurvan varmistaminen riippuu suureksi osaksi hallituksen ja kansalaisyhteis-
kunnan varauksettomasta sitoutumisesta ja kaikkien asianosaisten, ennen kaikkea köyhien ja nälkäänäkevien, aseman vahvistamisesta,
Z. pitää välttämättömänä, että jatketaan kansainvälistä tukea AKT-maiden pitkän aikavälin toimille elin-
tarvike- ja maatalousalan kehittämiseksi,
AA. pitää ehdottoman tärkeänä, että kansainvälinen yhteisö tehostaa toimiaan kehityksen alalla
köyhyyden, nälän ja aliravitsemuksen sekä lapsikuolleisuuden vähentämiseksi,
AB. katsoo, että elintarvikeaputoimenpiteet on suunniteltava huolellisesti, jotta voidaan vastata hätätilan-
teiden vaatimuksiin, ja että nämä toimenpiteet eivät missään tapauksessa saa vaarantaa pitkän aika-välin tavoitetta tyydyttävän elintarviketurvan varmistamisesta asianosaisissa maissa,
Elintarvikeapu
AC. pitää elintarvikeavun ensisijaisena tehtävänä elintarvikkeiden toimittamista ihmisille joko kohdennet-
tuna apuna, jonka avulla voidaan saavuttaa haluttuja erityisiä väestöryhmiä ja varmistaa niiden riittävä
elintarvikehuolto kriisitilanteissa, tai hallituksille osoitettavana kohdentamattomana apuna, jonka
avulla voidaan vahvistaa elintarvikehuoltoa erityisesti elintarvikkeiden ostotuen kautta,1.4.2005 C 80/25 Euroopan unionin virallinen lehti FI
AD. toteaa, että on toteutettava voimakkaita toimia, jotta voidaan lisätä kansainvälisen yhteisön valmiuksia
puuttua elintarvikehätätilanteisiin ja parantaa elintarviketurvaa koko maailmassa maailman markkina-hinnoista ja tarjonnan vaihteluista riippumattomalla varmennetulla elintarvikeavulla,
AE. pitää tarpeellisena valvoa, että elintarvikeavulla ensisijaisesti vähennetään nälkää ja aliravitsemusta
kaikkein heikoimmassa asemassa olevien väestöryhmien keskuudessa ja että apu on yhteensopivakyseisten AKT-maiden maatalouden kehittämisstrategioiden kanssa,
AF. katsoo, että olisi järjestettävä riittävä rahoitus, jotta ruoantarpeeseen voitaisiin vastata asianmukaisesti,
koskematta kuitenkaan niihin varoihin, joista on tarkoitus rahoittaa pitkän aikavälin toimia heikonelintarviketurvan syiden kitkemiseksi,
AG. toteaa, että elintarvikeapu on väline, jonka välityksellä voidaan palauttaa elintarviketurva luonnonka-
tastrofien jälkeen tai hätätilanteissa, ja että on pyrittävä maksimoimaan sen vaikutukset, tehokkuus ja
laatu sekä välttämään siitä mahdollisesti koituvia haitallisia vaikutuksia, kuten riippuvuutta ja paikal-
listen markkinoiden häiriintymistä,
AH. toteaa, että elintarvikkeiden rikastaminen hivenaineilla ja hivenaineiden lisääminen elintarvikkeisiin
ovat keskeisiä keinoja puutostilojen korjaamiseksi mutta että niitä olisi käsiteltävä erillään elintarvike-
avusta, sillä elintarvikeapu toimitetaan viljana, kun taas ravinteiden lisäämisessä tarvitaan teollistakäsittelyä,
AI. toteaa, että elintarvikeapu – silloin, kun se ajoittuu pitkälle aikavälille tai on hallinnoitu huonosti tai
välittämättä siitä, onko elintarvikepula todella niin vakava, että se vaatii kiireellisiä toimia – voi haitatapaikallisia markkinoita, olla ristiriidassa paikallistuotannon ja -investointien kannustustoimenpiteidenkanssa ja valitettavasti saada kuluttajat valitsemaan paikallisten tuotteiden sijasta Yhdysvalloista taiEuroopasta tuotuja elintarvikkeita,
AJ. pitää tärkeänä, että erotetaan toisistaan hallitusten toimenpiteet ja avustusjärjestöjen toimenpiteet,
joilla (a) toimitetaan ruokaa suoraan köyhille väestönosille, mistä myös monenväliset virastot huoleh-
tivat ansiokkaasti, (b) tuetaan elintarvikkeiden ostamista ja (c) muutetaan elintarvikeapu rahaksi sellais-
ten hankkeiden täytäntöönpanoa varten, jotka eivät edellytä elintarvikkeiden toimittamista,
Hätäapu
AK. toteaa, että elintarvikeavun ansiosta on onnistuttu lievittämään inhimillisten katastrofien ja luonnon-
katastrofien vaikutuksia avusta riippuvaisissa AKT-maissa,
AL. muistuttaa, että Lesothossa on tällä hetkellä vakava nälänhätä, joka on seurausta siitä, että välttämät-
tömät sateet ovat jääneet tulematta kolmena peräkkäisenä vuotena vuoden 2001 jälkeen, ja tilannettavielä pahentaa jatkuvasti laajeneva HIV/aids-epidemia, joka koskee jo 31 prosenttia maan väestöstä,
AM. pitää ensiarvoisen tärkeänä, että kansainvälistä hätäapua koordinoidaan paremmin ja tehostetaan
ennen kaikkea parantamalla kansainvälisen yhteisön sisäistä tiedonvälitystä, jotta voidaan varmistaanopea, koordinoitu ja tarkoituksenmukainen reagoiminen,
AN. pitää välttämättömänä parantaa ja/tai kehittää hätäavun mekanismien tehokkuutta ja vaikuttavuutta
kansainvälisellä, alueellisella, kansallisella ja paikallisella tasolla,
Elintarvikepolitiikka
1. korostaa, että on tärkeää tehostaa toimenpiteitä, joilla turvataan AKT-maiden väestöille fyysiset ja
taloudelliset mahdollisuudet saada riittävästi terveellistä ja ravitsevaa ruokaa ja siten viettää tervettä ja
aktiivista elämää;1.4.2005 C 80/26 Euroopan unionin virallinen lehti FI
2. kehottaa kansainvälistä yhteisöä uudistamaan sitoumuksensa noudattaa vuoden 2002 ruokakokouk-
sessa julistettuja tavoitteita ja tehostamaan sovittuja toimia, joihin kansainvälinen yhteisö on sitoutunutnälän ja aliravitsemuksen poistamiseksi ennen kaikkea kehitysmaissa;
3. korostaa, että kansainvälinen yhteistyö ja solidaarisuus ovat merkittävässä osassa varmistettaessa, että
ruokaa ei käytetä poliittisen tai taloudellisen painostuksen välineenä;
4. korostaa, että kansallisella ja paikallisella tasolla on ryhdyttävä toimenpiteisiin, joilla luodaan elintar-
vike- ja maataloustuotannolle niiden edellyttämät toimintapuitteet;
5. kehottaa kehitysmaita ja eurooppalaisia toimielimiä luomaan riittävät puite-edellytykset (lainsäädän-
nölliset ja tekniset) elintarviketurvaa koskevien sääntöjen noudattamiselle AKT-maissa, yhtäältä siksi,että AKT-mailla olisi mahdollisuus hankkia turvallisia elintarvikkeita, ja toisaalta, jotta niille avautuisimahdollisuus viedä EU:n markkinoille elintarvikkeita, jotka eivät ole haitallisia terveydelle, ja sitenmyös merkittävästi edistää köyhyyden poistamista;
6. kehottaa kiinnittämään politiikkojen toteutuksen yhteydessä enemmän huomiota naisten rooliin elin-
tarvikejärjestelmissä ja vaatii varmistamaan, että naiset pääsevät osallistumaan kansallisten elintarvi-
keohjelmien ja -hankkeiden laatimiseen, toteuttamiseen ja seurantaan;
7. vaatii, että pannaan täytäntöön politiikkoja, joilla kitketään köyhyyttä ja epätasa-arvoa ja joilla pa-
rannetaan kaikkien fyysisiä ja taloudellisia mahdollisuuksia saada koko ajan riittävästi ravitsevaa jaterveellistä ravintoa ja käyttää sitä tehokkaasti;
8. kehottaa kehitysmaita edistämään julkisia ja yksityisiä investointeja työllisyyden lisäämiseksi ja kestä-
vien elintarvike-, maatalous-, kalatalous- ja metsätalousjärjestelmien kehittämiseksi sekä maaseudun
kehityksen edistämiseksi;
9. korostaa, että kehitysmaissa olisi elintarvikeavun varassa sinnittelyn sijasta keskityttävä tavoittelemaan
niiden kannalta tärkeitä elintarviketurvaa ja -omavaraisuutta sekä analysoimaan heikon elintarvike-turvan syitä ja puuttumaan niihin;
10. kehottaa Euroopan komissiota ja AKT-maita noudattamaan bioturvallisuutta koskevaa Cartagenan
pöytäkirjaa ja toteaa jälleen kerran toteamuksensa, että on tärkeää kunnioittaa elintarvikkeita koskevanriippumattomuuden periaatetta, jonka mukaan kunkin maan on voitava itse päättää elintarvikehuol-tonsa toteuttamistavasta kansallisen tai alueellisen yhteisen edun mukaisesti, häiritsemättä kuitenkaan
muiden maiden markkinoita;
11. toistaa kantansa, jonka mukaan siemeniä sekä elintarvikkeiden ja maatalouden geenivarantoja koskevat
patentit ovat haitaksi kestäville maatalouskäytännöille ja vahvistavat teknologia-, siemen-, geeni- jalääkeyritysten monopoliasemaa; puoltaa kehitysmaiden Afrikan johdolla tekemää ehdotusta kauppaanvaikuttavien henkisen omaisuuden oikeuksien näkökulmia koskevan sopimuksen (ADPIC) muutta-mista;
12. kehottaa kansainvälisiä lahjoittajia ja hallituksia keskittämään kehittämistoimensa maaseutualueille ja
köyhille alueille ottamalla huomioon yhtäältä nykyisten poliittisten ohjelmien mukaiset kansalliset stra-
tegiat ja ohjelmat, ponnistelut köyhyyden poistamiseksi maaseutualueilla sekä luonnonvarojen kestävänhallinnan ja huomioimalla toisaalta ne lukuisat julkiset, yksityiset ja kansalaisyhteiskunnan järjestöt,jotka toimivat maaseutualueilla;
13. kehottaa kansainvälisiä lahjoittajia, erityisesti Euroopan unionia, sekä AKT-maiden hallituksia sisällyttä-
mään maaseudun kehittämisstrategioihinsa seuraavat osa-alueet: tuotantoedellytysten saatavuus (maa,
tuotantovälineet, maatalouden tuotantopanokset), rahoituksen ja tiedon saatavuus, valmiuksien
parantaminen sekä paikallisyhteisöjen osallistuminen päätöksentekoon;1.4.2005 C 80/27 Euroopan unionin virallinen lehti FI
Elintarviketurva
14. kehottaa kehitysmaita varmistamaan sellaisen poliittisen, sosiaalisen ja taloudellisen ympäristön, joka
tarjoaa paremmat edellytykset köyhyyden kitkemiselle ja kestävän rauhan säilyttämiselle, joka perustuumiesten ja naisten täysivaltaiseen ja tasavertaiseen osallistumiseen ja joilla siten voitaisiin jopa turvatakestävä elintarviketurva kaikille;
15. korostaa, että maatalouskaupan ja yleisen kaupan elintarvikepolitiikat ovat oikeudenmukaisen ja mark-
kinoille kohdistetun maailmanlaajuisen kauppajärjestelmän ansiosta merkittävässä osassa vahvistet-taessa elintarviketurvaa ja tuotaessa sitä kaikkien saataville;
16. tunnustaa, että elintarviketurvaa koskevan mietinnön mukaan pienet saarikehitysvaltiot ovat hyvin
haavoittuvaisia, ja kehottaa kansainvälistä yhteisöä ja erityisesti Bretton Woods -instituutioita pane-maan täytäntöön Barbadoksen toimintaohjelman mukaiset sitoumukset ja erityisesti sen elintarvike-
turvaa koskevat osat;
17. kehottaa Euroopan komissiota toteuttamaan yhteistä maatalouspolitiikkaa uudistavia toimia, joilla
taataan, että maatalousalan protektionismi ei haittaa tuontia kehitysmaista, ja auttamaan kehitysmaitayhteisön elintarvikenormien täyttämisessä, jotta näiden maiden tuotteet kestäisivät kilpailun;
18. kehottaa EU:ta ja Euroopan komissiota valvomaan, että yhteisön sokerialan uudistamista koskevissa
ehdotuksissa AKT-maille taataan jatkossakin EU:n alueelle suuntautuvasta sokerin viennistä riittävättulot, jotka ovat välttämättömiä sekä näiden maiden perustavanlaatuisen elintarviketarpeen tyydyttämi-
seksi että sitä kautta myös niiden elintarviketurvan kannalta;
19. korostaa, että infrastruktuurien puute on merkittävä elintarviketurvan este ja että seuraavat tekijät ovat
elintarviketurvan kannalta tarpeellisia: perustieverkko, kuljetusvälineet, riittävä turvallinen varastointi-kapasiteetti sekä jakelun valvonta; kehottaa Euroopan komissiota ja muita kansainvälisiä lahjoittajiasisällyttämään infrastruktuurien tukemisen elintarviketurvastrategioihinsa;
20. panee merkille FAO:n elintarviketurvan erityisohjelman (SPFS) yhteydessä toteutetut toimenpiteet, joilla
on tarkoitus auttaa kehitysmaiden ja erityisesti vähävaraisten nälkää näkevien maiden (LIFDC-maat)
väestöjä parantamaan elintarviketurvaansa elintarviketuotannon nopean lisäämisen kautta;
21. tunnustaa, että elintarviketurvan saavuttamiseksi tarvitaan maataloustuotantoon ja maaseudun kehittä-
mistä koskeviin aloitteisiin kohdistettavia pitkän aikavälin investointeja, jotka liittyvät toimiin elintarvi-keturvan ulkopuolella olevien maaseudulla asuvien perheiden hyväksi, minkä vuoksi asianosaiset maattarvitsevat terveitä maatalousinfrastruktuureja, luotto- ja kehitysohjelmia, tehokkaita turvaverkkojärjes-
telmiä, jotka saavat erityistä rahoitusta talousarviosta ja hyödyttävät sekä maaseutua että kaupunki-
alueita, sekä ennakkovaroituksista ja kiireellisistä toimenpiteistä vastaavia elimiä;
22. kehottaa Euroopan komissiota tukemaan Cotonoun sopimuksen hengessä AKT-maissa toteutettavia
toimenpiteitä, joilla tähdätään luonnonvarojen hallinnan näkökulmasta siirtymiseen kestämättömistäkäytänteistä kestäviin toimintatapoihin ja joilla pyritään siten välttämään luonnonvarojen pilaantu-minen;
23. ilmaisee huolensa siitä, että kielteisistä suuntauksista huolimatta ainoastaan neljä AKT-maata on
ottanut maatalouden kehittämisen ensisijaiseksi tavoitteekseen yhdeksättä EKR:ää varten laatimassaankansallisessa strategia-asiakirjassa;
24. kehottaa Euroopan komissiota ja AKT-maiden hallituksia yhtäältä tarkistamaan tarvittaessa kansalliset
strategia-asiakirjat lisätäkseen Cotonoun sopimuksen 23 artiklaan perustuvaa tukeaan maataloudentuotantostrategioille, kansallisille ja alueellisille elintarviketurvapolitiikoille sekä vesivarojen hallinnalle
ja kalatalouden kestävälle kehitykselle ja toisaalta hyödyntämään täysimääräisesti kymmenennen EKR:n
ja Dohan neuvottelukierroksen tarjoamat mahdollisuudet;1.4.2005 C 80/28 Euroopan unionin virallinen lehti FI
25. kehottaa kehitysmaita vahvistamaan kansainvälisen avun turvin elintarvike- ja maatalousalan kansal-
lista tutkimustoimintaansa erityisesti bioteknologian alalla entistä parempien lajikkeiden kehittämiseksisekä tuotanto- ja ravitsemustasonsa parantamiseksi;
26. toteaa, että vaikka suuri joukko ihmisiä näkeekin nälkää sanan varsinaisessa merkityksessä, vielä
useammat kärsivät hivenravinteiden puutteesta, ja korostaa, että puutostilojen korjaamista rikastamalla
elintarvikkeita hivenaineilla ja lisäämällä hivenaineita elintarvikkeisiin olisi käsiteltävä erillään elintarvi-keavusta, sillä elintarvikeapu toimitetaan viljana, kun taas ravinteiden lisäämisessä tarvitaan teollistakäsittelyä;
27. toteaa, että koska elintarviketurva ei noudata kansallisia rajoja, nälänhädän estämiseksi on edistettävä
alueellista yhteistyötä;
28. kehottaa Euroopan komissiota ja muita lahjoittajia investoimaan yhtäältä trooppisilta ja subtrooppisilta
alueilta peräisin oleviin elintarvikkeisiin kohdistuvan ja pienviljelijöiden tarpeisiin sopeutetun julkisentutkimuksen merkittävään kehittämiseen ja toisaalta biotekniikan käyttökoulutukseen;
29. kehottaa kehitysmaita luomaan voimavarojensa sallimissa rajoissa turvaverkostoja, joilla edistetään
hyvinvointia ja elintarviketurvallisuutta ja tyydytetään haavoittuvaisten väestönosien ja erityisesti
köyhien, lasten, raskaana olevien naisten, imettävien äitien sekä vammaisten ja terveydeltään heikkojen
ihmisten ravinnontarpeet;
30. tunnustaa, että kalatalousala voi edistää AKT-maiden elintarviketurvaa, ja kehottaa Euroopan komis-
siota EU:n ja kehitysmaiden yhteiseksi eduksi tarkistamaan voimassa olevat kalastussopimukset, jottavoidaan varmistaa kalavarojen säilyttäminen ja kestävä käyttö ja kasvattaa paikalliseen kulutukseen
tarkoitettua osuutta kokonaistuotannosta;
31. kehottaa kalataloutta harjoittavia kehitysmaita lisäämään kansainvälisen avun turvin kalavaroihin
kohdistuvaa tutkimusta ja niiden käyttämistä ravinnoksi sekä hyödyntämään paremmin tekniikankehittymistä kalankasvatuksessa ja muiden merenelävien kasvatuksessa tuottavuuden parantamiseksi jaravinnon käytön tehostamiseksi;
32. toteaa, että elintarviketurvan saavuttamiseksi tarvitaan ehdottomasti puhtaampaa juomavettä ja
parempaa vedenjakelua, sillä riittävä puhtaan veden saanti on ihmisten terveyden ja viljelysten kastelun
kannalta elintärkeää;
Elintarvikealan hyvä hallintotapa
33. korostaa, että hallitusten tehtävänä on luoda ympäristö, jossa yksityishenkilöt ja ryhmät voivat
keskittää ammattitaitonsa, toimensa, voimavaransa ja erityisesti investointinsa siihen, että saavutettai-
siin yhteinen tavoite: ruokaa kaikille;
34. toteaa, että köyhyys, nälkä ja aliravitsemus ovat maaseudulta kaupunkiin suuntautuvan muuttoliikkeen
kiihtymisen pääasiallisia syitä kehitysmaissa, ja painottaa, että tässä yhteydessä on tärkeää tunnistaa neväestönosat, jotka kärsivät pahiten nälästä ja aliravitsemuksesta, määrittää tilanteen syyt sekä ryhtyätarvittaviin toimenpiteisiin tilanteen korjaamiseksi;
35. korostaa, että on luotava oikeudellisia ja tarpeen mukaan muitakin mekanismeja, joiden avulla voidaan
edistää maatalousuudistusta sekä tunnistaa ja suojella omistus-, vedensaanti- ja käyttöoikeuksia luon-nonvarojen tuomiseksi paremmin köyhien ja naisten ulottuville;
36. kehottaa kehitysmaiden hallituksia varmistamaan yhdessä kansalaisyhteiskunnan toimijoiden kanssa
elintarvikehuollon ja -varastojen kattavuus ja elintarvikkeiden ravintoarvo ja kiinnittämään erityistä
huomiota hauraimman elintarviketurvan alueisiin, ravitsemuksen kannalta haavoittuvimpiin väestöryh-
miin sekä alueisiin, joilla vuodenaikojen vaihtelu vaikuttaa merkittävästi ravinnonsaantiin;1.4.2005 C 80/29 Euroopan unionin virallinen lehti FI
37. kehottaa kehitysmaiden hallituksia pitämään huolta siitä, että kriisi- ja konfliktialueilla eläville väestö-
ryhmille toimitetaan humanitaarista apua ja että heidän ravitsemukselliset ja muut perustarpeensavoidaan siten tyydyttää;
Elintarvikeapu
38. korostaa, että maailmanlaajuista elintarviketurvaa on tarpeen parantaa erityisesti varmistamalla elintar-
vikeavun toimittaminen ajoissa sitä tarvitseville elintarvikkeiden maailmanmarkkinahinnoista jatarjonnan vaihteluista riippumatta;
39. kehottaa kansainvälisiä lahjoittajia, erityisesti Euroopan unionia, sekä tuensaajamaita suunnittelemaan
huolellisesti elintarvikeapuoperaatiot: tähän kuuluvat tarpeiden täsmällinen arviointi sekä avun täytän-töönpanosuunnitelma ja lopettamisstrategia, jotta voitaisiin välttää haitalliset vaikutukset, kuten riippu-vaisuus elintarvikeavusta ja paikallisten markkinoiden vääristyminen;
40. toteaa, että elintarvikeavulla on suuri merkitys nälänhädän estämisessä tai lievittämisessä akuuteissa
kriisitilanteissa, mutta tunnustaa myös, että apu – silloin, kun se ajoittuu pitkälle aikavälille tai on
hallinnoitu huonosti tai välittämättä siitä, onko elintarvikepula todella niin vakava, että se vaatii kiireel-
lisiä toimia – voi haitata paikallisia markkinoita, olla ristiriidassa tuotannon ja investointien kannustus-toimenpiteiden kanssa ja valitettavasti saada kuluttajat valitsemaan paikallisten tuotteiden sijasta Yhdys-valloista tai Euroopasta tuotuja elintarvikkeita;
41. panee merkille, että elintarvikehätäapu on kiistatta keskeisessä asemassa pelastettaessa ihmishenkiä ja
helpotettaessa ravitsemustilannetta konfliktin tai luonnonkatastrofin jälkeisissä akuuteissa kriisitilan-teissa, ja painottaa, että tämä elintarvikeapu tulee arvioida konflikteista ja luonnonkatastrofeista kärsi-
neiden alueiden paikallisen talouden näkökulmasta;
42. pitää elintarvikekehitysapua keinona poistaa köyhyyttä, edistää alkeiskoulutusta kaikkialla maailmassa
sekä parantaa haavoittuvaisten väestönosien ravitsemusta ja terveyttä kehitysmaissa, mutta korostaa,että apuun tulee liittyä myös strategia siirtymisestä keskipitkällä aikavälillä muihin avustusmuotoihin,joiden avulla parannetaan elintarviketurvaa ja vähennetään riippuvuutta elintarvikeavusta;
43. myöntää, että ravitsemus voi olla merkittävässä osassa HIV:n/aidsin torjunnassa, ja antaa tunnustusta
erityisesti Maailman elintarvikeohjelman (WFP), Unicefin, FAO:n ja muiden järjestöjen ponnisteluille,joilla elintarvikeapuohjelmien kautta edistetään elintarviketurvaa ja HIV:n/aidsin torjuntaa AKT-maissa;
44. kehottaa kansallisia hallituksia ja kansainvälisiä lahjoittajia, erityisesti Euroopan unionia, punnitsemaan
elintarvikehuollon merkitystä tehostettaessa koulutus- ja terveysohjelmia ja siten harkitsemaan mahdol-
lisuutta huomioida koulutus- ja terveysohjelmissaan myös elintarvikehuolto, niin että ohjelmat eivät
enää kärsisi ulkomaisen elintarvikeavun vaihteluista;
45. tunnustaa, että rahoitusapu on yleensä tehokkain tapa tukea maksutasetta tai antaa talousarvion
mukaista kehitysapua tai apua elintarviketurvan parantamiseksi;
46. tunnustaa, että paikallisilta ja alueellisilta markkinoilta tehtävät hankinnat ovat yleensä tehokkaampia,
ja korostaa, että elintarvikeapuoperaatioita toteutettaessa on ehdottomasti vältettävä vääristämästäpaikallisia markkinoita;
47. kehottaa kansainvälisiä lahjoittajia ja erityisesti Euroopan unionia antamaan sitomatonta apua, jonka
avulla ainoastaan voidaan varmistaa hankintojen ja toimitusten tehokkuus, jotta apu hyödyttäisiparemmin sen saajia;
48. korostaa, että elintarvikeapua on tarpeen ohjelmoida ja hallinnoida laajemmassa mittakaavassa toteu-
tettavan elintarviketuen puitteissa, jotta nälän vaikutuksia voitaisiin lievittää kokonaisella elintarviketu-
kitoimien ketjulla, joka suunnitellaan ja pannaan täytäntöön kansallisesti mutta kansainvälisen tuen
avulla;1.4.2005 C 80/30 Euroopan unionin virallinen lehti FI
49. korostaa, että elintarvikeavun antamisessa on toimittava varovaisesti ja säilytettävä tasapaino kahden
vaatimuksen välillä: yhtäältä on annettava hätäapua ja toisaalta on varottava aiheuttamasta riippu-vuutta avusta, vääristämästä markkinoita ja vahingoittamasta kansallisia ja paikallisia tuottajia, paikal-lisia kauppiaita tai paikallista taloutta;
50. vaatii, että elintarvikeapu on toimitettava tehokkaiden operatiivisten sääntöjen mukaan, joiden tehtä-
vänä on Dohan työohjelmaa koskevaan WTO:n yleisneuvoston päätökseen sisältyvän ”heinäkuun
paketin” määräysten mukaisesti estää kaupan vääristyminen ja rajoittaa lahjoittajamaiden maatalous-
tuotteiden ylijäämien virtaamista apua saaviin maihin;
51. kehottaa Euroopan komissiota ja muita lahjoittajia hankkimaan elintarvikeapuna annettavat tuotteet
kehitysmaista ja mahdollisimman läheltä avustettavia alueita erityisesti kehitysmaiden talouden tukemi-seksi sekä kuljetuskulujen ja ympäristökustannusten supistamiseksi mutta myös paikallisen hintatasonvalvomiseksi;
52. kehottaa avunsaajamaita poistamaan kaikki poliittiset ja aineelliset esteet, jotka hankaloittavat elintarvi-
keavun toimittamista sitä tarvitseville, ja estämään tällaisten esteiden syntyminen;
Hätäapu
53. kehottaa komissiota auttamaan ja tukemaan AKT-maiden hallituksia niiden ponnisteluissa luonnonka-
tastrofien ja ihmisen toiminnasta aiheutuvien kriisien estämiseksi ja niihin valmistautumiseksi;
54. kehottaa Euroopan komissiota ja muita kansainvälisiä lahjoittajia toimittamaan täydentävää hätäapua
Lesotholle ja muille eteläisen Afrikan maille, kuten Swazimaalle, joita kuivuus ja aids raunioittavat,jotta voidaan puuttua näiden maiden haavoittuvaisen väestön yhä hälyttävämpään tilanteeseen;
55. pyytää AKT-maita ja Euroopan komissiota pohtimaan, olisiko strategisiin kohteisiin perustettava
pysyviä kriisinhallintajoukkoja;
56. kehottaa hallituksia ryhtymään yhdessä kansalaisyhteiskunnan toimijoiden kanssa tarvittaviin toimiin,
jotta voitaisiin taata kiireellisten operaatioiden asianmukainen valvonta ja varmistaa paikallisyhteisöjen,
-viranomaisten ja -instituutioiden sekä pelastusjärjestelmien ja -rakenteiden osallistuminen kiireellisiin
operaatioihin;
57. korostaa, että konfliktien aikana on suojeltava siviiliväestön, myös humanitaarisen avun toimittajien,
henkeä ja hätätilanteissa on turvattava erityisesti naisen elätettävinä olevien kotitalouksien elintarvik-keiden saanti; vaatii, että erityistä huomiota kiinnitetään pakolaisten ja oman maansa sisällä siirtymäänjoutuneiden hankalaan ravitsemustilanteeseen konfliktien aikana ja välittömästi niiden jälkeen;
58. kehottaa yhteispuheenjohtajia toimittamaan tämän päätöslauselman AKT–EU-ministerineuvostolle, Eu-
roopan komissiolle sekä YK:n ja Afrikan unionin pääsihteereille.1.4.2005 C 80/31 Euroopan unionin virallinen lehti FI
PÄÄTÖSLAUSELMA (1)
Darfurin tilanteesta
AKT:n ja EU:n yhteinen parlamentaarinen edustajakokous, joka
— kokoontui Haagissa (Alankomaat) 22.–25. marraskuuta 2004,
— ottaa huomioon Sudanin hallituksen ja Yhdistyneiden Kansakuntien 3. heinäkuuta 2004 antaman
yhteisen tiedonannon,
— ottaa huomioon Yhdistyneiden Kansakuntien ja Sudanin hallituksen 5. elokuuta 2004 hyväksymän
Darfuria koskevan toimintaohjelman,
— ottaa huomioon Afrikan unionin rauha- ja turvallisuusneuvoston 21. lokakuuta 2004 tekemän Afrikan
unionin laajennettua operaatiota Sudanissa koskevan päätöksen,
— ottaa huomioon Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin raportin marraskuulta 2004 ja Yhdistyneiden
Kansakuntien 18. syyskuuta 2004 hyväksymän päätöslauselman nro 1564 ja 19. marraskuuta 2004hyväksymän päätöslauselman nro 1574,
— ottaa huomioon neuvottelujen jatkamisen 7. lokakuuta 2004 osana Afrikan sarven alueen maiden
yhteistyöjärjestön (IGAD) johdolla käytävää rauhanprosessia sekä Nairobissa Keniassa 19. marraskuuta
2004 allekirjoitetun Sudanin hallituksen ja Sudanin kansan vapautusliikkeen/armeijan (SPLM/A) yhtei-
symmärryspöytäkirjan, joka velvoittaa osapuolet tekemään lopullisen rauhansopimuksen ennen vuoden2004 loppua,
— ottaa huomioon Sudanin hallituksen ja kansainvälisen siirtolaisuusjärjestön (IOM) Khartumissa 21.
elokuuta 2004 allekirjoittaman sopimuksen omassa maassaan siirtymään joutuneiden henkilöidenvapaaehtoisesta paluusta,
A. katsoo, että Darfurin alue, kuten muutkin alueet Sudanissa, kärsii alikehityksestä sekä taloudellisesta ja
poliittisesta marginalisoitumisesta,
B. ottaa huomioon, että Darfurissa puhkesi helmikuussa 2003 Sudanin vapautusliikkeen (SLM) ja Oikeu-
denmukaisuuden ja tasa-arvon liikkeen (JEM) johtama kapina,
C. ilmoittaa olevansa syvästi huolissaan turvattomuuden ja väkivallan lisääntymisestä, katastrofaalisesta
humanitaarisesta tilanteesta, jatkuvista ihmisoikeusloukkauksista ja aselevon toistuvasta rikkomisesta
Darfurissa ja toistaa tämän asian osalta, että kaikki osapuolet ovat velvollisia noudattamaan turvalli-suusneuvoston edellisissä päätöslauselmissa mainittuja sitoumuksia,
D. katsoo, että huolimatta tulitauon allekirjoittamisesta Darfurissa 8. huhtikuuta 2004 hallituksen tukemat
joukot ja kapinalliset tappavat edelleen siviilejä ja että naisiin ja lapsiin kohdistuvaa seksuaalista hyväk-
sikäyttöä sekä väkivaltaa esiintyy edelleen,
E. kehottaa kaikkia osapuolia noudattamaan niille kuuluvaa velvollisuutta lopettaa kaikki väkivallanteot,
tuomitsee ihmisoikeusloukkaukset ja kansainvälisen humanitaarisen oikeuden rikkomisen ja korostaa,että tällaisten rikosten tekijät on välttämätöntä saada viipymättä oikeuden eteen,
F. vakuuttaa uudestaan, että kaikkien osapuolten, myös sudanilaisten, on välttämättä noudatettava Yhdis-
tyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmien 1556 (2004) ja 1564 (2004) mukaisiavelvoitteitaan, ja korostaa tarvetta herättää uudelleen haavoittuvassa asemassa olevien väestöryhmienluottamus ja edistää sitä sekä parantaa olennaisesti Darfurin turvallisuustilannetta,
G. muistuttaa tässä yhteydessä, että kaikkien osapuolten on kunnioitettava ihmisoikeuksia ja kansainvä-
listä humanitaarista oikeutta ja että on ensisijaisesti Sudanin hallituksen tehtävä suojella väestöä alueel-laan ja ylläpitää järjestystä kunnioittamalla samalla ihmisoikeuksia,
H. korostaa, että Darfurin kriisin lopulliseen ratkaisuun on sisällyttävä siirtymään joutuneiden henkilöiden
ja pakolaisten vapaa sekä turvallinen paluu alkuperäiseen kotiinsa, ja ottaa tässä yhteydessä huomioon
Sudanin hallituksen ja IOM:n 21. elokuuta 2004 allekirjoittaman yhteisymmärryspöytäkirjan,1.4.2005 C 80/32 Euroopan unionin virallinen lehti FI
(1) AKT:n ja EU:n yhteinen parlamentaarinen edustajakokous hyväksyi päätöslauselman 25. marraskuuta 2004 Haagissa
(Alankomaat).
I. ottaa huomioon, että Afrikan unioni on edelleen osallistunut positiivisella tavalla Darfurin ongelman
lopullisen ratkaisun etsimiseen ja lähettänyt rauhanturvaajia kyseiselle alueelle,
J. ottaa huomioon Maailman elintarvikeohjelman (WFP) arvion, jonka mukaan useat tuhannet ihmiset,
pääasiassa naiset ja lapset, kuolevat joka kuukausi aliravitsemukseen,
K. arvostaa sitä, että Sudanin hallitus on ryhtynyt tiettyihin toimenpiteisiin humanitaarisen avun kuljetuk-
seen liittyvien hallinnollisten esteiden poistamiseksi, mikä mahdollistaa useampien humanitaarisenavun järjestöjen toimijoiden sekä kansainvälisten hallituksesta riippumattomien ihmisoikeusjärjestöjenpääsyn Darfuriin; korostaa kuitenkin, että kaikkien osapuolten on hyväksyttävä pyrkimykset, joidentarkoituksena on taata Darfurin kaikille väestöryhmille, myös leirien ulkopuolelle sijoittautuneille väes-töryhmille, humanitaarisen avun esteetön saatavuus,
L. kehottaa Sudanin hallitusta ja kapinallisten ryhmiä helpottamaan humanitaarisen avun antamista
varmistamalla avun toimittajille ja humanitaarisille työntekijöille esteetön pääsy maa- ja ilmateitsemyös tarvittaessa Sudanin T šadin ja Libyan vastaisille rajoille,
M. katsoo, että Darfurissa on tapahtunut ihmisoikeusloukkauksia, myös siviiliväestön pommittamista, ja
että siirtymään joutuneiden henkilöiden leirien tuhoaminen jatkuu edelleen,
N. muistuttaa, että Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvosto on huolissaan kansainvälistä rauhaa
ja turvallisuutta sekä alueen vakautta koskevista seurauksista, joita Sudanin tilanteella voi olla,
1. ilmaisee tyytyväisyytensä Sudanin hallituksen ja Sudanin kansan vapautusliikkeen/armeijan Nairobissa
19. marraskuuta allekirjoittamaan yhteistyöpöytäkirjaan, jossa sitoudutaan tekemään kokonaisvaltainenrauhansopimus ennen vuoden loppua ja joka on edustajakokouksen mielestä tärkeä askel kohti rauhan
saavuttamista eteläisessä Sudanissa ja voi myös osaltaan vaikuttaa rauhan saavuttamiseen Darfurissa;
2. kannattaa turvallisuusneuvoston tekemää aloitetta, jonka mukaan hallituksen joukkoja, kapinallisten
joukkoja ja kaikkia muita aseellisia ryhmittymiä vaaditaan lopettamaan välittömästi kaikki väkivalta jahyökkäykset, myös sieppaukset, pidättäytymään siviiliväestön pakkosiirroista, toimimaan yhteistyössäkansainvälisten humanitaaristen avustus- ja valvontatoimien kanssa, varmistamaan, että niiden jäsenetnoudattavat kansainvälistä humanitaarista oikeutta, huolehtimaan humanitaarista apua antavien työn-
tekijöiden turvallisuudesta ja kunnioittamaan kaikilla tasoilla tekemäänsä sitoumusta humanitaaristen
organisaatioiden ja niiden työntekijöiden vapaasta liikkumisesta 26. elokuuta 2003 annetun, humani-taaristen työntekijöiden pääsyä hädänalaisten väestönosien luo koskevan päätöslauselman 1502 (2003)ja Abujassa 9. marraskuuta 2004 allekirjoitettujen pöytäkirjojen mukaisesti;
3. kehottaa kaikkia sudanilaisia osapuolia ryhtymään tarvittaviin toimenpiteisiin, jotta aselepokomission
ilmoittamiin rikkomuksiin kiinnitetään huomiota välittömästi ja syylliset joutuvat vastaamaan teois-
taan;
4. kannattaa Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston Sudanin hallitukselle esittämää vetoo-
musta, että tämä lopettaisi Darfurissa vallitsevan rankaisemattomuuden ilmapiirin tunnistamalla jahaastamalla oikeuteen kaikki, jotka ovat vastuussa lukuisista ihmisoikeusloukkauksista ja kansainvä-
lisen humanitaarisen oikeuden loukkauksista, myös kansan puolustusjoukkojen jäsenet ja Janjaweed-
joukot, ja korostaa, että Sudanin hallituksen on ryhdyttävä kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin väkival-taisuuksien ja kauheuksien lopettamiseksi;
5. kannattaa turvallisuusneuvoston aloitetta, jonka mukaan Sudanin hallitusta vaaditaan antamaan
Afrikan unionin valtuuskunnalle varmistukseksi todisteita – erityisesti aseista riisuttujen Janjaweed-tais-telijoiden sekä ihmisoikeusloukkauksista tai kansainvälisen humanitaarisen oikeuden rikkomisesta pidä-
tettyjen nimet – jotka osoittavat hallituksen noudattavan päätöslauselmaa 1556 (2004) sekä N'Djame-
nassa 8. huhtikuuta 2004 allekirjoitetun aseleposopimuksen sitoumuksia;1.4.2005 C 80/33 Euroopan unionin virallinen lehti FI
6. ilmaisee tyytyväisyytensä siihen, että Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteeri on perustanut kansainvä-
lisen tutkintakomission, jonka tehtävänä on tutkia tietoja kansainvälisen humanitaarisen oikeuden jaihmisoikeuksiin liittyvien kansainvälisten välineiden loukkauksista, joihin kaikki osapuolet ovat syyllis-tyneet Darfurissa, ja määritellä lisäksi, onko kansanmurhia tapahtunut, ja osoittaa näiden rikkomustentekijät sen varmistamiseksi, että syylliset joutuvat vastaamaan teoistaan; kehottaa kaikkia osapuolia
täysimääräiseen yhteistyöhön kyseisen tutkintakomission kanssa, ja kehottaa lisäksi Yhdistyneiden
Kansakuntien pääsihteeriä yhdessä ihmisoikeusvaltuutetun kanssa ryhtymään asianmukaisiin toimiinDarfuriin sijoitettavien tarkkailijoiden määrän lisäämiseksi;
7. pyytää Sudanin hallitusta toteuttamaan kaikki toimet, joilla varmistetaan pakolaisten ja omassa maas-
saan siirtymään joutuneiden henkilöiden vapaaehtoinen ja turvallinen paluu Sudanin hallituksen jaIOM:n allekirjoittamien sopimusten mukaisesti;
8. korostaa, että Darfurin kriisin ratkaisemiseen tähtäävien Sudanin hallituksen, SLM:n ja MJE:n välisten
Abujan rauhanneuvottelujen on tärkeää edetä; korostaa, että kaikkien Abujan rauhanneuvottelujenosapuolten on neuvoteltava vilpittömästi, jotta sopimukseen päästäisiin nopeasti; ilmaisee tyytyväisyy-tensä humanitaarisia kysymyksiä koskevan pöytäkirjan ja turvallisuutta koskevan pöytäkirjan allekir-joittamiseen 9. marraskuuta 2004; kehottaa osapuolia soveltamaan niitä pikaisesti ja toivoo, että poliit-tisen ratkaisun periaatteita koskeva julistus allekirjoitetaan pian;
9. kehottaa alueen kaikkia valtioita tekemään voitavansa tukeakseen aktiivisesti kokonaisvaltaisen rauhan-
sopimuksen täysipainoista ja viivyttelemätöntä täytäntöönpanoa;
10. korostaa, että kokonaisvaltainen rauhansopimus edistää osaltaan pysyvän rauhan ja vakauden luomista
Sudaniin ja Darfurin kriisin ratkaisemista, ja korostaa tarvetta ottaa käyttöön kansallinen lähestymis-tapa, jolla valjastetaan kaikki asianosaiset, myös naiset, sovinnon tekemiseen ja rauhan vakiinnuttami-seen;
11. tukee voimakkaasti Afrikan unionin päätöksiä, jotka koskevat AU:n operaatioon osallistuvien jouk-
kojen vahvuuden lisäämistä Darfurissa 3 320 henkilöön ja niiden kyseisen operaation toiminta-alaankuuluvien tehtävien laajentamista, jotka on lueteltu Afrikan unionin rauha- ja turvallisuusneuvoston20. lokakuuta 2004 antaman tiedonannon 6 kohdassa; kehottaa Euroopan unionin jäsenvaltioita ja
AKT:n valtioita toimittamaan materiaalia, logistiikkaa ja rahoitusta sekä muita tarpeellisia resursseja ja
kannustaa Sudanin hallitusta ja kaikkia kapinallisten ryhmiä Darfurissa täysimääräiseen yhteistyöhänAfrikan unionin kanssa;
12. kehottaa Yhdistyneitä Kansakuntia ja Afrikan unionia parantamaan suunnitelmiensa koordinointia,
jotta vältytään aselevon rikkomiselta, jollaiseksi katsotaan myös joukkojen liikkuminen;
13. sitoutuu siihen, että se kokonaisvaltaisen rauhansopimuksen solmimisesta lähtien auttaa Sudanin
kansaa tämän pyrkimyksissä rakentaa rauhassa, yhtenäisenä ja varakkaana elävä kansakunta, sillä edel-
lytyksellä, että osapuolet kunnioittavat kaikkia sitoumuksiaan, erityisesti niitä, jotka on allekirjoitettuAbujassa Nigeriassa ja N'Djamenassa T šadissa;
14. pyytää Yhdistyneiden Kansakuntien, Maailmanpankin ja osapuolten yhteistä arviointivaltuuskuntaa
yhdessä muiden kahdenvälisten ja monenvälisten tuenantajien kanssa jatkamaan pyrkimyksiään, joillavalmistellaan tuen nopeaa myöntämistä Sudanin jälleenrakentamiseen ja taloudelliseen kehitykseen,mukaan luettuna julkinen kehitysapu, velkataakan mahdollinen keventäminen ja pääsy markkinoille,kun kokonaisvaltainen rauhansopimus on allekirjoitettu ja sitä on alettu soveltaa;
15. painottaa tarvetta vapauttaa nopeasti Euroopan unionin varat, jotka on osoitettu humanitaariseen
avustusoperaatioon ja Afrikan unionille;
16. kehottaa Euroopan unionin jäsenvaltioita toimittamaan pikaisesti avokätiset ja jatkuvat panostuksensa
humanitaarisiin toimiin, joita Sudanissa ja T šadissa toteutetaan parhaillaan;1.4.2005 C 80/34 Euroopan unionin virallinen lehti FI
17. panee merkille Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöksen, jonka mukaan harkitaan
ryhtymistä muihin toimenpiteisiin, kuten sellaisiin, jotka on määritelty Yhdistyneiden Kansakuntienperuskirjan 41 artiklassa, jonka mukaan ” Turvallisuusneuvosto voi päättää, mihin sellaisiin toimenpiteisiin,
jotka eivät sisällä asevoiman käyttöä, on ryhdyttävä sen päätösten tehostamiseksi, ja se saattaa antaa Yhdisty-neiden Kansakuntien jäsenille kehotuksen soveltaa näitä toimenpiteitä. Niihin saattaa sisältyä taloudellisten
suhteiden sekä rautatie-, meri-, ilma-, posti-, lennätin-, radio- ja muiden yhteyksien täydellinen tai osittainen
keskeyttäminen sekä diplomaattisten suhteiden katkaiseminen ”, mutta ne eivät kuitenkaan saa lisätä väestön
kärsimyksiä;
18. pyytää kaikkia osapuolia ja kansainvälistä yhteisöä ryhtymään paikan päällä tarvittaviin toimenpiteisiin
aseistautumisen lopettamiseksi konfliktien vaivaamalla Darfurin alueella;
19. päättää lähettää Sudaniin selvitysvaltuuskunnan, jonka tehtävänä on arvioida tilanne ja raportoida siitä
työvaliokunnalle;
20. kehottaa yhteispuheenjohtajiaan toimittamaan tämän päätöslauselman AKT–EU-ministerineuvostolle,
Euroopan komissiolle, Sudanin hallitukselle, Afrikan unionille, IGAD:lle, Yhdysvaltojen, Libyan,
Egyptin ja Kiinan hallituksille sekä Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerille.1.4.2005 C 80/35 Euroopan unionin virallinen lehti FI
PÄÄTÖSLAUSELMA (1)
pyörremyrskyjen aiheuttamista vahingoista Karibian alueella
AKT:n ja EU:n yhteinen parlamentaarinen edustajakokous, joka
— kokoontui Haagissa (Alankomaat) 22.–25. marraskuuta 2004,
— ottaa huomioon Barbadoksella 25. huhtikuuta–6. toukokuuta 1994 kokoontuneen Yhdistyneiden
Kansakuntien maailmankonferenssin, jossa käsiteltiin pieniä saarikehitysvaltioita, ja Barbadoksentoimintaohjelman,
— ottaa huomioon Addis Abebassa 19. helmikuuta 2004 hyväksytyn päätöslauselmansa pyörremyrskyjen
Tyynellämerellä, Intian valtamerellä ja Karibialla aiheuttamista vahingoista ja tarpeesta reagoida nopeastiluonnonmullistuksiin (
2),
— ottaa huomioon ilmastonmuutosta koskevan Kioton pöytäkirjan,— ottaa huomioon Cotonoussa (Beninissä) 23. kesäkuuta 2000 allekirjoitetun AKT-maiden ja EU:n kump-
panuussopimuksen,
A. pitää erittäin surullisena niitä vaikutuksia – huomattavia ihmishenkien menetyksiä ja katastrofaalisia
vaikutuksia sosiaalis-taloudellisiin infrastruktuureihin – joita useat poikkeuksellisen voimakkaat pyörre-
myrskyt ovat aiheuttaneet Karibialla, erityisesti Bahamalla, Barbadoksella, Kuubassa, Dominikaanisessa
tasavallassa, Grenadassa, Haitissa, Jamaikalla, Saint Lucialla, Saint Vincentissä ja Grenadiineilla sekäTrinidadissa ja Tobagossa,
B. panee erityisen huolestuneena merkille tilanteen Grenadassa, missä 90 prosenttia infrastruktuurista on
tuhoutunut ja maatalousala on täysin tuhoutunut, ja Haitissa, missä lähes 3000 ihmistä kuoli katas-
trofin seurauksena,
C. katsoo, että valitettavasti nämä katastrofit ovat osoittaneet perustelluksi Addis Abebassa kokoontuneen
AKT:n ja EU:n yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen päätöslauselman, jossa korostettiin luon-nonmullistusten yhä tuhoisampia seurauksia,
D. ottaa huomioon, että suojattomat Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren saaret ja niitä ympäröivät valtiot
kärsivät maapallon lämpenemisestä johtuvan ilmastomuutoksen seurauksista ja että rajut myrskyt jamerenpinnan vaihtelut uhkaavat asukkaiden ja omaisuuden turvallisuutta sekä jopa tiettyjen saarienolemassaoloa,
E. muistuttaa, että pienet saarivaltiot joutuvat kohtaamaan ilmastonmuutoksen kielteiset vaikutukset,
kuten voimakkaat myrskyt ja merenpinnan kohoamisen, jotka saattavat uhata jopa tiettyjen pienten
saarten olemassaoloa,
F. ottaa huomioon, että merenpinnan kohoamisella on kielteisiä vaikutuksia makean veden saantiin ja
laatuun, maatalouteen ja alueella asuviin ihmisiin,
G. katsoo pyörremyrsky Ivanin ja trooppinen myrsky Jeannen aiheuttamien vahinkojen osoittavan
selvästi, että vaikka katastrofi on alkuperältään luonnollinen, vahinkojen laajuus ei ole sitä, kun kyseon alueista, joille on rakennettu ilman lupaa ja joilla varoitus- ja evakuointimenettelyt ovat puutteel-lisia.
H. on vakuuttunut, että luonnonmullistuksien riskien parempi huomioon ottaminen kehitysstrategioita
laadittaessa ja toteutettaessa edistäisi huomattavasti kestävän kehityksen ensisijaisen päämäärän toteu-
tumista,
I. ottaa huomioon, että jälleenrakennukseen tarvitaan useita miljardeja euroja,J. ottaa huomioon, että Yhdistyneet Kansakunnat on esittänyt vetoomuksen 30 miljoonan dollarin
arvoisen kansainvälisen hätäavun saamiseksi,
K. ottaa huomioon Karibian yhteisöön (CARICOM) kuuluvien valtion- ja hallitusten päämiesten esittämän
jälleenrakentamista koskevan vetoomuksen,1.4.2005 C 80/36 Euroopan unionin virallinen lehti FI
(1) AKT:n ja EU:n yhteinen parlamentaarinen edustajakokous hyväksyi päätöslauselman 25. marraskuuta 2004 Haagissa
(Alankomaat).
(2) EUVL C 120, 30.4.2004.
L. korostaa edelleen saarikehitysvaltioiden talouksien suojattomuutta – luonnonmullistukset, joita esiintyy
yhä enemmän, voivat milloin tahansa tuhota ne;
1. ilmaisee osanottonsa ja sympatiansa kyseisten valtioiden kansoja ja hallituksia sekä uhrien perheitä
kohtaan;
2. kiinnittää Euroopan unionin ja kansainvälisen yhteisön huomion Grenadan erityiseen tilanteeseen
missä kansallinen talous ja toiminta ovat täysin lamaantuneet ja rahallista, aineellista sekä inhimillistä
tukea tarvitaan kiireellisesti pitkän aikavälin elpymiseen ja maan jälleenrakentamiseen;
3. esittää kunnioituksensa Karibian ja Tyynenmeren alueita, Euroopan unionia sekä muita kehitysyhteis-
työkumppaneita ja organisaatioita kohtaan niiden ponnistusten ansiosta, joita nämä ovat jo toteutta-neet kyseisissä valtioissa;
4. kehottaa Euroopan unionia huolehtimaan siitä, että tarpeelliset varat saadaan jälleenrakentamista
varten nopeasti liikkeelle pyörremyrskyistä kärsineissä valtioissa, erityisesti Grenadassa, Jamaikalla,Haitissa ja Dominikaanisessa tasavallassa;
5. pyytää Euroopan unionia ja kansainvälistä yhteisöä perustamaan mahdollisimman pikaisesti nopeita ja
tehokkaita interventiomekanismeja, jotta humanitaarisen hätäavun antamisen ohella otettaisiin käyt-
töön asianmukaisia toimenpiteitä luonnonmullistusten vaikutusten ennakoimiseksi ja minimoimiseksi
sekä ennen kaikkea sosiaalis-taloudellisten infrastruktuurien pikaiseksi uudelleenrakentamiseksi;
6. kannattaa AKT:n ja EU:n luonnonkatastrofirahaston perustamista ja pyytää, että Euroopan unioni ulot-
taisi meneillään olevan Cotonoun sopimuksen tarkistusprosessin yhteydessä investointien rahoitustakoskevan Cotonoun sopimuksen II liitteen 2 artiklan 7 kohdan a alakohdan koskemaan eristyneitä jaAKT:n saarivaltioita, jotta rahoitettaisiin keskeisiä investointeja, joita tarvitaan luonnonmullistusten
jälkeiseen jälleenrakennukseen ja näiden valtioiden talouden tuotantosektorien elvyttämiseen sekä
niiden kestävään kehitykseen, ottaen huomioon näille valtioille kuuluvat kehitysvaatimukset ja niidenerityistarpeet kehityksen ja kaupan alalla;
7. pyytää kansainvälistä yhteisöä, erityisesti Bretton Woods -instituutioita ja Euroopan unionia tunnusta-
maan, että perinteistä tapaa arvioida pienten saarivaltioiden kehitystä ainoastaan tarkastelemalla niidenbruttokansantuotetta asukasta kohti on muutettava siten, että näiden valtioiden suojattomuus otetaanhuomioon päätettäessä kehitysavun toimittamisesta, maksuvelvollisuudesta vapauttamisesta ja kaup-
paetuuksista ja erityisesti siten, että kyseisille valtioille suunniteltaisiin erityinen ja eriytetty kohtelu
Maailman kauppajärjestössä;
8. kehottaa Euroopan komissiota, Euroopan unionin ministerineuvostoa ja jäsenvaltioita sekä AKT-
valtioita panemaan vireille yhteistyössä muiden kehitysyhteistyökumppaniensa kanssa kaikki tarvittavattoimenpiteet, jotta kehityshankkeet ja -ohjelmat vastaisivat asianmukaisesti saarikehitysvaltioidensuojattomuuteen;
9. pyytää kansainvälistä yhteisöä ja erityisesti tuenantajien yhteisöä (instituutioita ja valtioita) panemaan
merkille Mauritiuksella 10.–14. tammikuuta 2005 järjestettävän Yhdistyneiden Kansakuntien seuraavan
kansainvälisen kokouksen, jonka aiheena on Barbados+10 (pienten saarikehitysvaltioiden toimintaoh-jelman kymmenvuotiskokous);
10. kehottaa kaikkia valtioita pysymään sitoumuksissaan ja ratifioimaan ilmastonmuutosta koskevan
Kioton pöytäkirjan ja soveltamaan sitä ja pyytää koko kansainvälistä yhteisöä tukemaan kapasiteetinvahvistamisohjelmia, joiden tavoitteena on hillitä ilmastomuutoksen tuhoisia vaikutuksia Afrikan, Kari-bian ja Tyynenmeren valtioissa ja alueilla;
11. arvioi, että merenpinnan kohoaminen voi uhata pienten saarivaltioiden olemassaoloa, sikäli kuin se
ilmenee trooppisten myrskyjen lisääntymisenä, häiriöinä määrältään rajallisen makean veden saannissa
ja luonnon monimuotoisuuden vähenemisenä, joka vaikuttaa meren luonnonvaroihin;
12. kehottaa yhteispuheenjohtajiaan toimittamaan tämän päätöslauselman AKT–EU-ministerineuvostolle,
Euroopan komissiolle, Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerille, Kansainväliselle valuuttarahastolle,Maailmanpankille ja Maailman kauppajärjestölle.1.4.2005 C 80/37 Euroopan unionin virallinen lehti FI
LIITE IV
MUUTOS TYÖJÄRJESTYKSEEN
11 artikla
Viralliset kielet11 artikla
Viralliset kielet
1. Edustajakokouksen viralliset kielet ovat englanti,
espanja, hollanti, italia, kreikka, portugali, ranska, ruotsi,
saksa, suomi ja tanska.1. Edustajakokouksen viralliset kielet ovat englanti,
espanja, hollanti, italia, kreikka, latvia ,liettua ,malta ,
portugali, puola , ranska, ruotsi, saksa, slovakki ,sloveeni ,
suomi, tanska, tšekki ,unkari javiro .
2. Edustajakokouksen hyväksymät asiakirjat julkaistaan
virallisilla kielillä. Valmisteluasiakirjat ja työskentelyasia-
kirjat julkaistaan ainakin englanniksi ja ranskaksi.2. Edustajakokouksen hyväksymät asiakirjat julkaistaan
virallisilla kielillä. Valmisteluasiakirjat ja työskentelyasia-
kirjat julkaistaan ainakin englanniksi ja ranskaksi.
3. Työvaliokunta voi päättää, millä kielillä tulkkaus
järjestetään pidettäessä edustajakokouksen täysistuntoja
muualla kuin Euroopan parlamentin tavanomaisissa
paikoissa.3. Työvaliokunta voi päättää, millä kielillä tulkkaus
järjestetään pidettäessä edustajakokouksen täysistuntoja
muualla kuin Euroopan parlamentin tavanomaisissa
paikoissa.1.4.2005 C 80/38 Euroopan unionin virallinen lehti FI